Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

18 серпня 2017 року позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить розірвати договір №308 від 06 лютого 2016 року, укладеного нею з фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Стягнути із відповідача на її користь 2000,00 грн. сплачених за виготовлення меблів, 11 220,00 грн. неустойки за невиконання в строк зобов'язань та 500,00 грн. моральної шкоди. Мотивуючи вимоги тим, що 06 лютого 2016 року вона уклала із фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір №308 на виготовлення та доставку меблів (тумба для взуття, кухонна тумба під плиту зі столешнею), відповідно до умов якого виконавець зобов'язався виготовити меблі протягом 21-28 робочих днів, а у разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, розмір та колір фасадів з палітри (індивідуальне замовлення), строк виготовлення та доставки виробу збільшується до 48 робочих днів. Вартість замовлення становить 2000,00 грн. На виконання укладеного між сторонами договору позивач сплатила повну вартість замовлення у розмірі - 2 000,00 грн. Проте, відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, меблі не виготовив та не доставив, чим порушив права позивача як споживача послуг. Більше того, позивач вказує, що переживала емоційні страждання та незручності протягом тривалого часу з вини відповідача, що тягне в своїй сукупності психологічний дискомфорт і переживання, чим їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 500,00 грн. та просить стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року позовну заяву [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів - залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки за невиконання в строк зобов'язань у розмірі 11 220,00 грн. У судовому засіданні позивач підтрималв позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві просилв позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, процесуальним правом надати відзив по суті предмету спору не скористався. Із заявами про розгляд справи у його відсутність до суду також не звертався. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 лютого 2016 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №308, відповідно до умов якого виконавець зобов'язався виконати роботи по виготовленню та доставці меблів, а саме: тумби для взуття, кухонної тумбочки під плиту зі столешнею. Вартість замовлення із врахуванням знижки становить 2000,00 грн. (а.с. 6-7, 8). За умовами п. 3.2 договору після оплати замовлення виконавець зобов'язується виготовити і доставити вироби протягом 21-28 робочих днів. У випадку, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, розмір та колір фасадів з палітри (індивідуальне замовлення), строк виготовлення та доставки виробу збільшується до 48 робочих днів. У судовому засіданні було встановлено, що позивач, відповідно до п. 3.1 договору № 308 від 06 лютого 2016 року, сплатила відповідачу повну вартість замовлення у розмірі 2000,00 грн. в день укладення договору (а.с. 6). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За нормою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як пояснила позивач, відповідач не виконав умови укладеного між ними договору та станом на день розгляду справи в суді меблі не доставив. 04 серпня 2016 року на адресу відповідача [PERSON] направляла претензію щодо розірвання договору та повернення сплачених коштів (а.с. 4-5), однак означені вимоги позивача ФОП [PERSON] виконані не були. Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно до положень ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки позивач вказує на невиконання відповідачем умов укладеного між ними договору, доказів на спростування даної обставини ФОП [PERSON] суду не надав, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 2000,00 грн. сплачених за виготовлення меблів. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Право на відшкодування моральної шкоди передбачено ст. ст. 23, 611, 1166,1167 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд знаходить доведеною протиправність дій відповідача, яка знаходиться в причинному зв'язку з заподіяною позивачу немайновою шкодою. Суд погоджується з доводами позивача що внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору, [PERSON] зазнала душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови її життєдіяльності і появу негативних психоемоційних почуттів, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань [PERSON], немайнові втрати, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та виходячи з принципу розумності, об'єктивності, виваженості і справедливості, приходить до висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 500,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1280,00 грн. за двома позовними вимогами, оскільки позивач звільнена від оплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved