Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

17 грудня 2019 року представник ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] , з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 51\~422,78 гривень за договором позики та витрат понесених на сплату судового збору в сумі 1\~921,00 гривень. Свої вимоги обґрунтував тим, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. 26.11.2016 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики № 98885 в електронній формі. За умовами Договору позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 1201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Взяті на себе зобов`язання за договором позики, відносно своєчасного повернення суми отриманої позики та своєчасної сплати нарахованих за користування ним відсотків у встановлені договором терміни, відповідач не виконує, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість. Тому, позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою суду від 19.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які були усунені протягом встановленого строку. Ухвалою суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін на 17.03.2021. З різних причин розгляд справи було відкладено на 17.04.2020, 18.05.2020, 16.06.2020, 14.07.2020, 09.09.2020, 05.10.2020, 04.11.2020, 04.12.2020, 30.12.2020, 28.01.2021, 24.02.2021, 24.03.2021, 21.04.2021 та 25.05.2021 тощо. 20.03.2020 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов у якому зазначила , що не згодна з вимогами позивача вважаючи їх недостовірними та невірними. В обґрунтування заперечень зазначила, що дійсно мала договірні зобов`язання з позивачем та дійсно отримала на у мовах договору кредитні кошти у розмірі 1201 грн. на підставі договору від 26.11.2016 року та дійсно цього ж дня отримала грошові кошти, однак зазначила що повернула отримані кошти разом з нарахованими процентами позивачу ще у 2018 році, однак квитанції у неї не збереглись. Вважає що позивачем пропущено строк позовної давності щодо звернення д суду із цим позовом , оскільки строк минув 11.12.2019 року, а згідно відмітки канцелярії суду датою реєстрації позовної заяви ТОВ «ВЕЛЛФІН» датовано 17.12.2019. Просила застосувати строк позовної давності . Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності, відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг № 2606 від 27.10.2015 року, зареєстровано в реєстрі фінансових установ за № 16103225. 26.11.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] було укладено договір позики № 98885 в електронній формі. Вказаний договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам\~Цивільного кодексу України\~та іншого законодавства. Договір позики був укладений на підставі заяви позичальника. Відповідно до умов договору позики відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок (банківська картка) було надано позику в розмірі 1\~201,00 грн., строком на 15 днів, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,10 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою; 1,10 процента від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, понад строк , зазначений в п. 1.2 договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Відповідно до п. 1.1., 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 11 грудня 2019 року становить 51\~422,78 грн. з яких : 1 201,00 грн. основний борг, 14\~714,21 грн. заборгованість по відсоткам, 35\~507,57 грн. заборгованість за простроченим відсотками . Позивачем , в порядку п .1.4 Договору позики на картковий рахунок відповідача [PERSON] було здійснено переказ коштів у розмірі 1\~201,00 грн. і цей факт не заперечувала відповідач у своєму відзиві на позов. Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «ВЕЛЛФІН» свої зобов`язання за договором позики виконав повністю, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк - еквайзер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016 року. Відповідач [PERSON] належним чином не виконала умов договору позики у встановлений строк, зазначені у відзиві обставини фактичного погашення заборгованості належним чином не доведено та не підтверджено належними та допустимим доказами. Станом на 11 грудня 2019 року у відповідача перед ТОВ «ВЕЛЛФІН» виникла заборгованість у розмірі 51\~422,78 грн. з яких : 1 201,00 грн. основний борг, 14\~714,21 грн. заборгованість по відсоткам, 35\~507,57 грн. заборгованість за простроченим відсотками що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «ВЕЛЛФІН». Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1\~ст. 624 ЦК України\~якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» підлягає стягненню сума у розмірі 51\~422,78 грн. Стосовно тверджень відповідача [PERSON] стосовно застосування строків позовної давності для звернення до суду з позовом слід зазначити наступне. Під час розгляду справи , дослідивши матеріали справи встановлено , що договір між сторонами було укладено 26 листопада 2016 року строком на 15 днів тобто до 11.12.2016 року . Відповідно статті 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу . Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( тобто у даному випадку до 12.11.2019) Згідно поштовому конверту та відбитку поштового відділення на опису вкладення датою надсилання позовної заяви ТОВ «ВЕЛЛФІН» з додатками до [PERSON] є саме 11 грудня 2017 року , тобто у межах строку позовної давності і тому вимогу відповідача стосовно застосування строку позовної давності до спірних правовідносин слід залишити без задоволення , а позовні вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» до [PERSON] слід визнати обґрунтованими та належним чином доведеними матеріалами справи і тому позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 81 ЦПК передбачено , що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1\~921,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved