Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

19 березня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Межівського районного суду з позовом до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, відділу Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області, Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про поновлення строку позовної давності, визнання права на земельну частку (пай), виділення земельної ділянки в натурі із не витребуваних земельних паїв. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на час паювання земель і передачі їх у колективну власність акціонерному товариству «Мрія» с. Антонівське» Межівського району Дніпропетровської області він був прийнятий в члени колгоспу «Слава» з 01 липня 1987 року, який був перейменований в АТ «Мрія», де працював трактористом. 16 червня 1995 року він був звільнений з членів АТ «Мрія» по п.4 ст.40 КЗпП України, що підтверджується записами в його трудовій книжці. Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП Мж №006 видано АТ «Мрія» 26 січня 1995 року. Позивач посилається на п.24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7, відповідно до якого член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта; а також на п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, згідно якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Позивач вважає, що він має право на земельну частку (пай), але сертифікат на право власності на земельну частку (пай) йому не був виданий з невідомих йому причин. Про це право він дізнався 14 грудня 2012 року під час його звернення до відділу Держкомзему у Межівському районі Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою цього органу, де зазначено, що [PERSON] внесений до списку громадян - членів КСП під порядковим номером 39, який додається до вказаного вище Державного акту на право колективної власності на землю. Позивач вважає, що пропустив строк позовної давності з поважної причини, та посилаючись на ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зазначає, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, ст.3 - підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Просить суд поновити пропущений строк позовної давності, визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 5,4 умовних кадастрових гектара на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена КСП «АТ «Мрія» с. Богданівське Межівського району Дніпропетровської області; зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області виділити йому земельну ділянку в натурі із не витребуваних земельних паїв на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. 27 травня 2013 року позивач уточнив свої позовні вимоги, в яких в якості відповідачів зазначив Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області, Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області, відділ Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області, реєстраційну службу Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в якості третьої особи зазначив Богданівську сільську раду Межівського району Дніпропетровської області. В уточненому позові просить суд поновити пропущений строк позовної давності, визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 5,4 умовних кадастрових гектара на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена КСП «АТ «Мрія» с. Богданівське Межівського району Дніпропетровської області; зобов'язати Головне управління Держземагенства у Дніпропетровській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,4 умовних кадастрових гектара на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області у його власність; зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області виділити йому земельну ділянку в натурі із не витребуваних земельних паїв на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області; зобов'язати реєстраційну службу Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право власності на земельну ділянку на його ім'я та видати свідоцтво на право власності на земельну ділянку; зобов'язати відділ державного земельного агентства у Межівському районі Дніпропетровської області внести відомості про земельну ділянку в Державний земельний кадастр та провести державну реєстрацію шляхом відкриття Поземельної книги на цю ділянку на його ім'я. 10 липня 2013 року ухвалою суду позовну вимогу [PERSON] до Головного управління Держземагенства у Дніпропетровській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,4 умовних кадастрових гектара на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області у його власність було залишено без розгляду. 10 липня 2013 року позивач уточнив свої позовні вимоги, в яких в якості відповідачів зазначив Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області, відділ Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області, реєстраційну службу Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в якості третьої особи зазначив Богданівську сільську раду Межівського району Дніпропетровської області. В уточненому позові просить суд поновити пропущений строк позовної давності, визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 5,4 умовних кадастрових гектара на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена КСП «АТ «Мрія» с. Богданівське Межівського району Дніпропетровської області; зобов'язати Межівську районну адміністрацію Дніпропетровської області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 5,4 умовних кадастрових гектара на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області у його власність; зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення щодо виділення йому земельної частки (паю) в натурі на місцевості із не витребуваних земельних паїв на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області; зобов'язати реєстраційну службу Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень на право власності на земельну ділянку на його ім'я та видати свідоцтво на право власності на земельну ділянку; зобов'язати відділ державного земельного агентства у Межівському районі Дніпропетровської області внести відомості про земельну ділянку в Державний земельний кадастр та провести державну реєстрацію шляхом відкриття Поземельної книги на цю ділянку на його ім'я. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Відповідачем Межівською районною державною адміністрацією були надані заперечення, в яких зазначено, що ч.3 ст.122 ЗК України передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва. Ч.4 ст.122 - центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Вказує на те, що, дійсно, відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); Ч.2 ст.5 - сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Тобто вбачається колізія норм стосовно повноважень Межівської райдержадміністрації. Відповідно до п.3 розділу ІХ ЗК України - закони та інші нормативні акти, прийняті до набрання чинності цим Кодексом, діють у частині, що не суперечать цьому Кодексу. Тому вважає, що норми ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» в даному провадженні застосовуватися не можуть. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Проте, в судовому засіданні представник відповідача Межівської районної державної адміністрації Москаленко І.Л. змінив свою позицію і не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача відділу Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області Петруля Н.В. позовні вимоги не визнала, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності без поважної причини, йому було відомо про розпаювання земель на території Богданівської сільської ради, про отримання колишніми членами КСП Державних актів про право власності на землю, в нього в с. Богданівське проживає мати, яка також була членом цього КСП та яка отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, яку на сьогоднішній день здає в оренду. Просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Третя особа - сільський голова Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області Міщанин А. в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Дійсно, Державним актом на право колективної власності на землю серії ДП Мж №006 підтверджується, що його видано 26 січня 1995 року акціонерному товариству «Мрія» с.Антонівське, Межівського району, Дніпропетровської області Богданівською сільською радою народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області. Додатком до Державного акту ДП Мж №006 - списком громадян - членів КСП підтверджується, що під №39 до списку включено [PERSON] Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/1234/13-ц від25 грудня 2013 року [PERSON] встановлено факт внесення його до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під №39, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, серії ДП Мж №006, який виданий акціонерному товариству «Мрія» с.Антонівське Межівського району Дніпропетровської області 26 січня 1995 року, з зазначенням як [PERSON] та вважати правильним внесення до вказаного списку під №39 як [PERSON]. Трудовою книжкою колгоспника [NUMBER], виданою 28 січня 1989 року, підтверджується, що [PERSON] працював з 1988 року в АТ «Мрія», звідки був звільнений 16 червня 1995 року за прогул. Довідкою Держкомзему у Межівському районі Дніпропетровської області №3105 від 14 грудня 2012 року підтверджується, що [PERSON] внесений до списку громадян - членів КСП під порядковим номером 39, який додається до вказаного вище Державного акту на право колективної власності на землю. Розмір земельної частки (паю) по колишньому АТ «Мрія» становить 5,4 умовних кадастрових гектар. Довідкою виконавчого комітету Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №1171 від 18 грудня 2012 року підтверджується, що [PERSON] на території сільської ради земельної частки (паю) не має. Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Ч.3 ст.1 - право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм законодавства вбачається, що право особи на земельну частку (пай) повинно підтверджуватися відповідним сертифікатом або встановлюватися рішенням суду. Через вчасне неотримання сертифікату і не підтвердження відповідного права, позивач звернувся до суду з цим позовом і серед іншого просить поновити йому строк позовної давності, аргументуючи це тим, що про порушення свого права дізнався лише 14 грудня 2012 року під час звернення до відділу Держкомзему у Межівському районі Дніпропетровської області. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вирішуючи питання про поновлення строку позовної давності, суд, досліджуючи поважність причини його пропуску, виходить з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача для вчасного звернення до суду. За думкою суду, позивач належних доказів такої поважності не надав. Слід зазначити про те, що і в ст.71 ЦК УРСР (в ред.1963 року), і ст.257 ЦК України встановлено трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права. Початок перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналась про порушення свого права. Державний акт на право колективної власності на землю АТ «Мрія» с. Антонівське Межівського району Дніпропетровської області серії ДП МЖ №006 видано 26 січня 1995 року, що підтверджується копією цього акту. Причиною пропуску строку позовної давності позивач зазначив те, що про своє можливе право на земельну частку (пай) дізнався лише 14 грудня 2012 року в смт. Межова при звертанні до відділу Держкомзему, але суд вважає таку причину пропуску строку не поважною, так як позивач сам повідомив суду про те, що кожного року приїжджає провідувати свою матір до с. Федорівка, де, як йому біло відомо, у свій час проводилось розпаювання у господарстві та інші члени господарства отримали і сертифікати, а потім і Державні акти на земельні ділянки після розпаювання, дані обставини не носили таємний характер цих подій і тому суд вважає, що обставин, які б підтверджували поважність пропуску строку, суду не надано. Тобто встановлено, що позивачу було відомо й раніше про те, що він мав право на отримання земельної частки (паю). Судом враховано позицію представника відповідача відділу Держземагенства у Межівському районі Дніпропетровської області Петрулі Н.В., яка наполягала на відмову в задоволенні позовних вимог через пропуск позивачем строку позовної давності, що узгоджується з приписами ч.3 ст.267 ЦК України, за якими позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Ч.4 ст.267 - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на те, що позивачу відмовлено в поновленні пропущеного строку позовної давності, вирішувати інші питання, заявлені позивачем, є недоцільним.

Outcome: dismissed