Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

18 липня 2016 року до суду надійшла заява завідуючої в.о. завідуючого відділенням № 1 КЗ СОР «Перша обласна спецлікарня м.Ромни» Омельченко Катерини Іванівни про необхідність продовження примусової госпіталізації [PERSON], [INFO] без його згоди. Свою заяву обгрунтовує тим, що [PERSON] неодноразово проходив лікування в КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» . Останній раз госпіталізований до закладу 14.12.2015 року згідно вимого ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» і на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні. Щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У зв'язку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду. [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, стабільний дефект» дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду» ( МКХ-10). По своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні, що дає підстави для звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м.Ромни» Омельченко К.І. заяву підтримала, просила її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Він перебуває на обліку у психіатра з 1987 року, а рішенням Роменського міськрайоного суду 24.02.1998 року визнаний недієздатним. Згідно довідки № 01-55/5194 від 18.07.2016 року характер псих захворювання пацієнта [PERSON] перешкоджає знаходитись йому в судовому засіданні. Захисник та прокурор не заперечував проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Роменського міськрайоного суду Сумської області від 24.02.1998 року [PERSON] визнано недієздатним. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 18.07.2016 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип перебігу, стабільний дефект» дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду» ( МКХ-10). По своєму стану є безпорадним, не може задовольнити життєві потреби на достатньому рівні. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. На основі викладеного,

Outcome: approved