Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

19.11.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що сім'я фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові і поваги один до одного. На примирення не згодна. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву відповідно до якої просить ухвалити по справі заочне рішення, позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 183 ч.1 СК України, доля заробітку (доходу) матері, батька, яку буде стягнуто як аліменти на дитину, визначається судом. Так судом встановлено, що між сторонами 12.03.2011 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх стосунків не підтримують та спільне господарство не ведуть, спорів щодо розділу спільного майна та проживання неповнолітньої дитини на час розгляду справи у сторін немає. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та зберегти сім'ю неможливо, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Відповідач в добровільному порядку не приймає участь у вихованні та утримані дитини, матеріальної допомоги не надає. Ці обставини та майновий стан дитини, позивача та відповідача ніхто зі сторін не оспорює. Враховуючи стан здоров'я дитини, матеріальне становище позивача, відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.11.2013 року і до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки спір про розірвання шлюбу вирішений на користь позивача, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 229,40 гривень. На підставі ст. ст . 110, 112, 113, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved