Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

17 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 17 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві Україна, актовий запис № 968. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що вони з чоловіком так мі не знайшли спільного взаєморозуміння в силу психологічної не сумісності їх характерів, різних поглядів на сімейне життя, подружні права та обов`язки. У серпні 2015 року відповідач виїхав на заробітки до Російської Федерації, після чого він тільки один раз приїжджав до м.Славутича у листопаді 2015 року. В подальшому він повернувся до Росії, звідки виїхав до своїх батьків у Республіку Азербайджан. З того періоду часу спілкування між ними відбувалося тільки за допомогою мобільного зв`язку, але з липня 2017 року припинився і цей зв`язок. Чоловік так і не повернувся до дружини та дитини.Фактично сім`я розпалася. Син залишається проживати разом з позивачем. З метою матеріального забезпечення дитини позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Виходячи наведеного позивачка категорично налаштована на розлучення і тому просить суд не надавати термін для примирення. Ухвалою судді від 20 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20 грудня 2018 року. Ухвалою судді від 20 листопада 2017 року Славутицький міський суд Київської області звернувся з дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Арербайджанської Республіки. Ухвалою судді від 20 листопада 2017 року провадження у справі зупинено до надходження відповіді від суду на доручення щодо збирання доказів. Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року провадження у справі було відновлено та продовжено судовий розгляд, судове засідання відкладено на 27 грудня 2018 року. Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року провадження у справі повторно зупинено до надходження відповіді від компетентного суду Азербайджанської Республіки на доручення щодо вручення документів. Ухвалою від від 27 грудня 2018 року суд повторно звернувся з дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Азербайджанської Республіки про вручення документів відповідачу [PERSON] та відібрання пояснень від нього. Ухвалою суду від 17 січня 2019 року провадження у справі поновлено. Призначено судовий розгляд справи в судовому засіданні на 23 січня 2019 року. Ухвалою від 23 січня 2019 року відкладено розгляд справи і призначено нове судове засідання на 17 грудня 2019 року. 21 серпня 2019 року на адресу суду Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області повернуто доручення Славутицького міського суду Київської області про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] без виконання в зв`язку з неможливістю його виконати. У призначене судове засідання позивач та відповідач не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно ухвали Абшеронського районного суду м.Хирдалан відповідачу [PERSON] було направлено рекомендований лист про необхідність з`явитися до Абшеронського районного суду для отримання документів згідно доручення Славутицького міського суду Київської області, а саме позовної заяви з додатками [PERSON]. про стягнення аліментів та повідомлення про день судового розгляду справи, але відповідач для отримання документів не зв`явися, рекомендований лист повернувся до суду з відміткою на поштовому повідомленні про те, що відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Абшеронським районним судом було зроблено запит відносно місця реєстрації відповідача. Як вбачається з довідки про місце реєстрації відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою, вказаною в позовній заяві. Абшеронський районний суд важає, що в зв`язку з тим, що [PERSON] не проживає за зареєстрованою адресою, то судове доручення Славутицького міського суду Київської області необхідно повернути без виконання, в силу його неможливості виконання. Славутицький міський суд Київської області неодноразово про день та час судового розгляду справи повідомляв відповідача шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме: 12 вересня 2019 року та 08 листопада 2019 року. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим. Відповідно до ухвали від 17 грудня 2019 року суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 17 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2014 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 968. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.8). Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, а матір`ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи ( а.с. 9). Згідно довідки, виданої 27.09.2017 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 12-13). Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із змісту позовної заяви, шлюбні відносини у позивача та відповідача не склалися, спільне господарство не ведеться. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». За правилами ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 640,00 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved