Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

17 липня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , в якій вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29 вересня 2006 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2017 року, сумісне господарство між ними не ведеться. Питання поділу сумісного майна, стягнення аліментів на дітей, визначення місця проживання неповнолітніх дітей на теперішній час не ставиться. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примирення між ними неможливе. Позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час і місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином. 20 вересня 2019 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без її участі. Зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 20 січня 2017 року. Сплачений позивачем судовий збір з відповідача просить не стягувати. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не з`явилася. Про дату, час і місце підготовчого засідання була повідомлена належним чином. 20 вересня 2019 року надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені з 20 січня 2017 року. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно зі ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 29 вересня 2006 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 517. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). Судом достовірно з`ясовано, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 20 січня 2017 року та за цей час примирення між сторонами не відбулося. Питання поділу сумісного майна, стягнення аліментів на дітей, визначення місця проживання неповнолітніх дітей на теперішній час не ставиться. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до свідоцтва про шлюб, при укладенні шлюбу відповідач змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». При цьому, відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із тим, що відповідачем заявлено клопотання про залишення після розірвання шлюбу прізвища чоловіка, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, « [PERSON] ».

Outcome: approved