Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

18 серпня 2016 року публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 63274 грн. 62 коп. В позовній заяві представник позивача зазначив, що 25 червня 2011 року між ВАТ Всеукраїнський [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00047273, згідно договору позивач надав відповідачеві кредит на споживчі цілі в розмірі 20 000 грн., термін повернення кредиту 25 червня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 15 % річних. У звязку із змінами у діючому законодавстві ВАТ Всеукраїнський [PERSON] було перейменовано на ПАТ Всеукраїнський [PERSON]. 18 травня 2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ Всеукраїнський [PERSON] є повним правонаступником ВАТ Всеукраїнський [PERSON]. Однак, відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобовязань, зокрема не повертає кредит у встановленому порядку та строки, що призвело до спричинення позивачеві матеріальних збитків, розмір яких станом на 12 серпня 2015 року складає 63274 грн. 62 коп., у т.ч. 8510,46 грн. прострочена до повернення суми кредиту, 2935,55 грн. прострочені відсотки за користування кредитом, 4900,00 грн. комісії за розрахункове обслуговування, 46928,61 грн. плати за пропуск платежів. Вказані кошти просив стягнути з відповідача та розглянути справу без участі представника позивача. Представник позивача (за довіреністю) в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання також не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, та просила зменшити розмір неустойки. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши вимоги представника позивача та матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позов частково, з таких підстав. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема договорів. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Судом установлено, що 25 червня 2011 року між ВАТ Всеукраїнський [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00047273, згідно договору позивач надав відповідачеві кредит на споживчі цілі в розмірі 20 000 грн., термін повернення кредиту 25 червня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлена процентна ставка 15 % річних. У звязку із змінами у діючому законодавстві ВАТ Всеукраїнський [PERSON] було перейменовано на ПАТ Всеукраїнський [PERSON]. 18 травня 2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ Всеукраїнський [PERSON] є повним правонаступником ВАТ Всеукраїнський [PERSON]. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно ст.1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Як убачається з досліджених матеріалів справи, у порушення зазначених Умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 12 серпня 2015 року має заборгованість 63274,62 грн., яка складається з: 8510,46 грн. прострочена до повернення суми кредиту, 2935,55 грн. прострочені відсотки за користування кредитом, 4900,00 грн. комісії за розрахункове обслуговування, 46928,61 грн. плати за пропуск платежів.. Задовольняючи позов частково, суд виходив з наступного. Частиною третьою статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного основного зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно розяснень, які містяться в пункті 27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положення статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вона є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу ( наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Як убачається з досліджених матеріалів справи, загальний розмір кредиту, який отримала відповідач становить 20 000 грн.. Згідно розрахунків наданих позивачем, сума кредиту, яка підлягає поверненню становить 8510,46 грн., розмір прострочених відсотків за користування кредитом склав 2935,55 грн., за комісією за розрахункове обслуговування 4900,00 грн., за плату за пропуск платежів 46928,61 грн. Тобто, розмір нарахованої пені значно перевищує загальну суму отриманого кредиту. Як вбачається з наданого відповідачем посвідчення №118300, виданого управлінням соціального захисту населення Кодимської РДА, вона отримує пенсію як інвалід другої групи. Станом на 12 серпня 2015 року відповідачем сплачено кредит на суму 11489,54 грн. (20000-8510,46) більше половини. Крім того, від відповідача надійшла заява про зменшення розміру неустойки. Ці обставини суд вважає істотними, та такими, що можуть бути застосовані при зменшенні розміру неустойки. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких ст. 79 ЦПК відносить судовий збір та витрати, повязані з розглядом справи. Виходячи з викладеного суд прийшов до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 17 346,01 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial