Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

17.11.2017 р. позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що з 29.10.2002 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні, батько з 2015 року не спілкується з дитиною, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться успіхами в навчанні, її розвитком та духовним життям. Також, позивач вказує, що з дитиною спілкується бабуся - мати відповідача [PERSON], яка постійно проживає на території США та запрошує онуку до себе в гості. В 2015 році дитина разом з батьком літала до бабусі в США, проте в 2016 році батько дитини з невідомих причин відмовився давати дитині дозвіл на виліт до США. З квітня 2017 року відповідач знаходиться на території США та не має наміру повертатись до України, при цьому не надає дозвіл на виліт до США своїй доньці та усіляко перешкоджає отримати цей дозвіл за рішенням суду. Так, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.06.2017 року неповнолітній [PERSON] було надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України із перетинанням державного кордону до США, без згоди та супроводу батька. 27.06.2017 року за заявою представника відповідача заочне рішення було скасовано, придбані на виліт квитки прострочені, отримана дитиною грин-карта втратила дію. Крім того, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.05.2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини, проте вказане рішення відповідачем не виконується, у зв'язку із чим у відповідача утворилась заборгованість по аліментах. Позивач зазначає, що поведінка відповідача може розцінюватись як систематичне, протягом тривалого часу ухилення від виконання батьківських обов'язків, при цьому свої батьківські права відповідач використовує лише на шкоду своїй дитині, всупереч її інтересам, його поведінка ображає дитину, змушує відчувати дискомфорт, психологічне напруження. Враховуючи невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, позивач просить суд позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник - [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовільнити. При цьому позивач пояснила суду що відповідач з дитиною не зустрічається та не спілкується, усіляко перешкоджає виїзду дитини до США. В судове засідання відповідач та його представник [PERSON] не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, представник відповідача про поважність причини неявки суду не повідомив. Представник Департаменту служби у справах дітей до судового засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява директору Департаменту служби у справах дітей Малко О.П. про розгляд справи без участі представника Департаменту служб, в якій він просив при винесенні рішення врахувати інтереси малолітньої [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 12.12.2017 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. 26.12.2017 року від представника позивача до матеріалів долучено документи в обґрунтування позову. 16.03.2018 року від представника відповідача до матеріалів справи надійшов відзив на позову заяву, в яких представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки з 2016 р. позивач перешкоджає йому спілкуватись з донькою та налаштовує її проти відповідача. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 31.01.2018 р. відмовлено у наданні дозволу їх неповнолітній дитині на виїзд за межі України. Вважає, що позивачем не надано доказів винної поведінки відповідача щодо дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками, також зазначено, що зобов'язання щодо сплати аліментів на утримання дитини відповідачем виконується, про що ним надані письмові докази (а.с.54). 24.05.2018 року від позивача до матеріалів долучено документи в обґрунтування позову. 11.06.2018 року від Департаменту служби у справах дітей до матеріалів справи надійшов висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, вислухавши пояснення позивача та її представника, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], позивач - матір'ю дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 19.11.2004 року /а.с. 7/. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.10.2013 року /а.с. 9/. Дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку /а.с. 10/. Відповідач [PERSON] проживає в США, де має дозвіл на проживання, що позивачем визнано і не оспорюється. Згідно з довідкою-характеристикою ХЗШ № 38 (б/н) [PERSON] навчається у ХЗШ № 38 з першого класу. Питаннями навчання і виховання дівчини займається її мати, [PERSON], батько - [PERSON] протягом 2015-2016 навчального року в школі був один раз, у 2016-2017 навчальному році батько школу не відвідував, взаємодію з навчальним закладом щодо проблем дитини, її потреб не підтримував, життям доньки не цікавився. /а.с. 16/. Згідно з довідкою-характеристикою ХЗШ № 38 від 21.12.2017 року за № 469, [PERSON] навчається у ХЗШ № 38 з першого класу. Питаннями навчання і виховання дівчини займається її мати, [PERSON] Батько - [PERSON] тривалий час навчальний заклад не відвідував, взаємодію з класним керівником щодо проблем дитини, її потреб не підтримував, життям доньки не цікавився /а.с. 32/. Згідно з довідкою КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 15» від 05.12.2017 року за № 930, неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в лікувальному закладі з дня народження. За медичною допомогою у разі хвороби [PERSON] до медичного закладу звертається мати дитини, [PERSON], яка купує необхідні ліки під час хвороби, приводить на прийом до лікаря, цікавиться станом здоров'я дитини. Батько дівчини, [PERSON], станом здоров'я дитини не цікавиться /а.с. 33/. Із змісту заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 року вбачається, що позивачка зверталась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд [PERSON], [INFO], до США, без згоди та супроводу її батька, [PERSON], на період з 20.10.2016 року по 11.11.2016 року, в супроводі інших осіб, уповноважених її матір'ю [PERSON], позов був задоволений та відповідний дозвіл на виїзд був наданий /а.с. 11-12/. Вказане заочне рішення було скасоване за заявою відповідача та при новому розгляді справи рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.01.2018 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини без згоди батька, було відмовлено (а.с.56). Матеріали справи містять дані про те, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.05.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. на місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 13-14/. Таким чином, з позовом про позбавлення батьківських прав позивач звернулась до суду через 6 місяців після ухвалення рішення про стягнення аліментів. Згідно Довідки про розмір заборгованості по аліментах, виданої Міжрайонним ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 01.05.2018 року становить 16000,00 грн. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з нормами ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України. Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. В даній справі в якості підстав для позбавлення батьківських прав позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання ним батьківських обов'язків по відношенню до доньки, що полягає у тому, що він не зустрічається та не спілкується з донькою, не цікавиться навчанням та розвитком дитини, зокрема, не відвідує навчальний заклад, не утримує дитину, створює перешкоди у можливостях для виїзду дитини до США. Враховуючи, що в цей час відповідач [PERSON] проживав за межами України, доводи позивача про свідоме нехтування відповідачем батьківських обов'язком щодо утримання та виховання своєї неповнолітньої дитини суд вважає необґрунтованими, оскільки [PERSON] має об'єктивні причини, що перешкоджають йому відвідувати школу №38, де навчається донька, та дитячу поліклініку №15, особисто спілкуватись з донькою та повноцінно брати участь у її вихованні. Надані відповідачем квитанції свідчать про надсилання ним грошових переказів на адресу позивача 17.10.2017 р. на суму 2000,00 грн. та 31.01.2018 р. - на суму 2500,00 грн. (а.с.55). Суд вважає, що позивачем не доведено факту умисної несплати відповідачем аліментів за наявності у нього об'єктивної можливості сплачувати аліменти, з метою позбавлення дитини матеріальних засобів до існування та негативного впливу на дитину. Відповідно до положень ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Матеріали справи містять висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 05.06.2018 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Вказаний Висновок органу опіки, який є обов'язковим у даній категорії справ, враховуються судом, але не вважається обов'язковим для суду у висновках з питань, що стосуються долі дитини, зокрема, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав. Суд враховує, що розгляд вказаного питання проведений органом опіки і піклування у відсутність батька дитини, який мешкає в США, у присутності лише малолітньої [PERSON], [INFO], та матері дитини - [PERSON], Висновок фактично ґрунтується на доводах позивача та наданих нею документах, які об'єктивно не можуть бути безспірними доказами для підтвердженням факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, який при розгляді вказаного питання не був присутнім, оскільки викликався за останнім відомим місцем проживання, хоча мешкає в іншій країні, про що зазначено у самому Висновку, а отже не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу. За таких обставин, суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки. Посилання позивача на ненадання батьком згоди на виїзд дитини за межі України також не може бути безперечною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини, оскільки намір позивача відправити неповнолітню доньку за межі України, до США, у супроводі невідомих осіб, без надання суду підтверджень належних умов проживання дитини в США, гарантій повернення дитини до України - не може не викликати у батька дитини занепокоєння щодо її безпеки під час проїзду та проживання в іншій країні. При ухваленні рішення, суд враховує, що між батьками дитини наявні конфліктні стосунки, які впливають на відносини дитини та батька, при цьому суд звертає увагу, що до [PERSON] раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання доньки. Факт заперечення відповідачем позовних вимог про позбавлення батьківських прав, на думку суду, свідчить про наявність у нього бажання виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітньої дитини. Честиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, суд вважає, що в даному випадку позивачем та її представником не надано достатніх доказів для підтвердження винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, що негативно впливає на розвиток дитини, у зв'язку із чим у задоволенні позову належить відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed