Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

18 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві зазначено, що позивач перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках з 2004 року, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . 31 серпня 2005 року позивач уклала шлюб з відповідачем, однак подружнє життя не склалося, після чого 06 червня 2007 року шлюб було розірвано. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2008 року з відповідача на утримання доньки були стягнуті аліменти, однак відповідач ухиляється від їх сплати, та станом на 29 січня 2016 року заборгованість становить 66908 грн. Починаючи з червня 2006 року позивач спільно не проживає з відповідачем, останній не бере участі у вихованні дитини, здоров`ям дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає ніякої участі в житті дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, представник позивача [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності, про що надав письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.6); 31.08.2005 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області, позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8); 06.06.2007 шлюб було розірвано, позивач повернула дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.9), після чого 21.04.2016 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Тернівському районному у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.05.2008 №2-588/2008 стягнено аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 07.09.2007 (а.с.12). Актом від 04.12.2018, засвідченого товариством з обмеженою відповідальністю «Уют-2011» встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 12.06.2006 по теперішній час, батько дитини [PERSON] , за вказаною адресою не проживає, з 2006 року дитину не відвідує, її вихованням не займається, життям дитини не цікавиться (а.с.14). Згідно довідки Криворізької загальної школи І-ІІІ ступенів №78 від 16.11.2018, та характеристики, [PERSON] , ученицю 8-А класу виховує мати [PERSON] та вітчим, батько [PERSON] школу не відвідує, участі у вихованні дитини не приймає, не підтримує зв`язок зі школою (а.с.15, 16). Разом з тим, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 12.03.2019 №1/31-187, встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , для дитини створено необхідні умови проживання та належні умови для її фізичного і духовного розвитку. Питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав залишає на розсуд суду, так як відповідач не зареєстрований у Тернівському районі м. Кривого Рогу (а.с.38-39). Вищезазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки, у зв`язку із ухиленням відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тому до них мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавиться вихованням свої доньки та її духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не бере участі у вихованні дитини, що свідчить про втрату інтересу відповідача до дитини, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає доцільним позбавити його батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved