overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

17.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Червоногреблянської сільської ради про визначення судом додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої 19.02.2009 року [PERSON]. В судовому засіданні позивач пояснив, що 19 лютого 2009 року померла [PERSON], яка проживала у [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке заповіла позивачу. З метою оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертався, поскільки вважав, що при наявності заповіту має право на прийняття спадщини в любий час. Коли звернувся до нотаріальної контори, то отримав відмову, оскільки пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який закінчився 19.08.2009 року. Позивач важає, що він пропустив строк з поважної причини, оскільки вважав, що в будь-який час може оформити спадщину.Просить суд, визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Сільський голова села [PERSON] [PERSON] направив до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить справу розглядати без його участі. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про смерть (а.с.5) вбачається, що [PERSON] померла 19 лютого 2009 року. Строк для прийняття спадщини закінчився 19 серпня 2009 року. Як вбачається з заповіту від 02.07.2007 року (а.с.7) [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. З повідомлення приватного нотаріуса (а.с.6) вбачається, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, а тому йому не видано свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] З пояснень позивача вбачається, що позивач з поважної причини пропустив строк для прийняття спадщини. З письмової заяви сільського голови села [PERSON] по справі - вбачається, що відповідач повністю визнав позов, що також є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

17.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з доповненим та уточненим в ході судового розгляду справи позовом до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна. 23.03.2016 року відповідач за первісним позовом подала до суду зустрічну позовну заяву про розділ спільного майна. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

17.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який в послідуючому уточнив, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 04.06.2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило ( а.с. 25 - розписка). Позивач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на розірванні шлюбу наполягає ( а.с. 22 - заява). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 червня 2004 року, про що Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис № 140 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, проживають окремо, не ведуть спільного побуту, в наданий судом строк для примирення, сторони не помирилися, тому шлюб суперечить їх інтересам, і його слід розірвати.. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач заяву про зміну прізвища не надала, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

17.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 15.11.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, у родині часто виникають конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Спору про поділ майна у них не має. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони повторно не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені, заперечень проти вимог позивача, відповідач не надав ( а.с. 12, 13, 14, 17). Позивач [PERSON]. до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 14 -\~\~заява). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~15.11.2008 року, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 738 ( а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

17.12.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку. Вимоги мотивує тим, що 20.07.2012 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із матірю. Вихованням та утриманням дітей займається [PERSON] На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку і потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] на її утримання матеріальної допомоги добровільно не надає. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони з 20.07.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3) від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с. 5) та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Діти проживають разом із матірю (а.с. 2), яка займається її вихованням та утриманням. Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дружини в достатньому розмірі не надає. В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина до досягнення трьох років, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, що має бути стягнутий з відповідача на утримання дружини суд, враховуючі всі обставини справи, стан здоров'я, матеріальне становище дружини, платника аліментів, повне визнання відповідачем позову, вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Виходячи із загального правила щодо часу, протягом якого сплачуються аліменти, визначеного ст.79 СК України, суд доходить висновку про присудження аліментів від дня подання позивачем позовної заяви, тобто з 17.12.2015 року. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

17.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи це тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сім'ї вони не ведуть. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав та дав згоду на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 24.03.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Оскільки сторони з червня 2015 року спільного господарства та бюджету не ведуть та проживають окремо, позивач та відповідач поновлювати сімейні стосунки не бажають та відмовляються від надання їм строку для можливого примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значними - їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і це є підставами для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

17.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини і свої доводи обґрунтовує тим, що 26.09.2014року померла її мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкоємне майно у вигляді жилого будинку, розташованого за адресою: вул. Короленка, 24 м. Волноваха та квартири, яка розташована [ADDRESS]. За життя спадкодавець склала заповіт, яким спадкоємицею усього її майна, призначила [PERSON] Просить суд надати їй додатковий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки вона пропустила строк звернення до нотаріальної контори з поважної причини. Представник позивача до судового засідання не зявилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач до судового засідання не зявився, але надав заяву слухати справу за відсутністю представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2014року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкоємне у вигляді жилого будинку, розташованого за адресою: вул. Короленка, 24 м. Волноваха, квартири, яка розташована [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,0342га за адресою: [ADDRESS], акцій простих іменних, ПАТ «ВАВК», ЄДРПОУ/ЄДРІСІ -00191721, у кількості 210 шт., грошових внесків на рахунках ВАТ «Державний ощадний банк України» № 3137/075 смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області на рахунках № 02237, № 915514763 та грошових внесків на рахунках ВАТ «Державний ощадний банк України» № 3137/076 смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області на рахунках № 2833, № 07900085, № 91551815, № 915511417. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла: [PERSON]. У встановлений шестимісячний строк позивач не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки не мала можливості приїхати до нотаріальної контори. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач дійсно пропустила строки прийняття спадщини з поважної причини тому, суд надає позивачу достатній строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

17.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходів, щомісячно, на період навчання в Коледжі економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач повинен утримувати дочку на період навчання, але не більш як до досягнення дитиною 23 років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не прибув. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дочка сторін по справі - [PERSON], [INFO], з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року навчається в Коледжі економіки і технологій Чернігівського національного технологічного університету, з денною формою навчання, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про розірвання шлюбу сторонами, довідкою з навчального закладу (а.с.3-5). Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Суд вважає, що відповідач може здійснювати виплату позивачу аліментів на час навчання дочки у розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходів, щомісячно, так як він отримує пенсію і вказані обставини є підставами для задоволенню позову. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

17.12.2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання, особи такою, що втратила право на житлове приміщення і свої доводи обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.11.2014року. У вище вказаному будинку зареєстровані колишні власники квартири, які за вказаною адресою не проживають з моменту укладання договору купівлі - продажу квартири. Добровільно відповідачі не бажають знятися з реєстрації, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у зал суду не з'явилась, але надала заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Представник позивача наполягає на позовних вимогах. Відповідачі у зал суду не з'явилися, але були сповіщені належним чином про день та час слухання справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.11.2014року. У вище вказаному будинку зареєстровані колишні власники квартири: [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Будинкоуправління № 2 м. Волноваха від 14.12.2015року у квартирі № 39 будинку 37 про провулку Залізничному м. Волноваха Донецької області [PERSON] та [PERSON] не мешкають. Аналізуючи викладене, суд вважає, що відповідачі втратили право на житлове приміщення, оскільки не мешкають у квартирі з моменту продажу квартири: 28.11.2014р. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

17.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 21.05.2013 року, від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач не з'явилася, в поданому до суду позову просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2013 року, від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

17.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 20 листопада 1993 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини з 2007 року припинені, спільне господарство не ведеться, у відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. З 2006 року проживають окремо, у різних населених пунктах. У відповідача створена нова сім'я, у якій вже народилося троє дітей. Суперечки про поділ майна, що є спільною власністю, та місце проживання дітей, відсутні, з зазначених підстав просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву відповідно до якої просила позов задовольнити в повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.1993 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Нивотрудівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 55 (а.с. 5). З свідоцтва про народження серії І-КИ № 272679 від 07.04.1994 року встановлено, що 06.03.1994 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). З свідоцтва про народження серії 1-КИ № 110903 від 26.02.2007 року встановлено, що 24.01.2001 року народилася [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). На теперішній час сторони сімейні відносини фактично припинили, спільного господарства не ведуть. Причиною для розірвання шлюбу стало відсутність у відносинах порозуміння та поваги. Стаття 24 СК України визначає добровільність шлюбу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Тому, суд приходить до висновку, що відновлення сімейних стосунків неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. \~Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 грн. на користь позивачки, який був нею сплачений при подачі позовної заяви до суду . На підставі ст.ст. 24, 51. 54, 55, ч. 3 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

17.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: partial