Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

19.04.2016 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про скасування рішення виконавчого комітету та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.01.1994 року на її імя на підставі рішення виконавчого комітету Бузької сільської ради народних депутатів Вознесенського району Миколаївської області № 89 від 03.11.1993 року був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,3081 га., яка складається з двох окремих земельних ділянок площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,0581 га для ведення домашнього підсобного господарства . На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок № 66 ( після пере нумерації 88 ) по вул. Леніна в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, на який належить на праві спільної часткової власності їй, [PERSON] та [PERSON] Вказаний державний акт містить величезну кількість помилок, а саме в ньому невірно вказано її прізвище замість «Паночек» - «Паночок», в державному акті вказано два цільових призначення земельної ділянки, крім того, державний акт має бути виданий на трьох співвласників. Оскільки внести зміни або виправлення в рішення органу місцевого самоврядування та до правовстановлюючого документа на землю в адміністративному порядку, неможливо, позивач просила про часткове визнання його недійсним та скасування оскаржуваного рішення № 89 від 03.11.1993 року, а також визнання недійсним виданого на його підставі правовстановлюючого документа - державного акту на право приватної власності на землю від 27.01.1994 року. Ухвалою судді від 19.04.2016 року до участі до справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено - Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області, [PERSON], [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, проте направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних них підстав. \~Судом встановлено, що\~\~\~\~позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.12.1990 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.12.1999 року, державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, належить 2/3 частки житлового будинку № 66 ( після перенумерації 88 ) по вул. Леніна в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області ( а.с. 13-14, 15-16 ). [PERSON] та [PERSON] належать 1/6 частка вищевказаного житлового будинку, кожному, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 14.12.1999 року, державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори ( а.с. 15-16). Відповідно до рішення Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 31.01.2001 року № 12 перенумеровано будинки в с. Бузьке по вул. Леніна, новий номер будинку 88, старий 66 ( ас. 12 ). 27.01.1994 року на ім'я [PERSON] виконавчим комітетом Бузької сільської ради народних депутатів Вознесенського району Миколаївської області на підставі рішення за № 89 від 03.11.1993 року був виданий державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі\~\~\~\~реєстрації державних актів\~\~\~\~на право приватної власності\~\~\~\~на землю за № 191 (а.с. 10). Згідно даного акта [PERSON] набула у власність земельну ділянку, загальною площею 0,3081 га. для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства. Проте, визначення площі земельних ділянок за різними цільовими призначеннями, їх конфігурацію обумовлений документ не містить.\~\~ Разом з тим,\~\~ за рішенням виконавчого комітету Бузької сільської ради народних депутатів Вознесенського району Миколаївської області за № 89 від 03.11.1993 року, яким вирішувалося питання щодо передачі в приватну власність безкоштовно громадянам земельних ділянок для обслуговування житлових будинків та особистого підсобного господарства, за [PERSON] закріплена земельна ділянка площею 0,3081 га в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області по вул. Леніна, 66 , із яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0,0581 га для ведення домашнього підсобного господарства ( а.с. 11 ). Крім того, вищевказана земельна ділянка передана у власність лише одного із співвласників житлового будинку, для обслуговування якого вона надавалася, що є порушенням положень, передбачених ст.ст. 6,42,67 ЗК України 1990 року. Згідно ч. 1 ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час передачі у власність ділянки) громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва;\~\~дачного і гаражного будівництва. [PERSON] передбачав право на отримання ділянок у власність окремо по кожному виду користування (з окремим визначенням площі кожної з них). Передача розташованих на території міст земельних ділянок у власність громадян належала до відання міських Рад народних депутатів (ст.ст. 10, 17 ЗК України 1990 року, ст.ст. 19, 35, 42 чинного на час передачі ділянки Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування»). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передавалися у власність або надавалися в користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Зазначені земельні ділянки передаються у власність\~\~\~\~на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно - кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації тощо). Судом встановлено, що земельна ділянка передана [PERSON] з порушеннями, а саме в оскаржуваному рішенні зазначено про передачу у власність ділянки одним масивом без розмежування, яка ділянка передається для обслуговування житлового будинку, яка - для ведення особистого підсобного господарства. В той же час з перевищенням встановленої законом площі, до того ж відсутня земельно - кадастрова документація. Отже, орган місцевого самоврядування, використовуючи надані йому чинним на той час\~\~Земельним кодексом України\~\~повноваження на передачу у власність громадян земельних ділянок, таких обставин не врахував, допустив порушення ст.ст. 6, 17,19, 22,56 ЗК України 1990 року. Таким чином прийнятий відповідачем акт в цій частині порушує права позивача в сфері земельно-правових відносин. Зі змісту ч. 2\~\~\~\~ст. 144 Конституції України\~\~\~\~та ч.ч. 1, 10\~\~\~\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~\~\~\~вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності\~\~ Конституції\~\~\~\~або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності\~\~\~\~Конституції\~\~\~\~чи законам України). Проте згідно ст. 74 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед\~\~\~\~юридичними\~\~\~\~і\~\~\~\~фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року). Тому суд прийшов до висновку, що рішення в оскаржуваній частині, як протиправне, підлягає скасуванню в судовому порядку. За встановлених обставин не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону та відповідно до ч. 1\~\~\~\~ст. 155 ЗК України\~\~підлягає визнанню недійсним й виданий на підставі оскаржуваного рішення державний акт на право приватної власності на землю. Крім того, зважаючи на ту обставину, що внести виправлення в прізвище власника земельної ділянки до оспорюваного правовстановлюючого документу неможливо суд вважає, що і з цих підстав позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved