Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

19.09.2017 позивач ТОВ «Вердикт фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] «Про звернення стягнення на предмет застави», 23.10.2017 уточнивши свої вимоги. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 16.11.2007 між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту. Банк надав відповідачу кредит у розмірі 33150,00 дол. США на термін з 16.11.2007 по 16.11.2014 в забезпечення виконання усіх зобов'язань за договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого відповідач передала банку автомобіль «Тойота». Сторони дійшли згоди, що вартість предмета застави складає 196950 грн, але ринкова вартість складає 319800 грн. 20.04.2012 року між ПАТ «Укрссибанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу. 20.04.2012 між ТОВ «кредитФінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу , відповідно до умов якого на користь позивача відступлено право вимоги. Відповідачем було порушено взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого наявна заборгованість у розмірі 26252,41 дол. США. Договором застави узгоджено, що у випадку невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за його користування банк, як заставодержатель, в рахунок погашення заборгованості має право звернути стягнення на предмет застави. Представник позивача до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.11.2007 між АКІБ «Укрсиббанк», після зміни найменування ПАТ «Укрсиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за №11253550000. Відповідно до умов указаного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 33150,00 дол. США на термін з 16.11.2007 по 16.11.2014. В забезпечення грошового зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №99564 від 16.11.2007, відповідно до якого відповідач [PERSON] передала, а банк прийняв у заставу автомобіль: тип ТЗ, легковий седан-В, марка «Toyota», модель «Camry», номер кузова [NUMBER], рік випуску 2007, державний номер [NUMBER] Сторони дійшли згоди, що вартість майна складає 196950 грн, але вартість майна станом на день подання позову складає 319800 грн. 20.04.2012 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредекс фінанс» було укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги заборгованості за договором №11253550000 від 16.11.2007 та застави транспортного засобу №99564 від 16.11.2007. 20.04.2012 між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за №11253550000 від 16.11.2007 та застави транспортного засобу №99564 від 16.11.2007. Як вбачається з матеріалів справи та наданого розрахунку, унаслідок не виконання кредитного зобов'язання, у відповідача станом на 12.09.2017 наявна заборгованість у загальному розмірі 26252,41 дол. США. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Ст. 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Як зазначено в ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Як вбачається з витягу про реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) на підставі договору факторингу 05/12-КВ від 20.04.2012 зареєстровано звернення стягнення (а.с.44). З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна випливає, що на автомобіль тип ТЗ, легковий седан-В, марка «Toyota», модель «Camry», номер кузова [NUMBER], рік випуску 2007, державний номер [NUMBER] накладено заборону відчуження, обтяжувач ТОВ «Вердикт Фінанс», боржник [PERSON] (а.с 45- 46). Листом за вих 9075706 від 30.04.2013 ТОВ «Вердикт Фінанс» повідомило [PERSON] про те, що внаслідок неналежного виконання грошового зобов'язання за кредитним договором 11253550000 утворилась заборгованість у розмірі 130079,20 грн. У випадку невиконання вимоги щодо погашення заборгованості відбудеться примусове стягнення (а.с.47-48). Отже, судом встановлено, що позивач виконав вимоги, передбачені статтею 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та надав витяг з державного реєстру обтяжень на підтвердження наявності чи відсутності інших обтяжувачів для перевірки виконання вимог, передбачених статтею 25 зазначеного Закону. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави, відповідно до статті 590 ЦК України, здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються :1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбаченихстаттею 26цього Закону;5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Отже, позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» підлягають задоволенню Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, тобто 6397 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved