overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

17 грудня 2013 року [PERSON] подав до суду позов, яким просив стягнути з [PERSON] 16600грн. боргу за договором позики, через невиконання відповідачем зобов?язання про повернення коштів у строк до 09 грудня 2013 року. У судове засідання сторони не з»явилися. Позивач подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності за підтримання позовних вимог. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через газетне оголошення. Про причини неявки [PERSON] суд не повідомив і заяви про відкладення розгляду не надав. Судом ухвалено за згоди позивача про заочний розгляд справи у порядку глави 8 ЦПК України. Дослідивши представлені у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 вересня 2013 року відповідач отримав від позивача 2000 доларів США, що підтвердив розпискою, датованою 19 червня 2009 року, з визначенням строку повернення коштів до 09 грудня 2013 року. Прийнятого зобов'язання боржник не виконав. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Недодержання сторонами обов»язкової письмової форми договору позики не є наслідком його недійсності. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач за безгрошовістю щодо не отримання коштів фактично чи отримання їх у меншій сумі договору не оспорював. За положенням ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно-правового зобов'язання повернення грошових коштів за договором позики. Згідно ст.625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За його прострочення, на вимогу кредитора, боржник зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем допущено порушення майнових прав позивача, тому звернення до суду є обгрунтованим, позовні вимоги підлягають задоволенню стягненням боргу у національній валюті за курсом продажу валюти 1дол.США - 8.3грн.за представленою довідкою банківської установи станом на 16 грудня 2013 року (а.с.10). Вимоги про стягнення встановленого індексу інфляції за час прострочення та 3% річних від простроченої суми позивач не заявляв. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить до стягнення сума судових витрат, що підтверджується документально по сплаті судового збору (а.с.1,2) та на оплату оголошення у періодичному виданні (а.с.52)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

17 грудня 2013 року до Межівського районного суду звернувся [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини з посиланням на те, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON]. Після смерті останнього залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Інші спадкоємці в особі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадкування на користь позивача. В установлений законом строк позивач нотаріально оформити спадщину не зміг з причини похилого віку та наявності хворобливого стану. Позивач просить суд продовжити йому строк для прийняття спадщини та встановити термін для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] зареєстрованого виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 08 липня 2010 року (а.с.7), якому належав Державний акт про право власності на земельну ділянку (а.с.6). Про факт відмови [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від спадщини на користь [PERSON] свідчать належно засвідчені заяви (а.с.8-9). З'ясовано, що причиною своєчасного прийняття [PERSON] спадщини являється те, що він має похилий вік. Суд рахує, що пропуск строку стався з поважної причини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судові витрати покласти на рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

17 грудня 2013 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги вказує на те, що 27 липня 1996 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано відділом РАГС Білоцерківського міськвиконкому, актовий запис № 777 від 27 липня 1996 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між подружжям зіпсувалося, сторони проживають окремо, шлюбні стосунки припинили, не ведуть спільного господарства. Відповідач зловживає алкогольними напоями, на грунті пияцтва затіває сварки, які негативно впливають не душевний спокій позивача. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Вважаючи, що примирення неможливе, позивач просила суд ухвалити рішення, яким укладений між сторонами у справі шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглядати справу без її участі. У судове засідання відповідач не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справу повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, обгрунтовуючи своє рішення слідуючими доказами, - судом встановлено, що сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, відповідач зловживає алкогольними напоями, на грунті алкогольного сп'яніння вчиняє сварки. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина. Спору щодо розподілу майна між сторонами немає. Позивач вважає, що примирення неможливе та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

17 грудня 2013 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачкою по справі він перебуває у шлюбі, який зареєстровано 17 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області згідно з актовим записом №97. Від спільного шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стали ті обставини, що спільне життя між подружжям не склалося, між ними немає взаємопорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені з січня 2013 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву, в якій позов визнала, просила справу розглядати без її участі. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб, вбачається, що 17 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області згідно з актовим записом №97 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

17 грудня 2013 року заявник звернувся до суду з із вищевказаною заявою, в якій зазначає, що після смерті 05.12.2013 року його матері [PERSON], яка до смерті постійно проживала в [INFO] відкрилась спадщина. Для оформлення права на спадщину після смерті матері йому необхідно встановити факт родинних відносин, оскільки в свідоцтві про народження виданого на його ім'я 12 вересня 1968 року Нововоскресенською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області ім'я матері записано помилково «Надія» замість «Анастасія». У зв’язку з чим заявник просить встановити факт, що померла 05.12.2013 року [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] У судовому засіданні заявник доводи наведені у заяві підтримав у повному обсязі, просив задовольнити заяву. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника, з’ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON] серія І-АГ N9260828 його матір’ю вказано особу з іменем Надія. Як вбачається із свідоцтва про смерть серія 1-КГ N9172186 виданого 06 грудня 2013 року виконавчим комітетом Нововоскресенської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис за N18 ім’я померлої особи вказано «Анастасія». Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] від 16.11.1946р. РГ№778292, яка згідно свідоцтва про одруження від 09.10.1952 року ЯУ№454557 змінила прізвище із «Зайцевої» на «Сухомлін», її ім’я вказано як «Анастасія». Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що факт родинних відносин частково підтверджується матеріалами справи, поясненнями заінтересованої особи, який підтвердив в судовому засіданні ту обставину, що померла дійсно є їх матір’ю, за життя її називали Надією, можливо саме тому допущена така помилка. Іншим шляхом встановити факт родинних відносин неможливо. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви щодо встановлення факту, що померла [PERSON] є матір'ю [PERSON], що передбачено ч. 1 ст. 256 ЦПК України, а розбіжності в написанні імені є помилкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

17 грудня 2013 року заявниця звернулася до суду з із вищевказаною заявою, в якій зазначає, що після смерті 28.08.1985 року її матері [PERSON], відкрилась спадщина. Для оформлення права на спадщину після смерті матері їй необхідно встановити факт родинних відносин, оскільки в свідоцтві про народження виданого на її ім'я прізвище матері записано «Сверид», а в свідоцтві про смерть «Свирид». У зв’язку з чим заявник просить встановити факт, що померла 28.08.1985 року [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] Учасники процесу в судове засідання не з’явилися, надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Суд, з’ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON], яка згідно свідоцтва про одруження змінила прізвище із «Сверид» на «Сидорчук», її матір’ю вказано особу з прізвищем «Сверид». Як вбачається із свідоцтва про смерть серія 1-КГ N166084 виданого 26.11.2013 року відділом ДРАЦС Нововоронцовського РУЮ, актовий запис за N69, прізвище померлої особи вказано «Свирид». Відповідно до інших наданих суду письмових доказів, а саме домової книги, свідоцтва про право власність на будинок прізвище померлої особи теж вказано «Свирид». Таким чином, з урахуванням того, що іншим шляхом встановити факт родинних відносин неможливо, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що дійсно [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], а розбіжності в написанні прізвища є граматичною помилкою, є всі підстави для задоволення заяви щодо встановлення даного факту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

17 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 08 грудня 2019 року в сумі 16198 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 11508,08 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 820,88 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 747,52 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 2102 гривні судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 17 грудня 2013 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 5500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 08 грудня 2019 року, 16198 грн., які складаються із заборгованості за тілом кредиту - 11508,08 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 820,88 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 747,52 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат - 2102 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

17 грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №MRXRRX12460045 від 25.10.2008 року [PERSON] 25.10.2008 року отримав кредит у розмірі 4618грн.68 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 05.09.2013 року має заборгованість - 47762,24 грн., яка складається з наступного: 4618,68 грн. - заборгованість за кредитом; 263,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 115,50 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 40014,24 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2250,58 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 47762,24 грн. за кредитним договором № MRXRRX12460045 від 25.10.2008 року та судові витрати у розмірі 477,62 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

17 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що між банком та відповідачем 08.07.2008 року було укладено кредитний договір, за яким позичальнику було надано кредит у розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 80892,58 грн. та судові витрати. Представник позивача за дорученням позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом оголошення у пресі, в зв»язку з чим суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 08.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним Банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, за яким позичальнику було надано кредит у розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення 09.07.2013р.. Відповідач підтвердив свою згоду підписом на заяві. Відповідно до ст. 526 ЦК України забов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець забов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забов»язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої забов»язання виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач був ознайомлений з умовами кредитного договору та взятих на себе забов»язань, належним чином не виконав, внаслідок чого, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 16.10.2013 року заборгованість за кредитним договором складає 80892.58 грн., з якої 12875,67 грн. - заборгованість за кредитом, 12763,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 785,03 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 50140,23 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов2язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3828,22 грн. штраф (процентна складова). Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Судові витрати в сумі 808,93 грн. підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

17 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, що стягуються згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2008 року на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку до 1/8 частини заробітку щомісяця, починаючи з [INFO]. Обгрунтовано позов тим, що після стягнення аліментів у позивача змінився матеріальний та сімейний стан. Ним створено іншу сім'ю, народилася дитина, яка перебуває на його утриманні, позивач не має постійного і стабільного доходу та надає матеріальну допомогу хворим батькам, а тому є підстави для зменшення розміру аліментів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на відсутність підстав для задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2008 року у справі № 2-1160/08 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 лютого 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст. 192, 201 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. 04 вересня 2010 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а/с 6). Від цього шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а/с 7). Оскільки після прийняття судом рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON] сімейний та матеріальний стан позивача змінився, у нього на утриманні перебуває малолітня донька [PERSON], [INFO], то суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2008 року до 1/6 частини заробітку позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте не підлягає задоволенню вимога позивача про зменшення розміру аліментів з [INFO], тобто з моменту народження другої дитини, оскільки позивач звернувся до суду лише 17 грудня 2013 року, а зменшення розміру аліментів, нарахованих за минулий час, чинним законодавством не передбачено. Враховуючи викладене,

Outcome: partial