Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

17 вересня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , про припинення права власності із виплатою компенсації. В своєму позові, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 31.08.2021 року позивач просить: припинити право власності [PERSON] на 197/1000 частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 179,4 кв.м., житловою площею - 111,8 кв.м.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 197/1000 частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 179,4 кв.м., житловою площею - 111,8 кв.м. у розмірі - 414 569,00 грн., за рахунок коштів, які внесено [PERSON] та знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області; визнати за [PERSON] право власності на 197/1000 частин квартири [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати; визначити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого, рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 179,4 кв.м., житловою площею - 111,8 кв.м. В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому на праві власності в цілому належить 803/1000 частин квартири [ADDRESS] , загальною площею 179,4 кв.м., у тому числі житловою - 111,8 кв.м., із яких 425/1000 частин, належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 09 квітня 2009 року, 245/1000 частин, належать [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. 14 квітня 2009 року, 133/1000 частин належать [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. 15 травня 2009 року. Решта 197/1000 частин квартири [ADDRESS] належать іншому співвласнику [PERSON] , яка протязі п`яти років не проживає у квартирі, не приймає участі в утриманні квартири та взагалі не цікавиться станом квартири. Посилаючись на положення на ч. 4 ст. 319, ст. 360, ч. 1 ст. 365 ЦК України [PERSON] просить суд припинити право власності [PERSON] на 197/1000 частин спільної квартири [ADDRESS] із виплатою грошової компенсації, сума якої обчислена на підставі висновку судового експерта та зарахована позивачем на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області. Ухвалою суду від 06 листопада 2020 року витребувано від Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради відомості про осіб, зареєстрованих у квартирі [ADDRESS] ; витребувано від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» відомості про власників квартири [ADDRESS] , а також належним чином посвідчені копії правовстановлюючих документів співвласників квартири [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року. Згідно інформації, що надійшла від Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за адресою: [ADDRESS] станом на 23.01.2021 зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання 21.08.1996; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 31.01.1996; [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації місця проживання - 31.10.1996. Згідно документам, що надійшли від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» станом на 31.12.2012 згідно із чотирма записами у реєстрових книгах права власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровані: - на 197/100 частини російською мовою - за [PERSON] на підставі договору № 14376 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській товарній біржі 20.05.1996 р., дата реєстрації: 11.06.1996 р. (запис у реєстровій книзі 158пр на сторінці 3, р. №660); - на 245/1000 частини за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. 17.04.2009 р., п. №519, дата прийняття рішення про реєстрацію: 29.04.2009 р., (реєстраційний номер: 144175500, номер запису: 660 в книзі: 718пр-30); - на 133/1000 частин за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. 15.05.2009 р., р. №601, дата прийняття рішення про реєстрацію: 26.05.2009 р. (реєстраційний номер:14417500, номер запису:660 в книзі: 178пр-30); - на 425/1000 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на 425/1000 частин квартири [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 09.04.2009 р., дата прийняття рішення про реєстрацію: 15.06.2009 р. (реєстраційний номер: 14417500, номер запису:660 в книзі: 718пр-31). Позивач подав до суду висновок судового експерта складений відповідно до ч. 3 ст. 102, ст. 106 ЦПК України Згідно висновку №037/2021 оціночної-будівельної експертизи від 09.07.2021, який складено експертом ПП «Одеським науково-дослідницьким центром експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» Скибінською Т.М., вартість 197/1000 частин квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , на момент складання даного висновку, становить 414 569,00 грн. 17.11.2021 року позивач вніс на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області вартість 197/1000 частин квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] у розмірі 414 569,00 гривень, згідно квитанції № 29255148 від 17.11.2021 року. Позивач та його представника в судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява у якій просив розглянути справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, викликана у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суд не повідомила. Третя особа, [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, викликана у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, викликаний у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч. 5 ст. 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до правової позиції викладено Верховним Суд України у постанові від 02.07.2014 року по справі N 6-68цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Судом встановлено, що належні відповідачу 197/1000 частин у праві власності на квартиру [ADDRESS] є незначними у порівнянні із сукупною часткою у праві власності на вказану квартиру позивача, яка складає 803/1000 частин. Згідно висновку судового експерта №037/2021 від 09.07.2021 вхід у приміщення квартири [ADDRESS] здійснюється зі сходової клітки третього поверху, через дерев`яні двері, у зв`язку з чим суд вважає, що належна відповідачу 197/1000 частка квартири не може бути виділена в натурі. Відповідач не є членом сім`ї позивача. Відповідач не приймає участі в оплаті комунальних платежів та утриманню спільної квартири, а технічний стан приміщень загального користування квартири [ADDRESS] оцінено судовим експертом у висновку №037/2021 від 09.07.2021, як незадовільний, у зв`язку з чим суд вважає, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим. Відповідач, будучи зареєстрованою у квартирі [ADDRESS] , починаючи з 21.08.1996 року, фактично у квартирі не проживає, що підтверджується поверненням до суду судової кореспонденції, яка надсилалась протягом судового провадження на ім`я відповідача, у зв`язку з чим суд вважає, що припинення права власності відповідача на 197/1000 частин квартири не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Судом не встановлено обставин та фактів, які би вказували про реалізацію відповідачем своїх прав власності щодо 197/1000 частин квартири. Суд приймає до уваги, що відповідно до положень ч. 1 ст. 358 ЦК України, яка регулює здійснення справа спільної часткової власності, позивач позбавлений можливості одноособово без згоди відповідача вирішити питання щодо приведення у належний стан приміщення загального користування квартири, які знаходяться у незадовільному стані. Зважаючи на те, що відповідач тривалий час відсутній у квартирі, не приймає участі у витратах на управління, утримання та збереження спільної квартири, припинення 197/1000 часток у праві власності на квартиру не завдасть істотної шкоди відповідачу. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України. Відповідно ч.1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. На виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України позивачем внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській областікошти у сумі 414 569,00 гривень відповідно до попередньо проведеної експертної оцінки вартості 197/1000 часток у праві власності на квартиру відповідача. Депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. За таких обставин, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 414 569,00 гривень, які були зараховані позивачем на депозитний рахунок суду, належать відповідачу та підлягають виплаті останньому у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved