Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

17 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом, який вона 18.01.2016 року уточнила, до [PERSON], [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за нею права власності на ? частку зазначеної квартири на праві спадкування. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 1999 року вона перебувала у цивільному шлюбі та проживала однією сім'єю з [PERSON], який до 23.03.2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мав двох дочок [PERSON] та [PERSON]. В 2002 році [PERSON] отримав у спадщину від своєї матері квартиру [ADDRESS], вартість якої на момент її набуття ним становила 8535,00 гривень. 29.05.2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, подружжя проживало в зазначеній квартирі, яка потребувала ремонту. За рахунок власних коштів [PERSON] та запозичених нею коштів у її сина [PERSON] в квартирі було зроблено ремонт: утеплено стіни, замінені вікна, вхідні двері та встановлено індивідуальне опалення, часткова замінені водопровідні труби, замінено унітаз, в результаті чого вартість квртири збільшилася. Враховуючи тривалий час проживання у квартирі, участь в її утриманні та облаштуванні, [PERSON] вважала квартиру спільною сумісною власністю подружжя. [INFO] року чоловік позивача [PERSON] помер, в шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після цього було з'ясовано, що дві дочки померлого [PERSON] та [PERSON] також звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Позивач вважає, що набуття нею права на спадщину на 1/3 частку квартири на рівні із частками відповідачів, які самоусунулися від піклування над рідним батьком та які не витратили жодної копійки на спадкову квартиру, не буде відповідати вимогам справедливості, тому вона згідно ч. 1 ст. 62 СК України вважає, що внаслідок спільних с померлим чоловіком затрат та її особистих затрат вартість квартири істотно збільшилася, що є підставою для визнання за позивачем права власності на ? частку квартири в порядку спадкування. 23.10.2015 року до Рубіжанського міського суду Луганської області звернулися з зустрічними позовами [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування. Свої зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, що вони є дочками померлого [INFO] року [PERSON] та відповідно спадкоємцями першої черги. Їх батько мав наступне майно: квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку [ADDRESS]. За життя батька, сторони спільно визначили, що вказану земельну ділянку батько переоформлює на свою дружину [PERSON], а квартира при спадкуванні перейде до [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] не буде на неї претендувати. Однак, після смерті [PERSON], [PERSON] свої зобов'язання за вказаною домовленістю не виконує та претендує на частину спірної квартири. В зв'язку з тим, що за життя їх батька на [PERSON] було переоформлено його земельну ділянку, то на думку [PERSON] та [PERSON] вони можуть претендувати на ? частку квартири кожна в порядку спадкування, тому й звернулися до суду з зустрічними позовними заявами . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.10.2015 року зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] прийняті до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] та об'єднані в одне провадження (т. 1 а.с. 151). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за своїм позовом підтримують та просять суд їх задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовів заперечують в повному обсязі, 18.11.2015 року позивач подала письмові заперечення на зустрічні позови, згідно з якими земельна ділянка [ADDRESS] не входить до складу спадщини, оскільки право власності на неї не оформлювалося, також між сторонами та померлим [PERSON] не було жодних домовленостей стосовно відмови від спадщини [PERSON] у випадку смерті її чоловіка на користь його дочок (т. 1 а.с. 162, 163). В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення первісного позову [PERSON] заперечують в повному обсязі, просять відмовити в його задоволенні, зустрічні позови підтримують та просять задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 23.10.2015 року та 18.02.2016 року подала заяви про розгляд справи за її відсутності, свій позов підтримує, проти позову [PERSON] заперечує та просить залишити його без задоволення (т. 1 а.с. 108, т. 2 а.с. 14). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що є старшою в будинку та сусідкою [PERSON] по квартирі в будинку [ADDRESS]. Свідку відомо, що під час спільного проживання у квартирі приблизно 14-15 років [PERSON] з [PERSON] робили ремонт, виконали утеплення зовнішньої стіни, в цьому їм допомагав син позивача. До смерті [PERSON] в квартирі разом з ними проживав син [PERSON] зі своєю родиною (т. 1 а.с. 199-200 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що є сусідкою позивача, їй відомо, що позивач проживала з померлим [PERSON] наприкінці 90-х років в спірній квартирі, в якій вони зробили ремонт, встановили нові вікна, сантехніку, вхідні двері, в основному ремонтом займалася [PERSON] (т. 1 а.с. 201-202 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що є сусідкою по дачі з [PERSON], їй відомо, що позивач та її померлий чоловік [PERSON] працювали на дачі, у родини було складне матеріальне становище, позивач оформлювала кредити (т. 1 а.с. 203-204 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що є сином позивача, яка з 1999 року почала проживати з [PERSON], свідок почав з ними проживати з 2006 року у спірній квартирі, в якій вони спільно робили ремонт, утеплювали стіни, замінили сантехніку, вікна, встановили індивідуальне опалення. В витратах на ремонт, придбання сантехніки та газової колонки брав участь свідок, позивач оформлювала кредити в банках для цього, його старший брат також допомагав грішми (т. 1 а.с. 205-207 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що він є другим чоловіком матері відповідачів [PERSON], йому відомо зі слів відповідачів, що з [PERSON] проживала [PERSON] в спірній квартирі (т. 1 а.с. 207-209 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, що вона є першою дружиною померлого [PERSON] та матір'ю відповідачів, під час першого шлюбу свідок з чоловіком [PERSON] надавали спільні гроші його матері на приватизацію спірної квартири (т. 1 а.с. 210-211 журнал судового засідання). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що померлий [PERSON] був його племінником, спірна квартира дісталася померлому від його матері та батька, разом з квартирою йому дістався й гараж у дворі будинку та автомобіль, якими на цей час користується [PERSON] Свідку відомо, що за життя [PERSON] його батьки завжди казали, що квартира по [ADDRESS] після їх смерті дістанеться онучкам - відповідачам. Свідку відомо, що померлий [PERSON] та його перша дружина приймали грошову участь в приватизації спірної квартири (т. 1 а.с. 211-212 журнал судового засідання). Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що первісний позов та зустрічні позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.01.2002 року (т. 1 а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 23.03.2000 року (т. 1 а.с. 10). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про розірвання шлюбу та копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбних прізвищ (т. 1 а.с. 113-115, 125, 132). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.05.2007 року, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб [NUMBER] (т. 1 а.с. 11). З копії довідки Садового товариства «Радуга-2» (Кремінський район, с. Кудряшівка) вбачається, що з 03.06.2006 року [PERSON] є членом цього товариства, ділянка [ADDRESS]; з 31.01.2005 року [PERSON] є членом товариства, ділянка [ADDRESS]; з 13.05.2014 року ділянка [ADDRESS] за рішенням правління переписана на [PERSON], право власності на ділянки [ADDRESS], [ADDRESS] не оформлено (т. 1 а.с. 140). Згідно довідок ОСББ «Наш квартал-4» від 24.12.2014 року та від 22.06.2015 року [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] з 27.01.2000 року до моменту смерті [INFO] року, більш ніхто не був зареєстрований в квартирі та з травня 2007 року в квартирі також проживала [PERSON], яка знаходилася з ним у шлюбі (т. 1 а.с. 15, 16). Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Отже, суд дійшов висновку, що станом на час реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] - 29.05.2007 року, спірна квартира [ADDRESS], прийнята [PERSON] в спадок та була його особистою приватною власністю. [INFO] року [PERSON] помер у місті Сєвєродонецьку Луганської області. що підтверджується копіює свідоцтва про смерть [NUMBER] від 21.10.2014 року (т. 1 а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявами про її прийняття звернулися його дружина [PERSON], його дочки [PERSON] та [PERSON], було заведено спадкову справу № 12/2015, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується відповіддю Рубіжанської державної нотаріальної контори від 24.09.2015 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (т. 1 а.с. 92, 93). В судовому засіданні сторони визнали, що свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не отримували, інших спадкоємців немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що за спільне життя з померлим чоловіком [PERSON], вони зробили у спірній квартирі, в якій проживали, ремонт. Значну частину власних коштів в ремонт вклала позивач, для цього змушена була окрім основної роботи підробляти та оформлювати кредити у банках, у її чоловіка, який був інвалідом, пенсія була невелика. В квартирі було проведено ремонт, замінені вікна, вхідні двері, утеплено зовнішню та внутрішню стіни, замінено сантехніку. Після смерті свого чоловіка, позивач його поховала за власні кошти. На думку позивача, після проведення ремонтних робіт, заміни вікон та вхідних дверей, вартість квартири значно збільшилася. Згідно звіту про оцінку майна від 23.06.2015 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 121200,00 гривень, датою оцінки прийнято 23.06.2015 року. Згідно з цим звітом об'єктом є двокімнатна квартира, загальною площею 53,7 кв.м, жилою площею 34,9 кв.м, площа кухні 11,8 кв.м. Також, у звіті зазначено, що квартира в жилому стані, в санвузлі плитка, на кухні плитка старого зразку, потребується ремонт покриття підлоги; сантехніка, водопровід, каналізація знаходяться в робочому стані, але потребують ремонту; кухня в поганому стані; стан квартири поганий, потребує ремонту, внутрішнього облаштування ванної, кухні, кімнат та покриття підлоги; встановлені металопластикові вікна, нові металеві двері, індивідуальне опалення (т. 1 а.с. 60-72). З копій технічного паспорту та свідоцтва про право на спадщину від 22.01.2002 року вбачається, що спірна квартира, яку отримав у спадщину померлий [PERSON] складається з двох жилих кімнат, жилою площею 34,9 кв.м, площею підсобних приміщень 18,8 кв.м (кухня 11,8 кв.м, туалет 1,1 кв.м, ванна 2,1 кв.м, коридор 3,8 кв.м), загальна площа квартири становить 53,7 кв.м; оцінка спадкової квартири 8535,00 гривень. З копії технічного паспорту від 15.02.2002 року вбачається, що підлога в квартирі дерев'яна, в туалеті - цементна, опоряджувальні роботи штукатурка, побілка, фарбування, шпалери; квартира обладнана водопроводом, каналізацією, центральним опаленням, електроосвітленням (т. 1 а.с. 12, 13-14). Таким чином, з зазначених копій документів вбачається, що технічні характеристики квартири з моменту набуття квартири у власність [PERSON] та на час розгляду справи майже не змінилися, площа квартири залишилася незмінною. В період з 2012 року [PERSON] було придбано наступне майно на загальну суму 6295,00 гривень, а саме: -09.10.2012 року було придбано металопластикове вікно вартістю 2300,00 гривень (т. 1 а.с. 37-39); -01.03.2013 року металеві двері вартістю 2600,00 гривень (т. 1 а.с. 42); -05.09.2013 року металопластикове вікно вартістю 1395,00 гривень (т. 1 а.с. 47-49). З копій документів на зазначено вище майно вбачається, що металопластикові вікна та металеві двері встановлено за адресою: [ADDRESS]. 29.04.2014 року [PERSON] було укладено договір на встановлення системи індивідуального опалення у квартирі [ADDRESS], вартість матеріалів згідно рахунку від 06.06.2014 року встановлена у 9098,68 гривень (т. 1 а.с. 50, 52). Також, 06.06.2014 року [PERSON] були придбані матеріали на суму 826,27 гривень, згідно актів № 57 від 06.06.2014 року було проведено супровідні роботи на суму 500,00 гривень та роботи з монтажу системи індивідуального опалення за адресою спірної квартири на суму 700,00 гривень, сплачено Рубіжанському газовому господарству за послуги підключення котла 954,73 гривні (т. 1 а.с. 51, 56, 57). 02.06.2015 року [PERSON] було укладено договір на технічне обслуговування та ремонт газового обладнання за адресою: [ADDRESS], за яким сплачено згідно квитанції від 02.06.2015 року 225,00 гривень (т. 1 а.с. 58). Зважаючи на дати укладення договорів та придбання майна, [PERSON] та [PERSON] придбавали зазначене майно та замовляли зазначені роботи в період зареєстрованого шлюбу. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному від 21.05.2015 року [PERSON] знаходився на обліку в управління та отримував пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи за період з січня 2007 року по жовтень 2014 року, зокрема в 2013 році по 1037,69 гривень на місяць, в 2014 році по 1087,19 гривень на місяць (т. 1 а.с. 23-24). Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ [PERSON] з січня 2007 року по 2014 рік отримує заробіток, зокрема, в 2013 році отримала 33057,64 гривні за рік, в 2014 році - 32263,50 гривень на рік, за чотири місяці 2015 року - 11499,16 гривень (т. 1 а.с. 25-26). Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно ч. 1. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя. Відповідно ч. 1, 2, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, суд дійшов висновку, що пенсія по інвалідності, яку одержував [PERSON] та заробітна плата [PERSON] були об'єктами права спільної сумісної власності подружжя та розпорядження цими коштами здійснювалося ними за взаємною згодою. Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що за рахунок її особистих запозичених коштів, її заробітної плати та кредитів у спірній квартирі було проведено ремонтні роботи, встановлено вікна, двері, індивідуальне опалення, замінено сантехніку, оскільки під час їх шлюбу доходи [PERSON] та [PERSON] у вигляді пенсії та заробітної плати є їх спільною сумісною власністю незалежно від розміру цих доходів. Доказів запозичення коштів у свого сина [PERSON] позивачем до справи не надано. Разом з цим, суд зазначає, що в будь-якому разі при укладенні кредитних договорів, договорів позики під час шлюбу [PERSON] презюмується, що вона діяла за згодою [PERSON] та відповідно все, що отримано за цими договорами використане в інтересах сім'ї, також [PERSON] в судовому засіданні визнала, що всі покращення квартири були здійсненні для покращення умов проживання їх сім'ї. Відповідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, зазначеною статтею передбачені певні умови для визнання майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя, а саме: істотне збільшення вартості майна під час шлюбу; спільні трудові чи грошові затрати або затрати другого з подружжя - не власника цього майна. Умовами застосування ч. 1 ст. 62 СК України в цій конкретній справі, під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 29.05.2007 року по [INFO] року спірна квартира, яка належала на праві особистої приватної власності чоловікові, повинна істотно збільшитися у своїй вартості внаслідок їх спільних трудових чи грошових затрат або затрат [PERSON], тобто необхідно порівняти вартість квартири станом на час реєстрації шлюбу 29.05.2007 року та на час припинення шлюбу [INFO] року. Суд не приймає для порівняння як належну вартість квартири у розмірі 8535,00 гривень, яка зазначена у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, оскільки ця вартість встановлена станом на час оформлення свідоцтва 22.01.2002 року, а не на час реєстрації шлюбу. Також, судом не приймається для порівняння вартість квартири згідно звіту про оцінку майна від 23.06.2015 року, оскільки ринкова вартість квартири у 121200,00 гривень визначена станом на 23.06.2015 року, а не на час припинення шлюбу, яким є день смерті чоловіка [PERSON] [INFO] року. Належних та допустимих доказів вартості квартири на час реєстрації шлюбу позивачем до справи не надано, також не надано доказів вартості квартири на час припинення шлюбу. В судовому засіданні сторонам роз'яснювалися ст.ст. 60, 66, 143 ЦПК України (т. 1 а.с. 195 журнал судового засідання), втім сторона позивача не скористалася правом заявити клопотання про призначення експертизи та не надала інших доказів вартості квартири на час реєстрації шлюбу та час його припинення. Таким чином, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів про вартість квартири на зазначений час неможливо встановити обставини щодо істотного збільшення вартості спірної квартири за час шлюбу, при цьому ця обставина має вирішальне значення, оскільки необхідно порівняти вартість спірної квартири до та після зроблених подружжям поліпшень. Надані позивачем в якості доказів копії документів про придбання вікон та дверей протягом 2012-2014 року на суму 6295,00 гривень та документи, що свідчать про погашення нею боргу за встановлення індивідуального опалення у сумі 911,50 доларів США, відхиляються судом, оскільки з них не вбачається наявність суттєвих відмінностей в технічному стані квартири, проведення суттєвих поліпшень в квартирі, суттєве покращення квартири, що в свою чергу могло призвести до істотного збільшення її вартості (т. 1 а.с. 37-39, 42, 47-49, 53-55). Показання, допитаних в судовому засіданні свідків з боку позивача, зводяться до повідомлень ними суду про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі та проведення ними ремонтних робіт в ній, однак ці показання не можуть бути прийняті судом за відсутності доказів про істотне збільшення вартості квартири у справі. Разом з цим, суд зазначає, що надані позивачем до справи копії документів та показання свідків підтверджують спільні трудові та грошові затрати [PERSON] та померлого [PERSON], які були ними здійснені в спірній квартирі. Таким чином, за відсутності доказів про істотне збільшення вартості спірної квартири за час шлюбу, що є вирішальним для застосування положень ч. 1 ст. 62 СК України, за наявності спільних трудових та грошових затрат подружжя, суд вважає, що немає підстав для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання квартири об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за недоведеністю. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування та позовних вимог за зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування по ? частці квартири за кожним з відповідачів, суд дійшов такого. Відповідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок, зокрема смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати, зокрема, нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, батьки. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися його дружина [PERSON], дочки [PERSON], [PERSON], було заведено спадкову справу № 12/2015, що підтверджується листом завідуючого Рубіжанської держнотконтори та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (т. 1 а.с. 92, 93). Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Сторони у справі заявляють вимоги щодо спадкового майна - квартири [ADDRESS], яка залишилася після смерті [PERSON] та належала йому на праві приватної власності. Суд не приймає доводи відповідачів [PERSON] та [PERSON], викладені в їх зустрічних позовних заявах щодо наявності домовленостей з [PERSON] за його життя та [PERSON] про поділ майна померлого, а саме: земельна ділянка у [ADDRESS] переходить у власність [PERSON], а спірна квартира - у власність відповідачів [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів про існування таких домовленостей між сторонами, укладення між сторонами будь-яких правочинів щодо майна, належності померлому [PERSON] земельної ділянки тощо. Показання свідків з боку відповідачів не приймаються судом, оскільки вони не стосуються обставин, які мають значення для цієї справи. Одночасно суд не приймає доводи позивача [PERSON], викладені в її позовній заяві, про те, що спадкування нею 1/3 частки квартири нарівні з відповідачами [PERSON] та [PERSON] не буде відповідати вимогам справедливості та буде порушувати її майнові інтереси, оскільки тільки вона за рахунок власник коштів сплачувала комунальні послуги за квартиру та несла витрати по лікуванню та похованню свого чоловіка. Зазначене не приймається судом оскільки позивач не позбавлена права відшкодувати ці витрати в порядку ст. 1232 ЦК України. Суд, враховуючі наявність права кожного спадкоємця на спадкування після смерті спадкодавця, з огляду на рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців, дійшов висновку, що за [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, по 1/3 частки на квартиру [ADDRESS] за кожною, тому позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню. В решті позовних вимог про визнання права власності слід відмовити за безпідставністю. Розподіл судових витрат проводиться судом пропорційно до задоволеної частини вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позовних вимог й відповідно визнання права власності по 1/3 частки на квартиру за кожною стороною та відмову в решті позовних вимог, судовий збір покладається на сторони.

Outcome: partial