Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

18.12.2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] у віці 91 років в с. Сліпорід-Іванівка, Гребінківського району Полтавської області померла її баба, [PERSON], яка мала у власності нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 3,155 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На випадок своєї смерті померла залишила заповіт, яким усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй внучці [PERSON]. З метою оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлої на спадкову земельну ділянку. З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, надіслали заяви, згідно яких просять розглядати справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] /а.с.6/. Таким чином, в силу частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України [INFO] на усі права та обов'язки, що належали їй на цей момент відкрилась спадщина. Як вбачається із копії дублікату заповіту [PERSON] від 06 серпня 2001 року /а.с. 7/ спадкодавець заповіла все належне їй майно, як рухоме, так і нерухоме, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право [PERSON]. Як встановлено на підставі паспорта серії [NUMBER] /а.с. 5/, свідоцтва про народженя серії [NUMBER] /а.с. 8/, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] /а.с. 9/ - позивачу по справі. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно письмового роз'яснення державного нотаріуса, в.о. завідувача Гребінківської державної нотаріальної контори за вих. № 545/01-16 від 27.08.2015 р. /а.с. 4/ спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] не відкривалась (не заводилась), спадщину прийняла шляхом спільного проживання внучка померлої [PERSON], про інших спадкоємців, які могли б прийняти спадщину або відмовитися від неї не відомо. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З відповіді на запит № 374/20-15 від 25.12.2015 року відділу Держгеокадастру у Гребінківському районі Полтавської області /а.с. 21/, копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Гребінківської районної державної адміністрації за № 218 від 10.12.2004 року /а.с. 11/ встановлено, що земельна ділянка, яка знаходиться в с. Сліпорід - Іванівка Гребінківського району Полтавської області площею 3, 155 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала на праві власності [PERSON]. Згідно ЗК України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року право власності на землю на момент отримання спадкодавцем державного акту на право власності на земельну ділянку посвідчувалося державними актами. Відповідно до частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Таким чином, згідно частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку було дійсне до її смерті. З огляду на викладене, позивач успадкувала вищевказану земельну ділянку, на яку право власності на момент відкриття спадщини належало [PERSON] Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ч. ч. 1 та 2 статті 1220, ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, ЗК України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року, ч.ч. 3 та 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями,

Outcome: approved