Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

18.07.2016 р. [PERSON] подала до Балтського\~районного\~суду Одеської області позов до колишньої в.о. голови [PERSON] сільської ради Балтського району Одеської області [PERSON], [PERSON] сільської ради Балтського району Одеської області та відділу культури і туризму Балтської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральної шкоди. 01.08.2016 року уточнивши свою позовну заяву, просила стягнути з [PERSON] колишньої в.о. голови [PERSON] сільської ради Балтського району Одеської області на її користь заробітну плату з пенею згідно Національного банку України за період з 05.05.2015 року по 31.07.2015 року в розмірі посадового окладу, а також просила стягнути з [PERSON] колишньої в.о. голови [PERSON] сільської ради Балтського району Одеської області на її користь моральну шкоду у розмірі 30000 грн. Ухвалою Балтського районного суду від 08.12.2016 року було залучено в якості співвідповідача [PERSON] сільську раду Балтського району Одеської області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в ході проведення досудового розслідування було допитано в якості свідка в.о. [PERSON] сільського голови [PERSON], яка пояснювала, що вона не відмовляється виконувати рішення Котовського міськрайонного суду від 11.06.2014 року, але їй для виконання рішення суду необхідно спочатку звільнити завідуючу [PERSON] сільським клубом, здійснити приймання-передачу матеріальних цінностей сільського клубу та позивача було повідомлено, що в разі невиплати їй заробітної плати в термін до 07.08.2015 року посадові особи будуть притягнуті до відповідальності за невиплату заробітної плати. Позивач поновлена згідно наказу начальника відділу культури Балтської РДА [PERSON] № 49-к від 05.05.2015 року на посаді завідуючої [PERSON] сільським клубом і на той період саме [PERSON] виконувала обовязки голови [PERSON] сільської ради і вона навмисно не допускала позивача до її посадових обов`язків і незаконно вимагала написати заяву на перевід до сільської ради без законних підстав. І з 05.05.2015 р. 07.06.2015 р. позивач і [PERSON] були дві завідуючі [PERSON] сільського клубу, проте в штатному розписі одна штатна одиниця завідуючої [PERSON] сільським клубом. І за травень 2015 року була виплачена заробітна плата саме [PERSON] Таким чином [PERSON] будучи державним службовцем проігнорувала наказ начальника відділу культури виданий 05.05.2015 року № 49-к. Оскільки саме [PERSON] сільська рада була розпорядником коштів і нею було використано всі бюджетні кошти на виплату заробітної плати працівника сільського клубу у 2015 році у повному обсязі, тобто наявна заборгованість відповідача колишньої в.о. голови [PERSON] сільської ради Балтського району Одеської області [PERSON] перед позивачем з виплати заробітної плати. У зв`язку з не допусканням позивача до її посадових обов`язків та невиплати заробітної плати вона весь цей час нервувала, змушена була звертатися за захистом своїх порушених прав до керівництва району, до Балтського ВП ГУНП, у неї двоє малолітніх дітей віком до дев`яти років, молодша донька інвалід-дитинства. Вона з донькою повинна була бути в Одеській обласній клінічній лікарні на лікуванні в березні-травні 2015 року, але діями в.о. голови [PERSON] сільської ради [PERSON] не мала змоги поїхати у зв`язку з відсутністю заробітної плати, тому вважає, що їй спричинена моральна шкода у сумі 30000 грн. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] позов не визнав та пояснив, що [PERSON] як фізична особа не несе персональну відповідальність за заборгованість по заробітній платі.\~ Представники [PERSON] сільської ради Балтського району заперечували проти позову. Пояснили суду, що позивачка відмовилася писати заяву про перевід її до сільської ради. Сам факт, що позивач була поновлена наказом начальника відділу культури Балтської РДА [PERSON] № 49-к від 05.05.2015 року на посаді завідуючої [PERSON] сільським клубом, не свідчить про те, що попередній сільський голова, який наділений правом прийому в сільську раду на роботу працівників повинна була без згоди позивача про перевід її до сільської ради прийняти позивача на роботу та виплачувати їй заробітну плату. Таким чином [PERSON] сільською радою не вчинялися дії відповідно до вимог КЗпП України\~про видачу розпорядження, наказу, тощо, а відтак відповідно до вимог\~ст. 94 КЗпП України\~правових підстав у виплаті заробітної плати сільська рада не мала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює завідуючою юридичним сектором апарату Балтської районної державної адміністрації Одеської області. Позивач була поновлена на посаді завідуючої [PERSON] сільським клубом на підставі наказу начальника відділу культури Балтської РДА [PERSON] № 49-к від 05.05.2015 року, але так як даний сільський клуб на той період перебував у комунальній власності [PERSON] сільської ради, то потрібна була згода позивача на її переведення до сільської ради, дану згоду позивач не дала, тому у сільської ради не було підстав виплачувати позивачу заробітну плату. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сільська рада не підпорядковується відділу культури Балтської РДА, тому юридичних підстав у сільської ради виплачувати заробітну плату позивачу не було, потрібна була особиста згода позивача на переведення її до сільської ради, але від неї надійшла відмова про переведення, а у відділу культури Балтської РДА посади завідуючого [PERSON] сільським клубом не існувало. Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідачів, заслухавши свідків,\~дослідивши матеріали справи, суд вважає,\~що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Наказом відділу культури Балтської РДА від 05.05.2015 року № 49-к згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.06.2014 року [PERSON] поновлено на посаді завідуючої [PERSON] сільським клубом з 05.05.2015 року, з яким [PERSON] ознайомлена під підпис 05.05.2015 року. В табелях обліку використання робочого часу з травня по липень 2015 року прізвище [PERSON] відсутнє. Дослідженням відомостей нарахування заробітної плати за вказаний період встановлено, що заробітна плата [PERSON] на посаді завідуючої [PERSON] клубом взагалі не нараховувалась. На підставі листа слідчого відділення Балтського РВ ГУМВС України в Одеської області від 09.09.2015 року № 8386 було проведено вибіркову перевірку кадрових та бухгалтерських документів відділу культури Балтської районної державної адміністрації Одеської області за період з травня по вересень 2015 року. Згідно перевірки територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області, яка мається у справі, встановлено, що начальник відділу культури Балтської РДА [PERSON], виконуючи свої посадові обов`язки, відносно найманих працівників, порушила законодавство про працю та оплату праці, а саме в бухгалтерських документах відсутні дані про нарахування та виплату позивачу заробітної плати. Відповідно до\~ст. 43 ч. ч. 4, 7 Конституції України\~кожен має право на належні, безпечні і здорові\~\~умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 115 КЗпП України,\~ст. 24 ЗУ «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 ЗУ «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ч. 2\~ст. 30 ЗУ «Про оплату праці»\~роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної роботи працівником, бухгалтерський облік витрат, а оплату праці у встановленому порядку Так, дійсно, в судовому засіданні встановлений факт того, що з позивачу не були проведені розрахунки по заробітній платі за період з травня по липень 2015 року. Окрім того, оскільки, обґрунтування про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральної шкоди стосується фізичної особи [PERSON], тобто відносяться конкретно до її особистості, а не до наприклад [PERSON] сільської ради, як юридичної особи, про що зазначалося представником відповідача по справі під час надання пояснень, то [PERSON] взагалі не є належним відповідачем. Крім того, пояснення позивача про те, що\~на 2015 рік сільський клуб\~перебував на балансі\~\~сільської ради, розпорядником коштів була сільська рада і заробітну плату\~\~позивачу в цей період повинна була виплачувати сільська рада, на думку суду є хибними,\~\~оскільки\~\~сільський клуб і перебував на балансі\~\~відповідача [PERSON] сільської ради, проте\~\~трудові правовідносини\~\~між позивачем та [PERSON] сільською радою не існували. Відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст. 10 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 33 ЦПК України\~замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, суд може тільки за клопотанням позивача. У даному випадку позивачка такого клопотання суду не заявляла, а навпаки надала суду пояснення,\~де обгрунтувала свою позицію, що відповідати за позовом\~\~має саме [PERSON] За змістом\~ст. 33 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. З аналізу положень ч. 1\~ст. 33 ЦПК України\~слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам необхідно враховувати, що згідно зі\~ст. 21 КЗпП\~належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Тобто неналежним відповідачем є\~та особа, що не повинна відповідати по пред'явленому до неї в суді позову. Заміна неналежного відповідача допускається лише за клопотанням позивача, оскільки він виступив ініціатором процесу, суб'єктом, який вимагає судового захисту. Крім того в судовому засіданні позивачу роз`яснювалося її право на уточнення позову, але нею не використано право пред`явити вимоги до належного відповідача. Отже, суд враховуючи вищенаведене, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, так як виходячи із системного аналізу вищевикладених норм законодавства, [PERSON] не є належним відповідачем у даному позові та не може нести відповідальність за даними зобов'язаннями. Зазначені обставини не перешкоджають позивачу звернутися до суду з позовом до належного відповідача відповідно до вимог процесуального закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed