Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

19.07.2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вказаною позовною заявою, відповідно до якої прохали суд визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини гаража, який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Садова, 4, а саме: гараж площею 18,2 кв.м.; визнати за [PERSON], право власності на 1/4 частину гаража, який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Садова, 4, а саме: гараж площею 18,2 кв.м. В обгрунтування позову позивачами зазначено, що після смерті 25.05.1992 р. [PERSON], що був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON], відкрилась спадщина. 08.12.1992 року [PERSON] Полтавською\~державною нотаріальною\~конторою була відкрита спадкова справа. Позивачі є спадкоємицями першої черги, прийняли у встановленому законом порядку спадщину після смерті [PERSON] Однак, на гараж, який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Садова, 4, та належав спадкодавцю на день смерті, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, за відсутності у спадкоємців правовстановлюючого документа на гараж. Позивачами зазначено, що вказаний гараж належав спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної Ради народних депутатів м. Полтави про дозвіл на встановлення гаражів для зберігання власних автомобілів № 672 від 18.12.1979 р. Законодавство, яке діяло на час виникнення права власності, не вимагало реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. Позивачами зазначено, що, оскільки право власності на гараж було набуте спадкодавцем під час перебування останнього у шлюбі з [PERSON], а тому, відповідно до ст. 22 КпШС УРСР, їй належить 1/2 частина вказаного гаражу, а інша частина (1/2) входить до спадкової маси та підлягає поділу по 1/4 за кожним спадкоємцем першої черги. Ухвалою Октябрського районного суд у м. Полтави від 24.07.2018 р. відкрито загальне позовне провадження у справі з викликом всіх учасників справи. 14.09.2018 року до суду від представника відповідача у справі - Шевченківської районної у м. Полтаві ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечень проти позову не надійшло; представник Шевченківської районної\~у м.\~Полтаві ради прохав суд розглянути справу за його відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Ухвалою Октябрського районного суд у м. Полтави від 25.09.2018 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Адвокат позивачів [PERSON] 25.09.2018 р. надала до суду заяву, відповідно до якої прохала суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Шевченківської районної у м. Полтаві ради відповідно до відзиву від 14.09.2018 р., прохав суд розглянути справу за його відсутності, покладається на розсуд суду. Представник третьої особи у справі - [PERSON] Полтавської державної нотаріальної контори 23.10.2018 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.1992 року помер [PERSON], згідно зі свідоцтва про смерть серії ІІІ-КЕ № 267481 (а.с. 5). Позивач [PERSON] є дружиною померлого, а позивач [PERSON] приходилась дочкою померлому, що підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [PERSON] Полтавською держаною нотаріальною конторою 08.12.1992 року була відкрита спадкова справа № 635 на підставі заяв [PERSON] та [PERSON], які у встановленому законом порядку, як такі що спільно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, успадкували частину спадкової маси. Вказане вбачається з постанови державного нотаріуса [PERSON] Полтавської держаної нотаріальної контори [PERSON] від 03.05.2018 р., що наявна в матеріалах справи. З даної постанови також вбачається, що спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж за адресою: м. Полтава, вул. Садова, 4 у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа. Судом встановлено, що право власності на гараж спадкодавець [PERSON] набув на підставі рішення виконавчого комітету Октябрської районної Ради народних депутатів м. Полтави про дозвіл на встановлення гаражів для зберігання власних автомобілів № 672 від 18.12.1979 р. (а.с. 6). Згідно з довідкою ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» від 11.04.2018 р. № 3491, судом встановлено, що реєстрація права власності на гараж за адресою: м. Полтава, вул. Садова, 4 не проводилась (а.с. 27). Згідно з п. 19 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року є договори купівлі-продажу, міни і дарування будинків (домоволодінь), а також договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного користування, посвідчені місцевими Радами депутатів трудящих в межах їх компетенції. Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056, було визначено гараж об'єктом державної реєстрації. Законодавство, яке діяло на час виникнення права власності на гараж (18.12.1979 р.), не вимагало реєстрації права власності на гараж в державних органах. На момент відкриття спадщини (08.12.1992 р.) діяв Цивільний кодекс в редакції 1963 року. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень» до ЦК України (ред. 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з п. 5 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України (ред. 2003 р.) правила книги 6-ї ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності даним кодексом. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Згідно\~зі ст. 549 ЦК УРСР\~\~вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Вищевказаний гараж є спільним майном подружжя, оскільки право власності набуте спадкодавцем під час перебування у шлюбі з [PERSON], тому за позивачем [PERSON], підлягає визнанню право власності на 1/2 частину гаража, а інша 1/2 частина підлягає розподілу між всіма спадкоємцями. Судом встановлено, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Від інших осіб, заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до [PERSON] Полтавської держаної нотаріальної контори не надходило. Згідно з технічним паспортом на гараж, виготовленим 31.05.2018 р. ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне», загальна площа гаржу - 18.2 кв.м., фундамент бетон, стіни метал, перегородки, що розділяють приміщення відсутні. Згідно з висновком експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 36 від 29.05.2018 р. судового експерта [PERSON], визначено, що гараж за адресою вул. Садова, 4 у м. Полтава відповідає ознакам, що характеризують об'єкти нерухомого майна: гараж відповідає будівельно-технічним вимогам, що діють на території України та висуваються до окремих гаражів. У відповідності до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved