Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

19 грудня 2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулись до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), в якому просили: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 40 283 грн. 74 коп.; стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати на оплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.04.2018 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля RENAULT Master, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , автомобіля ГАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] та автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У Відповідача на момент ДТП був наявний страховий поліс № АМ/5669157 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність Відповідача з 07.03.2018 застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Враховуючи, що Відповідач письмово не повідомив Позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу), останні звернулися до суду із відповідним позовом. 20.12.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В. 03 лютого 2020 року судом направлено запит з метою з`ясування адреси, за якою зареєстрований позивач. На вказаний запит була отримана відповідь, що позивач не зареєстрований в м. Києві. Ухвалою суду від 18 травня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків. 06 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, відзив не надавав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що 07.03.2018 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5669157, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля RENAULT Master, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 27.04.2018 року в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля RENAULT Master, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] , автомобіля ГАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] та автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 08.06.2018 року особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] , та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Згідно пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. (надалі - Закон № 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до Звіту № SOS-180502-1461893 від 08.05.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN Transporter, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 90 414 грн. 66 коп., а вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля становить 41 283 грн. 74 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь страхової компанії потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 40 283 грн. 74 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 02.05.2018 року та страхового акту № UA2018050200012/L01/01 від 31.07.2018 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 19736 від 31.07.2018 року. Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з положеннями підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У зв`язку з тим, що Відповідач письмово не повідомив Позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у Позивача виникло право вимоги до Відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). 13.11.2018 року Відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак дана вимога залишилась поза увагою останнього. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 40 283 грн. 74 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Outcome: approved