Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

19.06.2019 року [PERSON] звернувся до суду з вище зазначеним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В позові посилається на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,78 га., яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29 травня 2001 року. Спадщину після смерті сина прийняв він, але позбавлений можливості оформити через нотаріальну контору таке спадкове майно, як земельна ділянка, оскільки втрачений правовстановлюючий документ-оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, зважаючи на що постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що спонукало його звернутися з даним позовом до суду. Просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,78 га. призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, яка належала його сину [PERSON] на праві приватної власності на підставі Державного акту серії [NUMBER] від 29.05.2001 року в порядку спадкування після його смерті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним підтримується, а справу він просить розглянути у його відсутності. Представник відповідача -Ромоданівської селищної ради Миргородського району в судове засідання не з`явився. Установа належним чином повідомлена про день та час судового розгляду, направила на адресу суду лист з якого вбачається, що позов сільською радою визнається, а справу вона просить розглянути у відсутності представника. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , син позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження (а.с.4,25). За свого життя [PERSON] на підставі рішення 18-ї сесії 23 скликання Ромоданівської селищної ради народних депутатів від 23 березня 2001 отримав у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району площею 2,78 га., що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку(а.с.7). В той же час, у спадкоємця відсутній оригінал Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. В зв`язку з чим, позивач [PERSON] , який прийняв спадщину відповідно до закону, не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку і нотаріусом з цих підстав йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 316,317,319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Право власності є непорушним Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В зв`язку з відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку позивач позбавлений можливості оформити право власності на це спадкове майно через нотаріальну контору, зважаючи на що його порушене право підлягає захисту. Під час судового розгляду справи не встановлено інших осіб, крім позивача, які прийняли б спадщину після смерті [PERSON] . Оскільки вищезазначені обставини перешкоджають позивачеві [PERSON] оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, суд вважає можливим постановити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved