Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

19.12.2019р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради в особі управління - служби у справах дітей (а.с. 2-10). Ухвалою судді Наумової О.С. від 09.01.2020р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. 57-58). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 17.11.2007р. по 14.11.2012р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею у квартирі, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вважає, що в інтересах доньки проживати саме з нею, оскільки вона забезпечена житлом, працює, має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, постійно піклується про дитину, забезпечує її фізичний і освітній розвиток, в той час як відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає коштів на її утримання, а також чинить перешкоди у виїзді дитини за кордон на відпочинок. Враховуючи викладене, просила визначити місце проживання доньки [PERSON] [INFO] за її місцем проживання. Позивачка під час розгляду справи свої вимоги підтримала і просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 84). Відповідач [PERSON] в підготовчі засідання, призначені на 10.02.2020р., 26.02.2020р., 02.03.20020р. та в судове засідання, призначене на 30.03.2020р., неодноразово не з`являвся, про дати розгляду справи був повідомлений належним чином, як шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями, так і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. 60-67, 81, 83). Про причини своєї неявки не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. В заяві до органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради зазначав, що він визнає позовні вимоги та не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір`ю (а.с. 73). Представник третьої особи - орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради в особі управління - служби у справах дітей в судові засідання по справі також не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином. 26.02.2020р. до суду надійшла заява представника третьої особи Голик О.І. (діє на підставі довіреності від 25.11.2019р. - а.с. 74), в якій представник органу опіки та піклування просила розглядати цю справу за відсутності їх представника, позовні вимоги задовольнити, врахувавши наданий висновок виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с. 71). Підготовче засідання у справі відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 200 та ст. 197 ЦПК України проведено 02.03.2020р. (а.с. 79). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007р. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2012р. у справі № 412/13196/2012 шлюб між ними розірвано (а.с. 20, 22). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим 13.08.2008р. Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ (а.с. 21). Донька [PERSON] проживає з матір`ю у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 12267 від 05.12.2019р. про склад сім`ї (а.с. 32). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.12.2019р. проведеного спеціалістами управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради за адресою: [ADDRESS] , у вказаній квартирі створені умови для проживання, навчання, перебування, розвитку дитини [PERSON] (а.с. 38). Позивачка працює у ТОВ «Алан-Електро» менеджером (управителем) в оптовій торгівлі, що підтверджується довідкою про доходи і характеристикою (а.с. 43-44). Отримує стабільну заробітну плату у розмірі 4 700 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи віл 11.12.2019р. (а.с. 43). За місцем роботи характеризується позитивно як грамотний, кваліфікований фахівець, яка завжди сумлінно виконувала свої обов`язки, а також є відповідальною особою, що видно з представленої нею характеристики від 06.12.2019р. (а.с. 44). На психіатричному і наркологічному обліках не перебуває (а.с. 40-41). Позивачка забезпечує фізичний і освітній розвиток дитини, що видно з позитивних характеристик учениці 5А класу КЗО НВО № 28, учениці студії англійської мови, учениці танцювальної студії [PERSON] , декларації про вибір сімейного лікаря (а.с. 31, 45-47). Зі змісту рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2014р. по справі № 201/9169/14ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прави видно, що судом було встановлено, що після розірвання шлюбу донька [PERSON] проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, рішенням цього ж суду від 30.11.2012р. з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини, відповідач має заборгованість з їх сплати (а.с. 85-88). Як вбачається з наданого листом від 24.02.2020р. за № 44/05-38 висновку виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради про доцільність визначення місця проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] , відповідач [PERSON] не заперечує проти визначення місця проживання доньки [PERSON] з матір`ю, надав до управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради відповідну заяву. За висновком виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради визнано за доцільне встановити місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с. 72-73). Допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] і [PERSON] , які є близькими подругами позивачки, підтвердили в судовому засіданні, що донька [PERSON] проживає з матерію [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , де для дитини створені всі умови для проживання, навчання і розвитку, дитина має окрему кімнату, облаштовану повністю всім необхідним для свого віку та розвитку. Батько [PERSON] - [PERSON] останні 10 років участі у вихованні дитини не приймає, проживає окремо, водночас не надає позивачці дозволу на виїзд з дитиною за кордон (а.с. 89-95). Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічна норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братися до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08.07.2003р., «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009р.). Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України). Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларація прав дитини від 20.11.1959р. містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008р. № 39948/06 у справі «Савіни проти України» викладена позиція про те, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (п. 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (п. 2). При цьому суд також враховує, що відповідач не з`явився в жодне судове засідання, хоча знав про наявність цього спору, що видно з його позиції у заяві до органу опіки і піклування про визнання вимог позивачки про проживання дитини з нею. Враховуючи все вищезазначене, а також те, що судом не встановлено виняткових обставин, за наявності яких малолітня донька в її інтересах може бути розлучена з матір`ю, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання доньки з матір`ю. Позивачка не наполягала на компенсації судового збору, про що надала відповідну заяву (а.с. 84). На підставі викладеного,

Outcome: approved