Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

19.11.2015 [PERSON] звернулась в суд з даним позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк», який обгрунтовує тим, що між нею та ПАТ АБ «Укргазбанк» були укладені наступні договори: 1) депозитний договір від 14.01.2014 №002/01/14/0317; 2) депозитний договір від 15.01.2014 №003/01/14/0317; 3) депозитний договір від 20.01.2014 №005/01/14/0317. У відповідності з депозитним договором від 14.01.2014 №002/01/14/0317 вона внесла на депозитний рахунок [NUMBER] в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, грошові кошти у сумі 11 600, 00 доларів США на строк 233 календарних днів з 14.01.2014 по 04.09.2014 зі сплатою банком на її користь процентів із розрахунку 8, 50 % річних за зазначений строк. У відповідності з депозитним договором від 15.01.2014 №003/01/14/0317 вона внесла на депозитний рахунок [NUMBER] в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, грошові кошти у сумі 200 000, 00 гривень на строк 232 календарних днів з 15.01.2014 по 04.09.2014 зі сплатою банком на її користь процентів із розрахунку 18, 30 % річних за зазначений строк. У відповідності з депозитним договором від 20.01.2014 №005/01/14/0317 вона внесла на депозитний рахунок [NUMBER] в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, грошові кошти у сумі 90 000, 00 гривень на строк 227 календарних днів з 20.01.2014 по 04.09.2014 зі сплатою банком на її користь процентів із розрахунку 18, 30 % річних за зазначений строк. 14.09.2015 вона звернулася до відповідача із письмовою вимогою про повернення коштів, проте до цього часу відповідач своїх зобов'язань за вищевказаними договорами не виконав, не повернув вклади та не сплатив проценти, що порушує її права та законні інтереси. У зв'язку з цим, вона просить стягнути з відповідача суми вкладів по договорах, проценти, на підставі статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати, на підставі статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню за прострочення виконання у розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Загалом просить стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк»: -за депозитним договором № 002/01/14/0317 від 14.01.2014 суму депозитного вкладу з відсотками за період з 14.01.2014 по 14.09.2015 в розмірі 13`243,33 долари США, що становить 301`285, 75 грн,; суму на яку збільшився борг внаслідок інфляції в розмірі 119,18 доларів США, що становить 2711,34 грн.; пеню в сумі 19`864,99 доларів США, що становить 451`928, 52 грн.; три відсотки річних в розмірі 54,42 долари США, що становить 1`238,05 грн.; -за депозитним договором № 003/01/14/0317 від 15.01.2014 суму депозитного вкладу з відсотками за період з 15.01.2014 по 14.09.2015 в розмірі 261`000,00 грн.; суму на яку збільшився борг внаслідок інфляції в розмірі 2`349,00 грн., пеню в сумі 391`500,00 грн.; три відсотки річних в розмірі 1`072,60 грн.; -за депозитним договором № 005/01/14/0317 від 20.01.2014 суму депозитного вкладу з відсотками за період з 20.01.2014 по 14.09.2015 в розмірі 117 `450,00 грн,; суму на яку збільшився борг внаслідок інфляції в розмірі 1`057,05 грн., пеню в сумі 176`175,00 грн.; три відсотки річних в розмірі 482,67 грн. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зокрема, представник відповідача вказував, що згідно наявної в банку інформації позивач 04.03.2014 та 17.03.2014 звернулась до відділення №332/11 АБ «Укргазбанк» з заявами про дострокове повернення депозиту. Згідно виписки по рахунку [NUMBER] за період з 14.01.2014 по 18.03.2014, 18.03.2014 АБ «УКРГАЗБАНК» було перераховано грошові кошти у сумі 11 600, 00 дол. США на поточний рахунок позивача [NUMBER]; згідно виписки по рахунку [NUMBER] за період з 15.01.2014 по 12.03.2014, 12.03.2014 АБ «УКРГАЗБАНК» повернув [PERSON] грошові кошти у сумі 200 000,00 гривень через касу відділення №332/11; згідно виписки по рахунку [NUMBER] за період з 20.01.2014 по 12.03.2014, 12.03.2014 АБ «УКРГАЗБАНК» повернув [PERSON] грошові кошти у сумі 90 000,00 гривень через касу відділення №332/11. Тому, на думку представника позивача, зобов'язання банку за депозитними договорами є припиненими. Щодо вимог позивача про нарахування процентів вказував, що оскільки позивач подала заяви про повернення вкладів за депозитними договорами достроково, до відповідно до п.п. 3.9 договорів, відсотки підлягали перерахунку за процентною ставкою 1, 00%. З наведених підстав представник відповідача посилався на те, що нарахування процентів позивачем здійснено необґрунтовано. Також вважав, необґрунтованими вимоги позивача про: 1) стягнення пені на підставі статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки на його думку дана норма не поширюється на правовідносини, які склались між сторонами; 2) стягнення трьох процентів річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України, оскільки умовами п.п. 1.1 депозитних договорів встановлений інші розміри процентів, які банк має сплачувати вкладнику за користування депозитними коштами; 3) стягнення інфляційних втрат на підставі частини другої статті 625 ЦК України, нарахованих на депозитні кошти у сумі 13 243, 33 долари США. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи і оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини другої вищевказаної статті, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною першою статті 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Згідно частин третьої, четвертої статті 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Відповідно до частин першої, п'ятої та шостої статті 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.01.2014 між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено депозитний договір №002/01/14/0317 у відповідності з яким [PERSON] внесла на депозитний рахунок [NUMBER] в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, грошові кошти у сумі 11 600, 00 доларів США на строк 233 календарних днів з 14.01.2014 по 04.09.2014 зі сплатою банком на її користь процентів із розрахунку 8, 50 % річних за зазначений строк. 15.01.2014 між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» депозитний договір №003/01/14/0317 у відповідності з яким [PERSON] внесла на депозитний рахунок [NUMBER] в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, грошові кошти у сумі 200 000, 00 гривень на строк 232 календарних днів з 15.01.2014 по 04.09.2014 зі сплатою банком на її користь процентів із розрахунку 18, 30 % річних за зазначений строк. 20.01.2014 між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено депозитний договір №005/01/14/0317 у відповідності з яким [PERSON] внесла на депозитний рахунок [NUMBER] в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, грошові кошти у сумі 90 000, 00 гривень на строк 227 календарних днів з 20.01.2014 по 04.09.2014 зі сплатою банком на її користь процентів із розрахунку 18, 30 % річних за зазначений строк. У відповідності до умов, викладених у п.п. 3.5-3.7 вищезазначених договорів, які є ідентичними для кожного договору, ПАТ АБ «Укргазбанк» зобов'язався: повернути вкладнику депозит в день закінчення строку зберігання коштів, зазначеного в п. 1.1 або в день закінчення продовженого строку зберігання коштів зазначеного в п. 1.3 договору, шляхом видачі готівки з каси банку або шляхом безготівкового перерахування на поточний (картковий) рахунок вкладника за умови отримання від вкладника відповідного повідомлення не пізніше 7 (сьомого) банківського дня та не пізніше 2 (другого) банківського дня закінчення строку зберігання коштів або до дня закінчення продовженого строку зберігання коштів, визначених п. 1.1 або п. 1.3 договору. нараховувати проценти не пізніше останнього банківського дня кожного календарного місяця, в день закінчення строку зберігання коштів та в день закінчення кожного продовженого строку зберігання коштів в розмірі процентної ставки, визначеної п.1.1 або п. 1.3 ( за винятком випадку дострокового повернення частини депозиту або розірвання договору та повернення всієї суми депозиту), за фактичну кількість днів зберігання коштів (враховуючи вихідні та святкові дні) в поточному календарному місяці на суму щоденного фактичного залишку на депозитному рахунку; нараховувати проценти по депозиту (додатковим внескам) за період, що починається з наступного дня після надходження від вкладника депозиту (додаткового внеску) на депозитний рахунок і закінчується в той день, який передує поверненню депозиту вкладнику або списанню з депозитного рахунку вкладника; у разі продовження строку зберігання коштів згідно п. 1.3 договору, нараховувати проценти за період, що починається з першого дня продовженого строку зберіганнякоштів і закінчується в день, який передує поверненню депозиту; нараховувати проценти, застосовуючи метод «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365 або 366 днів); нараховані проценти виплатити в день закінчення строку зберігання коштів або в день закінчення кожного продовженого строку зберігання коштів, шляхом безготівкового перерахування на поточний (картковий) рахунок вкладника, або шляхом видачі готівки з каси банку за умови подання вкладником відповідної заяви не раніше 7 (сьомого) банківського дня та не пізніше 2 (другого) банківського дня до дня закінчення строку зберігання коштів або до дня закінчення продовженого строку зберігання коштів. У відповідності до умов, викладених у п. 1.3 вищезазначених договорів, які є ідентичними для кожного договору, сторони домовились, що: у випадку невитребування вкладником свого депозиту, не раніше 7 (сьомого) банківського дня та не пізніше 2 (другого) банківського дня до дня закінчення строку зберігання коштів, вважати договір щоразу продовженим на визначену у п. 1.1 договору кількість календарних днів (продовжений строк зберігання коштів). Останній продовжений строк зберігання коштів вважати кінцевим продовженим строком зберігання коштів; розмір процентної ставки на продовжений строк зберігання коштів встановлюється з першого дня продовженого строку зберігання коштів. Процентна ставка встановлюється на рівні діючої процентної ставки у банку у перший день продовження строку зберігання коштів, для відповідного видку депозитного вкладу та строку. Згідно частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків стаття 11 ЦК визначає договори та інші правочини. Виконання зобов'язання полягає у вчиненні або утриманні від вчинення дій, які складають його об'єкт. За загальним правилом, визначеним у статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами частини першої статті 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 1066 ЦК України передбачено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Частинами першою-третьою статті 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Як встановлено судом, позивач [PERSON] свої обов'язки за депозитними договорами від 14.01.2014 №002/01/14/0317, від 15.01.2014 №003/01/14/0317 та від 20.01.2014 №005/01/14/0317 виконала належним чином, що зі сторони відповідача не оспорюється. Отже, позивач набула право вимагати від банку видачі суми вкладів і виплати відсотків на них, а на стороні банку виник відповідний обов'язок. Згідно представленої відповідачем виписки по рахунку [NUMBER] за період з 14.01.2014 по 18.03.2014, 18.03.2014 відповідач здійснив перерахування грошових коштів у сумі 11 600, 00 дол. США на поточний рахунок [NUMBER]. Згідно представленої відповідачем виписки по рахунку [NUMBER] за період з 15.01.2014 по 12.03.2014, 12.03.2014 відповідачем списано з рахунку грошові кошти у сумі 200 000, 00 гривень для видачі через касу відділення №332/11. Згідно представленої відповідачем виписки по рахунку [NUMBER] за період з 20.01.2014 по 12.03.2014, 12.03.2014 відповідачем списано з рахунку грошові кошти у сумі 90 000,00 для видачі через касу відділення №332/11. Як пояснив представник відповідача, вказані операції здійснені ним на підставі відповідних заяв позивача про дострокове повернення депозиту від 04.03.2014 та від 17.03.2014, копії яких долучені за клопотанням відповідача до матеріалів справи. Факти звернення [PERSON] до банку із вищезазначеними заявами та отримання нею відповідних сум коштів представниками позивача в судовому засіданні заперечувались. На підтвердження даної позиції, позивачем надано суду довідку від 29.01.2016 №2, виданої Макіївським міським комітетом профспілки працівників державних установ України, згідно якої [PERSON] з 10.12.2000 по 31.12.2014 працювала в Макіївському міському комітеті профспілки працівників державних установ України на посаді головного бухгалтера. Також позивачем надано суду табелі робочого часу, з яких слідує, що в період часу з 03.03.2014 по 16.04.2014 всі робочі дні [PERSON] перебувала на робочому місці. Також за клопотанням позивача, судом в якості свідка допитана [PERSON], яка в судовому засіданні показала, що вона працює у відділі кадрів Макіївського міського комітету профспілки працівників державних установ України. До її посадових обов'язків відноситься ведення табелів робочого часу. З позивачем [PERSON] у неї доброзичливі відносини, вона та [PERSON] працюють на одному поверсі, тому часто бачаться. В період часу з 03.03.2014 по 16.04.2014 всі робочі дні [PERSON] перебувала на робочому місці у Макіївському міському комітеті профспілки працівників державних установ України, що знаходить за адресою: м. Макіївка, вул. Леніна, 54. Оцінюючи зазначені письмові докази, показання свідка [PERSON], суд визнає їх належними доказами у справі, вважає, що вони мають суттєве значення для правильного її вирішення. Так, відомості, які містяться в письмових доказах а саме: довідці від 29.01.2016 №2, табелях робочого часу, узгоджуються з показами свідка [PERSON], а за своїм змістом вказані докази дають підстави вважати, що 04.03.2014 та 17.03.2014 [PERSON] не могла знаходитись в м. Ялті АРК, де розташоване відділення АБ «Укргазбанк» №332/11, яким було прийнято відповідні заяви про дострокове повернення депозиту. Разом з цим, суд визнає їх не достатніми для підтвердження факту, що заяви про дострокове повернення депозиту від 04.03.2014 та від 17.03.2014 подані не [PERSON] Як далі видно з матеріалів справи, для підтвердження чи спростування зазначених обставин в ході розгляду справи ухвалою суду від 01.04.2016 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження якої доручено судовим експертам ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз». 12.08.2016 експертом [PERSON], яка внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів, є експертом першого кваліфікаційного класу, має вищу освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку та підпису» (свідоцтво № 26-11, дійсне до березня 2021), стаж експертної роботи з 2000 року, складено висновок судово-почеркознавчої експертизи №8655. Висновком експерта встановлено, що підписи від імені [PERSON], зображення яких містяться у рядках «(підпис)» ліворуч від її прізвища, ініціалів, в копіях заяв від імені [PERSON] про дострокове повернення депозиту (частини депозиту) з депозитних рахунків: [NUMBER] від 04.03.2014, [NUMBER] від 04.03.2014, [NUMBER] від 17.03.2014 виконані однією особою. Дані підписи виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] В ході розгляду справи представник відповідача просив призначити повторну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту експертиз. Ухвалою суду від 11.10.2016 в задоволенні даного клопотання відмовлено. Як роз'яснено відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого або інших осіб. Разом з цим, відповідачем не надано докази які б свідчили про те, що висновок експерта викликає сумніви у його правильності. Як видно з мотивувальної частини висновку експерта від 12.08.2016 №№8655, об'єктом дослідження були копії заяв від імені [PERSON] про дострокове повернення депозиту (частини депозиту) з депозитних рахунків: [NUMBER] від 04.03.2014, [NUMBER] від 04.03.2014, [NUMBER] від 17.03.2014 (а.с. 41-43) виконані кожна на одному аркуші паперу Ф А4 за допомогою розмножувальної техніки. В нижніх лівих кутах документів містяться відбитки штампу «Згідно з оригіналом» та печатки ПАТ АБ «Укргазбанк», у верхньому правому куті - відбитки штампу «КОПІЯ». При цьому ухвалою суду від 15.02.2016 задоволення клопотання позивача про витребування у відповідача оригіналів вищезазначених письмових доказів - заяв про дострокове повернення депозиту. Листом від 17.02.2016 №117/6077/2016 ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомив про неможливість надання оригіналів цих документів, посилаючись на те, що вони знаходяться у відділеннях банку, розташованих на тимчасово окупованій території України в АР Крим, доступ до яких у відповідача відсутній. Згідно пункту 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта (крім об'єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Пунктом 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказ Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), визначено, що основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Сформульоване завдання почеркознавчої експертизи, обмумовлює те, що для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Як видно з мотивувальної частини висновку експерта від 12.08.2016 №№8655, за наявними копіями об'єктів дослідження в ході експертного дослідження експертом були встановлені ступінь виробленості рухів, їх темпу, кількісні характеристики елементів підписів, загальні та суттєві ознаки почерку, які визнані експертом достатніми для відповіді на поставлені питання. В той же час за змістом мотивувальної частини висновку експерта від 12.08.2016 №№8655, подання експерту об'єктів дослідження в копіях, обумовлює те, що наявність або відсутність монтажу у наданих для дослідження копіях заяв від імені [PERSON] про дострокове повернення депозиту виходить за межі компетенції експерта-почеркознавця. Разом з цим, з огляду на обставини, які підлягали встановленню судово-почеркознавчою експертизою, а також на те, що копії об'єктів дослідження були надані саме стороною відповідача, який об'єктивно не заінтересований у поданні недостовірних документів, підстави вважати, що у даному випадку проведення судової почеркознавчої експертизи за копіями об'єктів суперечить методичним підходам до її проведення та суттєво впливає на результат дослідження у суду відсутні. Таким чином, висновок судово-почеркознавчої експертизи від 12.08.2016 №№8655 на переконання суду є належним доказом у даній справі. Даний доказ, узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема, а саме: довідкою від 29.01.2016 №2, табелями робочого часу, показами свідка [PERSON] При цьому, у своїй сукупності суд визнає дані докази такими, що доводять факт, що заяви про дострокове повернення депозиту від 04.03.2014 та від 17.03.2014 подані в м. Ялті АРК, де розташоване відділення АБ «Укргазбанк» №332/11 не [PERSON], а іншою особою. Отже, у АБ «Укргазбанк» були відсутні передбачені умовами депозитних договорів підстави для здійснення 18.03.2014 перерахування з рахунку [NUMBER] грошових коштів у сумі 11 600, 00 дол. США на поточний рахунок [NUMBER]; списання 12.03.2014 з рахунку [NUMBER] грошових коштів у сумі 200 000, 00 гривень для видачі через касу відділення №332/11 та списання 12.03.2014 з рахунку [NUMBER] грошових коштів у сумі 90 000,00 для видачі через касу відділення №332/11. Відповідно до положень визначених частинами першою та другою статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, письмова заява про повернення депозиту та сплату процентів подана особисто позивачем лише 14.09.2015. До цього часу, вимоги про повернення вкладів за депозитними договорами вона не пред'являла. Таким чином, встановлені в ході судового розгляду вищезазначені обставини безпосереднім правовим наслідком для правовідносин сторін, згідно умов, викладених у п.п. 1.3 депозитних договорів, є продовження строку їх дії на кількість календарних днів визначену у п. 1.1 кожного договору, тобто, на 233, 232 та 227 днів відповідно. Отже, виходячи з фактичних обставин справи, враховуючи, що заяву про повернення депозитів подано 14.09.2015, депозитний договір від 14.01.2014 №002/01/14/0317 був пролонгований до 14.12.2015, депозитний договір від 15.01.2014 №003/01/14/0317 був пролонгований до 12.12.2015, а депозитний договір від 20.01.2014 №005/01/14/0317 був пролонгований до 02.12.2015. При таких даних, підстави вважати, що відповідач належним чином виконав умови депозитних договорів, укладених з позивачем, у суду відсутні, а представлені відповідачем банківські виписки по депозитних рахунках суд визнає неналежними доказами у справі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своїх обов'язків за депозитними договорами від 14.01.2014 №002/01/14/0317, від 15.01.2014 №003/01/14/0317 та від 20.01.2014 №005/01/14/0317 належним чином не виконав, на час розгляду справи виконання зобов'язання за вищезазначеними договорами щодо повернення вкладу та сплати відсотків прострочив. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджуються наданими суду та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, обраний спосіб захисту його права, відповідає змісту суб'єктивного права та характеру його порушення, а позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, яким урегульовано спірні правовідносини, та умовах договору, укладеному між сторонами. З наведених підстав з відповідача на користь позивача належить стягнути внесені банківські вклади, нараховані відповідно до умов договорів відсотки, на підставі частини другої статті 625 ЦК України за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань стягнути три проценти річних, інфляційні втрати, а також на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути пеню за весь час прострочення. При вирішенні даного спору в частині розміру позовних вимог, які належить задовольнити, суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що стягнення інфляційних втрат на підставі частини другої статті 625 ЦК України, нарахованих на депозитні кошти у сумі 13 243, 33 долари США є не грунтується на вимогаг закону, в цій частині позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенн. Доводи відповідача про необґрунтованість стягнення трьох процентів річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України, оскільки умовами п.п. 1.1 депозитних договорів встановлений інші розміри процентів, які банк має сплачувати вкладнику за користування депозитними коштами, суд вважає хибними. З цього приводу суд зазначає, що оскільки зобов'язання відповідача перед позивачем є грошовим, має місце прострочка його виконання, то наявні підстави, визначені частиною другою статті 625 ЦК України для стягнення трьох процентів річних, а також інфляційних втрат. Доводи відповідача про необґрунтованість стягнення пені на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки як зазначено відповідаем дана норма не поширюється на правовідносини, які склались між сторонами суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справі №2558цс15, відхиляє з огляду на їх безпідставність. Як видно з проведеного позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за депозитним договором № 002/01/14/0317 від 14.01.2014 складає в тому числі: суму депозитного вкладу з відсотками за період з 14.01.2014 по 14.09.2015 в розмірі 13`243,33 долари США, що становить 301`285, 75 грн,; пеню в сумі 19`864,99 доларів США, що становить 451`928, 52 грн.; три відсотки річних в розмірі 54,42 долари США, що становить 1`238,05 грн. Як видно з проведеного позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за депозитним договором № 003/01/14/0317 від 15.01.2014 складає в тому числі: суму депозитного вкладу з відсотками за період з 15.01.2014 по 14.09.2015 в розмірі 261`000,00 грн.; суму на яку збільшився борг внаслідок інфляції в розмірі 2`349,00 грн., пеню в сумі 391`500,00 грн.; три відсотки річних в розмірі 1`072,60 грн.. Як видно з проведеного позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за депозитним договором № 005/01/14/0317 від 20.01.2014 складає в тому числі: суму депозитного вкладу з відсотками за період з 20.01.2014 по 14.09.2015 в розмірі 117 `450,00 грн,; суму на яку збільшився борг внаслідок інфляції в розмірі 1`057,05 грн., пеню в сумі 176`175,00 грн.; три відсотки річних в розмірі 482,67 грн. Зазначені розрахунки заборгованості детально складені, аргументовані, арифметично вірні, складені з дотриманням вимог закону та з урахуванням умов договорів. В той же час, доказів невідповідності проведеного позивачем розрахунку положенням закону, умовам договорів відповідачем не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача відповідних сум заборгованості приведених вище. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем судового збору в сумі 6`090,00 грн. та витрат пов'язаних з проведенням судової експертизи в сумі 13`500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial