Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

17.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої по заробітної плати та моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що вана працює на ПАТ «Азовзагальмаш» . Пояснила, що на теперішній час їй нарахована, але не сплачена у повному обсязі заробітна плата за період з вересня 2014 року по листопад 2015 року. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2014 року по листопад 2015 року року, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Надалі позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 15152,08 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з тим, надав суду заперечення на позов, де визнав вимоги позивачки в частині стягнення заборгованої заробітної плати в сумі 15152,08 грн. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш», що підтверджується записам в трудовій книзі позивачки. Як вбачається з довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/РО-265 від 11.12.2015 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 11.12.2015 року складає 15152,08 грн. При цьому суд зазначає, що вказана сума заборгованості по заробітній платі вказана вже з урахуванням утримань передбачених законом податків та обов'язкових платежів. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2014р. листопад 2015р. (включно) року в розмірі 15152,08 грн. та саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності із п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, судом встановлено, що внаслідок не виплати відповідачем позивачці частини заробітної плати, останній була спричинена моральна шкода, оскільки вона перебувала у скрутному матеріальному становищі, через невиплату відповідачем зароблених нею коштів, все це потребувало від неїдодаткових зусиль для організації свого життя , між тим, розмір визначений позивачем у 1000 гривень є завищеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивачки, істотність вимушених змін у її житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 350,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 гривень за вимоги майнового характеру та 487,20 грн. за вимоги немайнового характеру, що загалом складає 974,40 грн.

Outcome: partial