Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

18.04.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт спільного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на 24.09.2015 року за адресою: [ADDRESS], визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на квартиру [ADDRESS], яка належала померлій [INFO] року [PERSON], мотивуючи тим, що вищевказана квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 1226 від 13.06.1996 року. [INFO] року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. 12.09.2002 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області, згідно якого все своє майно вона заповіла [PERSON] Спадкодавець через свій похилий вік потребувала стороннього догляду, у зв'язку з чим позивач спільною з нею проживала за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим [PERSON] прийняла спадщину. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у зв'язку із тим, що відповідно до ст. 1265, 1270 ЦК України не подано заяву про прийняття спадщини. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 1226 від 13.06.1996 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 60о/224 від 14.06.1996 року. Розпорядженням Ізмаїльського міського голови № 57р від 19.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області», [ADDRESS] був перейменований в [ADDRESS]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.09.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира [ADDRESS]. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 12.09.2002 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 6354, [PERSON] заповіла все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право, у тому числі належну їй квартиру, яка знаходиться [ADDRESS] - [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43490758 від 05.04.2016 року, наданого приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., заповіт [PERSON] від 12.09.2002 року, зареєстрований за № 6354 не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що [PERSON] дуже часто хворіла, за віком та за стоном здоров'я потребувала стороннього догляду, у зв'язку з чим [PERSON], яка є її донькою, переїхала жити до неї у квартиру [ADDRESS], де вони спільно мешкали та позивач здійснювала за [PERSON] догляд. Отже, позивач вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. № 181/01-16 від 05.04.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відповідно до ст. 1265, 1270 ЦК України не подано заяву про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved