Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

19.02.2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просять: 1) визнати за ними право власності на спадкове майно в порядку спадкування після померлої [INFO] року бабусі [PERSON] у вигляді 1/16 частки за кожним, житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]; 2) визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування після [PERSON], який помер [INFO] року у вигляді 5/24 частки житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначили, що вони є спадкоємцями за правом представлення після смерті батька. Однак, постановою нотаріуса від 08.12.2017 року їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. В судове засідання позивачі не з'явились, представник позивачів подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідачі до суду не з'явились, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позов не визнає, оскільки вона ніколи не заперечувала право позивачів на спадщину. Зазначила, що їй не пропонували надати правовстановлюючі документи на будинок для оформлення спадщини іншими спадкоємцями та вона готова надати нотаріусу ті документи, які у неї є і які необхідні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів спадкової справи №870/2011 щодо померлої [PERSON] вбачається, що [INFO] року померла [PERSON], вона являлась матір'ю [PERSON] (запис Акта про народження №527 та витяг з державного реєстру). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про смерть, [PERSON] та [PERSON] являються дітьми [PERSON]. Позивачі посилаються на те, що оскільки [PERSON] була їх бабусею, вони являються спадкоємцями за правом представлення по 1/16 частки за кожним (тобто 1/2 частка : 4 (чоловік та троє дітей) = 1/8 : 2 (позивачі - діти померлого сина (онуки). Відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], оскільки являються її дітьми. Після смерті [PERSON] частку у спадщині прийняв також її чоловік [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті залишилась частина спадщини у вигляді житлового будинку в [ADDRESS], яку він прийняв після смерті дружини [PERSON], але не оформляв спадкових прав (тобто 1/2 частка (спільна сумісна власність) + 1/3 частки від спадщини після дружини (їй також належала 1/2 спільної сумісної власності). 08.12.2017 року постановою державного нотаріуса Першої Білорцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області А.В. Кравець відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки не подані відомості та документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме документа, що посвідчує право власності про належність майна спадкодавцеві. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи №871/2011 після смерті [PERSON]. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до роз'яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої, п'ятої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених статтею 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої-третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми статті 1266 ЦК України застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Разом з цим, відповідно до ст.ст. 69, 70, 71 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. З матеріалів спадкової справи № 870/2011 щодо померлої [PERSON] вбачається, що позивачі прийняли спадщину вчасно, подавши заяву до нотаріальної контори відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України. З матеріалів спадкової справи справи №871/2011 щодо померлого [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] прийняв спадщину вчасно, подавши заяву до нотаріальної контори відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до статті 12 і частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач, посилаючись на свій відзив, жодного доказу про те, що в нього дійсно є правовстановлюючі документи на спадковий будинок та він готовий не створюючи перешкод надати їх позивачам для оформлення спадщини, до суду не надав, так само і ненадавши правовстановлюючих документів нотаріусу після відкриття вищевказаних спадкових справ внаслідок смерті батьків в 2006 та 2010 роках. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, як роз'яснено в постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачів є відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, хоча право власності на спадкове майно ніким не оспорюється. В своєму відзиві відповідач [PERSON] зазначає, що ніколи не заперечувала право позивачів на спадщину, інший відповідач - [PERSON], відзив на позовну заяву не надав. Зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на спадкове майно, що належить їм за Законом. Усунути цю перешкоду та реалізувати такі права і інтереси позивачів, за наведених обставин, можливо лише в судовому порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved