Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

17 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 25 лютого 1995 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Протягом останніх років сімейного життя відносини поступово погіршувалися, шлюб з відповідачем фактично припинено, спільного господарства не ведуть з жовтня 2015 року, проживають окремо. Майнових спорів немає. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам [PERSON] Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], судові витрати покласти на нього. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про шлюб серії I-КИ №314808, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області 25 лютого 1995 року, актовий запис №09, сторони зареєстрували шлюб 25 лютого 1995 року. Довідкою Межівської селищної ради №1274 від 15 березня 2016 року підтверджується, що до складу сімї позивача входить дружина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнала повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст.ст.88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).

Outcome: approved