Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

19.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] шкоду, завдану злочином, у розмірі 8300,00 грн., яка складається з матеріальної шкоди в сумі 7300,00 грн., з якої інфляційні втрати становлять 520,00 грн., та моральної шкоди, яку позивачка оцінює в 1000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вироком Золочівського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року у кримінальній справі № 622/698/16-к [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за фактом крадіжки у [PERSON], та призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. А саме, позивач зазначила, що у період часу з червня 2015 року [PERSON] разом зі своєю родиною винаймав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належить [PERSON] У зв'язку із тим, що [PERSON] був невдоволений умовами для подальшого проживання, останній віднайшов нове місце мешкання і не попередивши про своє рішення [PERSON], вирішив покинути будинок разом зі своєю родиною. Станом на 10.03.2016 року родина [PERSON] винайняла та переїхала до будинку [ADDRESS], куди перевезли свої особисті речі. Але [PERSON], покидаючи будинок [PERSON], маючи при цьому прямий, раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, і переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, зібрав окрім речей, які належать його родині, ще і частину речей, які належать [PERSON], а саме: ковдру шерстяну, ковдру байкову, емальоване відро, чавунну батарею на 9 секцій, гардину кухонну, вовняний килим, 2 подушки з наповненням пуху, тазок пластиковий, віник господарський, совок металевий, пилку по дереву ручну, чавунну плиту від домової печі на 2 конфорки з колами, сапку садову з дерев'яною ручкою, швабру дерев'яну, кип'ятильник відерний, полотенце бавовняне 2 шт. Всі речі [PERSON] переніс до нового місця мешкання і користувався ними для своїх побутових цілей. Внаслідок вчинення злочину позивачці також була завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 1000,00 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала. Дослідивши документи та матеріали справи, письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 12.07.2016 року по кримінальні справі №622/698/16-к відповідача було визнано винним у вчиненні злочину за ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Зазначений вирок набрав законної сили 12.08.2016 року. Згідно із ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 6780,00 грн., яку [PERSON] під час судового розгляду кримінального провадження визнав, та моральну шкоду і ця обставина є обов'язковою для суду при розгляді цієї справи. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди належить задовольнити, а саме, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6780,00 грн. та інфляційни втрати в розмірі 520,00 грн., а всього 7300,00 грн. Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом установлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, злочин, вчинений відповідачем призвів до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, остання зазнала душевних страждань. Очевидним є те, що вчиненим відповідачем злочином позивачу завдано моральної шкоди. При цьому немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, їх тривалість, неможливість відновлення немайнових втрат, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 1000,00 грн. Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, а тому його позов належить задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави слід стягнути 640 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved