Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

18 червня 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 12.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис № 23769, яким на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернено стягнення в розмірі 9629,79 гривень. Вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням чинного законодавства. Окрім того, посилалась на те, що з наданих нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису не можливо встановити безспірність вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] . На підставі викладеного просила суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Так, відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» не погодившись із позовом надав відзив на нього у якому зазначив, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Обставини наявності спору про заборгованість встановлюються судом відповідно до загальних засад цивільного судочинства. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 23769 від 12.02.2021 р., виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2021 року по справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. 13 жовтня 2021 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача. В заяві зазначено, що заявлені позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович у судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна у судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про дату та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до наступного. 12.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис реєстровий № 23769, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № Ск-1107-007272/4-2008 від 22.04.2008, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк», право вимоги за яким перейшло на користь ТОВ «Вердикт Капітал», а саме заборгованості у сумі 8979,79 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5162,15 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 1125,43 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 3,74 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсотками 2688,47 грн.; а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 650,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 9629,79 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.07.2019 року по 27.01.2021 року (а.с. 49) На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження ВП № 64660961 з примусового виконання виконавчого напису № 23769 виданий 12.02.2021 та 01.03.2021 року винесено постанову про стягнення з боржника, якою є [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 9629,79 гривень. (а.с. 51) Так, за правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що нотаріус під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не дотримався всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки позивач стверджує, що ніяких угод з ТОВ «Вердикт Капітал» не укладала та не має фінансових зобов`язань перед товариством. Крім того, [PERSON] вказує, що на її адресу не надходило вимоги-повідомлення про погашення заборгованості, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги. Дані твердження [PERSON] не спростовуються відповідачем. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази безспірності заборгованості позивача, суд приходить до висновку про порушення процедури вчинення виконавчого напису, що є безумовною умовою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, а саме, витрати по сплаті судового збору та витрати на оплату правничої допомоги. Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання правової допомоги від 14 червня 2021 року, укладеному між позивачем [PERSON] та адвокатом Маркело В.О. (а.с. 119, 120). Зокрема, адвокатом Маркело В.О., згідно з актом виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги № 14 від 14.06.2021 року (а. с. 121) надано обсяг правової допомоги позивачу у вигляді складання позовної заяви, складання клопотань про витребування доказів, направлення судових повісток учасникам справи, участь в судових засіданнях, за що позивачем були сплачено адвокату 4000,00 гривень, на підтвердження чого суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 16, підписаною адвокатом (а. с. 122). Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 4000,00 грн., витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», на користь позивача [PERSON] . При цьому,суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву на предмет необхідності відмови у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки позивач з поважних причин не міг подати докази, що підтверджували б розмір понесених ним судових витрат під час подачі позовної заяви. Таким чином, враховуючи зазначені норми Закону, а саме особливості розподілу судових витрат між сторонами у справі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 гривень. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду із позовною заявою у розмірі 908 грн. Отже, викладене у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі.

Outcome: approved