Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

19.12.2017 року [PERSON] звернулася з позовом до відповідача, якою вона просила визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 19.04.2017 року. Свої вимоги мотивувала тим, що 19.04.2017 року померла її бабуся [PERSON], якою за життя 27.11.2001 року, було складено заповіт на випадок її смерті, згідно якого заповідала позивачці житловий будинок № 13 по пров. 2 Бульварному в м. Миколаєві, який належав їй на праві власності. Після смерті бабусі позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила строк для подачі заяви. Ухвалою суду від 22.12.2017 року, позовну заяву за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою суду від 09.01.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.01.2018 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору для участі у справі - [PERSON] міську раду. Ухвалою суду від 27.03.2018 року було відкладено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 27.03.2018 року було замінено неналежного відповідача [PERSON] державну нотаріальну контору на належного відповідача [PERSON] міську раду. Ухвалою суду від 23.04.2018 року було закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 24.05.2018 року було залишено без розгляду в прийнятті відповіді на відзив. Згідно ухвали\~суду від\~20.06.2018\~року провадження\~у цивільній\~справі за\~позовом \~[PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, було закрито. Згідно ухвали суду від 22.06.2018 року, заяву [PERSON] про повернення судового збору по цивільній справі [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, задоволено. Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.08.2018 року, Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.06.2018 року, скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 21.08.2018 року позовну заяву за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою суду від 04.09.2018 року, було призначено розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Згідно ухвали суду від 07.11.2018 року занесеної до журналу судового засідання розгляд справи у підготовчому судовому засіданні було відкладено, у звязку з неявкою представника відповідача та витребуванням доказів. Відповідно до Ухвали від 07.12.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився,\~ повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом встановлені такі фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 09.04.1975 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі до 08.04.1980 року. Під час спільного проживання у подружжя народилася донька [PERSON] ( після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON]) [PERSON]. Таким чином, [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] по лінії матері. 10.11.1974 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений Договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON] подарували [PERSON] житловий будинок із всіма прилеглими господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві по пров. 2 Бульварний, 13. Вказаний Договір був посвідчений державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] 27.11.2001 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області, відповідно до якого вона заповідала житловий будинок № 13 по пров. 2 Бульварному у м. Миколаєві - [PERSON]. Відповідно до ст. 1233, ст. 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. 19 квітня 2017 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 13 по пров. 2 Бульварному у м. Миколаєві. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 07.12.2017 року позивач звернулась до нотаріуса з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 19.04.2017 року. Згідно Розяснення державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON], вбачається, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України після смерті [PERSON], яка померла 19.04.2017 року. Стаття 1222 Цивільного кодексу України\~передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За приписом ч. 1\~ст. 1272 ЦК України,\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За правилами ч.3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач не зверталась до суду із заявою про надання їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вважала причини пропуску не поважними, а тому одразу звернулась до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України\~визначено способи захисту цивільних прав і інтересів судом. За положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про отримання спадщини у звязку із пропуском строку для подання заяви, визначеного\~ст. 1270 ЦК України. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~при розгляді цих справ суд перевіряє наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому\~статтею 1269 ЦК\~звернувшись в нотаріальну контору. Згідно ч.ч. 1-3, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Між тим, з огляду на встановлені судом обставини, можливо дійти висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регламентуються іншими нормами ЦК України. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положення ч.2 ст.5 ЦПК України вказують на те, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд, відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд позбавлений можливості застосування положень ч.2 ст.5 ЦПК України, оскільки вважає, що ЦК України визначає ефективний спосіб захисту порушеного права у даному випадку. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через невірно обраний позивачем спосіб захисту.

Outcome: dismissed