Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

17 березня 2017 року позивач ПАТ «Сбербанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 71#00017627423 від 09 липня 2013 року в розмірі 70\~375 грн. 48 коп., а також судові витрати. Позовна заява мотивована тим, що 09 липня 2013 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником всіх прав та зобовязань якого, на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26 листопада 2015 року, є ПАТ «Сбербанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 71#00017627423, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 49\~900 грн. на цілі зазначені у п. 1.3. цього договору, а позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому графіком. Кінцевий термін повернення кредиту 08 липня 2018 року. Розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 35% річних. Пунктом 6.9. кредитного договору відповідач погодив, що у випадку порушення позичальником своїх зобовязань, діюча процентна ставка за користування кредитом встановлюється в новому розмірі 37 процентних пункти. Відповідач порушив умови п. 2.5. кредитного договору щодо обовязкового страхування. Згідно договору добровільного страхування від нещасного випадку № 322239179 від 09 липня 2013 року, другий період страхування сплив 08 липня 2014 року та не був поновлений відповідачем, у звязку з не оплатою страхової суми на наступний період страхування. З огляду на викладене, з першого календарного числа місяця, наступного місяцем, в якому позичальником було порушено зобовязання тобто з 01 серпня 2014 року, діюча процентна ставка за користування кредитом становить 37 % річних. [PERSON] не виконує взятих на себе зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем станом на 20 грудня 2016 року за кредитним договором № 71#00017627423 від 09 липня 2013 року у розмірі 70\~375 грн. 48 коп., з яких: -заборгованість за кредитом 36\~665 грн. 86 коп.; -проценти за користування кредитом 12\~101 грн. 27 коп.; -пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 18\~181 грн. 05 коп.; -пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 3\~427 грн. 30 коп. З підстав зазначених вище ПАТ «Сбербанк» звернулось до суду із даною позовною заявою. Представник позивача ПАТ «Сбербанк» [PERSON] до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, 09 липня 2013 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 71#00017627423, за умовами якого банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 49 900 грн. 00 коп. на цілі, зазначені в п. 1.3. цього договору, а позичальник зобовязується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, та повернути кредит банку, а також виплатити банку проценти за користування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, та виконати всі інші умови цього договору (а.с. 6-8). Згідно п.1.2 договору, розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 35 % річних. Відповідно до п.3.3 договору, позичальник підтверджує, що до підписання цього договору він був ознайомлений з умовами договору і мав реальну можливість з ними ознайомитися до укладення договору. Відповідно до п. 6.9 кредитного договору, у випадку порушення (невиконання/неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань, передбачених в п. 2.5. цього договору (щодо страхування життя, здоровя та працездатності), та/або передбачених в п.п. «а» п. 7.1. цього договору (щодо надання на письмовий запит банку довідки про доходи), сторони погодили, що починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником було порушено (невиконано/неналежно виконано) будь-яке з перелічених вище в цьому пункті договору зобовязань, процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 37 % річних. У п. 8.1 даного договору передбачено, що позичальник зобовязується щомісячно «09» числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 1\~788,23 грн. відповідно до Графіку, з кінцевим терміном повернення кредиту 08 липня 2018 року. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо своєчасного погашення основного кредиту, сплати відсотків за користування кредитом. Так, згідно наданого позивачем розрахунку, за позичальником рахується заборгованість станом на 20 грудня 2016 року, а саме: заборгованість за кредитом 36 665 грн. 86 коп., проценти за користування кредитом 12 101 грн. 27 коп., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 18 181 грн. 05 коп., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 3 427 грн. 30 коп., загальна заборгованість становить 70\~375 грн. 48 коп. (а.с. 4). Згідно з п. 10.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором, позичальник зобовязаний сплачувати у відповідності до вимог чинного законодавства України банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим договором. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У п. 8.3 договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів, нарахованих за користування кредитом. Згідно п. 8.5. договору, позичальник, у разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка вказана в такій вимозі, зобовязаний здійснити усі платежі на користь банку (при цьому строкові платежі за договором проценти, комісійні винагороди, пені тощо повинні бути сплачені щ урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. 09 лютого 2016 року відповідачу надіслано банком повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, але заборгованість відповідачем не погашено (а.с. 15). Оскільки позичальником порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за кредитом на користь банку у вказаній вище сумі згідно приписів норм діючого законодавства та умов кредитного договору. Згідно змін до Статуту ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», погоджених НБУ 19 листопада 2015 року, зареєстрованих 26 листопада 2015 року, ПАТ «Сбербанк» є правонаступником всього майна, прав та обовязків ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved