Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

17 червня 2021 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 07 липня 2017 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 61. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що 07 липня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалось з причин відсутності взаєморозуміння між ними, наявні різні погляди на життя. Спору про майно між сторонами не має. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. У судове засідання позивач не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбно - сімейні відносини з відповідачем припинені з вересня 2020 року, мешкають окремо з того ж часу, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити без змін. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача. Крім того, зазначила, що питання про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] буде вирішувати в судовому порядку окремо від вимоги про розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Щодо судових витрат, зазначив, що не заперечує щодо стягнення судового збору з нього та позивача по 50%. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 липня 2017 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 61. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав до початку розгляду справи по суті. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 454 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved