Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

18.04.2019 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлений судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, до 1 500,00 грн. на місяць з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що він як батько приймає участь у вихованні та утриманні дитини. Просить суд зважити на те, що він має іншу сім`ю та двоє малолітніх дітей та другу дружину на утриманні. Крім того, з лютого 2019 року йому встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням, а з березня 2019 року - другу групу інвалідності, що пов`язана із захистом Батьківщини, що вимагає від нього коштовного постійного пожиттєвого лікування. Ухвалою від 22.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в котрому заперечувала проти заявлених вимог та зміни способу зменшення розміру аліментів до твердої грошової суми. При цьому вказала, що позивач участі у житті дитини, її вихованні жодним чином не приймає, не сприяє її фізичному та духовному розвитку, а нові шлюбні відносини жодним чином не позбавляють його такого обов`язку та не є підставою перекладати обов`язок на утримання дитини на іншого з батьків. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року по цивільній справі № 761/35096/17 з [PERSON] стягуються щомісячно на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану, погіршення здоров`я позивача може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Судом встановлено, що на утриманні позивача, крім доньки від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , перебуває ще двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.2014 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.05.2019 року. Крім того, при подачі позову позивач посилається на ту обставину, що на сьогоднішній день є інвалідом другої групи, що пов`язана із захистом Батьківщини, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0963620 від 06.03.2019 року, згідно довідки № 527 від 18.04.2019 року, виданої Центром медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, працює старшим лікарем з медицини невідкладних станів (НТВ) з 17.04.2019 року на 0,5 ставки за станом здоров`я, згідно довідки ГУ ПФ України в м. Києві № 9742 від 12.08.2019 року отримує пенсію по інвалідності. Таким чином, суд вбачає зміну сімейного стану, погіршення здоров`я у платника аліментів, тобто позивача в порівнянні з сімейним станом та станом здоров`я на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому суд враховує, що на момент ухвалення судового наказу про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, позивач вже був вдруге одружений та мав малолітню дитину від другого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Доказів в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надав. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, 17.05.2017 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи вище зазначені норми СК України, суд вважає, що в позивача є всі підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення на утримання доньки. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є працездатною особою, офіційно працює та отримує пенсію, його сімейний стан змінився, має на утриманні двох малолітніх дітей, і вважає, з урахуванням думки відповідача, котра категорично заперечила проти зміни способу стягнення аліментів на тверду грошову суму, за можливе зменшити розмір аліментів з 1/4 частини на 1/5 частини усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення останньою повноліття, що, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини. Згідно п. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог, а саме: зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/5 частини усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення останньою повноліття, що буде відповідати інтересам дитини та обох сторін. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: partial