Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

19.10.2020 позивач звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на особистий рахунок дитини, відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України»; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на особистий рахунок дитини, відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України»; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на особистий рахунок дитини, відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України»; - стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини на особистий рахунок дитини, відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України»; Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . 27.11.2019 року мати відмовилась забирати своїх дітей з КНП «Перинатальний центр м.Києва», про що 27.11.2019 були складені акти закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовились забирати з пологого будинку, іншого закладу охорони здоров`я. Згідно з заяв про відмову забрати дітей з пологого будинку мати вказала, що в неї відсутні засоби та можливості догляду за дітьми. [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином Китайської Народної Республіки - [PERSON] , згідно актового запиту про шлюб №299 від 12.03.2019 року складений Шевченківським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). У зв`язку з тим, що батьки дітей не вжили заходів щодо реєстрації народження дітей, реєстрація народження [PERSON] та [PERSON] була проведена співробітником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації. 10.03.2020 року [PERSON] та [PERSON] були поставлені на облік дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації. [PERSON] жодного разу не з`явилася на прийом до служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації. Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації було встановлено, що [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з гр. [PERSON] , його матір`ю - [PERSON] , та спільним дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.07.2020, з`ясовано, що квартира за адресою: [ADDRESS] , однокімнатна, житловою площею 11 кв.м. В помешканні тісно, діти не мають окремих спальних місць. Місце для створення належних умов для проживання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою відсутнє. [PERSON] повідомила співробітникам служби про те, що ніхто з її родини не працює, а сама вона не працює близько 10 років та має боргові зобов`язання. 17.09.2020 [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини з метою розгляду питання про доцільність (недоцільність) позбавлення її батьківських прав відносно дітей. На засідання не з`явилася. Щодо батька малолітніх дітей - [PERSON] , відповідно до інформації наявної в Реєстрі територіальної громади м.Києва, відомостей про реєстрацію на території м.Києва відсутня. Інформація про місце проживання (перебування) [PERSON] , в службі у справах дітей та сім`ї відсутня. З 17.02.2020 по 19.06.2020 [PERSON] та [PERSON] перебували в Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького. За час перебування дітей в закладі батьки дітей - [PERSON] та [PERSON] , жодного разу дітей не відвідували, не цікавились станом здоров`я та розвитком, вихованням та проживанням дітей. За весь час перебування дітей на обліку в службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації батьки дітей до служби не зверталися із заявами щодо побачення з дітьми, щодо участі в матеріальному забезпечені дітей, а також, щодо повернення дітей на виховання в сім`ю. З наведених підстав для захисту інтересів дітей просять позов задовольнити в повному обсязі. 06.10.2020 суду був наданий висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в якому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 19.10.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 09.12.2020 було відкрито провадження по справи та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 27.01.2021 до суду надійшла заява від начальника відділу реєстрації актів цивільного стану в якому останній просить вказану справу розглядати за відсутності представника. 02.02.2021 до суду надійшло клопотання від позивача про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву на позовну заяву в встановлені судом строк подано не було. 05.03.2021 до суду надійшло клопотання від позивача та були наданні копії карток реквізитів із зазначенням особистих рахунків, відкритих на [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 10.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До суду надійшла заява від представника позивача в якому останній просив провести розгляд справи за його відсутності та у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставили. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . 27.11.2019 року мати відмовилась забирати своїх дітей з КНП «Перинатальний центр м.Києва», про що 27.11.2019 були складені акти закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовились забирати з пологого будинку, іншого закладу охорони здоров`я. Згідно з заяв про відмову забрати дітей з пологого будинку мати вказала, що в неї відсутні засоби та можливості догляду за дітьми. [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином Китайської Народної Республіки - [PERSON] , згідно актового запиту про шлюб №299 від 12.03.2019 року складений Шевченківським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). У зв`язку з тим, що батьки дітей не вжили заходів щодо реєстрації народження дітей, реєстрація народження [PERSON] та [PERSON] була проведена співробітником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації. 10.03.2020 року [PERSON] та [PERSON] були поставлені на облік дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування в службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації. [PERSON] жодного разу не з`явилася на прийом до служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації. Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації було встановлено, що [PERSON] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом з гр. [PERSON] , його матір`ю - [PERSON] , та спільним дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 30.07.2020, з`ясовано, що квартира за адресою: [ADDRESS] , однокімнатна, житловою площею 11 кв.м. В помешканні тісно, діти не мають окремих спальних місць. Місце для створення належних умов для проживання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою відсутнє. 17.09.2020 [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини з метою розгляду питання про доцільність (недоцільність) позбавлення її батьківських прав відносно дітей. На засідання не з`явилася. Щодо батька малолітніх дітей - [PERSON] , відповідно до інформації наявної в Реєстрі територіальної громади м.Києва, відомостей про реєстрацію на території м.Києва відсутня. Інформація про місце проживання (перебування) [PERSON] , в службі у справах дітей та сім`ї відсутня. З 17.02.2020 по 19.06.2020 [PERSON] та [PERSON] перебували в Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького. За час перебування дітей в закладі батьки дітей - [PERSON] та [PERSON] , жодного разу дітей не відвідували, не цікавились станом здоров`я та розвитком, вихованням та проживанням дітей. За весь час перебування дітей на обліку в службі у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації батьки дітей до служби не зверталися із заявами щодо побачення з дітьми, щодо участі в матеріальному забезпечені дітей, а також, щодо повернення дітей на виховання в сім`ю. Також суд погоджується з висновком органу опіки та піклування від 06.10.2020 №108-12594 та приходить до висновку про байдужість батьків стосовно подальшої участі у вихованні своїх дітей. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п. 1-2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, а також, що вона він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, відповідачі своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей: сина - [PERSON] та доньки - [PERSON] не виконують, зокрема не забрали їх з дитячого будинку не відвідували та не цікавились їх життям та розвитком у закладі, де перебували на вихованні діти, протягом тривалого часу та не здійснюють жодних дій, спрямованих на виконання батьківських обов`язків, при чому роблять це свідомо, тобто без поважних причин. Як вбачається з Висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації № 108-12594 від 06.10.2020 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на даний час влаштовані під опіку в сім`ю громадян України. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-12594 від 06.10.2020 про позбавлення батьківських прав, [PERSON] була запрошена на засіданні комісії з питань захисту прав дитини з метою розгляду питання про доцільність (недоцільність) позбавлення її батьківських прав, проте на засідання не з`явилася. Суд вважає Висновок №108-12594 від 06.10.2020 обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованими, у зв`язку з чим приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачів аліментів на утримання дітей, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі по 50% відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку окремо, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пп.14 п. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмрі 1681,60 з кожного. Отже, позовні вимоги Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації підлягають задоволенню.

Outcome: approved