overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

19 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з вересня 2013 року. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 28 листопада 2013 року сторонам надавався строк для примирення. У судове засідання позивач після строку на примирення не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу за його позовом розглядати без участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання надала до суду заяву, в якій просила справу за позовом [PERSON] до неї розглядати без її участі, на розірвання шлюбу згодна, просила після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 08 червня 2013 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барвінківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №22. Від шлюбу дітей не мають. На даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Примирення сторін є неможливим. Встановивши, що позивач після терміну на примирення наполягає на розірванні шлюбу, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

19 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої доньки: [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до наданих документів позивачем, він з 23.01.1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою від якого народилися: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з різними поглядами на життя та взаємними непорозуміннями сторони почали проживати окремо. Відповідачка перестала надавати матеріальну допомогу та займатися вихованням дітей. Зароблені позивачем коштів не вистачає на утримання дітей. Відповідно до ст.ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідачка суд враховує її матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по ? частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 229,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

19 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Посилається на те, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, від яких має дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користі на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що він надає посильну допомогу дитині, періодично дитина проживає з ним і відповідно перебуває в цей час на його утриманні. Крім того, зазначив, що має постійне місце роботи, заробітна плата відповідно до трудового договору становить 1218,00 грн. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних питань. Судом встановлено з пояснень сторін, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, [INFO] у них народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Згідно пояснень сторін, останні чотири роки вони разом не проживають. Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач постійної достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідач є батьком [PERSON], а отже, зобов'язаний утримувати його. Інших утриманців відповідач не має. Відповідач має постійний заробіток, працює слюсарем з ремонту автомобілів за трудовим договором з ФОП [PERSON] від 23.12.2013р., що підтверджується копією договору, трудовою книжкою відповідача. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн. є необґрунтованими, оскільки відповідач працює і має постійний заробіток, а тому аліменти слід стягнути в частці від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

19 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням шлюбних відносин. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та показала суду, що 22 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя народився син - [PERSON], [INFO]. Вони припинили шлюбні відносини з травня 2013 року, бо вони не змогли жити однією сім'єю, вони не розуміли один одного, в їх сім'ї відсутнє взаємопорозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Їхнє подружжя існує тільки формально, однією родиною вони не мешкають, бо у них відсутній загальний бюджет та спільне господарство вони не ведуть. Позивач наполягала на розірванні їх шлюбу з відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заяву, згідно якої позов про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, не заперечував проти його розірвання. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 22 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1039. У подружжя шлюб первинний. Від подружнього життя народився син - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з травня 2013 року, вони не ведуть спільного господарства, відсутній загальний бюджет. За таких обставин, суд вважає, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

19 листопада 2013 року [PERSON] (позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 06.09.1997 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 309; від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]; сімейне життя з відповідачем не склалось, з квітня 2011 року спільним побутом вони не пов'язані, з відповідачем фактично не проживають; позивач вважає, що шлюбні відносини припинились та подальше перебування у шлюбі не має жодного сенсу; просила шлюб розірвати. 17.01.2014 року позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Не заперечувала про заочний розгляд справи. Відповідач в судові засідання, які відбулися 04.12.2013 року, 16.12.2013 року, 25.12.2013 року, 14.01.2014 року та 20.01.2014 року не з'явився. Про дату та час судових засідань, повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки-виклики (а.с.а.с. 12, 14, 17, 20, 22). З огляду на викладене та згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 06.09.1997 року (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Сторони тривалий час не ведуть сумісне господарство, не підтримують шлюбні відносини. Їх сім'я розпалася з причини несумісності характерів, постійних сварок, які виникали між подружжям, що в результаті послужило підставою до того, що між сторонами були втрачені почуття любові та поваги та призвело у підсумку до остаточного розпаду сім'ї. Вказані обставини підтверджуються поясненнями у позовній заяві. Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. При постановлені рішення, суд враховує те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сім'я сторін розпалася остаточно та примирення бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

19 листопада 2013 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON], в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, що був зареєстрований з відповідачем 10 серпня 2004 року Львівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №1782. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що Від шлюбу у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Через чотири роки після реєстрації шлюбу у відповідача почались прояви психічного захворювання, про наявність якого під час одруження він її не повідомив. З того часу відповідач лікувався стаціонарно і амбулаторно. Хворобу він не визнає. Під час загострення хвороби відповідач веде себе дуже агресивно і до неї, і до дитини, і до, своїх батьків. Під час домашніх скандалів він міг її вдарити на очах у малолітньої дитини, погрожував її життю, дитини і власних батьків. В цей період він байдуже ставиться до дитини, не цікавиться її потребами. Постійно провокує сварки, ображає її, сина і своїх батьків. Спільне сімейне життя з відповідачем стає небезпечним для неї і для їхнього сина, оскільки вона не знає чого від нього чекати. Вважає, що подальше спільне сімейне життя між нею та відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. З огляду на такі факти просить постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився та надіслав заяву, з якої вбачається, що він позов визнає та не заперечує проти розгляду справи у його відсутності. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв»язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Близько чотирьох років вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

19 листопада 2013 року Комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків та при будинкових територій та вивезення ТПВ у сумі 1225,33 грн., яка утворилась за період з 01 липня 2003 року по 01 серпня 2007 року, посилаючись в позовній заяві на те, що відповідно до особового рахунку квартиронаймачем квартири за адресою в [ADDRESS] є [PERSON]. Боржник користувався послугами з утримання будинків та прибудинкових територій, але оплату за надані послуги здійснював не регулярно, та не в повному обсязі, внаслідок чого за боржником утворилась заборгованість за вказаний період. Просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача - комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та вивезення ТПВ в сумі 1225,33 грн. Представник позивача Какаріна Л.Г., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча сповіщений своєчасно та належним чином, про що є розписка про отримання судової повістки. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

19 листопада 2013 року між позивачем і відповідачем було укладено договір № 2552152, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 червня 2014 р. виникла заборгованість за договором, яка складає 4531,17 грн.: прострочена заборгованість по поверненню кредитних сум - 721, 44 грн.; 3190,06 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних сум; 595,20 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим процентам; 24,47 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2552152 від 19 листопада 2013 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 19 листопада 2013 року було укладено кредитний договір № 2552152, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З грудня 2013 року [PERSON] не оплачує обов'язкові місячні платежі за користування кредитними ресурсами та не здійснює часткового повернення кредитних сум. Відповідно до умов договору погашення здійснюється в наступному порядку: щомісячно, до 20 числа місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, а також інші витрати згідно умов. Однак, отримавши кредит, відповідач всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03 червня 2014 рік виникла прострочена заборгованість по поверненню кредитних сум - 721, 44 грн.; 3190,06 грн. - поточна заборгованість по поверненню кредитних сум; 595,20 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим процентам; 24,47 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів - всього загальна сума заборгованості склала 4531,17 (чотири тисячі п'ятсот тридцять одна гривня 17 коп.). Задоволення позову згідно ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

19 листопада 2013 року між сторонами зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 880, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 316 від 11.03.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з вересня 2018 року, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

19 листопада 2013 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони до суду не з’явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та 27.12.1998 р. у них народився син – [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ № 323422, який мешкає разом з матір’ю та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Зі змісту ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров’я та матеріальне становище дитини, стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання сина сторін разом з матір’ю, перебування його на її утриманні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову На підставі викладеного,

Outcome: approved