Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

17 березня 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, а також сплачений судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що 08 червня 2007 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 02, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 21364 доларів США з процентною ставкою за строковою заборгованістю - 11,5% річних, за простроченою заборгованістю - 16,5% річних, строком повернення згідно графіку, з остаточною датою повернення - 06 червня 2014 року. У забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 08 червня 2007 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 2/1. В порушення умов кредитного договору та норм ЦК України відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, а саме не здійснює своєчасне погашення кредиту та проценти за користування ним. У зв'язку з чим станом на 10 березня 2014 року у відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором утворилась заборгованість: за сумою кредиту в розмірі 7847,06 доларів США, за непогашеними відсотками за користування кредитом - 2466,49 доларів США. Крім того, сума пені станом на 10.03.2014 року становить 221,59 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 2056,86 грн. На підставі викладеного, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 10313,55 доларів США та 2056,86 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 977,90 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 10313,55 доларів США та 2056,86 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 977,90 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та підтвердив, що дійсно за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої він не заперечує. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги взнав та пояснив, що дійсно у відповідача перед банком виникла заборгованість, розмір якої не оспорюється. Цільове призначення кредиту - придбання автомобілю «Сітроен С4» Між тим, згідно кредитного договору забезпеченням зобов'язань за Договором є застава автомобіля, на придбання якого був взятий кредит. Вказаний автомобіль у лютому 2014 року згідно акту прийому-передачі був переданий на зберігання банку. До теперішнього часу він не реалізований. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «ПУМБ» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 02, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 21364 доларів США з процентною ставкою за строковою заборгованістю - 11,5% річних, за простроченою заборгованістю - 16,5% річних, строком повернення згідно графіку, з остаточною датою повернення - 06 червня 2014 року. Кредитним договором обумовлені взаємні права та обов'язки сторін. Пунктом 2.1 кредитного договору визначено, що банк зобов'язується надати відповідачу [PERSON] обумовлений кредит, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно п. 3.1.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків у разі невиконання ним обов'язків, передбачених кредитним договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до п.п. 1 п. 3.1.4 кредитного договору банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом із розрахованими процентами, а позичальник, відповідно, зобов'язаний виконати таку вимогу банку у випадках передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов'язань позичальника за цим договором, а також при затриманні сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами цього договору на 1 календарний місяць. Відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і п.п.1 п. 3.1.4 кредитного договору у випадку настання зазначеної вище події Банк набуває право вимагати від відповідачів достроково повернути виданий кредит разом із розрахованими процентами, а відповідачі зобов'язані виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із процентами за користування кредитом, в строк не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги. 31.12.2013 року банк направив відповідачу рекомендованим листом письмову вимогу за Вих. № МРL-61/1205 від 25.12.2013 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом. Зазначена вище вимога була повернута позивачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». На забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] 08 червня 2007 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 2/1. Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення основного зобов'язання боржником. Пунктом 1.2. договору поруки визначено, що об'єм відповідальності поручителя перед кредитором визначається умовами та об'ємом зобов'язань боржника перед кредитором за основним зобов'язанням, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів за його використання, неустойки (пені, штрафів) та заподіяних збитків, а саме: повернення кредиту у сумі 21364 доларів США сплати процентів за строковою заборгованістю за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних; сплати процентів за безпідставне користування кредитом за простроченою заборгованістю у розмірі 16,5%; сплати неустойки та відшкодування збитків відповідно до умов основного зобов'язання. Згідно п. 2.5 зазначеного договору поручитель зобов'язаний нести солідарну відповідальність з боржником по виконанню умов основного зобов'язання. З п. 3.1 договору поруки вбачається, що поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання умов основного зобов'язання. На адресу поручителя [PERSON] також було надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту банку, яку вимога була повернута позивачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У зв'язку із тим, що боржник та поручитель проігнорували вимогу банку про дострокове повернення кредиту, банк набув право на дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору проценти нараховуються за такими ставками: - проценти за користування кредитом за строковою кредитною заборгованістю нараховуються банком за ставкою у розмірі 11,5 % річних; - проценти за безпідставне користування кредитом за простроченою кредитною заборгованістю нараховуються банком за ставкою у розмірі 16,5% річних. Згідно п. 3.3.5 кредитного договору проценти нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у році за період з першого по останній календарний день місяця включно. Пунктом 3.4.2 зазначеного договору визначено, що проценти за користування кредитом повинні сплачуватись відповідачем до 20 числа (включно) місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Таким чином, сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом станом на 10 березня 2014 року включно складає 2466,49 доларів США. Відповідно до п.2.1 і п.3.4.1 кредитного договору позичальник зобов'язується повернути банку кредит в повному обсязі згідно графіку, наведеному в додатку № 1 до кредитного договору, в строк до 06 червня 2014 року. У зв'язку з нездійсненням відповідачем у встановлені кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами, у відповідача виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту. Станом на 10 березня 2014 року заборгованість відповідача за сумою кредиту становить 7847,06 доларі США. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.1 кредитного договору визначено, що у разі порушення відповідачем строків виконання зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі 0,05% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. Пеня, нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, станом на 10 березня 2014 року непогашена відповідачем і складає 221,59 доларів США, що еквівалентно 2056,86 грн. Таким чином, станом на 10 березня 2014 року загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором № 02 від 08 червня 2007 року становить 10313,55 доларів США, яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 7847,06 доларів США, заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом у розмірі 2466,49 доларів США, а також 2056,86 грн. - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Таким чином доводи позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Крім того, суд приймає до уваги той факт, що визнання відповідачем позову не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Щодо посилання представника відповідача на те, що придбаний за кредитні кошти автомобіль, який є предметом застави, переданий позивачу для реалізації в рахунок погашення заборгованості суд зазначає наступне. Згідно акту прийому-передачі заставного майна від 27.04.2010 року [PERSON] передав автомобіль позивачу на збереження заставного майна. В даному акті відображені пошкодження автомобіля на момент передачі. При цьому, в акті прийому-передачі не зазначено. Що приймає автомобіль для відчуження. Представник позивача в судовому засіданні пояснив. Що автомобіль зберігається на стоянці, вартість автомобіля при прийманні-передачі не визначалась. Відчуження автомобіля не проведено, що не оспорюється відповідачем. З огляду на наведене, виходячи з того, що предмет застави не реалізований, його вартість сторонами не визначена, підстав вважати, що за рахунок предмета застави погашена заборгованість за кредитним договором немає. Однак, це не позбавляє сторони в подальшому за спільною домовленістю вирішити питання про відчуження предмета застави та погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок вартості автомобіля. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню солідарно з відповідачів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved