Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

18.07.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON], зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 998 від 06 листопада 1998 року. Встановити місце проживання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] разом з нею. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 06 листопада 1998 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, причиною цього є різні погляди на життя, а також виникаючі між ними сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням, втрачено почуття любові та поваги, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач у судове засідання зявилась, позов в частині визначення місця проживання дитини не підтримала, вказані вимоги просила не розглядати, в іншій частині позов підтримала в повному обсязі, наполягала на розірвані шлюбу, пояснила, що примирення з відповідачем є неможливим, а строк, наданий судом для примирення не був використаний на користь сім'ї. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що йому не зрозумілі причини, з яких дружина дійшла до такого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06 листопада 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської рай адміністрації виконкому Одеської міської Ради було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Соловйова) [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 998, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії І ЖД № 096964. В період шлюбу у сторін народились діти: донька [PERSON], [INFO] про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії 1-ЖД № 296321 та син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії 1-ЖД № 219278. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка [PERSON], та жінки [PERSON], й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає. Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що сторони не проживають разом вже 1,5 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільних інтересів не мають. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved