Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

17.11.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 12.10.2013 року, посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося, вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сімю, на ведення спільного господарства, між ними часто виникають сварки та конфлікти, з квітня 2015 року сторони разом не проживають і сімейно-шлюбні відносини між ними фактично припинились. Від шлюбу сторони не мають дітей. Також, позивач просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення не заперечує. Позивач у судове засідання не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно повідомив, що позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, причини незявлення суду не повідомила. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 12.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1550, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним) серії I-ИД № 128922, виданим Збаразьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03.11.2016 року (а.с. 7). Судом встановлено, що від шлюбу сторони не мають дітей, спір про поділ майна між сторонами на даний час відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved