Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~18 червня 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 грудня 2004 року він отримав Державні акти серії ЯА № 258646 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2342 га, та серії ЯА № 258645 для будівництва та обслуговування жилого будинку, площею 0,250 га, які розташовані в селі Аркадіївка Згурівського району Київської області та зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 182 та № 183 від 28.12.2004. Однак зареєструвати своє речове право на дані земельні ділянки він не може, так як відсутня документація про відведення йому спірних земельних ділянок та саме рішення, тому просить визнати недійсними зазначені Державні акти та в разі задоволення позову не застосовувати до відповідача положення ст. 88 ЦПК України. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, направили суду заяви з клопотанням слухати справу за їхньої відсутності, позивач позов підтримує повністю, відповідач сільський голова позов визнає повністю. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] 28 грудня 2004 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 258646 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2342 га, та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 258645 для будівництва та обслуговування жилого будинку, площею 0,2500 га, які розташовані в селі Аркадіївка Згурівського району Київської області. Державні акти зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відповідно за № 182 та № 183 від 28.12.2004 року (а.с.7, 8 копії Державних актів). Відділ Держземагенства у Зурівському районі Київської області листом від 29.05.2015 року за № Х-98/0-119/6-15 відмовив позивачу у проведенні реєстрації його речового права на це майно, так як у місцевому фонді документації із землеустрою відділу відсутня документація щодо відведення земельних ділянок для будівництва та ведення особистого селянського господарства та повідомив, що рішення, на підставі якого видано державні акти від 30.06.2004 року 14 сесії 24 скликання № 86 не містить інформації про передачу йому цих земельних ділянок (а.с.10). Рішення 14 сесії 24 скликання № 86 Аркадіївської сільської ради Згурівського району Київської області від 30.06.2004 не містить рішення щодо передачі позивачу у власність спірних земельних ділянок (а.с.11 копія рішення). Згідно ст.14 Конституції України Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Ст. 10 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні - сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від імені та в інтересах функцій місцевого самоврядування, визначені Конституцією та законами України, та відповідно уповноважена представляти інтереси в спірних правовідносинах. Відповідно до п.34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативи правовими актами. Ст. 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що спірні земельні ділянки позивачу у встановленому порядку не надавались, рішення сільської ради, на підставі якого позивачу видано державні акти, щодо нього не приймалось. Іншого способу захисту порушених прав позивача, окрім обраного ним, на даний час не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved