Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться по вул. Б.Хмельницького, 23 в с. Бочківці Хотинського району Чернівецької області. Зазначає, що у даному житловому будинку зареєстровані: вона [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Також зазначає, що в 1998 році був зареєстрований [PERSON], але більше чотирьох років не проживає на території сільської ради. Вказує, що факт реєстрації відповідача в будинку створює значні незручності в користуванні та вільному розпорядженні майном. Тому, підтримуючи вищевикладене, просить визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Б.Хмельницького, 23 с. Бочківці, Хотинського району Чернівецької області. Та просить судовий збір стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але від її представника [PERSON] надійшла до суду заява з проханням про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не зявлявся, але був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку з належними до будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Б.Хмельницького, 23 в с. Бочківці Хотинського району Чернівецької області відповідно до погосподарської книги № 13 (а.с.8). Так, відповідно довідки № 210-02-20 від 21.02.2017 року виданої виконкомом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в [INFO] з 01.07.1998 року по даний час. Згідно довідки № 892-02-20 від 16.08.2016 року виданої виконавчим комітетом Бочковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO], але з більше чотирьох років не проживає на території сільської ради (а.с.7). Також відповідно акту обстеження фактичного проживання від 19.12.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований в [INFO] в погосподарському дворі [PERSON], але не проживає вже тривалий час (а.с.17). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про визнання особи такою, що втратила право проживання та користування житлом. Також у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved