Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

19.07.2016 року позивач звернувся із позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин між [PERSON], померлою [INFO] в с.Олександрівка Козельщинського району Полтавської області, і [PERSON], [INFO], як між прабабою і правнуком, а також визнати за [PERSON], [INFO], право власності на земельну частку (пай) площею 4.50 умовно кадастрових гектари, надану згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка розташована на території Василівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті його баби [PERSON], 1937 року народження, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Його батько [PERSON], син померлої, як спадкоємець першої черги, отримав у спадщину після її смерті земельну ділянку розташовану за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Рокитненська сільська рада, СТ «Відпочинок». [INFO] помирає його батько [PERSON]. Після його смерті позивач як єдиний спадкоємець за законом, отримав у спадщину квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], яку за життя подарувала йому його мати [PERSON] (договір дарування від 04.02.2008 року). Серед документів померлого батька позивачем був знайдений сертифікат серія [NUMBER], виданий Козельщинською районною державною адміністрацією Полтавської області, на підставі розпорядження Козельщинської райдержадміністрації від 16.12.1996 року №485, на право на земельну частку (пай), розміром 4.50 умовно кадастрових гектари, вартістю 11 885 грн., розташовану на території Василівської сільської ради Козельщинського району, на ім'я його прабаби - [PERSON], померлої [INFO] в с.Олександрівка Козельщинського району, а також знайдено заповіт від 01.02.1993 року, посвідчений секретарем Василівської сільської ради, складений його прабабою - [PERSON], яким вона все своє майно заповіла свої дочці (його бабі) [PERSON]. 5 травня 2016 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Цемаха В.А. про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої прабаби - [PERSON]. Постановою, винесеною приватним нотаріусом Крменчуцького міського нотаріального округу Цемахом В.А. від 20.05.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Одразу після відкриття спадщини після [PERSON], всі дії по управлінню земельною часткою (паєм) здійснювались його бабою - [PERSON] і його батьком - [PERSON] Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу і прийняти рішення без його участі, за участю його представника за довіреністю - [PERSON]. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та з проханням розглянути справу без представника відповідача. Позовні вимоги визнає повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус нотаріального округу Полтавської області Цемах Володимир Аркадійович належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду заяву в якій просить суд розглянути вказану цивільну справи без його участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Козельщинська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання представника не забезпечила, подала заяву, в якій вказала, що не має самостійних вимог по справі, щодо предмету спору, а також заперечень проти позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду заяву в якій просить суд розглянути вказану цивільну справи без участі представника, а також заперечень, доповнень, клопотань не має. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. З листа Козельщинського районного відділу ДРАЦС ГТУ юстиції в Полтавській області вбачається, що книги державної реєстрації актів цивільного стануза період 1934-1940 роки не збереглися, по первинним актовим записам не виявлено актового запису про народження [PERSON] (а.с.65). Допитана в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] показала, що познайомилась на весіллі з [PERSON], оскільки [PERSON] казала, що то її рідна мати. Також це казав її чоловік - [PERSON] Одного разу після весілля вона разом з [PERSON] їздила до [PERSON] в село, де вона жила. Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] показала, що [PERSON] була її свекров'ю. Вона казала, що [PERSON] є її матір'ю. Вони часто їздили до неї в село Олександрівка. Її чоловік був єдиним сином [PERSON] та [PERSON] Чула, що вони щось розмовляли про земельний пай. Із заповіту [PERSON] також вбачається, що вона його склала на користь своєї доньки - [PERSON] (а.с.12). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], а позивачем доведено те, що він є правнуком [PERSON]. Згідно ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцем першої черги за законом є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статі 21 цього Кодекса. [INFO] померла прабаба позивача [PERSON] (а.с.11). До смерті [PERSON], яка проживала за адресою: с.Олександрівка, Козельщинського району, Полтавської області, отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яка розташована на території Василівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, площею 4.50 умовних кадастрових гектари (а.с. 10). Згідно з довідкою Василівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала одна (а.с.89). 01.02.1993 року [PERSON], склала заповіт, яким все своє майно заповіла дочці - [PERSON]. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Василівської сільської ради Маляренко К.В. (а.с.12). [PERSON] є рідною донькою померлої та прийняла спадщину у строк, передбачений ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), шляхом фактичного вступу та управління майном померлої [PERSON], про що свідчить наявність оригіналу сертифікату на право на земельну частку пай. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, земельна частка (пай) належала [PERSON] з моменту смерті [PERSON] [INFO] померла [PERSON] (а.с.23). Згідно витягу зі Спадкового реєстру за померлою [PERSON] заповітів чи спадкових договорів не зареєстровано. [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с.22) та є єдиним спадкоємцем, який прийняв за нею спадщину (а.с.68,69). Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином, земельна частка (пай) належала [PERSON] з моменту смерті [PERSON] [INFO] помер батько позивача - [PERSON] (а.с.9, 24). Згідно витягу зі Спадкового реєстру за померлим [PERSON] заповітів чи спадкових договорів не зареєстровано. Позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за померлим (а.с.68, 70). Таким чином, земельна частка пай належить позивачу з моменту смерті [PERSON] 10.05.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області із заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) після померлої [INFO] прабаби - [PERSON], однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у зв'язку з тим, що спадкова справа не заведена, заявником не підтверджено фактів виконання [PERSON] та [PERSON] вимог ст.549 ЦК УРСР, діючого станом на [INFO], Цивільного кодексу Української РСР, а саме: фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном та/або подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, заявником не надано документів що підтверджують місце відкриття спадщини, заявником не підтверджено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також не надано всіх необхідних документів, що підтверджують право власності померлої на земельну частку (пай), в тому числі Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.15 - 16) Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання позивача власником зазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved