Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

17.11.2014 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість - 15051,50 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,6 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 15.08.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №490084474, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 71928,36 грн., а останній зобов'язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах визначених договором. Позивач зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 71928,36 грн. Позичальник зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 15.09.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом, яка складає - 13855,01 грн., за відсотками - 526,77 грн. та по комісії - 431,58 грн., і пені - 238,14 грн. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], 15.08.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №490084474-П, відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. На виконання умов договору боржникам направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Представник позивача, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та третя особа у судові засідання не з'явилися, уся кореспонденція, яка направлялась на їхню адресу, повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи вимоги ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлено, що 15.08.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №490084474 (а.с. 5-9). Відповідно до умов укладеного договору, банк надає позичальнику кредит у сумі 71928,36 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 20% річних з остаточною датою повернення кредиту 15.08.2015 року, на придбання транспортного засобу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з виписки по особовим рахункам, позивачем перераховано [PERSON] 71928,36 грн., тобто позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі (а.с.19). [PERSON], у свою чергу, зобов'язався здійснювати повернення кредиту щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів у розмірі 1740,86 грн. (а.с. 5). Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 3.4 кредитного договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісії згідно умов договору позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 15.08.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №490084474-П. (а.с. 12). За договором поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником обов'язків, що виникли за кредитним договором №490084474, укладений між банком та [PERSON] 15.08.2008 року. Згідно п. 3.1 договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків як солідарні боржники. Поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками за кредитним договором №490084474 від 15.08.2008 року. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Право банку на дострокове повернення кредиту передбачено п. 10 кредитного договору, відповідно до умов якого банк також зобов'язаний направити на адресу боржників письмову вимогу про дострокове повернення кредиту. Бнком на адресу відповідача та третьої особи направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, де вимагалось повернення кредиту у строк до 30 днів з дати отримання вимоги, але не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги. Згідно реєстру відправки №597, поштове повідомлення відправлено 17.10.2014 року (а.с. 17). Як вказує у тексті позову представник позивача, до теперішнього часу заборгованість за кредитом не погашена. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що [PERSON] порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 15.09.2014 року загальна заборгованість за кредитним договором складає 15051,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 13855,01 грн.; відсотки - 526,77 грн.; комісія - 431,58 грн.; пеня - 238,14 грн. (а.с. 18). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з положень ч.1 ст. 543 ЦК України, відповідно до якої у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Закон у даному випадку не має так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником - за кредитним договором; між кредитором і поручителем - за договором поруки. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved