Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

19 жовтня 2000 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Чернятської сільської ради за актовим записом №09. Ще до реєстрації шлюбу 15.09.2000 року у них народився син [PERSON]. Рішенням Бершадського районного суду вінницької області від 27.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано та, відповідно до рішення цього ж суду від 06.03.2015 року, [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час син потребує більших матеріальних затрат, оскільки навчається в Уманському національному університеті садівництва на позапланових місцях з відшкодуванням вартості навчання. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Бершадського районного суду Вінницької області на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з розміру 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 2000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій визнав змінені позивачем позовні вимоги та просив розглядати справу без його участі. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дана позовна заява надійшла до суду 18.12.2017 року, ухвалою від 19.120.2017 року даний позов було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків. 26.12.2017 року позивач надала до суду змінену позовну заяву та ухвалою суду від 02.01.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду на 14.02.2018 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 23 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п.1 ст. 18, п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 червня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що розмір аліментів, що стягується з відповідача на утримання дитини є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому таке рішення у повній мірі відповідатиме вимогам закону, щодо забезпечення достатнього рівня життя, фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку дитини та прожитковому мінімуму, встановленому законом, для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 640 грн.00 коп.

Outcome: approved