Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

17 липня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНФЄТОРГ» (далі - ТОВ «КОНФЄТОРГ») про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 01.05.2013 року по 10 червня 2013 року в сумі 1396 гривень 00 копійок та моральної шкоди у розмірі 10000 гривень. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 18.07.2011 року був прийнятий на роботу до ТОВ «ДП Українська пивна компанія» на посаду торгового представника. До квітня 2012 року був забезпечений роботою в повному обсязі, за що отримував заробітну плату у розмірі 1100 гривень щомісячно, але з цього часу обсяги продажу товарів впали і внаслідок цього позивач перестав отримувати виробничі завдання. 22 серпня 2012 року позивач отримав листа в якому повідомлялося, що його звільнено з роботи за п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України затвердженого Законом №322-ІІІ від 10.12.1971 року (далі - КЗпП України) - за прогул. В подальшому: - рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2013 року позивача було поновлено на вищезазначеній роботі; - рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 04.06.2013 року виключено із належної позивачу суми заробітної плати із 1098 гривень 54 копійки - 698 гривень 91 копійка компенсації за невикористану відпустку, стягнено з відповідача на користь позивача заробітну плату в сумі 4252 гривні 41 копійка, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу по 30.04.2013 року в сумі 11875 гривень 02 копійки та моральну шкоду в сумі 300 гривень. Відповідач рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.04.2013 року про поновлення на роботі позивача не виконав. Внаслідок незаконного звільнення, несвоєчасного виконання вищезазначених рішень судів позивач зазнав душевних та моральних страждань, а саме, виникло почуття безвихідності, журби, позивач втратив спокій, постійно знаходиться у стані хвилювання. Оскільки позивачу не повернуто трудову книжку він не міг влаштуватись на іншу роботу та опинився у важкому матеріальному стані. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але до суду надав заяву у якій позовні вимоги підтримав та просить справу розглянути за його відсутності. (а.с.93). Представник ТОВ «КОНФЄТОРГ» в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце його проведення на адресу місцезнаходження юридичної особи зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, але судову повістку повернуто до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання». Враховуючи вимоги ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-IV (далі - ЦПК України) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. (а.с.80, 81). Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із Статуту ТОВ «КОНФЄТОРГ» зареєстрованого 10.07.2013 року вбачається, що даний Статут ТОВ «КОНФЄТОРГ» є новою редакцією Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП УКРАЇНСЬКА ПИВНА КОМПАНІЯ», зареєстрованого Харківською районною державною адміністрацією Харківської області 07.02.2006 року. (а.с.12,13). Із індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] сформованої Пенсійним фондом України 15.07.2013 року вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ДП УКРАЇНСЬКА ПИВНА КОМПАНІЯ» у 2012 року сплачено страхових внесків: - січні-березні - із заробітної плати 1250 гривень 00 копійок щомісячно; - квітні - із заробітної плати 55 гривень 03 копійки; - травні-червні - не сплачувались; - липні - із заробітної плати 852 гривні 96 копійок; - серпні - грудні - не сплачувались. (а.с.34). Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АД №347320 вбачається, що: - повне найменування юридичної особи - товариство з обмеженою відповідальністю «КОНФЄТОРГ»; - ідентифікаційний код юридичної особи - 34056391; - місцезнаходження юридичної особи - 61072, місто Харків, Дзержинський район, вулиця Двадцять третього серпня, будинок 31-Б. (а.с.65). Із рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленого 30 квітня 2013 року вбачається, що позов [PERSON] до ТОВ «ДП Українська пивна компанія» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, надання щорічної відпустки задоволено частково. [PERSON] поновлено на роботі в ТОВ «ДП Українська пивна компанія» на посаді торгового представника. Стягнуто з ТОВ «ДП Українська пивна компанія» на користь [PERSON] належну звільненому працівникові суму 1098 гривень 54 копійки. В іншій частині позову відмовлено. (а.с.82-85). Із рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області ухваленого 04 червня 2013 року вбачається, що рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2013 року в даній справі в частині стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, надання щорічної відпустки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Виключено із суми належної позивачу заробітної плати із 1098 гривень 54 копійок - 698 гривень 91 копійку компенсації за невикористану відпустку. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Українська пивна компанія» на користь [PERSON] заробітну плату за час його роботи з 03.04.2012 року по 16.07.2012 року в сумі 4252 гривні 41 копійка з відрахуванням необхідних податків та платежів. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 17.07.2012 року по 30.04.2013 року включно в сумі 11875 гривень 02 копійки з відрахуванням необхідних податків та платежів. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Українська пивна компанія» на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 300 гривень. В іншій частині рішення залишити без змін. Крім того, в мотивувальній частині рішення середньоденний заробіток для обрахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу встановлений в розмірі 56 гривень 82 копійки. (а.с.86-89). Із ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановленої 09 жовтня 2013 року за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Українська пивна компанія» у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Українська пивна компанія» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральних збитків та надання щорічної відпустки вбачається, що рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 квітня 2013 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 04 червня 2013 року залишено без змін. (а.с.90-92). Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього ж Кодексу, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищезазначене, а також, те, що представник відповідача своїх заперечень суду не надав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 01.05.2013 року по 10 червня 2013 року в сумі 1396 гривень 00 копійок підлягає до часткового задоволення, а саме, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1363 гривні 68 копійок (24 робочих дня помножених на 56,82 гривні середньоденного заробітку встановлені рішенням Апеляційного суду Сумської області від 04.06.2013 року). Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Тому, суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування з відповідача моральної шкоди, оскільки через не виконання рішення суду він зазнав моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, їх тривалість, розмір заборгованості, інші конкретні обставини справи, а тому встановлює його в сумі 500 гривень. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року за №3674-VІ, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 214 гривень 60 копійок (0,2 розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2013 року) за частково задоволені вимоги майнового характеру та 214 гривень 60 копійок за частково задоволені вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial