Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

18 жовтня 2013 року, до [PERSON] звернулась сусідка жителька [ADDRESS] [PERSON] з проханням позичити їй грошові кошти в сумі 20 (двадцять) тисяч гривень, при цьому посилалась на вкрай важкі обставини які склались на той час у її сім'ї, та необхідністю проведення хірургічної операції у зв'язку з різким погіршенням стану здоров'я. Позивачка позичила їй вказану суму грошових коштів, які [PERSON] зобов'язувалась повернути через чотири місяці, тобто до 1 лютого 2014 року, про що надала розписку, яка була нею власноручно написана при отриманні грошових коштів. У встановлений договором строк відповідачка борг не повернула, а після неодноразових звернень як до неї самої так і до її чоловіка [PERSON] заявила, що поверне грошові кошти після здійснення продажу наявних у неї домашніх тварин, що стало для позивачки цілковитою несподіванкою, адже незважаючи на те, що термін повернення позичених грошей пройшов, відповідачка в даний час всіляко уникає зустрічей зі нею, та не вирішує питання повернення боргу. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] жительки [ADDRESS] на її користь борг в сумі 20 (двадцять) тисяч гривень та судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи по суті надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи по суті надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 18.10.2013 року сторони уклали договір позики на суму 20 000 грн., за умовами якого позивач передала [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 грн., а вона в свою чергу прийняла дані кошти та зобов'язалась повернути їх в повному розмірі не пізніше 01.02.2014 року. Факт укладення договору підтверджено розпискою відповідача про отримання вищевказаних коштів в присутності свідка (а.с. 40). Позивач стверджує, що до сьогоднішнього дня [PERSON]. боргу не повернула, тобто жодних коштів позивачеві на виконання істотних умов договору не надавала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 2 ст. 1047 цього ж кодексу визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Про дотримання істотних умов договору свідчить розписка, дана відповідачем, в якій зазначено, суму позики та термін погашення боргу. Крім того в розписці вказано свідка, який був присутній під час прийняття нею визначених грошових коштів. На неодноразові звернення позивача після настання зазначеної у розписці дати до відповідачки з вимогою про повернення коштів, жодного платежу вона не отримувала. Станом на день розгляду справи відповідачка покладені на нею договором зобов'язання повернути до визначеної дати кошти не виконала, а протилежне в судовому засіданні доведено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 3 цієї ж статті визначає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved