overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

18.02.2014 р. [PERSON] звернулась з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх доходів, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Пояснила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 16.03.2002 р. У шлюбі народились двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають разом з матір'ю. Аліменти позивач просила стягнути з 01.03.2014 року, подавши заяву про відсутність матеріальних претензій до відповідача за попередній період. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2002 р., виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Гірницького районного управління юстиції м. Макіївки, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №296. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.06.2007 р., виданого Гірницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №362. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі). Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов подано 18.02.2014 року, але у судовому засіданні позивачем у зв'язку з наданням відповідачем матеріальної допомоги, заявлено про відсутність матеріальних претензій за лютий місяць 2014 року. Просила стягнути аліменти починаючи з 01.03.2014 р. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Судовий збір у справі складає 243 грн. 60 коп. та підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

18.02.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Позивачка просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте під час шлюбу «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позивачка веде не розумний спосіб життя, не відповідає за вчинки, у них існує спір про місце проживання спільних дітей. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, на підставі ст. 110, 112 Сімейного кодексу України вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 29.03.2004 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, актовий запис №04, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, зникли шлюбні відносини, кохання. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Як встановлено судом спору між сторонами про поділ майна на час розгляду цієї справи немає, але існує спір про місце проживання дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

18.02.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини. В обґрунтування вказує, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, з поважної причини, оскільки вона перебувала в пригніченому стані, переживала смерть матері, крім того одразу поїхала до м.Київ, в якому вона мешкає постійно, щоб нічого не нагадувало про покійну матір. Позивач просить визначити додатковий двомісячний строк [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], з моменту набрання рішенням законної сили, як спадкоємиці першої черги за законом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутністю. Відповідач Виконком Тернівської районної у місті ради надав відгук про визнання позову та розгляд справи за відсутності їх представника. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.ст.130 ч.4,174 ч. 4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Наявність спадкового майна, родинні відносини, смерть спадкодавця, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини регулюються ст.1272 ЦК України, згідно норм якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення поважності причин пропуску строку, та в разі згоди вважає можливим надати позивачу додатковий двомісячний строк, достатній для подачі зави про прийняття спадщини після померлої матері. На підставі ст.ст.1261, 1268, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

18.02.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до наданих документів позивальницею, вона з 11.10.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого народилась донька - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з різними поглядами на життя та взаємними непорозуміннями сторони почали проживати окремо. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу та займатися вихованням доньки. Зароблені позивачкою коштів не вистачає на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ст.ст. 180 - 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дитини і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з відповідача суд враховує його матеріальний і сімейний стан і вважає за можливе стягнути аліменти по ? частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

18.02.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.05.2011 року в Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 106. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказує, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.05.2011 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені в 2013 році. Під час спільного проживання з відповідачем між ними були досить складні відносини, через різні характери, погляди на життєві цінності, сім'ю та шлюб, між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, що призвели до втрати взаємної поваги та почуття кохання один до одного. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що причини, які спонукали сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження родини стали неможливими. Судом встановлено, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.05.2011 року. Шлюбні відносини між ними припинені в 2013 році, з причини відсутності взаєморозуміння, виникнення постійних сварок, через різні характери та погляди на сімейне життя. Суперечки про розподіл майна між сторонами на даний час не існує. За таких обставин, суд вважає, що в порядку заочного провадження, у відповідності зі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позовна заява про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

18.02.2014 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24.12.2011 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.5. Згідно довідки про склад сім'ї № 122 від 16.01.2014 року позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] за однією адресою.-а.с.6. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

18.02.2014р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем з 12.03.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] рн., який проживає з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання не бажає. Просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] віку трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно та понесені нею витрати з надання правової допомоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], віку трьох років, тобто до [INFO] року. Вимоги стосовно стягнення витрат на правову допомогу потрібно залишити без задоволення, так, як серед наданих позивачем документів відсутні документи на підтвердження надання юридичної допомоги саме адвокатом; адвокат не приймав участі в судовому засіданні, відсутні розрахунок витрат адвоката та зазначення саме за яку правову допомогу здійснювала оплата послуг адвоката. Згідно викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЧН № 0173388, виданого на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 20.09.1996 року № 430, яким підтверджується, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка раніше перебувала у власності КСП ім. Ватутіна, розміром 2.82 умовних кадастрових гектарів. В обґрунтування заяви зазначила, що в Сертифікаті допущено помилку в написанні її імені - «[PERSON]» замість «[PERSON]», що унеможливлює отримання документів про право власності на землю. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав і наполягав на її задоволенні. Представник Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області із заявою погодився. Він також повідомив, що в даний час відсутнє законодавство, яке би дозволяло вносити виправлення в сертифікати на право на земельну частку (пай), а тому в заявника не існує іншої можливості підтвердити належність їй вказаного сертифікату, ніж шляхом встановлення судом факту, що має юридичне значення. Представники Мньовської і Кархівської сільських рад Чернігівського району Чернігівської області не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності та повідомили, що не мають заперечень з приводу задоволення заяви. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. [PERSON] народилася [INFO] року в селі Мньов Чернігівського району Чернігівської області. До квітня 2011 року вона постійно проживала в с. Хропате (Мньовська сільська рада) Чернігівського району та області, де й працювала до виходу на пенсію (а. с. 8, 9). На підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 20.09.1996 року № 430 заявнику було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія ЧН № 0173388, яким підтверджується, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка раніше перебувала у власності КСП ім. Ватутіна, розміром 2.82 умовних кадастрових гектарів. Втім, у Сертифікаті допущено помилку в написанні імені заявника - «[PERSON]», замість «[PERSON]», наявність якої унеможливлює отримання нею документів про право власності на землю. Оскільки чинне законодавство України не передбачає можливість внесення виправлень у сертифікат на право на земельну частку (пай), права заявника підлягають захистові судом шляхом встановлення факту належності їй Сертифікату. Отже, подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Миколаївський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 19000грн. Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про розгляд справи у порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились в трудових відносинах. 23.12.2013 року [PERSON] було звільнено з підприємства за скороченням за п.1 ст.40 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки позивача. При звільненні позивача [PERSON] підприємство не виплатило йому заробітну плату на загальну суму 19000грн. Відповідно до ст.115 заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Право позивача на своєчасну та належну оплату праці є важливою соціальною гарантією, встановленою Конституцією та чинним законодавством про працю. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває у шлюбі з 27.07.2000 року, який зареєстровано Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №138. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з березня 2012 року. Сімейне життя не склалося через різні погляди на облаштування сімейного життя та несумісність характерів, тому він вважає збереження сім'ї неможливим та просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач на позові наполягав, просив його задовольнити. Відповідач позов визнала в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 27.07.2000 року (а.с.6), від даного шлюбу мають сина [PERSON],[INFO] (а.с.7). Шлюбні відносини між сторонами припинені з березня 2012 року, сімейне життя не склалося через різні погляди на облаштування сімейного життя та несумісність характерів. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 11.01.2007 року перебуває із [PERSON] у шлюбі, від якого мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, так як відповідачка зловживає алкогольними напоями, принижує його людську гідність, понад п'ять місяців подружні відносини не підтримують, тому просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоч була належно повідомлена про дату, час і місце слухання справи, тому суд за згодою постановляє рішення в порядку, встановленому ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони одружилися 11.01.2007 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 1 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області, при реєстрації одруження відповідач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с.4); мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Тривалий час сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Суд з метою збереження сім'ї сторін в порядку, передбаченому ст.111 СК України зупиняв розгляд справи, проте сторони примирення не досягли. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони тривалий час проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, це свідчить що сім'я розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності соціального статусу, неможливості влаштувати особисте життя і викликаного цим психологічного дискомфорту, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 21.06.1978 року по 24.01.2007 року працювала на ВАТ «Новгородський машинобудівний завод» до повної ліквідації підприємства. При оформленні документів для призначення пенсії виявилось, що у виданих їй архівних довідках № 257 АО від 10.02.2014 року, № 259 АО від 10.02.2014 року невірно зазначене ім'я по батькові заявника, а саме зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]». Встановлення факту належності довідок та наказів потрібно заявнику для оформлення пенсії. В судовому засіданні заявник наполягала на задоволенні своїх вимог. Представник заінтересованої особи УПФУ в м.Дзержинську Донецької області до суду не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що в архівних довідках № 257 АО від 10.02.2014 року, № 259 АО від 10.02.2014 року, невірно зазначене ім'я по батькові заявника, а саме «[PERSON]» замість «[PERSON]». Факт належності заявниці вказаних документів доведений в судовому засіданні та підтверджений матеріалами справи, а саме копією паспорту [PERSON] (а.с.4), копією трудової книжки, де підтверджено факт роботи заявниці на зазначеному підприємстві (а.с.6-9), копіями архівних довідок.

Outcome: approved