Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

19 жовтня 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із померлою [PERSON] та встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 23 вересня 2014 року померла його мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді у вигляді частини квартири [ADDRESS], яке остання заповіла йому. Зазначає, що після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено оскільки у наданих документах виявилися розбіжності у написані імені матері, а саме у свідоцтві про смерть імя зазначено як «Руфіна» в свідоцтві про народження імя матері зазначено як «Руфіма». Крім того зазначив, що у свідоцтві про право власності на житло Ж 3177 від 10.12.1998 року, виданого Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів уповноваженим власником квартири значиться [PERSON] в той час як у свідоцтві про смерть зазначено [PERSON]. Просить встановити факт родинних відносин із померлою [PERSON] та встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло Ж 3177 від 10.12.1998 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заявлені вимоги визнала частково, проти задоволення заяви в частині встановлення факту родинних відносин не заперечувала, у задоволенні заяви в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу просила відмовити у звязку з тим, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій особі не передбачено діючим законодавством України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] кожен окремо підтвердили факт того, що [PERSON] була матірю заявника [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, встановленими наступні обставини. [PERSON] народився 22 травня 1950 року. Батьками в свідоцтві про народження, російською мовою зазначені: батько «Ільїн Євгеній Михайлович» мати «Ільїна Руфіма Іванівна».(а.с.14). 23 вересня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 581452. (а.с.8). Відповідно до заповіту, посвідченого 12 грудня 2005 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] [PERSON] заповіла належну їй частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], від 12 жовтня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 23 вересня 2014 року його матері [PERSON], оскільки не підтверджуються родинні відносини між [PERSON] та померлою [PERSON], та факт належності правовстановлюючого документу [PERSON], виданий на імя [PERSON].(а.с.7). Згідно свідоцтва про право власності на житло № Ж 3177 від 10.12.1998 р., виданого Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], членами її сімї зазначений [PERSON]. (а.с.11). Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Жовтневої районної у місті ради, за № 10468/16 від 07.10.2016 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] з 14.07.1972 року, померла 23.09.2014 року і знята з реєстрації 28.11.2014 року у звязку зі смертю. На момент смерті [PERSON] в зазначеній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO]. (а.с.12). Відповідно до ч. 1 п.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до розяснень викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Зібрані у справі докази у їх сукупності вказують на наявність підстав для задоволення заяви Ільїна В.Є. в частині встановлення факту родинних відносин, а саме що Ільїн Віктор Євгенійович є сином Ільїної Руфіни Іванівни, яка померла 23 вересня 2014 року. При цьому суд враховує, що встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати в подальшому його право на одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. При цьому суд відмовляє в задоволенні заяви в частині встановлення факту належності [PERSON], яка померла 23 вересня 2014 року, свідоцтва про право власності на житло № Ж 3177 від 10.12.1998 р., виданого Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, з огляду на наступне. Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 4. ст. 25 ЦК України передбачено, що в момент смерті цивільна правоздатність фізичної особи припиняється. Згідно до ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. Так, заявник просить визнати факт належності правовстановлюючого документу на житло за померлою особою, яка в силу ч. 4 ст. 25 ЦК України, не має цивільної правоздатності. Оскільки [PERSON] померла 23 вересня 2014 року, тому з цього часу припинилась її цивільна правоздатність, а відтак і можливість захищати свої цивільні права. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що чинним законодавством України не передбачається визнання належності правовстановлюючих документів за померлими особами, а тому заявлені вимоги в цій частині не гуртуються на законі.

Outcome: partial