Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

18.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які вмотивовано наступним. [INFO] померла [PERSON], жителька [ADDRESS]. Остання була родичкою позивачки за її чоловіком [PERSON], а саме [PERSON] був рідним братом її діда - [PERSON]. На час смерті з померлою [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований. Позивачка з своєю сім'єю за життя померлої [PERSON] доглядали за останньою та за її померлим чоловіком [PERSON] Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини за померлою [PERSON] позивачка, як спадкоємка п'ятої черги за законом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до майна померлої, яке складається з ж/будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і земельної ділянки виділеної для обслуговування цього ж/будинку. Нотаріус відмовив позивачці у нотаріальній дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав, що спадкодавка [PERSON] за життя склала заповіт на частину свого нерухомого майна на користь іншої особи, а також з підстав, що спадщину за померлою [PERSON] прийняла спадкоємка третьої черги за законом шляхом подання заяви до нотаріуса у встановлений строк про прийняття спадщини. Позивачка вказує, що померла [PERSON] за свого життя заповідала усно їй своє майно, оскільки вона доглядала за нею та її чоловіком [PERSON], який був прикутий до ліжка і саме вона з сім'єю вели за ним цілодобовий догляд. За життя померла [PERSON] не згадувала про складений нею заповіт та про те, що має на меті залишити своє майно відповідачам. Позивачка вважає, що вона на підставі вимог ст.ст. 1258, 1259 ч.2, 1264 ЦК України, має право на спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги, оскільки протягом десятиліть опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу спадкодавцеві [PERSON] та її чоловіку [PERSON], які через похилий вік, тяжку хворобу були у безпорадному стані. Натомість відповідачі жодним чином не допомагали [PERSON], не забезпечували її продуктами харчування та іншими необхідними речами, а навпаки зробили все для того, щоб остання чим менше прожила на цьому світі, залучивши особу, яка не маючи жодної медичної освіти надавала медичну допомоги [PERSON], а коли процес одужання для останньої став незворотній [PERSON] відправили до лікарні, де остання померла через три дні після поступлення. За цих підстав позивачка просить відповідачку [PERSON] усунути від спадщини згідно вимог ст. 1224 ЦК України. Окрім цього, позивачка вважає, що заповіт складений від імені [PERSON], який посвідчено секретарем В.Бистрянської с/ради Міжгірського району [PERSON], 10.03.2015 року за реєстровим № 02, за яким [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 0,2431 га в [ADDRESS] відповідачу [PERSON], - є незаконним та має бути скасований на підставі вимог ст.ст. 203, 207, 225, 1234 ч.1, 1247, 1248, 1257 ч.2 ЦК України. Оскільки спадкодавка [PERSON], [INFO], вищевказаний заповіт не підписувала, а зміст заповіту не відповідає волі спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання цього заповіту недійсним.. За наведених підстав позивачка просить: усунути [PERSON] від права на спадкування за законом від спадщини, відкритої внаслідок смерті [PERSON], яка померла [INFO], до складу якої ввійшли всі його права та обов'язки, які існували на момент його смерті; визнати недійсним та скасувати заповіт [PERSON], [INFO], складений 10.03.2015 року, який посвідчено секретарем В.Бистрянської с/ради Міжгірського району 10.03.2015 року [PERSON]; встановити факт спільного її проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO] у період з 1992 року до дня смерті та визнати її спадкоємцем четвертої черги до майна померлої у порядку спадкування за законом. Позивачка та її представник адвокат Керита М.В. заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просять такі задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник - адвокат Рішко С.І., заявлений позов заперечили повністю з таких обгрунтувань. Відповідачі у поданих суду відзивах на позов вказали про необгрунтованість позовних вимог з таких підстав. Матір'ю відповідачки [PERSON] була [PERSON], [INFO], яка була рідною сестрою померлої [INFO] [PERSON] Мати відповідачки [PERSON] померла [INFO], тобто до часу смерті її рідної сестри [PERSON]. На час смерті [PERSON] в неї не було спадкоємців першої черги, оскільки чоловік такої [PERSON] помер раніше за неї, дітей [PERSON] не мала. Тому, відповідачка [PERSON] за правом представлення, як спадкоємка другої черги за майном [PERSON], 13.06.2018 року звернулася до Міжгірської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини за законом за майном померлої [INFO] [PERSON].Твердження позивачки про те, що вона разом із своєю сім'єю вели догляд за померлою [PERSON], протягом десятиліть забезпечували її засобами для існування, вели з нею спільне господарство, не відповідає дійсності. Оскільки позивачка проживала у власному ж/будинку за адресою: [ADDRESS], а покійна [PERSON] з 1950-х років і до дня смерті постійно безперервно проживала у власному будинку, за адресою [ADDRESS], і разом з нею на день її смерті в цьому будинку ніхто не проживав і не був зареєстрований. Догляд за померлою [PERSON] вела дочка відповідачки [PERSON] - [PERSON], яка є дружиною відповідача [PERSON]. За цих підстав померла [PERSON] залишила за життя заповітне розпорядження на користь [PERSON]. Останній проводив поховання [PERSON] Позивачка не подала суду жодного доказу на підтвердження того, що вона проживала разом із [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини і була пов'язана із [PERSON] спільним побутом і вони мали взаємні права та обов'язки тощо. Також твердження позивачки про те, що [PERSON] за життя заповідала їй все своє майно є надуманим та не підтверджене жодним доказом. Складання заповіту [PERSON] за життя свідчить про обізнаність з процедурою оформлення заповітів. Також відповідачі вказують, що надуманим є і те, що позивачка вела догляд за чоловіком померлої - [PERSON], оскільки останній помер [INFO], а на цей час позивачці було тільки 12 років. Позивачкою на підтвердження обставин стосовно вимоги про усунення [PERSON] від права на спадкування не надано суду жодних доказів того, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані і відповідачі ухилялися від надання їй допомоги. Позивачкою безпідставно заявлено вимогу на оспорення заповіту, оскільки таке право належить спадкоємцям заповідача, права яких порушені заповітом, натомість позивачка тільки претендує на те, щоб бути визнаною спадкоємцем [PERSON] четвертої черги і просить суд встановити відповідний факт. Враховуючи, що про своє спадкове право заявила спадкоємець другої черги за правом представлення - [PERSON], то в будь-якому випадку позивач виключається з числа спадкоємців, права яких можуть бути порушені заповітом. Відповідачі вважають, що переконання позивача в тому, що [PERSON] не підписувала заповіт і його зміст не відповідає волі спадкодавця грунтується лише на домислах. За цих підстав відповідачі просять відмовити позивачці у задоволенні позову повністю, оскільки такий є надуманим і належно не підтверджений доказами. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Рішко С.І., просить суд стягнути з позивачки на користь [PERSON] понесені нею судові витрати з надання послуг з правової допомоги в сумі 5400 грн. Третя особа без самостійних вимог - секретар В.Бистрянської с/ради [PERSON] заявлений позов в частині визнання недійсним та скасування заповіту [PERSON], [INFO], складеного 10.03.2015 року, та посвідченого секретарем Верхньобистрянської с/ради заперечила повністю, вважає таку вимогу надуманою та не підтвердженою жодним доказом. Оскільки, за життя [PERSON] та на час складання заповіту 10.03.2015 року була дієздатною і повністю усвідомлювала свої дії, волевиявлення її було вільним без будь-якого утиску чи підказок. [PERSON] все своє трудове життя працювала бухгалтером в різних установах району і вміла добре читати і писати. Незважаючи на свій похилий вік [PERSON] прочитала заповіт і власноручно підписала його у присутності секретаря с/ради. [PERSON] була постійною мешканкою [ADDRESS]. Від дня смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], і до дня її смерті [INFO] проживала одна. Догляд за нею вела соціальний працівник [PERSON].Ніяких інших доглядів за гр.[PERSON] сільською радою не зафіксовано. Третя особа без самостійних вимог - державний нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєва О.І. подала суду 01.10.2018 року клопотання про розгляд справи за її відсутності . Заперечення на позов або письмові пояснення на позов [PERSON] державним нотаріусом суду не подано. Під час розгляду справи судом винесено такі процесуальні рішення. 27.07.2018 року на підставі ухвали суду прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Згідно ухвали Міжгірського районного суду від 04.09.2018 року, за клопотанням сторони позивача, у справі визнано належними відповідачами за позовними вимогами [PERSON] - відповідачів [PERSON] та [PERSON]. 04.09.2018 року та 01.10.2018 року на підставі ухвал Міжгірського районного суду Закарпатської області, за клопотанням позивача, судом витребувано додаткові докази по справі. 18.10.2018 року за клопотанням позивача на підставі ухвали суду в справі призначено почеркознавчу експертизу щодо підпису та рукописного тексту в заповіті складеному від імені [PERSON], яка померла [INFO]. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено. Згідно ухвали Міжгірського райсуду Закарпатської області 15.01.2019 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом установлено такі обставини. [INFO] померла [PERSON], [INFO], яка проживала і була зареєстрована на час смерті в [ADDRESS]. 06.02.1992 р. помер [PERSON], 1934 р.н. (чоловік [PERSON]) Указані особи перебували в зареєстрованому шлюбі, проживали під час подружнього життя спільно, дітей від шлюбу не мали. [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, який посвідчено секретарем В.Бистрянської сільської ради 10.03.2015 р. за реєстровим № 02. За цим заповітним розпорядженням земельну ділянку площею 0,2431 га в [ADDRESS] згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] заповіла [PERSON], 1983 р.н. Станом на час смерті [PERSON] з нею ніхто не проживав за вказаною вище адресою і не був зареєстрований. 31.03.2018 р. спадкодавець за заповітом [PERSON] подав державному нотаріусу Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвій О.І. заяву про прийняття спадщини за заповітом померлої [PERSON]. 21.03.2018 р. [PERSON] подала заяву державному нотаріусу Дунаєвій О.І. про прийняття спадщини за законом за майном померлої [PERSON] 11.05.2018 р. [PERSON] подала заяву державному нотаріусу Дунаєвій О.І. про прийняття спадщини за законом за майном померлої [PERSON] 13.06.2018 р. [PERSON] подала заяву державному нотаріусу Дунаєвій О.І. про прийняття спадщини за майном померлої за правом представлення як племінниця померлої (мати [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO], була рідною сестрою померлої [PERSON]). Свідоцтва про право на спадщину за заповітом чи за законом на спадкове майно померлої [PERSON] не видавалось. Ці обставини підтверджені такими доказами: копією спадкової справи, зареєстрованої за заявами зазначених осіб, довідками з В.Бистрянської сільської ради, про реєстрацію і проживання осіб, актами цивільного стану про смерть, народження, реєстрацію шлюбу, змістом заповіту [PERSON], витягами з спадкових реєстрів, паспортними відомостями сторін та осіб, які заявили про спадкові права. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи, проведеної експертом Закарпатської НДЕКЦ Шкрюба С.М. від 02.12.2018 р. на підставі ухвали суду за клопотанням сторони позивача підпис від імені гр. [PERSON] у оригіналі заповіту [PERSON] посвідченому секретарем В.Бистрянської сільської ради, № 02 від 10.03.2015 р. в обидвох примірниках та рукописний запис «заповіт прочитано власно мною в голос в чому і розписуюсь», - виконаний гр. [PERSON]. Показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON],[PERSON] судом установлено, що [PERSON] спільно проживала в шлюбі з чоловіком [PERSON] в будинку в [ADDRESS]. [PERSON] тяжко хворів (внаслідок інсульту отримав параліч) і у 1992 р. він помер. У будинку залишилась проживати одна [PERSON], яка надалі тимчасово співмешкала з іншим чоловіком в його будинку в с. В. Бистрий, опісля тимчасово в родичів (у [PERSON] - 2010 р., в [PERSON] - до 2016 р., а також у своєму будинку). Родичі [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також родичі чоловіка [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] надавали подружжю [PERSON] різну допомогу, на їх прохання, а саме допомагали косити город, завозити і заготовляти дрова, різну побутову допомогу (придбати та принести їжу з магазина, ліки з аптеки і т.п.). Цими ж показами підтверджено, що в останні роки свого життя [PERSON] не спілкувалась з родичами свого чоловіка, а саме з родиною [PERSON] і [PERSON] Оцінивши встановлені обставини, дослідивши докази в справі, подані сторонами, суд дійшов такого висновку. Із змісту позовних вимог видно, що позивач оспорює спадкові права відповідача [PERSON] - спадкоємця померлої [PERSON] за законом і відповідача [PERSON] - спадкоємця померлої [PERSON] за заповітом. Судом достовірно установлено, що заповіт [PERSON] був її особистим розпорядженням на випадок смерті з призначенням спадкоємця [PERSON] і визначенням обсягу спадщини за заповітом земельної ділянки, яка була оформлена на праві власності за спадкодавцем-заповідачем в установленому законом порядку. Цей заповіт суд визнає дійсним і до позовних вимог за цими правовідносинами застосовує вимоги статей 1233,1234,1236,1247,1251 ЦК України та констатує, що ці вимоги закону дотримані належно при складанні і посвідченні заповіту. Отже, позовні вимоги в частині недійсності заповіту не доведені позивачем і повністю спростовані стороною відповідача [PERSON] Доводи сторони позивача та клопотання про необхідність проведення повторної чи додаткової почеркознавчої експертизи суд відхиляє як належно необґрунтовані та не конкретизовані. Натомість із роз'яснень висновку експертом Шкрюба С.М. під час судового розгляду видно, що експерт під час проведення експертизи досліджував всі документи, надані судом для проведення цієї експертизи. Суд також не знайшов підстав для застосування статті 1224 ч.5 ЦК України щодо вимог про усунення від права на спадкування відповідача [PERSON] Згідно цієї норми за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивач не надала жодного доказу, який би стверджував, що спадкодавець [PERSON] перед смертю перебувала у безпорадному стані, тривалий час; що [PERSON] просила допомоги через свій безпорадний стан в [PERSON], а остання відмовляла в цьому. Згідно показів свідка [PERSON] він як медик за освітою на прохання [PERSON] надава їй за місцем її проживання медичні послуги за призначенням лікаря (уколи, вимірював тиск, ставив капельниці). Показами свідків, довідками з В.Бистрянської сільської ради також спростовано факт спільного проживання позивача однією сім'єю з спадкодавцем [PERSON] Окрім цього, позивач [PERSON], свідок позивача [PERSON] в суді надали пояснення і покази, що тривалий час (не менше трьох років) перед смертю [PERSON] вони не спілкувалися особисто з [PERSON], цікавилися її життям через близьких до [PERSON] осіб (через сім'ю [PERSON]). Помешкання позивача і [PERSON] в с. В. Бистрий знаходяться на значній віддалі одне від одно (біля 1 км). Отже, обставин за ознаками спільного проживання позивача і [PERSON] суд не встановив, а тому не має підстав для застосування статті 1264 ЦК України. Окрім цього, безпорадний стан особи, за положеннями статті 1224 ч. 5 ЦК України, розуміється стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду КЦС, яка застосована в постановах від 21.03.2018 р. (справа №337/6000/15-ц), від 04.07.2018 р. (справа № 404/2163/16-ц), від 08.11.2018 р. (справа № 521/20849/16), від 17.10.2018 р. (справа № 200/21452/15-ц). Таким чином, позивач не довела належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тобто не виконала вимоги статті 81 ЦПК України. Натомість відповідачі запереченнями та поданими доказами спростували вимоги позивача повністю. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у разі відмови в позові не підлягають поверненню позивачу. На позивача слід також покласти й інші витрати в справі, а саме у вигляді витрат відповідачів на правничу допомогу (стаття 141 ч.2 п.2,ст. 137 ЦПК України). Визначаючи розмір цих витрат, суд бере до уваги таке. Представник відповідачів надав суду для стягнення цих витрат договір про надання правових послуг, акт про прийняття-передачу цих послуг з переліком видів та квитанцію до прибуткового касового ордера в сумі 5400 грн. Згідно з положеннями статті 141 ч. 3 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з врахуванням ціни позову, значення справи для сторін та інші положення. З акту видно, що представник відповідачів визначив оплату послуг за представництво в судових засіданнях з розрахунку 13,5 затрачених на ці засідання годин вартістю 400 грн/год. Натомість згідно відміток часу проведення судових засідань за протоколами судових засідань у справі участь представника відповідачів у судових засіданнях (всього сім засідань, які зазначені в акті і відповідають матеріалам справи) в сукупності тривала 4,75 год. Отже, ці правничі послуги мають вартість за договором і актом 400* 4,75 = 1900 грн. Ця сума з вартістю інших видів послуг, з якими суд погоджується за кількістю, затраченим часом та вартістю, які зазначені в акті, становитиме: 1900 + 2000 = 3900 грн. Таким чином, заявлена відповідачами сума до відшкодування позивачем за витрати на правничу допомогу має становити 3900 грн. , що відповідає обґрунтованим, співмірним до предмета спору витратам, поведінці сторони позивача в справі та засадам розумності й справедливості.

Outcome: approved