Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

17 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Рижівської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2003 року помер [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рижівської сільської ради Білопільського району та яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] На даний час позивач має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну ділянку, однак зробити цього не може у звязку з тим, що відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю, оскільки вказаний державний акт був втрачений. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернулася до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, останній направив суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Рижівської сільської ради у судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Завідувач Білопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру в Білопільському районі Сумської області в судове засідання також не зявився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином сповіщений про день, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 травня 2003 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі на земельну ділянку загальною площею 5,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рижівської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №3245 від 20 серпня 1997 року (а. с. 8). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Рижівської сільської ради Білопільського району 29 квітня 2002 року та зареєстрований в реєстрі за №39, яким все своє майно заповів [PERSON], позивачу по справі (а. с. 8). Частиною першою статті 524 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер 07 травня 2003 року, передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідки Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 13 лютого 2017 року №152 вбачається, що [PERSON] постійно до дня смерті 07 травня 2003 року був зареєстрований та проживав один за адресою: с. Рижівка, вул. Шевченка (колишня Комсомольська), 12. Спадщину після [PERSON] прийняла його племінниця [PERSON], яка протягом шести місяців з дня смерті дядька розпорядилась предметами домашнього вжитку та особистими речами спадкодавця, зберігала документи та здійснювала догляд за будинком та городом. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений виконкомом Рижівської сільської ради 29 квітня 2002 року за №39 (а. с. 9). З до довідки Білопільської районної державної нотаріальної контори від 28 лютого 2017 року №202 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер 07 травня 2003 року, не заводилась (а. с. 24). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном. На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну ділянку, що залишилась після смерті [PERSON], у звязку з чим звернулась до нотаріальної контори, але в оформленні спадщини їй було відмовлено, оскільки оригінал державного акту на право приватної власності на землю був втрачений(а. с. 10-11). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 5,77 га, що розташована на території Рижівської сільської ради Білопільського району Сумської області у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved