Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

19 липня 2021р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов позов Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» (далі: ДНВП «Об`єднання Комунар») до [PERSON] , у якому позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ДНВП «Об`єднання Комунар» є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного приміщення є Держава Україна в особі Державного космічного агентства України. У кімнаті №70/1 будинку [ADDRESS] зареєстрований відповідач, який не проживає у ній більше шести місяців без поважних причин, про що складений акт віл 16.04.2021, що створює балансоутримувачу перешкоди в користуванні та розпорядженні майном. Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, розглянути за своєю відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судових засідань 04.11.2021, 06.12.2021 не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного: Судом встановлено, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] належить Державі Україна в особі Державного космічного агентства України. ДНВП «Об`єднання Комунар» є балансоутримувачем вказаного приміщення, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав від 24.09.2018, 19.10.2018, 15.02.2021 (а.с.6, 7, 8). Відповідач [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] (а.с.17). Як вбачається з акту від 16.04.2021 [PERSON] у [ADDRESS] не проживає більше шести місяців, житлово-комунальні послуги не оплачує, житловим приміщенням не цікавиться (а.с.18). Статтею 41 та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону від 17.07.1997р. №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», визначений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 388 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для свого проживання, проживання членів своєї сім`ї. В постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. у справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Реєстрація відповідача у кім. [ADDRESS] перешкоджає реалізації абсолютного права позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов і визнає відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у [ADDRESS] . Сплачений позивачем при поданні позову судовий збір у сумі 2270 грн. згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved