Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

18.09.2014 року позивач подав в суд позов, в якому просив зняти з нежитлової будівлі, літ. А-2, площею 950,4 кв.м. яка розташована по [ADDRESS] арешт, який був накладений Першою Харківською ДНК 17.11.2010 року на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2010 року. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 19 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (на теперішній час Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № CM-SME 707/179/2008, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 330000 доларів США строком до 19.05.2023 року зі сплатою відсотків. В забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобов'язань між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PM-SME 707/179/2008 від 21.05.2008 року, предметом якого виступило нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі літ. А-2 площею 950,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року і договору відступлення права вимоги від 18.03.2011 року, ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними зобов'язаннями [PERSON] і договором іпотеки. В серпні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стало відомо, що на предмет іпотеки, яким забезпечені кредитні зобов'язання [PERSON], накладено арешт на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2010 року і дана обставина порушує права позивача, який має першочергове право на задоволення вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Харківрелекомплект» проти позову заперечував, посилався на пропуск позивачем строків на звернення до суду за захистом порушеного права. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] подали заяви з проханням розглядати справи у їх відсутність. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цивільно-процесуальним законодавством, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст. 4 ЦПК України). При визначенні способу захисту свого порушеного права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виходило з положень ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», якими встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення ви мог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець по відомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладен ня арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Проте, позивачем не було враховано, що вказані вище положення закону надають зацікавленій особі право судового оскарження арешту заставленого майна, який був накладений державним виконавцем в межах виконавчого провадження. Що ж стосується права на оскарження арешту майна, яке є предметом застави чи іпотеки, який був накладений на підставі судового рішення в межах позовного провадження, то законодавцем визначений інший порядок, а саме - передбачений ст. 154 ЦПК України чи ст.ст. 292 - 293 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що арешт нежитлової будівлі, літ. А-2, площею 950,4 кв.м. яка розташована по [ADDRESS] був застосований на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2010 року, в якості забезпечення позову ТОВ «Харківрелекомплект» до [PERSON] про стягнення коштів. Відтак спосіб захисту порушеного права, обраний ТОВ «ОТП Факторинг Україна» шляхом подачі позову про зняття арешту з заставленого майна, накладеного на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.10.2010 року, не відповідає способу, передбаченому цивільно-процесуальним законодавством України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed