Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

17 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Фонду державного майна України, про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював на ВАТ «Словянський керамічний комбінат» з 16 листопада 1998 року по 09 січня 2001 року. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року №2/243/4587/2015 року з ВАТ «Словянський керамічний комбінат» на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 1043 грн. 19 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн. Виконавчий лист було направлено до виконавчої служби, але ДВС винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. В липні 2013 року колектив ВАТ «Словянський керамічний комбінат» звернувся з листом до Фонду державного майна України. 12 серпня 2013 року надійшла відповідь заступника начальника регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області, з якої вбачається, що станом на 01.08.2013 року у статутному капіталі ВАТ «Словянський керамічний комбінат» налічується державний пакет акцій у розмірі 92,897%. Постановою господарського суду Донецької області від 09.08.2004 року ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» визнано банкрутом. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки частка державної власності у статутному капіталі ВАТ «Слов'янський керамічний комбінат» становить 92,897%, то відповідно до ст.619 ЦК України за його дії має нести субсидіарну відповідальність Фонд державного майна України, тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1043 грн. 19 коп. В судове засідання позивач [PERSON] надав заяву про слухання справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Представник відповідача, Фонду державного майна України, не зявився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на ВАТ «Словянський керамічний комбінат» в період часу з 16 листопада 1998 року по 09 січня 2001 року. На час звільнення підприємство йому заборгувало 1043 грн. 19 коп. заробітної плати. У звязку з цим, рішенням Словянського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року стягнуто із ВАТ «Словянський керамічний комбінат» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1043 грн. 19 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн. Постановою Господарського суду Донецької області від 25.12.2008 року у справі №33/41б ВАТ «Словянський керамічний комбінат» визнано банкрутом. Відповідно до ч.2 ст.38 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута. Згідно ч.2 ст.41 Закону ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, в тому числі із заробітної плати, у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство не відповідає за зобов'язаннями акціонерів. До товариства та його органів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення акціонерами протиправних дій, крім випадків, визначених законом. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами. У відповідності до ст.1 ЗУ «Про господарські товариства» господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність. Частиною 1 ст. 176 ЦК України передбачається розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України, згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника (засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, яка передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. У судовому засіданні встановлено, що засновником ВАТ «Словянський керамічний комбінат» є держава в особі Фонду державного майна України. Таким чином, правовідносини, які склалися між ВАТ «Словянський керамічний комбінат» та Фондом державного майна, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що Фонд Держмайна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Словянський керамічний комбінат», до того ж не є правонаступником ВАТ «Словянський керамічний комбінат». З урахуванням наведеного, підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у суду немає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed