Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

19.05.2014 р. Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (а.с.2-4), мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідач з 31.07.2000 р. по 15.02.2013 р. працював у позивача на посаді провідного психолога відділу кадрового забезпечення. В період з 10.07.2-12 р. по 30.07.2012 включно відповідач перебував у щорічній відпустці. Згідно рішення комісії із соціального страхування УДСО відповідачу було виділено путівку для лікування до ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ім. Пирогова з 10.07.2012 р. на 21 день. В результаті перевірки, яка проводилась у січні місяці поточного року Виконавчою дирекцією Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було виявлено, що на санаторно-курортному лікуванні перебував не лише відповідач, а і [PERSON], яка не є працівником Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області, що є порушенням п.п. 4.1 і 4.11 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування. Відповідачем не було повідомлено ні як про намір поділу путівки, так ні про її розподіл, в результаті чого нанесено шкоду позивачу на загальну суму 2362,50 грн.. Посилаючись на ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, просили стягнути з відповідача на користь позивача завдану ним майнову шкоду у розмірі 2362,50 та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує; просить стягнути додаткові витрати у розмірі 387 грн. за надане оголошення у пресі про виклик відповідача. Причини неявки відповідача не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді провідного психолога Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області з 31.07.2000 р. по 15.02.2013 р. (а.с.7). Згідно рішення комісії із соціального страхування УДСО при УМВС України в Чернігівській області від 26.06.2012 р. [PERSON] було виділено путівку до ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ім. Пирогова № 382542 з 10.07.2012 р. для санаторно-курортного лікування органів опори та руху на 21 день (а.с.8). Виконавчою дирекцією Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено перевірку по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в ході якої виявлено, що на санаторно-курортному лікуванні перебував не лише відповідач, а і [PERSON], яка не є працівником Управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області, що є порушенням п.п. 4.1 і 4.11 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 р. № 12 та призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 1575 грн., про що складено акт від 31.01.2014 р. (а.с.12-15). 17.02.2014 р. заступником директора Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] винесено рішення № 18 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 2857,47 грн. (а.с.16-17). Вказана сума відповідно до платіжного доручення № 235 від 28.02.2014 р. була перерахована Чернігівській міській виконавчій дирекції (а.с.18). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти виплачені останнім у розмірі 2362,50 грн., з яких 1575,00 грн. - неправомірно використані страхові кошти, 787,50 грн. - штраф відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн.(а.с.1) та 387,00 грн. за надане оголошення, відповідно до платіжного доручення № 1302 від 11.06.2014 р., а разом 630,60 грн., які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved