Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

19.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: будинком [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відповідач не проживає за цією адресою без поважних причин. Ухвалою суду від 10.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує на підставах, вказаних в позові. Представник відповідача надав до суду заяву про визнання позовних вимог, та зазначив, що відповідач не має можливості приїхати до смт. Комишуваха та добровільно знятися із реєстрації місця проживання. Згідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до договору купівлі продажу жилого будинку від 30.05.2002 року та реєстраційного посвідчення, позивачу належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 12.11.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований позивач та [PERSON] , [INFO] (сестра позивача). Як вказує позивач, з дня реєстрації відповідач ніколи не проживала у спірному будинку. Зазначене не оспорюється відповідачем. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405\~ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки будинок перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім`ї таким, що втратив право на житло. Оскільки позивачу належить на праві приватної власності спірний будинок, у якому відповідач зареєстрована, але фактично без поважних причин не проживає у вказаному будинку протягом останнього року, спільного майна вони не мають і спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] втратила право користування належним позивачу будинком, так як відсутня у ньому понад рік без поважних причин.

Outcome: approved