Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював електрослюсарем підземним 4-го розряду на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». 29 лютого 2016 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, згідно ст.38 КЗпП України з виплатою трьохмісячного середнього заробітку. При звільненні з роботи підприємство повинно було виплатити йому заборгованість по заробітній платі, проте виплату здійснило лише 08 квітня 2016 року. Оскільки ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні, складає 7574,58 грн. Просить стягнути з відповідача в свою користь 7574,58 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2016 року по 07.04.2016 року включно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач ДП «Волиньвугілля» в судове засідання не з'явився без поважних причин, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював електрослюсарем підземним 4-го розряду на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». 29 лютого 2016 року був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, згідно ст.38 КЗпП України (а.с.3). Із довідки ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 23 червня 2016 року №244 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 280,54 грн. (а.с.4). Згідно довідки ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 23 червня 2016 року №243, станом на 08 квітня 2016 року заборгованість по заробітній платі [PERSON] відсутня (а.с.5). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через непроведення відповідачем розрахунку із [PERSON] у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 01 березня 2016 року (наступного робочого дня після звільнення) по 07 квітня 2016 року (останнього дня, що передує дню виплати), виходячи із розрахунку: 280,54 грн. (середньоденна заробітна плата) x 27 (робочі дні затримки розрахунку) = 7574,58 грн. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 7574,58 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01 березня 2016 року по 07 квітня 2016 року включно. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved