Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

19 грудня 2013 року позивач Управління праці та соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області (далі по справі УПСЗН Ясинуватської райдержадміністрації Донецької області) звернулось до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON], посилаючись на наступні обставини. 30 травня 2007 року до Управління звернулась відповідачка із заявою про призначення допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами та допомоги при народженні дитини. На підставі її заяви була призначена допомога у зв'язку з вагітністю та пологами у розмірі 550,68 грн., та одноразова допомога при народжені дитини у розмірі 3400,00 грн., щомісячна одноразова допомога у розмірі 435,00 грн. 30.08.2007 р. відповідачка звернулась із заявою про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та повторно про призначення допомоги при народженні. У зв'язку з чим 17.09.2007 р. відповідачці повторно була призначена та виплачена одноразова допомога при народженні дитини у розмірі 3400,00 грн., щомісячна одноразова допомога у розмірі 425,00 грн. за період з 01.06.2007 р. по 30.04.2008 р. На даний час сума переплати складає 5295,00 грн., яку позивач просив стягнути у примусовому порядку. Представник позивача до суду не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи без участі представника. Відповідачка також звернулась із заявою про розгляд справи без її участі, просила застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета спору. Судом встановлено що 30.09.2007 року [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області із заявою про призначення соціальної допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами та 30.08.2007 р. про виплату одноразової допомоги при народженні дитини. На підставі зазначених заяв [PERSON] було сплачено одноразову соціальну допомогу у розмірі 3400, 00 грн. та щомісячна одноразова допомога при народженні дитини у розмірі 425,00 грн. за період з 01.06.2007 р. по 30.04.2008 р. На теперішній час сума переплати складає 5295,00 грн. На підставі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальноюзагальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як передбачено ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. На підставі ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістюдомовленістю сторін. Тому суд у даній справі виходить із загальної позовної давності тривалістю у три роки. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позивачем та його представником не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовом. За вказаних обставин, беручи до уваги, що позивачем не доведено, що позовна давність була збільшена за домовленістю сторін, а також не обґрунтовано її переривання, зупинення перебігу чи пропущення з поважних причин, і таких обставин не встановлено судом, у задоволенні позову слід відмовити за спливом позовної давності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed