Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

17 грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину обґрунтувавши заявлені позовні вимоги наступним. Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.07.2014 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України. Після отриманих 08 квітня 2014 року внаслідок протиправний дій відповідача тілесних ушкоджень позивач був вимушений звертатись до Центральної районної лікарні м. Красний Лиман, проходив амбулаторне лікування на яке витратив 826,15 грн. Крім матеріальної шкоди діями [PERSON] позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що під час скоєння проти нього злочину він переніс фізичну біль та страждання, перебував на обстеженні та амбулаторному лікуванні; на частині його тіла було видно великий сінець. Це звертало увагу на нього односільчан, примушувало пояснювати звідки в нього таке ушкодження, а в подальшому він не виходив з подвір'я, щоб уникнути цієї незручності у спілкуванні зі знайомими. розмір заподіяної моральної шкоди визначив в сумі 5000 грн. Просить позовні вимоги задовольнити та вирішити питання про судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити. навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав з тих підстав, що тілесних ушкоджень позивачу не заподіював та відповідно не повинен відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм деліктні цивільні правовідносини у яких реалізуються зобов'язально-правові засоби захисту абсолютних прав потерпілого. Судом встановлено, що вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 04.07.2014 року. який набрав законної сили 04 липня 2014 року. [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 700 грн. На підставі закону України «Про амністію у 2014 році» [PERSON] був звільнений від відбування покарання Під час розгляду кримінальної справи № 236/1213/14-к судом встановлено, що 08.04.2014 року в період часу з 16 години 30 хвилин до 17 години 00 хвилин біля домоволодіння №69 по вул. Октябрській в с. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті існуючих неприязне них стосунків виникла сварка, в процесі якої [PERSON], діючи умисно. усвідомлюючи протиправність своїх діянь, завдав одного удару кулаком по голові [PERSON] заподіявши останньому синець правового вуха. який відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легких тілесних ушкоджень (а.с. 34-37). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою Суд вважає, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій [PERSON], стосовно якого ухвалено вирок, що набрав законної сили, це судове рішення є обов'язковим для суду лише щодо з'ясування питань, чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Тому суд не приймає до уваги доводи відповідача про його непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] При цьому суд приходить до висновку, що обов'язок відшкодувати заподіяну [PERSON] шкоду покладається на відповідача з наступних підстав. Чинним законодавством України (ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК) передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Суд вважає що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачем надані копії чеків на придбання медичних виробів і препаратів на суму 826,15 грн. (а.с.9). Однак, після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК позивач не надав ніяких доказів на підтвердження призначення йому лікування, переліку медичних препаратів, їх кількості та тривалості лікування, тому суд відповідно до вимог статей 212, 213 ЦПК ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК ухилився від доведення обставин, на які посилався. Крім того, досліджені в судовому засіданні амбулаторні картки на ім'я позивача не містять інформації про призначення лікування [PERSON] у зв'язку з отриманим тілесним ушкодженнями в наслідок протиправних дії [PERSON] З виписки з амбулаторної картки № 35253 Краснолиманської ЦРЛ вбачається, що [PERSON] 24.04.2014 року з діагнозом забій правої щоки направлявся лікарем травматологом для проведення рентгенографії. Тому суд, приходить до висновку про недоведеність позивачем понесених ним витрат пов'язаних з лікуванням в наслідок отриманих тілесних ушкоджень від протиправних дій відповідача, а тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. З урахуванням встановлених обставин, характеру правопорушення і ступеню вини [PERSON], ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень [PERSON], глибини фізичних та душевних страждань, принципу розумності та справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу відповідачем і стягнути на користь позивача на відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд приходить к наступному висновку. Під час розгляду позивачем були понесені судові витрати на надання правової допомоги адвокатом [PERSON]: юридичної консультації та складання позовної заяви про відшкодування матеріальної і моральної шкоди в розмірі 200 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог майнового та не майнового характеру в сумі 2000 грн. що складає 34,33% від заявлених позовних вимог в сумі 5826,15 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати в сумі 85,83 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. виходячи з задоволених позовних вимог немайнового характеру.

Outcome: partial