Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

19 жовтня 1995 року померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач у справі є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, прийняла спадщину, але не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, у п. 3 позовної заяви, просила слухати справу у її відсутності (позовна заява, а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Рівненської сільської ради у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 23). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла 19 жовтня 1995 року у с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 792 від 09 серпня 2016 року (а.с. 12), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Р-798/0-791/6-17 від 03 квітня 2017 року (а.с.13), випискою із списку громадян, членів КСП «Промінь», що додаються до державного акта на право колективної власності на землю (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 в редакції 1963 року). По своїй смерті спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, вчинений 20 квітня 1993 року (а.с. 8), яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON]. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 792 від 09 серпня 2016 року (а.с. 12) доводиться, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Заповітом (а.с. 8), свідоцтвом про смерть (а.с. 7), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9), довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 12 від 09 серпня 2016 року (а.с. 12) доводиться, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка має право спадкувати і прийняла спадщину. Чинність заповіту доведено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти) № 47434618 від 13.04.2017 (а.с. 15). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 47434628 від 13 квітня 2017 року (а.с. 16) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З оголошення в газеті «33 канал від 05 квітня 2017 року (а.с. 10-11), слідує, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 128 від 13 квітня 2017 року (а.с. 17). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved