Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

19.01.2017 року [PERSON] звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON], згідно якого просить суд стягнути з відповідача на її користь аванс у розмірі 292\~500 гривень. В подальшому 23.06.2017 уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] аванс в сумі 50 000 грн., а з [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 242 500 грн., залучено в якості третьої особи [PERSON]М.(а.с.135). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області 27.07.2017 року за заявою [PERSON] залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 242 500 грн., продовжено розгляд справи за первісним позовом в редакції 19.01.2017р. [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансу в сумі 292\~500 грн. Позов мотивований тим, що 03.04.2015 року позивач надав відповідачу аванс в сумі 50\~000 грн. в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу частини нежитлових приміщень Малого приватного підприємства «Газовик», а саме бару «Колиба», що розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, м.Роздільна, вул..Європейська, 75, та належить відповідачу. На підтвердження отримання грошей відповідач надав позивачу розписку. Після отримання авансу відповідач повідомив, що вказане майно перебуває під арештом у ВДВС Роздільнянського РУЮ і для зняття арешту з майна необхідно внести на рахунок виконавчої служби грошові кошти в сумі 242\~500 грн. 03.06.2015 року позивач сплатив за відповідача борг в сумі 242\~500 грн. на рахунок виконавчої служби, що підтверджується платіжним дорученням. Однак відповідач відмовився від оформлення речових прав на вказане майно на користь позивача та аванс не повертає. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог (а.с.197,229). Пояснила, що домовилась з [PERSON] про продаж їй приміщень бару «Колиба» за 60\~000 доларів США, які вона повинна була повністю сплатити до 01.07.2016 року. Загальний розмір авансового платежу за домовленістю між ними складав 25\~000 доларів США двома траншами на протязі квітня-червня 2015 року 15\~000 доларів США та 10\~000 доларів США до 01.12.2015 року за умови виготовлення технічної документації на майно. 03.04.2015р. вона сплатила відповідачу готівкою 50\~000 грн., після чого дізналась, що бар «Колиба» перебуває під арештом, накладеним ВДВС на майно боржника у звязку з заборгованістю [PERSON] перед ПАТ «Банк Форум». 03.06.2015р. на прохання [PERSON] з метою погашення останнім заборгованості перед Банком та зняття арешту з приміщень бару «Колиба» вона сплатила 242\~500 грн. шляхом перерахування зі свого банківського рахунку на рахунок ВДВС Роздільнянського МРУЮ Одеської області в рахунок погашення заборгованості перед Банком солідарного з [PERSON] боржника [PERSON] Постановою державного виконавця від 05.06.2015 року виконавче провадження відносно [PERSON] було закінчено у звязку зі сплатою останнім боргу. Однак документи на продаж бару «Колиба» [PERSON] та і не виготовив, у звязку з чим [PERSON] припинила виплату чергового траншу авансу, а [PERSON] почав вчиняти активні дії стосовно подальшого продажу свого майна і виселенню її та членів її сімї з приміщення бару «Колиба», яким вони користувались на підставі договору позички, укладеного між [PERSON] та її зятем [PERSON] 03.06.2015 року. 24.07.2017 року [PERSON] за актом прийому-передачі повернув приміщення бару «Колиба» [PERSON] Таким чином, вони не досягнули домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу даного майна з відповідачем. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що в розписці, яку надав [PERSON] про отримання ним авансу за продаж бару «Колиба» в сумі 50\~000 грн. дійсно не вказано особу, якій надано вказану розписку, але наявність у [PERSON] оригіналу цієї розписки свідчить про те, що розписка надавалась їй, і гроші, що передавались по розписці, також належали їй. Також в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу бару «Колиба» вона на прохання [PERSON] в рамках досягнутої між ними домовленості про продаж останнім бару «Колиба» та внесення нею авансу на суму 25\~000 доларів США перерахувала зі свого банківського рахунку на рахунок виконавчої служби 242\~500 грн. в рахунок погашення заборгованості солідарних боржників [PERSON] та [PERSON] перед ПАТ «Банк Форум» та як наслідок зняття арешту з бару «Колиба». Реквізити на оплату вказаної суми дав [PERSON] Платіж був оформлений від імені божника [PERSON] за вказівкою [PERSON], так як відносно останнього у виконавчій службі було відкрито ще одне виконавче провадження. Після цього зять [PERSON] [PERSON] уклав з [PERSON] договір позички приміщень бару «Колиба» і родина [PERSON] почала користуватись баром в підприємницьких цілях, так як це їх сімейний бізнес. Вважає, що сплачені [PERSON] [PERSON] грошові кошти в сумі 292 500 грн. є авансовим платежем і підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Третя особа [PERSON] суду пояснив, що був присутній при передачі [PERSON] 50\~000 грн. готівкою [PERSON] в приміщенні бару «Орхідея» в м.Роздільна Одеської області в якості авансу за продаж бару «Колиба». Гроші належали [PERSON], він гроші [PERSON] не передавав. Але пояснив, що в придбанні бару «Колиба» він також був зацікавлений, оскільки вони мають сімейний ресторанний бізнес. Він зареєстрований як ФОП, а його дружина та теща [PERSON] йому допомагають. Розписку про отримання авансу [PERSON] складав також при ньому і передав її [PERSON] Але договір позички приміщення бару «Колиба» [PERSON] уклав саме з ним, оскільки він оформлений як підприємець. При досягненні домовленості про покупку бару з [PERSON] останній вимагав сплату авансу в розмірі 25\~000 доларів США , а всього вони домовились придбати бар за 60\~000 доларів США. [PERSON] сплатила 50\~000 грн., а потім [PERSON] повідомив їм, що приміщення бару перебуває під арештом у виконавчий службі і треба оплатити його борг в сумі 242\~500 грн. в рахунок авансу за продаж бару «Колиба». [PERSON] перерахувала вказану суму грошей на вимогу [PERSON] на рахунок ВДВС в рахунок авансового платежу, так як була зацікавлена в придбанні бару «Колиба». Але [PERSON] документів на приміщення бару і на земельну ділянку так і не виготовив, а замість цього став вимагати сплатити ще 2000 грн. в рахунок авансу. Коли [PERSON] відмовилась надавати гроші, поки він не покаже документи на майно, між ними почались суперечки. Вони також сплатили борги [PERSON] за комунальні послуги, штрафні санкції, оскільки їм необхідно було користуватись баром, але той гроші їм не повернув, розписку не написав. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав суду письмові заперечення, мотивовані тим, що [PERSON] не є належним позивачем за позовними вимогами про стягнення 50\~000 грн. авансу за розпискою, а він не є належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення грошових коштів в сумі 242\~500 грн., оскільки між ним та [PERSON] ніколи не існувало ніяких зобовязань та усних домовленостей, розписка була надана ним не [PERSON]П, а іншій особі, з якою у нього немає спору. Також, ним за письмовим договором від 03.06.2015 року передано [PERSON] у безоплатне тимчасове користування приміщення бару «Колиба», яким остання користується до цього часу. Що стосується грошових коштів в сумі 242\~500 грн., сплачених [PERSON] по виконавчому листу від імені боржника [PERSON] на користь стягувача ПАТ [PERSON] «Форум», то на думку відповідача, вказані позовні вимоги [PERSON] повинна заявити до [PERSON], за якого вона сплатила борг. (а.с.79). В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував, що в квітні 2015 року досяг домовленості з родиною [PERSON] [PERSON] про їм продаж бару «Колиба» за 60\~000 доларів США з внесенням авансу у розмірі 25\~000 доларів США, але гроші в рахунок авансу в розмірі 50\~000 грн. він отримав саме від [PERSON], розписку написав йому, а не [PERSON], а тому, на його думку, [PERSON] не має права вимагати від нього повернення їй 50\~000 грн. Також він передав [PERSON] документи на бар копію технічного паспорту та договору дарування. Він дозволив вказаній родині користуватись баром, уклавши з [PERSON] договір позички, так як їх вигнали з бару «Орхідея», де вони вели бізнес, але сплатити повністю аванс в розмірі 25\~000 доларів США вони не змогли за відсутністю коштів. Оскільки йому потрібно було погасити борг перед Банком, а грошей у родини [PERSON] не було, він допоміг [PERSON] отримати кошти, які їй заборгував районний відділ освіти в сумі 242\~500 грн. Гроші надійшли на картковий рахунок [PERSON], а вона перерахувала їх на рахунок ВДВС на погашення його боргу перед Банком. Але вказаних коштів не вистачило, щоб повністю погасити його борг, він отримав залишок коштів з інших джерел. Виконавче провадження було закінчено і майно, в тому числі приміщення бару «Колиба», було звільнено з під арешту. На його думку, бар «Колиба» [PERSON] та [PERSON] придбавати не збирались, а відтягували виплату авансу, щоб безкоштовно користуватись його майном, також вони чинили йому перешкоди у виготовленні документів на майно, звернувшись до суду з позовом про скасування рішення міської ради про виділення йому землі під приміщення бару, а також повідомили [PERSON], який знов подав до нього позов до суду, що він намагається продати бар, внаслідок чого майно знов було арештовано судом на вимогу Банку. Крім того, за час безкоштовного користування приміщенням бару, вказана родина зіпсувала приміщення бару та майно, яке в ньому знаходилось, чим спричинило йому шкоду . Вважає, що гроші в сумі 242\~500 грн. вони йому в руки не давали, а самі пішли та сплатили на рахунок ВДВС , а тому він цих грошей їм не винен. Просить в позові відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представників, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що в квітні місяці 2015 року позивач [PERSON], третя особа [PERSON] в усному порядку домовилися з відповідачем [PERSON] про продаж їм частини належного відповідачу на праві власності нерухомого майна Малого приватного підприємства «Газовик», а саме бару «Колиба», що розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, м.Роздільна, вул..Європейська, 75, за 60 000 доларів США з внесенням авансу у розмірі 25\~000 доларів США. 03.04.2015р. [PERSON] сплатила [PERSON] частину обумовленого сторонами авансу за продаж бару «Колиба» в розмірі 50 000 гривень, що підтверджується розпискою, написаною [PERSON] (а.с.8). Оригінал розписки знаходиться у позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] згідно домовленості зобовязався підготувати необхідні документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу. 03.06.2015р. на прохання [PERSON] з метою виконання ним боргових зобовязань за виконавчим листом №2-683/2010, виданим Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] грошових коштів в сумі 636561,17 грн. на користь ПАТ «Банк Форум» та, відповідно, зняття арешту з нерухомого майна Малого приватного підприємства «Газовик», [PERSON] в якості частини обумовленого сторонами авансу зі свого банківського рахунку на рахунок ВДВС Роздільнянського МРУЮ Одеської області перерахувала 242\~500 грн. з призначенням платежу оплата по виконавчому листу №2-683/2010 від 12.10.2010 по стягненню солідарно з [PERSON] грошових коштів на користь ПАТ [PERSON] «Форум», платник [PERSON] (а.с.9,141, 144,145,153,249). В той же день 03.06.2015р. між зятем [PERSON] [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позички нежитлового приміщення - частини нерухомого майна Малого приватного підприємства «Газовик» бару «Колиба», що розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, м.Роздільна, вул..Європейська, 75, і родина [PERSON] почала користуватись даним приміщенням. Таким чином, загалом [PERSON] сплатила [PERSON] в якості авансу за продаж останнім частини нерухомого майна Малого приватного підприємства «Газовик» бару «Колиба», що розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, м.Роздільна, вул..Європейська, 75, суму 292\~500 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області від 05.06.2015р. закінчено виконавче провадження №44082241 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-683/2010, виданого 12.10.2010 Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] грошових коштів в сумі 636561,17 грн. на користь ПАТ «Банк Форум» та припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.146). В подальшому стосунки між сторонами погіршилися, укладення договору купівлі-продажу бару «Колиба» в обговорений строк - до 01.07.2016р. не відбулося. 04.07.2017р. [PERSON] звільнив приміщення бару «Колиба» за актом прийому-передачі (а.с.203) На вимогу позивача [PERSON] відповідач [PERSON] аванс не повернув, що змусило позивача спочатку звернутись з заявою до правоохоронних органів, а потім до суду з вказаним позовом. Відповідно до ст.60 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладений на сторони по справ. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає, що позивачем [PERSON] доведений належними та допустимими письмовими доказами факт передачі нею грошей у загальній сумі 292 500 гривень відповідачу [PERSON] в якості авансу в рахунок укладення між ними в майбутньому договору купівлі-продажу бару «Колиба». Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки договору купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені [PERSON] грошові кошти є авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавались. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] стосовно того, що [PERSON] є неналежним позивачем, а він неналежним відповідачем з наступних підстав. Дійсно, в наданій [PERSON] 03.04.2015р. розписці про отримання авансу в розмірі 50\~000 грн. за продаж бару «Колиба» не вказано особу, якій надано цю розписку. Але про те, що гроші в сумі 50\~000 грн. належали [PERSON] і саме вона надала їх [PERSON], стверджують позивач [PERSON] та третя особа [PERSON], який був присутній при передачі грошей в приміщенні бару «Орхідея» в м.Роздільна, а також сам відповідач [PERSON] в своїх поясненнях слідчому СВ Роздільнянського РВ ГУНП в Одеській області від 16.02.2016 року в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.02.2016р. за заявою [PERSON] по факту вчинених відносно неї шахрайських дій (а.с.4, 12). Крім того, оригінал розписки зберігається саме у [PERSON], а не у будь-якої іншої особи, і перемови стосовно продажу бару «Колиба» [PERSON] вів саме з родиною [PERSON] Доказів того, що він домовився з будь-якою іншою особою про продаж їй бару колиба та отримав від такої особи гроші в сумі 50\~000 грн. [PERSON] суду не надав. Що стосується суми 242500 грн., яку [PERSON] перерахувала зі свого банківського рахунку на рахунок ВДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області, то вказана сума також фактично передавалась [PERSON] в якості авансового платежу за продаж в майбутньому бару «Колиба», але на прохання самого [PERSON] була перерахована [PERSON] на погашення його та солідарного боржника поручителя [PERSON], який є родичем [PERSON], заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Банк Форум» і, як наслідок, зняття арешту з належного їм нерухомого майна. Вказаний факт не заперечував в судовому засіданні і відповідач [PERSON] Такі ж самі пояснення він надавав і слідчому 16.02.2016р., підтвердивши, що на той момент він отримав від [PERSON] гроші в сумі 13\~000 доларів США, з яких 50\~000 грн. готівкою і 242\~500 грн. безготівковим перерахуванням (а.с.12). [PERSON] або члени її родини сторонами кредитного договору не були і до вказаного виконавчого провадження ніякого відношення не мають. Таким чином, дійсною природою перерахованих [PERSON] від імені боржника [PERSON] грошових коштів в сумі 242\~500 грн. є передача авансу [PERSON] в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу бару «Колиба», тому вказані грошові кошти підлягають поверненню позивачу саме відповідачем [PERSON], а не [PERSON], як наполягає [PERSON] В судовому засіданні співвідповідач за уточненим позовом [PERSON] пояснив, що взагалі не цікавився ходом виконавчого провадження, оскільки вказаного кредиту в Банку не отримував, цим питанням займався його зять [PERSON] [PERSON] та її зятя [PERSON] він не знає, ніяких коштів він от них не отримував, ніяких договорів з ними не укладав, і, тим більш, не просив їх перераховувати кошти у виконавчу службу від свого імені, оскільки не збирався погашати заборгованість перед Банком. Що стосується доводів відповідача [PERSON], що позивач [PERSON] та члени її родини на протязі двох років безкоштовно користувалися приміщеннями бару «Колиба» та зіпсували їх, чим спричинила шкоду [PERSON], то дані обставини не є предметом спору за даним позовом і до правовідносин, що виникли з повернення авансу, відношення не мають. Таким чином, заявлені [PERSON] вимоги про стягнення авансу в сумі 292 500 грн. підлягають задоволенню. В порядку ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь Державного бюджету України слід стягнути судові втрати у розмірі 2\~925 грн. , так як позивач є інвалідом другої справи та звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved