Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

17 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], як такого, що продовжує навчання, на період навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, посилаючись на таке: відповідач є батьком дитини, з яким вона прожила у зареєстрованому шлюбі до вересня 2013 року. Син зараз перебуває на утриманні матері. Батько сплачував на його утримання аліменти до 18 років. На даний час дитина досягла повноліття, але навчається в Харківському національному університеті внутрішніх справ на першому курсі денної форми навчання на контрактній основі. Потребує допомоги на своє утримання, оскільки має платити за навчання, харчуватися, одягатися, купувати навчальне приладдя та витрачати гроші на переїзд між м. Харків та м. Первомайським. Позивачка та її представник в судовому засіданні повністю підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити, пояснили, що зараз позивачка не працює та перебуває на обліку у центрі зайнятості населення як безробітня та отримує маленьку матеріальну допомогу. Самотужки вивчити сина не має можливості. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Вважають, що визначений позивачкою розмір аліментів занадто високий, оскільки у позивача поганий стан здоровя, про що надано відповідні медичні документи. На даний час працює та має постійний заробіток у Щебелінському відділенні бурових робіт. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: так, з матеріалів справи встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до його розірвання 04.09.2013 року за рішення суду (а.с.9) і є батьком та матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання в Харківському національному університеті внутрішніх справ на контрактній основі, що вбачається з наданої довідки (а.с.11). Зараз проживає з матір'ю (а.с.10). Відповідно до наданої квитанції оплата за навчання за перший курс склала 6050,00 грн. (а.с.12). Проаналізувавши матеріальне становище сторін та необхідність матеріальних витрат суд, згідно наданих доказів приходить до висновку, що [PERSON], дійсно, потребує матеріальної допомоги на його утримання, як такий, що продовжує навчання, оскільки відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, у якого є потреба в оплаті за навчання, проїзді транспортом до м. Харкова, а також у купівлі підручників, навчального приладдя, одягу та харчів. Такий обов'язок відповідача прямо передбачений ст. 199 СК України при наявності можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідач працює у Щебелінському відділенні бурових робіт і отримує стабільну високу заробітну плату, а позивачка на даний час перебуває на обліку у центрі зайнятості населення як безробітна та отримує маленьку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також береться до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема встановлено, що син сторін не працює, бо навчається на денній формі, а інших утриманців сторони не мають. Проте, суд вважає, що розмір аліментів, визначений позивачкою у позові, є завищеним і підлягає зменшенню до 1/6 частки всіх видів доходу, оскільки відповідач має серйозні захворювання, що вбачається з наданих довідок Первомайською ЦРЛ (а.с.48-49). Зокрема, у відповідача з 2011 року діагностовано лівосторонню задньо-латеральну грижу і фораминальну протрузію диску L5-S1, гемангіому тіла хребця L1, грижу Шморля в тільцях хребців Th11, Th12, Th4. За даним захворюванням хворий потребує довготривале лікування, включаючи оперативне втручання. Також [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом хронічний холецистит, хронічний панкреатит, хронічний гастрит, хронічний персистуючий гепатит. Натомість, як встановлено судом, позивачка та син сторін наразі мають позитивний стан здоров'я. Тому, враховуючи викладене суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу синові саме в розмірі 1/6 частки доходів. Вимоги позивачки ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню, проте частковому. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 487,20 грн. та на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 350,00 грн.

Outcome: partial