Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

18.12.2020 року до суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умов, що вона буде продовжувати навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Свій позов позивач мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 16 листопада 2014 року розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається на денній формі за кошти фізичних осіб. в Черкаському державному технологічному університеті на бакалаврському освітньому рівні за спеціальністю 241 «Готельно-ресторанна справа». Дочка не має можливості працевлаштуватися та самостійно заробляти на життя, а тому перебуває на її утриманні. Відповідач має можливість утримувати спільну дочку на час її навчання. А тому, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 18.12.2020 року і до досягнення донькою 23-річного віку та не довше ніж до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. На виконання вимог ст. 278 ЦПК України, 22.03.2021 року від представника відповідача - адвоката Давигори С.А. надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача заперечує проти позову частково, вказуючи, що на утриманні відповідача знаходиться дружина, яка не працює та двоє неповнолітніх дітей 2011 та 2008 року народження. [PERSON] працевлаштований на підприємстві «VІВЕ» Анети Баранської у м.Домброва-Гурнича на посаді автомеханік на визначений час з 01.05.2020 року по 31.03.2021 року, працює та отримує заробітну плату в розмірі 1920 польських злотих, з яких 500 злотих витрачає на оренду квартири, де проживає сім`я на 1420 польських злотих йде на утримання сім`ї, придбання продуктів. Відповідно з цієї суми Відповідач може оплачувати аліменти, але не в ј частці від доходу, що заявлена позивача, а в меншій, тобто 1/8 частині, що становить 1500 грн. 09.03.2021 представником відповідача - адвокатом Давигорою С.А. надано заперечення на відповідь на відзив. 10.03.2021 позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач має змогу і повинен надавати допомогу спільній дитині. Вважає, що всі докази надані відповідачем не є належними та допустимими. Також зазначила, що відповідач [PERSON] має у власності квартиру [ADDRESS] . Крім того, вказала, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина від іншого шлюбу, аліменти на яку сплачує її батько [PERSON] . Дитина часто хворіє, неможливо оформити її в садочок та в з`язку з цими обставинами позивачка не може влаштуватися на роботу, а коштів, які вона отримує недостатньої для забезпечення дітей всім необхідним: продуктами харчування, розвитку, за необхідністю ліками. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Причину неявки суду не повідомила. Представник позивача адвокат Білий М.М. у судове засідання з`явився, позов підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача - адвокат Давигора С.А. в судовому засіданні повністю підтримала доводи викладенні у відзиві на позов. Додала, що позивач свій побут та умови проживання бажає забезпечити за рахунок відповідача, що є недопустимим. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 листопада 2004 року розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія та номер [NUMBER] від 08.02.2005 (а.с.8). Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якої у графі «батько» записаний [PERSON] (а.с.7). [PERSON] досягнула повноліття і навчається на денній денній формі за кошти фізичних осіб. в Черкаському державному технологічному університеті на бакалаврському освітньому рівні за спеціальністю 241 «Готельно-ресторанна справа», термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою №190/20 від 30.11.2020 року року (а.с.14). Стаття 6 СК України визначає, що правовий статус дитини особа має до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В ч.2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. В п.20 ПП ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При вирішенні спору, враховує слідуючі обставини, а саме, те, що [PERSON] є повнолітньою, навчається і те, що батьки мають змогу утримувати її в період навчання, оскільки обоє є працездатними особами. Предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, так як обов`язок по її утриманню покладається на обох батьків. Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Встановивши, що дочка сторін, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та необхідності стягнення аліментів. При визначені розміру аліментів суд враховує, крім встановлених обставин, прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2021 році, перебуванні на утриманні платника аліментів двох неповнолітніх дітей. Для забезпечення рівності балансу забезпечення прав всіх учасників процесу необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно. Такий висновок буде відповідати принципу рівності можливостей сторін у справі (позивача та відповідача) та необхідного забезпечення їхнього обов`язку по утриманню дочки, що покладений на них діючим законодавством. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачем даний позов поданий до суду 18.12.2020 року, тому з вказаної дати суд стягує аліменти.

Outcome: partial