Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 лютого 2009 року померла його мати [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на змелю серії ІІІ-СМ №047776 від 17 грудня 1999 року. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. На даний час він хоче оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку, у звязку з чим звернувся до нотаріальної контори, але зясувалось, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений, а тому отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку він позбавлений можливості. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд його позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, остання направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Кальченківської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду листа про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився, завідувач нотаріальної контори [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третьої особи за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що матірю позивача [PERSON] була нині покійна [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.8). 10 лютого 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно, зокрема на земельну ділянку площею 3,835 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на змелю серії ІІІ-СМ №047776 від 17 грудня 1999 року (а.с. 10). Також судом встановлено, що [PERSON] за свого життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], позивачу у справі. Заповіт було посвідчено виконкомом Кальченківської сільської ради 15 лютого 2002 року за №21 (а.с. 6). Із довідки Кальченківської сільської ради Білопільського району №214-02-20/1 від 17 травня 2016 року вбачається, що [PERSON], яка померла 10 лютого 2009 року, була зареєстрована та проживала на території сільської ради до 11 жовтня 2005 року в с. Червоне по вул. Шевченка, 4, Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Кальченківської сільської ради, не змінювався та не відмінявся (а.с. 12). Із довідки виконкому Ковтунівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 23 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] з 2005 року по день смерті проживала без реєстрації в селі Ковтунове по вул. Суворова, 6/6 разом із сином [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Ковтунівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 11). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку, що залишилась після смерті матері у звязку з чим звернувся до нотаріальної контори, але зясувалось, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений, а тому отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку він позбавлений можливості. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із довідки Білопільської державної нотаріальної контори від 17 червня 2016 року спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 10 лютого 2009 року не заводилась (а.с. 23). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,835 га., що розташована на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 10 лютого 2009 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved