Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

18 лютого 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшим сином повноліття, а потім у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно і до повноліття молодшої доньки. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дітей. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, підтвердивши викладені в ньому обставини та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2005 року, проте проживають окремо. Від даного шлюбу вони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дітей зазначений відповідач. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що діти проживають разом з позивачкою, перебувають на утриманні матері, позивачка не працює, інших доходів не має та відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дітей з боку їх батька. Відповідач є особою працездатного віку, працює, що позивачкою не оспорюється, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своїх дітей. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial