Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

18 січня 2018 року ТОВ «НФС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 3278 грн. 64 коп., посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобовязання виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 19 грудня 2017 року його заборгованість становить 3278 грн. 64 коп., які він в добровільному порядку сплатити відмовляється, а тому позивач просить його позов задовольнити. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 26 лютого 2015 року року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р23.981.75031. Згідно із Кредитним договором Відповідач отримав кредит в розмірі 12274 грн., зі сплатою 20% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору, та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 17.11.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 12151,14 грн. р. між ТзОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «РАНТЬЕ» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 17/11-1. Згідно умов договору факторингу клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 17.11.2016 р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. 28.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», був укладений Договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Р23.981.75031 від 26.02.2015, за яким Відповідач являєтеся боржником. Станом на 19 грудня 2017 року загальна заборгованість за кредитним договором Р23.981.75031 становить 3278,64 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № 29090498175031.980 та розрахунком заборгованості станом на 19 грудня 2017 року. Дані обставини підтверджуються заявою про надання кредиту, умовами та правилами надання банківських послуг, кредитним договором, розрахунком заборгованості, статутом ТОВ «НФС», договорами факторингу. Згідно ч.1 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. ч. 2 цієї статті визначено, що права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1077, 1078 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися алежним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст.625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконав зобовязання з повернення грошових коштів ТОВ «НФС», з нього слід стягнути суму неповернутого кредиту. Судові витрати по справі становлять 1600 грн. 00 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved