Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

17 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в сумі 19375,84 доларів США, що станом на 07.12.2015 року за курсом НБУ складало еквівалент 458212 грн. 04 коп. У судовому засіданні представник позивача подала уточнений розрахунок заборгованості та просила стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 18531,83 доларів США, що станом на 07.12.2015 року за курсом НБУ складало еквівалент 438252 грн. 35 коп. Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що банк невірно розрахував заборгованість по кредиту, надав свій контррозрахунок (а/с 119-122). Щодо заявлених вимог до поручителя [PERSON] просив відмовити в іх задоволенні, посилаючись на те, що банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку з 13,5% до 14%, що в силу ст. 559 ЦК України тягне за собою припинення поруки. Крім того, відповідач [PERSON] у своєму запереченні посилається на припинення поруки в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банк в шестимісячний строк не звернувся до поручителя з вимогою про стягнення боргу, строк якої розпочався з 11 лютого 2015 року та закінчився 10 серпня 2015 року, а банк звернувся до суду лише у грудні 2015 року. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги згідно уточненого розрахунку підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 937/08-07, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 31000 доларів США зі сплатою 13,5 процентів річних за користування ними з кінцевим терміном повернення до 20 березня 2023 року (а/с 5-8). Також, 25 березня 2008 року між сторонами було укладено договір поруки № 935/09-237, за яким [PERSON] взяв на себе зобовязання нести солідарну відповідальність перед банком нарівні з [PERSON] за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 937/08-07 (а/с 10-12). Свої зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним [PERSON] належним чином не виконував, у звязку з чим згідно уточненого позивачем розрахунку станом на 07 грудня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 18531,83 доларів США, що еквівалентно 438252 грн. 35 коп., з якої 16762,77 доларів США (396416 грн. 44 коп.) - заборгованість по кредиту, 1040,27 доларів США (24600 грн. 96 коп.) заборгованість за відсотками, 358,61 доларів США (8480 грн. 69 коп.) пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 370,18 доларів США (8754 грн. 25 коп.) пеня за несвоєчасне повернення відсотків, що підтверджується розрахунком (а/с 91-94). Доводи представника відповідачів щодо неточностей в розрахунку заборгованості, наданого позивачем не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Зокрема, є безпідставним твердження представника відповідачів щодо невключення до розрахунку повернутих боржником коштів в сумі 144,76 доларів США, адже розрахунком заборгованості на а/с 92 зазначено, що банк врахував вказану суму у своєму розрахунку. В свою чергу, контррозрахунок заборгованості, наданий відповідачем [PERSON] (а/с 119-122) містить арифметичні помилки при розрахунку сплаченої заборгованості за кредитом. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Доводи відповідача [PERSON] щодо припинення поруки з підстав, передбачених ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Так, банк предявив вимогу до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором з розрахунком процентів відповідно до умов договору 13,5% річних, а тому відповідальність поручителя не збільшилася. Крім того, кредитний договір укладено з кінцевим терміном повернення не пізніше 20 березня 2023 року. Вимогу про дострокове стягнення заборгованості банк направив [PERSON] 16 жовтня 2015 року, а до суду звернувся у грудні 2015 року. Поручителю вимогу про дострокове стягнення заборгованості банк не направляв і одразу звернувся до суду з позовом як до боржника, так і до поручителя. За таких обставин, строк виконання зобовязання не змінювався і кінцевим терміном виконання зобовязання є строк, встановлений договором. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Проте, нарахована позивачем пеня має бути стягнута у гривневому еквіваленті, оскільки ст. 549 ЦК України не передбачена можливість стягнення пені в іноземній валюті. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved