Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

18.01.2018 р. керівник Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області радника юстиції [PERSON] в інтересах держави в особі сектору охорони здоровя [PERSON] РДА звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 19.04.2017 р. біля 19 год. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння та керуючи автомобілем марки Мерседес-Бенц моделі Спрінтер 315 на чеській реєстрації, на автодорозі Н.Ворота-Буштино у с.Негровець біля будинку № 521, проявивши неуважність як водій до дорожньої обстановки, погодніх умов, не забезпечивши безпеки руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких 30.04.2017 р. помер в [PERSON] райлікарні. Вироком Міжгірського районного суду від 30.06.2017 у справі № 302/492/17 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 КК України та призначеному йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк на 5 (пять) років з позбавлення право керування транспортними засобами на 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 135 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, та на підставі ст.ст. 75, п.п.1,2 ст. 76 КК України [PERSON] звільнено від покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. 01.08.2017 року вищезазначений вирок суду набрав законної сили. Потерпілий [PERSON] від вищезазначених кримінальних правопорушень перебував на стаціонарному лікуванні в [PERSON] районній лікарні з 19 по 30 квітня 2017 року. Вартість перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні у медичному закладі склала 3250,17 грн.. Тому просить стягнути з [PERSON] витрати понесені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від вчиненя кримінальних правопорушень в сумі 3250,17 грн.. Прокурор Гримут Д.Ю. при розгляді справи позовні вимоги підтримав повністю, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав повністю. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно вироку Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.06.2017 року [PERSON] визнано винним та засуджено у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 286 ч.2 та ст. 135 ч.1 КК України. Як вбачається з вироку суду, [PERSON] визнав вину у вчиненні ним вищезазначених кримінальних правопорушень. В зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] в період з 09.04.2017 р. по 30.04.2017 р. перебував на стаціонарному лікуванні в [PERSON] районній лікарні. Згідно розрахунку сектору охорони здоров'я [PERSON] РДА на лікування [PERSON] було витрачено суму в розмірі 3250,17 грн., що підтверджується розрахунком [PERSON] Відповідача [PERSON] було визнано винним та засуджено по кримінальній справі, витрати, зазначені у позові, відповідачем не відшкодовані, та при винесенні вироку по кримінальній справі з відповідача не стягувалися. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 р. за № 11 роз'яснено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. З матеріалів справи вбачається, що між злочинними діями відповідача та лікуванням потерпілого [PERSON] є причинний зв'язок, а тому з врахуванням вищенаведеного витрати на стаціонарне лікування потерпілого мають бути відшкодовані відповідачем повністю. Згідно з п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 142 ч.1 ЦПК України та ст. 7 ч.3 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, то є підстави для стягнення з відповідача 50 відсотків судового збору в користь держави, так як позивач при подачі такого бува звільнений.

Outcome: approved