Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

18.04.2013 р. представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. 3 1999 р. [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON]. 3 2007 р. дитина проживає з позивачем на території Російської Федерації та знаходиться на його утриманні, відповідач з того часу не виконує свої батьківські обов'язки у відношенні дочки, не надає матеріальної допомоги, веде антисоціальний спосіб життя. Крім того, в кінці 2009 року [PERSON] засуджена до позбавлення волі за вчинений нею злочин. З огляду на вищевказане, позивач та представник позивача просили позбавити [PERSON] батьківських прав у відношення дочки [PERSON] До судового засідання позивач не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 27). Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додавши, що [PERSON] мешкає разом із батьком, батько створив для доньки умови, сприятливі для її фізичного та духовного розвитку. [PERSON] разом із дочкою мешкає із цивільною дружиною на території Російської Федерації, планує зареєструвати з нею шлюб. Вважає, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків у відношенні дочки [PERSON], тому є всі підстави для задоволення позову. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що дійсно з 2009 року вона відбувала покарання у вигляді позбавлення волі, звільнилась умовно-достроково та зараз перебуває під адміністративним наглядом. Також [PERSON] вказано, що [PERSON] до 2009 року мешкала із нею, а коли її взяли під варту, дитина залишилась з бабусею. Згоди на те, щоб [PERSON] вивозив дитину на територію Російської Федерації вона не надавала. В теперішній час вона спілкується з дитиною в телефонному режимі, не заперечує проти того, щоб дитина проживала разом із батьком, так як батько створив всі умови для розвитку дитини. Але вона категорично проти позбавлення батьківських прав, так як любить дитину та бажає про неї піклуватися. По закінченню строку адміністративного нагляду планує виїхати в Російську Федерацію з метою працевлаштування. Прокурор у судовому засіданні також заперечував у задоволенні позову, вважав недоцільним позбавляти відповідача батьківських прав. Представниця третьої особи заперечувала проти задоволення позову, надавши до суду висновок органу опіки та піклування Дебальцівської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дочки [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, думку прокурора, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач відповідно до свідоцтва про народження є матір'ю дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Дитина проживає разом з батьком, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджено актом обстеження житлово-побутових умов від 19.09.2013 р. (а.с. 83-84). Згідно зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Оцінюючи поведінку відповідача, суд враховує, що відповідач любить дитину, ніколи від неї не відмовлялася, бажає турбуватись про неї. Згідно із висновком органу опіки та піклування Дебальцівської міської ради № 02.01/13-59 від 28.01.2014 р., орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достовірних доказів, які свідчили би про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, чи винної його поведінки у свідомому нехтуванні своїми обов'язками. Ненадання відповідачем в теперішній час матеріальної допомоги дочці не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки не була встановлена винна поведінка відповідача та свідоме нехтування ним батьківськими обов'язками, а позбавлення його батьківських прав не сприятиме інтересам дитини. На підставі ст. ст. 164, 165, 166, 180-182 СК України,

Outcome: dismissed