Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

19\~вересня 2018\~року до\~Словянського міськрайонного\~суду звернулись[PERSON] та [PERSON] із заявою про розірвання шлюбу. Заявники зазначають, що 25 липня 1998 року між ними у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області був зареєстрований шлюб. Спільне життя між подружжям не склалося у звязку із відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя. З вересня 2010 року кожен з подружжя мешкає окремо. Фактично, сімя припинила своє існування. Ведення спільного господарства між заявниками припинено. Вважають, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим. Заявники мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Між заявниками існує домовленість щодо місця проживання дитини та участі батьків в його вихованні. Заявниками досягнуто згоди, що син буде проживати разом із матірю. Батько після розірвання шлюбу буде приймати спільну і рівну за обсягом з матірю участь у забезпеченні сина, а мати гарантує батькові право вільно відвідувати і спілкуватися з сином, та брати участь у його вихованні. Участь батька в утриманні сина забезпечується сплатою аліментів. Така домовленість між ними підтверджена письмовим договором. Аліменти на утримання дитини стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням суду. Спір з приводу поділу майна між подружжям також відсутній. За наведених обставин, заявники просили суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб укладений між ними 25 липня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області за актовим записом № 312. Заявники [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не зявились, подали до суду письмові заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали. [PERSON] зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що заявники перебувають у шлюбі з 25 липня 1998 року. Шлюб між ними був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області за актовим записом № 312, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія: І-НО № 024012 (а.с. 11). Згідно із свідоцтвом про народження серія: І-НО № 402511, заявники мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до рішення суду від 21 вересня 2012 року та копії виконавчого листа, виданого 23 жовтня 2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на утримання сина [PERSON] (а.с.12,13). Згідно із договором про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, укладеним між заявниками [PERSON] та [PERSON] 22 жовтня 2018 року, заявниками досягнуто згоди щодо місця проживання сина та участі батьків в його вихованні. Заявники домовились, що їх син буде проживати разом із матірю, за адресою: [ADDRESS]. Батько після розірвання шлюбу буде приймати участь у вихованні сина у будь який час за умови здорового стану дитини. Мати [PERSON] зобовязується не перешкоджати у спілкуванні батька з сином. Умови участі батька в матеріальному забезпеченні та утриманні дитини забезпечуються сплатою аліментів (а.с. 18). Згідно із заявою [PERSON], остання висловила клопотання про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища «Жирова». Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. Відповідно до положень статті 51\~Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. За розясненнями викладеними в п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) (2947-14 ), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК ( 2947-14 ) подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей . Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя. З огляду на викладене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні них норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що заявниками додержано вимоги щодо подання спільної заяви про розірвання шлюбу. Так заявниками вирішено питання про те, що дитина у подальшому буде проживати із матірю [PERSON]. Заявниками складено письмовий договір про участь у вихованні дитини батька, який буде проживати окремо. Суд приймає до уваги вказаний договір, оскільки він складений у письмовій формі, не порушує прав обох батьків та відповідає інтересам дитини. Вирішено питання про утримання дитини, оскільки на сьогодні існує рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, яке виконуються відповідно до норм чинного законодавства. Жоден з подружжя не відкликав заяву та після подання цієї заяви сплив місячний термін, отже на момент розгляд справи подружжя своїх намірів щодо розірвання шлюбу не змінив. У звязку з цим, заява подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене, враховуючи, що заявниця [PERSON] просить\~після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], суд приходить до висновку, що слід його залишити. За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved