Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

19.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Відділу у справах дітей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та уточнивши свої вимоги просив: - встановити до набуття дитиною [PERSON] повноліття, 26.02.2031р., наступний порядок спілкування [PERSON], [INFO] з дитиною, [PERSON], [INFO]: - 4 (чотири) дні на тиждень кожного тижня кожного місяця, враховуючи святкові та вихідні дні, за наступним графіком: з 17.00 години кожного четверга по 21.00 годину неділі. Спілкування відбувається за адресою: Україна, с. Молодіжне Овідіопольского району вул. Теніста,1; - щорічно два рази протягом двох тижнів кожний на рік (в період літніх (два тижні) та зимових канікул (два тижні) для відпочинку та оздоровлення. Спілкування відбувається за адресою Україна, с. Молодіжне Овідіопольского району вул. Теніста,1 з правом вивезу дитини у встановленому законодавством України порядку. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він має дочку [PERSON], [INFO]. Дитина народжена не в зареєстрованому шлюбі. Після розлучення з матір'ю дитини [PERSON], дочка залишилась проживати з нею. Позивач зазначив, що мати не дає можливість батьку в повному обсязі брати участь у вихованні дочки та перешкоджає спілкуванню з дитиною. Відповідач вважає, що зустрічі можливі, але тільки під умовою. Ці умови різні, більшість їх стосується задоволення особистих матеріальних потреб матері дитини. При цьому попередні домовленості по зустрічам з дитиною [PERSON] може порушити без будь-якої причини. Ніяких пояснень з цього приводу вона не надає. Тобто, зустрічі батька з дитиною повністю залежать він настрою матері. Тільки Відповідач вирішує: де, коли та скільки [PERSON] спілкується з дочкою. Батько дуже любить [PERSON] і хоче повноцінно проводити з нею час, брати участь в її вихованні. З цього приводу він вимушений звернутися з даною заявою про встановлення порядку спілкування з донькою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, заяв та клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надавала та не заявляла. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів малолітньої дитини. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в позивача є дочка [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2299 від 14.03.2013р. Дитина народжена не в зареєстрованому шлюбі. Після розлучення з матір'ю дитини [PERSON], дочка залишилась проживати з відповідачем. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що мати не дає можливості батьку в повному обсязі брати участь у вихованні дочки та перешкоджає спілкуванню з дитиною. Відповідач вважає, що зустрічі можливі, але тільки під умовою. Ці умови різні, більшість їх стосується задоволення особистих матеріальних потреб матері дитини. При цьому попередні домовленості по зустрічам з дитиною [PERSON] може порушити без будь-якої причини. Ніяких пояснень з цього приводу вона не надає. Тобто зустрічі батька з дитиною повністю залежать він настрою матері. Тільки Відповідач вирішує: де, коли та скільки [PERSON] спілкується з дочкою. Батько дуже любить [PERSON] і хоче повноцінно проводити з нею час, брати участь в її вихованні. З міста проживання Позивач характеризується позитивно, що підтверджується наявною в матеріалах справи письмовою характеристикою. Крім того, позивач систематично сплачує аліменти на утримання дочки, що підтверджується копіями квитанцій, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічі батька з малолітньою донькою. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте відповідачка у зустрічах з дитиною відмовляла. Відповідно до ст.19\~СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До суду було надано висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.05.2018 року № 01-05-3/155 вх про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з якого вбачається, що орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР вважає доцільним визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], шляхом встановлення перебування дитини з батьком: щосуботи з 10.00 год. До 14.00 год. в присутності матері; в інші дні за домовленістю з матірю дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7,\~141,\~159 СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного Кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч.2ст.150\~СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України\~встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до\~ст. 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Судом встановлено, що між батьками дитини дійсно існують напружені відносини. На спростування цього відповідачкою до суду жодних доказів не надано. При вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити свою доньку якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у її вихованні, спілкуватися із нею. Суд враховує також, що дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на неї негативний напрямок, тому для формування моделі поведінки дівчини необхідне спілкування з батьком. Також суд, враховуючи наявність спору між сторонами щодо часів зустрічей з дитиною, та висновок органу опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає можливим розглянути справу по суті. За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст.141,150,157,159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, суд вважає позов [PERSON] обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved