Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

19 лютого 2014 року позивач звернувся до з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що між ВАТ КБ «Надра», назву якого змінено на ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/980-К/7038-ПП, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 30000 гривень. Однак зобов'язання відповідачем за вказаним кредитним договором не виконуються належним чином, а на звернення до позичальника з проханням повернути кошти та виконати свої зобов'язання за договором і погасити існуючу заборгованість, відповідач не реагує. Вказані обставини стали причиною звернення позивач з вказаним позовом до суду, в якому він просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 54058,60 гривень та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Відповідач в судове засідання призначене на 24.03.2014 року на 11-30 год. не з'явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи, а про причини своєї неявки в наступне судове засідання - не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає з можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Суд встановив, що 12 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра», назва якого було змінено на ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/980-К/7038-ПП з умовами якого банк надав кредит відповідачу у сумі 30000 гривень (а.с. 5-6). Надання банком кредитних коштів підтверджується меморіальним оредером № 299 від 12.11.2007 року (а.с.7). Станом на 14 жовтня 2013 року заборгованість відповідача складає 54058,60 гривень, яка складається з : - непогашеної суми кредиту - 22554,74 грн.; - непогашені проценти - 21998,65 грн.; - несплаченої пені - 4949,81 грн.; - штраф - 3000 грн.; - індекс інфляції - 1555,40 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с 8-11). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків та комісії за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у фактичному припиненні сплати за ним, суд вважає правильним звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved