Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від усього виду доходу (заробітку) відповідача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, у письмових запереченнях та заяві позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частки доходів, а також просив відкласти розгляд справи, мотивуючи це участю його представника в іншому судовому процесі. З огляду на встановлений ст. 157 ЦПК України розумний строк розгляду справ про стягнення аліментів та повторну неявку належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами по справі розірваний на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2016 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України убачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Отже, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи обов'язок батька утримувати неповнолітню дитину, працездатність відповідача, стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і батька, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку. Посилання позивача на здійснення нею витрат на відвідування дитиною гуртків як на підставу збільшення розміру аліментів суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є нічим іншим як додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, розмір участі одного з батьків у яких визначається судом в окремому порядку відповідно до положень ст. 185 Сімейного кодексу України, і не враховуються при визначенні розміру аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: partial