Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

18.09.2018 до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) до Казенного підприємства «Кіровгеологія» (далі - відповідач, КП «Кіровгеологія»), в якій просить стягнути з відповідача суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 8 681,52 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] з 01.01.2010 по 06.03.2013 працювала в Центральній геолого-пошуковій експедиції Казенного підприємства «Кіровгеологія». 06.03.2013 була звільнення за власним бажанням. В день звільнення розрахунок з позивачем не був здійснений. В подальшому на підставі судового рішення з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Виплату коштів на підставі судового рішення відповідач провів із значною затримкою, остаточний розрахунок проведений 18.02.2015. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою. Представник відповідача у відзиві поданому до суду проти вимог позову заперечував зазначивши наступне. Зокрема позивач неправильно застосовує норми законодавства. Сума компенсації повинна бути обчислена за формулою як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідних місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Отже, сума компенсації повинна бути обчислена за вказаною формулою. Однак, позивачем було взято для розрахунку середньоденний та середньомісячний дохід. Також не зрозуміло на яких підставах і на якій правовій основі позивачем було взято в розрахунок показник середньоденного заробітку та проведено на його основі невірний розрахунок, який не відповідає вимогам проведення розрахунків та нормам чинного законодавства України і не може братись до уваги. Крім того, за вказаним позивачем періодом та зазначеними в заяві розрахунком не передбачено проведення відповідачем виплати згідно чинного законодавства. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18.12.2013 у справі № 757/21701/13-ц з Казенного підприємства «Кіровгеологія» було стягнуто на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 29 606,58 грн. за період затримки з 07.03.2013 до 14.08.2013, з розрахунку середньоденного заробітку 271,62 грн. 15.01.2015 Постановою державного виконавця Печерського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 757/21701/13-ц за виконавчим листом виданим Печерським районним судом м. Києва 03.03.2014 року. Відповідно до виписки по картковому рахунку позивача [PERSON] від 11.06.2015 року № 150611/450 лише 18.02.2018 року на рахунок позивача зараховано суму у розмірі 29472,41 грн. на погашення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за рішенням суду від 18.12.2013 року. Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно зі ст. 4 зазначеного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Крім цього, як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин (абзац п'ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012). Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Отже, згідно з наданим позивачем і перевірених судом розрахунком, з відповідача підлягають стягненню суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 8681,52 грн. Щодо доводів відповідача про невідповідність застосованої позивачем формули до розрахунку заборгованості, самого розрахунку, то відповідачем не надано належних доказів в сенсі ч. 1 ст. 76 та ч. 1 ст. 77 ЦПК України, які б спростовували доводи позивача та наданий ним розрахунок. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі На підставі викладеного та

Outcome: approved