Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

18 травня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], зареєстрований 16 квітня 2010 року у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №156. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 квітня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №156. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO].н. та сина [PERSON], [INFO].н. Після народження другої дитини в сім'ї стали виникати часті сварки, які влаштовувала відповідач з різних причин. Відповідач поводила себе зухвало, не займалася вихованням дітей, а останній рік спільного життя взагалі нестерпним. Відповідач через соціальні мережі почала знайомитися зі сторонніми чоловіками, зустрічатися з ними. Бували випадки, що вона не ночувала вдома, а приходячи додому влаштовувала сварки, погрожуючи суїцидом спробою позбавити життя не тільки себе, але й дітей. Таким чином, з кожним днем стосунки з відповідачем ставали гіршими. Сторони не могли спокійно спілкуватися, бо зустрічі завжди закінчувалися сварками, які будучи в неадекватному стані, влаштовувала відповідач. Сторони неодноразово припиняли шлюбні відносини, але поновлювали їх заради збереження сім'ї. Однак на початку 2017р. сторони остаточно припинили шлюбні стосунки, які більше не поновлювали. Наразі сторони проживають в одній квартирі як сусіди. 10 травня 2017 року позивачу зателефонувала старша донька і в сльозах повідомила про те, що прийшла мами і заставляє їх з братом ковтати якісь пігулки. Приїхавши додому позивач побачив, що відповідач намагається покінчити життя самогубством у присутності дітей. Позивач викликав поліцію та швидку допомогу. Після таких обставин позивач не може більше ризикувати життям дітей та підтримувати шлюбні стосунки з відповідачем. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У зв'язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 16 квітня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №156, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO].н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) та доньку - [PERSON], [INFO].н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з початку 2017 року, що підтверджується позовною заявою. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved