Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

19.03.2020 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , обґрунтовуючи свої вимоги тим , що [INFO] помер його батько [PERSON] . Рішенням 10-ї сесії ХХІ скликання Гвоздавської сільської ради Любашівського району від 22.12.1992 р. батьку була виділена земельна ділянка для ведення фермерського господарства розміром 22,10 га , розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області , на праві постійного користування , після отримання якої останнім було створено фермерське господарство «Оксамит», головою якого являвся [PERSON] . 03.03.2020 року він звернувся з заявою до Малиновської державної нотаріальної контори м. Одеси про видачу йому свідоцтва про права на спадщину. Однак нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутись до суду. Посилаючись на викладене , просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право довічного успадковуваного постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства розміром 22.10 га., що розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, яка була виділена на праві постійного користування для ведення фермерського господарства його батькові - [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення 10-ї сесії ХХІ скликання Гвоздавської сільської ради Любашівського району від 22.12.1992 р.( Державний акт на право постійного користування , серії [NUMBER] ,зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 66 ). У відзиві на позов представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі , посилаючись на безпідставність вимог. Позивач , представник позивача правом на подання суду відповіді на відзив не скористались. Позивач , представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача - Зеленогірської селищної ради Любашівського району в судовому засіданні позов не визнав , посилаючись на те , що Земельний кодекс 1992 р. не передбачав такого права як довічне успадковуване постійне користування земельною ділянкою , а поняття довічне успадковуване постійне користування земельною ділянкою та постійне користування земельною ділянкою не є тотожними. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судовому засіданні позов не визнав , заявивши , що повністю підтримує представника Зеленогірської селищної ради Любашівського району. Представник третьої особа: відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в судовому засіданні позов не визнав , пояснивши , що його позиція у даній справі співпадає з позицією Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Вислухавши позивача , представників сторін , представника третьої особи, дослідивши матеріали справи , суд вважає , що у позові належить відмовити з таких підстав. Судом безспірно установлено, що [PERSON] за життя отримав у 1993 р. згідно з рішенням 10-ї сесії ХХІ скликання Гвоздавської сільської ради Любашівського району від 22.12.1992 р. державний актна право постійного користування , серії [NUMBER] ,зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 66 ). на право постійного користування земельною ділянкою у розмірі 22,10 га для ведення селянського ( фермерського) господарства.( а.с. - 10 ,18 ). Позивач звернувся з позовом , у якому просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право довічного успадковуваного постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства розміром 22.1 га., що розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, яка була виділена на праві постійного користування для ведення фермерського господарства його батькові - [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення 10-ї сесії ХХІ скликання Гвоздавської сільської ради Любашівського району від 22.12.1992 р.( Державний акт на право постійного користування , серії [NUMBER] ,зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 66 ). Суд погоджується з аргументом представника Зеленогірської селищної ради Любашівського району , що право постійного користування та право довічного успадковуваного володіння це два види права на земельну ділянку , виходячи з такого. Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі Постанови Верховної Ради України N 2201-XII від 13 березня 1992 року, затверджено форми державних актів: на право довічного успадковуваного володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею. ЗК України у редакції від 13 березня 1992 року не передбачав такого виду права як довічне успадковуване володіння земельною ділянкою. На момент прийняття рішення про виділення [PERSON] вказаної земельної ділянки для ведення селянського фермерського господарства згідно з вищевказаним законодавством земля для ведення селянського фермерського господарства надавалась в постійне користування , а не у довічне успадковуване володіння . Відповідно до статті 1218 ЦК України , до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті В силу ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на те , що спадкодавець за життя не набув право довічного успадковуваного постійного користування земельною ділянкою , то позов про визнання такого права за позивачем не може бути задоволений . Тому у позові належить відмовити у повному обсязі На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed