Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

17 вересня 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 20 листопада 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2014 року розірвано. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дочки. 24 жовтня 2015 року він уклав новий шлюб, в якому у нього народилась дочка [PERSON], [INFO]. Сплата аліментів у встановленому розмірі унеможливлює забезпечувати належне матеріальне становище для своєї сім'ї, утримувати дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що причиною звернення до суду стало народження дитини в новому шлюбі. Зараз його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не отримує заробітну плату. Крім сплати аліментів, він ще дарує доньці [PERSON] подарунки та відкрив на неї цільовий вклад до повноліття. Відповідач заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка в неї народилась в новому шлюбі. Вважає, що позивач може сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у визначеному судом розмірі. Третя особа, [PERSON] дружина позивача, зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому дочки позивача перебувають не в рівному матеріальному становищі. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до такого. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 14/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 грудня 2014 року і до повноліття доньки /а.с. 8/. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 24 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки, [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 грудня 2014 року і до досягнення донькою повноліття /а.с. 15/. [PERSON] навчається на двох відділах у Комунальному закладі «Дитяча школа мистецтв» /а.с.32/. Згідно з довідками з місця роботи, [PERSON] має постійне місце роботи, з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] /а.с.7, 9, 10, 11, 12/. 24 жовтня 2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]Б, яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище «Кербіцька» /а.с. 13/. [PERSON] і [PERSON] мають неповнолітню доньку Марію, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.14а/. [PERSON] 20 серпня 2016 року зареєструвала шлюб зі [PERSON], і змінила прізвище на «Скорко» /а.с.33/. [PERSON] є матір'ю ще однієї дитини - [PERSON], [INFO] /а.с.34/. [PERSON] має постійне місце роботи, але заробітна плата їй не нараховується /а.с.35/, відповідач пояснила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989р.та ратифікованої\~Постановою Верховної\~Ради України № 789-XII від 27лютого 1991 р., суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-III\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Згідно з ч. 1\~ст. 181 СК\~України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. [PERSON] зареєстрована за місцем проживання батька /а.с. 6/, але фактично проживає з матір'ю, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області /а.с.31/ та рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області /а.с.8/. В силу ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.3 ст.181 СК\~України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення (ч. 1\~ст. 182 СК України). Відповідно до\~ст. 192 СК\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено в п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей ( ст. ст.182,\~183,\~184 СК України).\~\~\~\~ Із зазначених\~норм закону\~випливає, що зміна способу аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов'язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року були враховані всі вищезазначені обставини, які мають значення для визначення розміру аліментів, що існували на той час. Дійсно, на сьогодні, змінився сімейний стан позивача, і позивач має ще одну неповнолітню дитину. Разом з тим, [PERSON] також має ще одну малолітню дитину і тимчасово не отримує дохід. Зменшення розміру аліментів, що стягуються на теперішній час на утримання дочки [PERSON] з позивача, потягнуть за собою погіршення рівня життя [PERSON]. А це суперечить вимогами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини. Позивачем не було надано доказів відкриття цільового вкладу на дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed