Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

17.11.2015 р. [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Ухвалою суду від 18.12.2015 р. було проведено заміну первісного відповідача належним та залучено до участі у справі Запорізьку міську раду. 04.01.2016 р. до початку розгляду справи по суті позивачами було змінено предмет позову, відповідно до якого [PERSON] просять суд визнати за ними по ? частині за кожним права забудовників жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Запоріжжя, вул.\~Зразкова, б. 19 в порядку спадкування після смерті [PERSON] Представник позивачів у судовому засіданні підтримала заявлені ними позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. В обґрунтування позову зазначила, що після смерті [PERSON] позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але у вчинені нотаріальних дій щодо оформлення прав на спадкове майно їм було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя, вул.\~Зразкова, б. 19. За життя, а саме - 25.05.1988 р. [PERSON] придбав житловий будинок за зазначеною вище адресою. У звязку з його непридатністю для проживання, у 1990 році він отримав дозвіл на будівництво нового. Але, після завершення будівництва [PERSON] не вчинив дій щодо введення будинку в експлуатацію та отримання свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно. Разом з тим, як забудовник, він мав право вчиняти ці дії, а тому його права як забудовника входять до складу спадщини. Його дружина [PERSON] та син [PERSON], як спадкоємці першої черги мають право про визнання за ними по ? частині за кожним прав забудовника жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м.\~Запоріжжя, вул.\~Зразкова, б. 19 в порядку спадкування після смерті [PERSON] Представник відповідача Запорізької міської ради, повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому законом порядку в судове засідання не зявився, не повідомивши причини неявки. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою представника позивачів вважає можливим вирішити справу за правилами ч.\~1 ст.\~224 ЦПК України за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивачів, перевіривши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд встановив наступне. За договором купівлі-продажу, посвідченим заступником старшого нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори 25.05.1988 року за реєстровим № 2-3019 [PERSON] придбав жилий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами у м. Запоріжжі по вул.\~Образцовій, буд. 19, розташований на земельній ділянці 632 кв.м. (а.с. 70-71). Право власності за вказаним договором було зареєстровано [PERSON] у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 27.07.1988 року за № 6232 (а.с. 71). Пунктом 1 зазначеного вище договору купівлі-продажу від 25.05.1988 року передбачено, що на земельній ділянці, площею 632 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Образцова, буд. 19 розташовані: одноповерховий жилий будинок - «А» , жилою площею 14,3 кв.м., сарай «Б», літня кухня «В», вбиральня «Г», льох «пг», паркан «№ 1», водопровід «№ 2» та замощення «І». Відповідно до вимог ст. 13 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 року, норми якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин у чинній на час укладення договору купівлі-продажу редакції, земля в Українській РСР надавалась в користування, у тому числі громадянам СРСР. Статтею 90 вказаного Кодексу було передбачено, що на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Враховуючи викладене, до [PERSON] при переході права власності на нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 25.05.1988 року перейшло і право користування земельною ділянкою в межах, передбачених договором купівлі-продажу, тобто площею 632 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів Запорізької області від 19.07.1990 року № 276 [PERSON] було дозволено будівництво нового будинку замість старого по вулиці Образцовій, 19 у м. Запоріжжі. Також вказаним рішенням [PERSON] було зобовязано знести старий жилий будинок «А», завершити будівництво нового будинку та здати його у експлуатацію до 19.07.1993 року (а.с. 72). Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету завершив будівництво нового жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами за вказаною вище адресою у 1991 році. Так, відповідно до технічного паспорту інвентаризації нерухомого майна, станом на 25.08.2015\~р. за адресою м. Запоріжжя, вул. Зразкова, буд. 19 розташовані: жилий будинок А-1, загальною площею 72,3 кв.м., 1991 року побудови, літня кухня «В», сараї «З» та «И», погріб з шийкою «пг», № 1-10 інші споруди, замощення «І» (а.с. 73-76). Враховуючи викладене, будівництво [PERSON] було здійснено на земельній ділянці, яка перебувала у його користуванні та на законних підставах, тобто після отримання відповідного дозволу. Оскільки після закінчення будівництва житловий будинок не було здано в експлуатацію, воно є незавершеним. 18.10.2010 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 183936, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 242 (а.с. 53). Внаслідок смерті вказаної особи відкрилась спадщина, до складу якої за правилами ст.\~1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є дружиною померлого (а.с. 54), а позивач [PERSON] його сином (а.с. 67). Враховуючи викладене, кожен з них має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] у першу чергу. Вимогами частин 1-3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявили про відмову від неї, вони вважаються такими, що прийняли її. Зі спадкової справи № 51/2015, наданої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, вбачається, що позивачі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] (а.с. 48, 64). Але, постановами нотаріуса від 02.09.2015 р. № 323/02-31 та № 322/02-31 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зразкова, б. 19 кожному через ненадання правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно (а.с. 77-78). Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Враховуючи, що будівництво відбулось на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок не було здано у експлуатацію, до позивачів як спадкоємців [PERSON] переходить право забудовника на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку, а сам будинок слід вважати до здачі його у експлуатацію незавершеним будівництвом. На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена позивачами при звернені до суду по 243,60 грн. на користь кожного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved