Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

19.07.2019 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за договором позики у розмірі - 10 873,34 грн., пеню за умовами Договору 1% - 49 580,88 грн., 3% річних - 407,53 грн., збитки від інфляції - 1 242,82 грн., а всього стягнути заборгованість в розмірі 62 104,57 (шістдесят дві тисячі сто чотири грн. 57 коп.) та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 грудня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, який був підписаний сторонами. В порядку та на умовах вказаного договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у власність в розмірі 10 873,34 грн. Відповідно до п.1 Договору, факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики від 07 грудня 2017 року. Пунктом 3 Договору передбачено, що позика є безпроцентною. Відповідно п. 5 Договору відповідач зобов`язалася повертати позивачу суму позики протягом чотирьох місяців з дати підписання Договору рівними частинами, а всю суму позики, зазначену в п. 1 Договору до 31 березня 2018 року. Повернення позики (її частини) підтверджується розпискою позивача. На даний час відповідач свої зобов`язання не виконала, тому позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом. В зв`язку з чим просив стягнути з відповідачки на свою користь суму основного боргу, пеню за умовами договору, а також 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до ст.625 ЦК України. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.07.2019 року позовну заяву залишено без руху (а.с.18). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 10.10.2019 року (а.с.33). Ухвалою суду від 10.10.2019 року відкладено розгляд справи (а.с.40). Позивач в судовому засіданні підтримував заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. При цьому пояснив, що він відповідачу реально передавав гроші в борг, знав про те, що у неї були проблеми зі здоров`ям. До теперішнього часу гроші йому повернуті не були. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що дійсно між нею та позивачем був укладений 07.12.2017 року Договір позики, однак реально гроші позивач їй не надавав. Вони разом з позивачем працювали в ТОВ «Праймтрейд», вона була торговим працівником, й через закриття торгової точки на ринку в м.Полтаві, з нею не був здійснений розрахунок за товар. Відповідач говорив їй, що звільнить її не за власним бажанням, а «за статтею», й що суму заборгованості вона має погасити. Через шо й виник вказаний договір позики. В подальшому в судове засідання відповідач не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с.46), про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є\~договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої і другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним\~\~з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій\~статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (статті 1047 ЦК України). Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 07 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. За умовами зазначеного договору позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] у власність грошові кошти в сумі 10873,34 грн., які позичальник зобов`язаний повернути протягом 4 місяців з дати підписання договору рівними частинами не пізніше останнього календарного дня місяця, а всю суму позики до 31 березня 2018 року. За прострочення повернення позики позикодавець вправі нараховувати пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с.26). Доказів виконання своїх зобов`язань та повернення коштів за цим договором відповідачем не надано. Заперечуючи проти позову, відповідач посилалась на те, що позивач не передавав їй в борг суму, вказану в договорі, а ця сума є заборгованістю, що утворилась на підприємстві, де вони разом працювали. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~та частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх заперечень повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі показань свідків, письмових доказів, наявність обставин, які вказують на те, що вона підписувала Договір позики під впливом погроз і внаслідок психологічного тиску, волевиявлення на вчинення правочину не мала\~\~і в дійсності жодних грошових коштів від позивача не отримувала. Разом з тим, позивачкою на підтвердження тих обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, не надано належних, допустимих та достатніх доказів, такі ж твердження ґрунтуються виключно на поясненнях відповідача, які не є доказами у розумінні вимог цивільного процесуального законодавства. Письмова форма же договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. При тому, що відповідно до п.9 Договору зазначено, що підписання цього Договору Позичальником підтверджує факт одержання ним від Позикодавця позики. Належним чином підписаний Договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З договору позики від 07.12.2017 року вбачається, що сторони підписали договір на визначних ними умовах,\~\~в тому числі, що стосуються підтвердження передачі грошей у позику. В судовому засіданні відповідач не заперечувала, що підписувала вказаний Договір позики, з приводу визнання його недійсним до суду не зверталась. Факт укладення договору позики в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Так свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що йому відомо про те, що [PERSON] брала позику у [PERSON] . Він на прохання [PERSON] ставив підпис на договорі, при цьому [PERSON] не заперечувала факту отримання позики. Про наявність у [PERSON] фінансових проблем на роботі йому нічого не було відомо, знає, що вона мала проблеми зі здоров`ям. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] просив його бути свідком, посилаючись на те, що буде позичати [PERSON] гроші. Він погодився, [PERSON] присутня при цьому, не заперечувала проти факту укладення договору, про те, що її примушували до його укладання нічого не говорила. Про те, чи були у неї проблеми фінансового характеру на роботі йому нічого відомо не було. Знає, що у неї були проблеми зі здоров`ям. Таким чином, показання свідків не доводять ту обставину, що Договір позики був удаваним. Враховуючи наведене суд вважає, що укладений сторонами у письмовій формі договір позики є не лише фактом укладення договору, а й доказом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, та відповідач при цьому не довів, що, укладаючи договір позики, обидві сторони мали намір приховати інший правочин. Таким чином, оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики, тому сума боргу підлягає стягненню з неї на користь позивача. За змістом\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття\~610, пункт 3 частини першої статті\~611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша\~статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті). Як вбачається з пункту 4.договору позики від 07 грудня 2017 року позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та на умовах, передбачених договором. Так, п.5 договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повертати суму позики протягом 4 місяців з дати підписання Договору рівними частинами не пізніше останнього календарного дня місяця, а всю суму позики, зазначену в п.1 Договору до 31 березня 2018 року. Згідно з п.6 Договору позики в разі прострочення повернення позики позикодавець вправі нараховувати пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Таким чином оскільки сума позики не була повернута до 31.03.2018 року, позикодавець має право нарахувати пеню згідно з п.6 Договору, починаючи з 01.04.2018 року. Так,\~розмір пені\~з 01.04.2018\~року по\~30.06.2019\~року,\~складає:\~сума позики\~10873,34\~грн.\~(108,73\~грн.\~-\~1%\~від суми\~боргу за\~місяць)\~х 456\~(кількість\~днів заборгованості\~з 01.04.2018\~по 30.06.2019 року включно) = сума пені становить 49580,88 грн. Відповідно до ч.1 ст.1050\~ЦПК України\~у разі,\~\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625\~цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків та збитки від інфляції, відповідно до вимог ст.625 ЦК України, підлягають задоволенню. Так, три процентів річних від простроченої суми складає 407,53 грн., з наступного розрахунку: 10773,34 грн. (прострочена сума боргу) х 456 (кількість днів прострочення за період з 01.04.2018 року до 30.06.2019 року) х 3 : 100 : 356 (кількість днів у році). Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Так, інфляційні втрати за період з квітня 2018 року до березня 2019 року становять 828,55 грн., з наступного розрахунку: індекси інфляції: 100,8 (квітень 2018) х 100,00 (травень 2018) х 100 (червень 2018) х99,3 (липень 2018) х 100 (серпень 2018) х 101,9 (вересень 2018) х 101,7 (жовтень 2018) х 101,4 (листопад 2018) х 100,8 (грудень 2018) х 101,0 (січень 2019) х 100,5 (лютий 2019) = 107,62 %; 10873,34 грн. (сума позики) х 107,62/100 - 10873,34 грн. = 828,55 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню: сума боргу за договором позики від 07.12.2017 року в сумі 10873 грн. 34 коп.; пеня за умовами Договору 1% в сумі 49580 грн. 88 коп., 3% річних в сумі 407 грн. 53 коп., збитки від інфляції в сумі 828 грн. 55 коп. Також з відповідача у відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial