Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

19 листопада 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13 травня 2000 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 04. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем оскільки вони мали різні погляди на сімейне життя, після чого в сім`ї склалась психологічна несумісність, яка призводила до постійних сварок, що тяжким чином впливала на психічний стан та кожен раз спричиняло їй душевні страждання. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, так як між ними втрачено почуття поваги та любові. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено з 2011 року. Суперечки про розподіл спільного майна немає. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 13 травня 2000 року у виконкомі Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 04. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, майнового спору немає. Просить залишити проживати неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з нею. Після розірваня шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, майнового спору немає. Крім того, зазначив, що не заперечує проти проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13 травня 2000 року виконкомом Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 травня 2000 року виконкомом Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають з 2011 року, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що між стронами досягнута домовленість, щодо місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] - з матір`ю. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved