Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

18 березня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просить стягнути з останнього аліменти на його утримання в зв`язку з продовженням ним навчання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Свою позицію позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] є його батьком. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 січня 2019 року з [PERSON] стягувались аліменти на користь його матері [PERSON] на його утримання. З 15 лютого 2021 року припинено стягнення аліментів з досягненням ним повноліттям. На даний час він є повнолітнім та з 21 вересня 2020 року він навчається в Навчально-науковому інституту бізнесу та інформаційних технологій Одеської державної академії будівництва та архітектури, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки потрібно нести витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, особистими речами, проїздом. Однак його батько [PERSON] матеріальної допомоги на його утримання, не надає. Також з відповідача стягуються аліменти на утримання його неповнолітньої сестри [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача /а.с. 5/. Відповідно до довідки, виданої Навчально-науковим інститутом бізнесу та інформаційних технологій Одеської державної академії будівництва та архітектури від 23 лютого 2021 року [PERSON] є студентом першого курсу навчального закладу денної форми навчання. Термін навчання з 21 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року /а.с. 7/. Згідно копії наказу про зарахування на навчання від 05 вересня 2020 року /а.с. 18-31/ 21 вересня 2020 року [PERSON] зараховано на 1 курс до Навчально-наукового інституту бізнесу та інформаційних технологій Одеської державної академії будівництва та архітектури. Позивач стверджує, що у зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги батьків. Через денну форму навчання він не працює. Відповідачем протилежного суду не доведено. Згідно з ч. ч.1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Суд вважає, що позивач дійсно не має змоги працювати, оскільки є студентом денної форми навчання за контрактом. Позивач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Враховуючи, що відповідач не подав відзив та визнав позов, суд виходить з того, в його житті немає обставин, передбачених Законом, які б могли звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина. Таким чином, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача на період навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не пізніше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох років. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 454 грн. (908:2=454).

Outcome: approved