Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

18 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої представник позивача просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 40\~650, 19 грн., а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що згідно витягу з протоколу № 49 від 16.11.1992 року відповідач - [PERSON] отримала право на проживання в гуртожитку за адресою: м [ADDRESS] , [ADDRESS] - [ADDRESS] - [ADDRESS] . 603,604. Згідно довідки ЖЕД від 09.04.2019 року за адресою: м. Харків, Профсоюзний [ADDRESS] -р, 5 к. 603,604 зареєстрована та проживає відповідач [PERSON] та повнолітні члени її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Гуртожиток знаходиться на балансі АТ «Світло шахтаря», який здійснює його утримання та надає відповідачам житлово-комунальні послуги. Позивачем надаються відповідачам вказані послуги у зв`язку з їх проживанням у гуртожитку. Відповідачі оплату в повному обсязі за житлово-комунальні послуги не вносять, в зв`язку з чим станом на 01.06.2019 року виникла заборгованість в сумі 40 650 грн. 19 коп., яка до теперішнього часу відповідачами не погашена. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. 30 липня 2019 року від відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вони просять суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Так, дійсно відповідачі проживають родиною в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на балансі АТ «Світло шахтаря», що здійснює його утримання та надає житлово-комунальні послуги. На думку позивача, оплату в повному обсязі за житлово-комунальні послуги відповідачі не вносять, в зв`язку з чим станом на 01.06.2019 року виникла заборгованість в сумі 40 650 грн. 19 коп. Позивач посилається на нібито доданий розрахунок суми заборгованості. При цьому ніякого розрахунку позивач не додає, немає його і у переліку доданих документів. Додана лише довідка про заборгованість від 07.06.2019 р. № 1490, згідно якої борг за комунальні послуги (а саме квартплата, освітлення, газ варильний, вода холодна, вода гаряча, опалення) станом на 01.06.2019 р. становить 40 650,19 грн. Тобто не додано жодного розрахунку, з якого можна було б зрозуміти, за який період часу виникла заборгованість, чи враховується позивачем позовна давність, за якими саме послугами, чи враховані пільговики в нашій родині тощо. Відповідачі зазначають, що у квітні 2019 р. позивач вже звертався до Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою про видачу наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 26 697,95 грн. (справа №639/2629/19)., який у подальшому був скасований судом. Тобто, станом на 01.04.2019 р. заборгованість відповідачів за комунальні послуги, на думку позивача, складала 26 697,95 грн., а станом на 01.06.2019 р. вона складає 40 650,19 грн., при цьому відсутнє жодне обґрунтування цієї суми, немає жодних розрахунків. Протягом останніх років відповідачі неодноразово зверталася до Публічного акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» з проханням надати їм як споживачам повну інформацію щодо розмірів тарифів, за якими здійснюється, нарахування, оскільки суми нарахувань викликали у нас закономірні сумніви, однак жодних відповідей не отримали, у зв`язку з чим у них маються сумніви щодо порядку нарахування заборгованості. Окрім того, відповідачі зазначають, що [PERSON] , є інвалідом 2 групи внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і, згідно інформації, викладеної безпосередньо у його посвідченні, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Представник позивача Романченко В.В., який діє на підставі довіреності від 02.01.2019 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримав, пояснив, що заборгованість у розмірі 40 650, 19 грн. виникла в межах строку позовної давності, тобто з 01.06.2016 року по 01.06.2019 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що згідно витягу з протоколу № 49 від 16.11.1992 року відповідач - [PERSON] отримала право на проживання в гуртожитку за адресою: м. [ADDRESS] , [ADDRESS] - [ADDRESS] . 603,604. (а.с. 23) Згідно довідки ЖРЕД від 09.04.2019 року за адресою: м. Харків, Профсоюзний [ADDRESS] -р, 5 к. 603,604 зареєстрована та проживає відповідач [PERSON] та повнолітні члени її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Що також підтверджується формою № 17. (а.с. 7, 8-12) Гуртожиток знаходиться на балансі АТ «Світло шахтаря», який здійснює його утримання та надає відповідачам житлово-комунальні послуги. (а.с. 14) Позивачем надаються відповідачам вказані послуги у зв`язку з їх проживанням у гуртожитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Главою 63 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд зазначає, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , за період з 01.01.2013 року по 01.01.2019 року заборгованість відповідачів становить 40\~650, 19 грн. (а.с. 91-102) 10 червня 2019 року позивачем на адресу відповідачів була направлена вимога про погашення заборгованості, яка до теперішнього часу виконана не була. (а.с. 25, 26) Відповідачі в судовому засіданні посилалися на недостовірність проведених розрахунків та на те, що позивачем не було враховано пільги, які має їх сім`я. Судом було встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є інвалідом другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням інваліда війни. (а.с. 56) Як вбачається з розрахунків за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] проживають [ADDRESS] осіб, за особовим рахунком обліковується пільга Інваліда ВВВ 2 групи, кількість пільговиків 2. (а.с. 57) Отже, суд приходить до висновку, що позивачем при розрахуванні суми оплати за комунальні послуги враховуються усі наявні у родині пільги, а тому посилання відповідачів на їх не нарахування, суд не приймає до уваги. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що заборгованість у сумі 40 650, 19 грн. виникла в межах строку позовної давності, тобто з 01.06.2016 року по 01.06.2019 року та просив стягнути заборгованість саме за цей період. Відповідно до розрахунку заборгованості за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , за період з 01.06.2016 року по 01.06.2019 року заборгованість відповідачів становить 25\~559, 08 грн. (а.с. 91-102) Тобто, судом було встановлено, що заборгованість відповідачів за період з 01.06.2016 року по 01.06.2019 року, який знаходиться в межах строку позовної давності, та за який позивач просив стягнути заборгованість становить 25 559, 08 грн. Відповідачами контррозрахунок не надано, клопотань про призначення експертизи заявлено не було, а тому суд сприймає розрахунок наданий позивачем, як належний та допустимий доказ розміру заборгованості. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» підлягає частковому задоволенню та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у межах строку позовної давності, як це просив позивач по справі, тобто з 01.06.2016 року по 01.06.2019 року у сумі 25 559, 08 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже,\~враховуючи те,\~що позовну\~заяву задоволено\~частково,\~то судовий\~збір у\~розмірі 1\~207,\~73\~грн. (ціна позову 40\~650, 19 грн. = 100%, сума задоволених позовних вимог 25\~559, 08 грн. = 62, 87 %; сума судового збору, яка була сплачена позивачем 1921, 00 грн. = 100, 00%, сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача 62, 87% = 1\~207, 73 грн.) покладається на відповідачів, по 301, 93 грн. (1\~207, 73 грн. / 4 = 301, 93 грн. ) на кожного. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Отже, враховуючи те, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а отже звільнений від сплати судового збору, то частина судового збору, яка підлягає стягненню з нього компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial