Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

17 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування вимог зазначила, що 19.11.2013 року вона за договором купівлі-продажу нерухомого майна придбала квартиру за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2, буд.14 кв.205. Даний договір було нотаріально посвідчено, продавцем виступила [PERSON]. На момент укладання договору купівлі-продажу право власності на квартиру було визнане рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2013 року у справі № 200/12349/13-ц. Будь-які обтяження у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні. У серпні 2014 року позивачці стало відомо, що рішення суду, яким було визнано право власності на квартиру за [PERSON], скасовано, та [PERSON] подано позов про визнання недійсним вищеназваного договору купівлі-продажу від 19.11.2013 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2015 року у справі № 200/5329/14-ц було визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 19 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на квартиру, що знаходиться в м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2, буд.14 кв.205, загальною площею 48,7 кв.м. та житловою площею 28,0 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої 31 травня 2013 року [PERSON] Визнано [PERSON] добросовісним набувачем квартири, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2, буд.14 кв.205. Витребувано у добросовісного набувача [PERSON] квартиру, що розташована за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2, буд.14 кв.205 та передано об'єкт нерухомості у володіння [PERSON] Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року рішення суду першої інстанції в частині визнання [PERSON] добросовісним набувачем квартири - скасовано та відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог. В решті рішення залишено без змін. Після придбання спірного майна позивачкою було здійснено суттєві та невідємні поліпшення, які не можуть бути відокремлені від нерухомого майна без втрати їх властивостей, а саме: замовлення та монтаж метало-пластикових конструкцій на загальну суму 7 620,00 грн., придбання та монтаж дверей та їх комплектуючих на загальну суму 13 180,00 грн., придбання дверей на загальну суму 5 390,00 грн., придбання покриття для підлоги та аксесуарів до нього на загальну суму 7 199,84 грн., придбання плівки ПВХ (натяжна стеля) на загальну суму 5 940,00 грн., роботи щодо утеплення підлоги на загальну суму 3 456,00 грн., придбання, виготовлення та встановлення вбудованих меблів на загальну суму 111 095, 00 грн., виконання будівельних робіт у квартирі на загальну суму 110 250, 96 грн. Всього позивачем витрачено грошових коштів на ремонтні роботи, будівельні матеріали та аксесуари на загальну суму 264 131, 80 грн. Вважає, що як добросовісний набувач, відповідно до ч.4 ст.390 ЦК України вона має право на відшкодування здійснених витрат. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, виконаного ТОВ «Схід-ЕКСПЕРТ» 02 липня 2015 року, вартість вищезазначеної квартири станом на 02 липня 2015 року дорівнює 662 490,00 грн. без ПДВ, в той час як згідно незалежної оцінки даної квартири від 28.08.2013 року становила 227\~806 грн. Таким чином, різниця між вартістю нерухомого майна за два роки та з урахуванням здійснених поліпшень та ремонтних робіт становить 434\~684 грн. Зазначає також, що витрачала кошти на оплату послуг з теплопостачання за період з грудня 2013 року до цього часу у розмірі 1869 грн., а також понесла витрати на утримання будинку та прибудинкової території, і ці витрати також не можуть бути відокремлені від такого майна, а тому підлягають відшкодуванню позивачу. З урахуванням викладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача суму поліпшення нерухомого майна, яке знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2, буд.14 кв.205 на загальну суму 434\~684 грн. Стягнути з відповідача суму витрат за послуги з теплопостачання «МКП Дніпропетровські теплові мережі» за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1869 грн. Стягнути з відповідача суму витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1463,38 грн. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник відповідача надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позивач не є добросовісним набувачем, оскільки вказівка про це була виключена апеляційним судом Дніпропетровської області із рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2015 року у справі № 200/5329/14-ц. Крім того, позивачем не надано належних доказів щодо здійснених поліпшень, зокрема, не надано доказів оплати товару, у ряді договорів про надання послуг (тепла підлога, придбання покриття для підлоги) замовником зазначено іншу особу. Вимоги щодо відшкодування витрат на оплату послуг з теплопостачання, та витрат на утримання будинку та прибудинкової території, також не підлягають задоволенню, оскільки позивачка проживала в квартирі та сама була споживачем зазначених послуг, тому їх оплата має відбуватися за її рахунок. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 19 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2, буд.14 кв.205, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим за реєстровим № 64. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року у цивільній справі № 200/5329/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання покупця добросовісним набувачем та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2, буд.14 кв.205, укладений 19.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2, буд.14 кв.205; визнано [PERSON]І добросовісним набувачем вказаної квартири. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року в частині визнання [PERSON] добросовісним набувачем квартири скасовано та відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог. В решті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року залишено без змін. В судовому засіданні, яке відбулося 24.11.2016 року, встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року у справі № 202/2595/16-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення збитків. Вказаним заочним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму збитків в розмірі 662 409 гривень. Із рішення вбачається, що до складу вказаної суми, яка дорівнює вартості спірної квартири згідно зі звітом про незалежну оцінку майна, виконаним ТОВ «Схід-Експерт» станом на 02.07.2015 року, входять поліпшення, здійснені [PERSON] в результаті ремонтних робіт та придбаних будівельних матеріалів на загальну суму 264\~131,80 грн. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивачка [PERSON] в даному спорі просить стягнути з [PERSON] 434\~684 грн., що становить різницю між нинішньою вартістю квартири та вартістю квартири на момент покупки з урахуванням зроблених позивачкою поліпшень, при цьому перелік поліпшень і вартість робіт повністю співпадають з тими, які були предметом розгляду Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 22 липня 2016 року у справі № 202/2595/16-ц. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Таким чином, оскільки рішенням суду вже стягнуто на користь [PERSON] кошти, які є предметом розгляду у даному спорі, суд вважає, що права позивача є захищеними на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, тому повторне звернення до суду про стягнення цієї ж суми з іншої особи не грунтується на законі. Щодо позовних вимог про стягнення витрат за послуги з теплопостачання «МКП Дніпропетровські теплові мережі» за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1869 грн. та витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з грудня 2013 року до 22 червня 2015 року в розмірі 1463,38 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 390 ЦК України, Добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Разом з тим, статтями 67, 68 Житлового кодексу України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів УРСР. За змістом наведених положень закону власник квартири, що належить йому на праві приватної власності, зобов'язаний брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території, проведенню ремонту та оплаті комунальних послуг за затвердженими в установленому законом порядку тарифами. Таким чином, оскільки позивачка з грудня 2013 року проживала у спірній квартирі як власник, та фактично споживала комунальні послуги, в даному випадку послуги теплопостачання, вона зобовязана їх оплачувати. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач сплачувала кошти на утримання будинку та прибудинкової території. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed