Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

17 вересня 2015 року Очаківська районна державна адміністрація Миколаївської області звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] із позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідачі не забезпечують належних умов для утримання, виховання, навчання та розвитку дітей, мають нестабільне матеріальне становище, зловживають алкогольними напоями, відмовляються від співпраці з представниками сільської ради, педагогічними, медичними та соціальними працівниками, після тимчасового відібрання дітей до Миколаївського обласного будинку дитини, відповідачі жодного разу їх не відвідували та не намагалися їх повернути. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про задоволення позову. Прокурор Очаківської міжрайонної прокурори Миколаївської області в судовому засіданні висловив думку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечують належних умов для утримання, виховання, навчання та розвитку дітей, а тому позбавлення їх батьківських прав буде здійснено в інтересах малолітніх дітей. Відповідачі за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відсутні, а тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явилися, про причини своєї неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с. 9-11). З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 06 серпня 2014 року № 00014273333 та № 00014273864, від 21 лютого 2015 року № 00015077587 вбачається, що відомості про батька малолітніх дітей записані у відповідності до ст. 126 Сімейного кодексу України (далі - СК України), тобто за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (а.с. 12-14). З довідок Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, характеристик за підписом голови Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, довідок про стан здоров'я дітей, доданих до позовної заяви вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю разом з дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] в будинку [ADDRESS] за місцем проживання відповідачі характеризуються негативно, зловживають алкогольними напоями, не працюють, дітям уваги не приділяють та про них не піклуються (а.с. 15-25, 44-48, 50-53, 93, 95, 100, 101). Актами обстеження матеріально - побутових умов, які складені в період з липня 2014 року по серпень 2015 року, встановлено, що відповідачі проживають в будинку, який обладнаний пічним опаленням та потребує капітального ремонту, в будинку частіше присутній безлад, брудно. Діти одягнені в брудний одяг, дитяча кімната не обладнана, відсутнє ліжко для немовляти, продукти харчування мають однотипний набір, відсутні нормальні умови для проживання та виховання дітей (а.с.157 - 177). Відповідно до витягів з протоколів засідання адміністративної комісії при виконкомі Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області та витягів з протоколів засідання виконавчого комітету Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за період 2014-2015р.р., [PERSON] та [PERSON] неодноразово запрошувались на засідання вказаної комісії та виконавчого комітету, на яких обговорювалися питання щодо незабезпечення ними належних умов для виховання дітей, їх проживання, розвитку та навчання. Зі сторони відповідачів неодноразово надходили запевнення про взяття до уваги всіх зауважень щодо виховання дітей (а.с. 54 - 62). Відповідно до наказів служби у справах дітей від 29 липня 2014 року № 59 та від 23 лютого 2015 року № 12, малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік дітей, які проживають в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с. 86-87). Наказом № 34 від 27 серпня 2014 року Очаківського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, сім'ю [PERSON] взято під соціальний супровід та з останньою укладено договір соціального супроводу № 18 від 27 серпня 2014 року, з метою подолання складних життєвих обставин шляхом надання комплексу соціальних послуг (а.с. 118, 119). Як вбачається з копії плану соціального супроводу сім'ї [PERSON] та актів соціального інспектування, більша частина вказаного плану не виконано відповідачами, або виконано з порушеннями (а.с.120-154). Згідно заяв [PERSON] та [PERSON], на підставі розпоряджень голови Очаківської райдержадміністрації від 23 грудня 2014 року № 217, № 218 та від 23 лютого 2014 року № 22, малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тимчасово влаштовані до Миколаївського обласного будинку дитини на повне державне забезпечення. В заявах відповідачі просили влаштувати їх дітей до будинку дитини на строк до 6 місяців, у зв'язку зі складними життєвими обставинами. При цьому, їм було роз'яснено, що у разі необґрунтованої відмови забрати дітей в зазначений строк, а також відмови від участі в їх вихованні й утриманні без поважних причин, адміністрація будинку дитини та служба у справах дітей Очаківської райдержадміністрації мають право звернутися до суду з позовом про позбавлення їх батьківських прав (а.с. 68 -82). Листами за підписом начальника служби у справах дітей Очаківської райдержадміністрації, відповідачам неодноразово нагадувалося про те, що термін перебування їх малолітніх дітей у Миколаївському обласному будинку дитини спливає 22 липня 2015 року у відношенні [PERSON] та [PERSON], та 26 серпня 2015 року - у відношенні [PERSON] однак після закінчення вказаних термінів вони дітей з будинку дитини не забрали (а.с.104-106). Відповідно до листів головного лікаря Миколаївського обласного будинку дитини від 28 липня 2015 року № 03-829-04, від 11 серпня 2015 року № 03-875-03, [PERSON] та [PERSON], за час перебування в закладі їхніх дітей, не відвідували їх, долею не цікавилися, участі у виховані не приймали (а.с. 112-114). Крім того, рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 травня 2007 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо своїх інших дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 49). З висновку органу опіки та піклування Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 14 вересня 2015 року вбачається, що з метою захисту прав та законних інтересів малолітніх дітей, відповідачів доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Викладені вище обставин у своїй сукупності доводять той факт, що відповідачі, будучи батьками малолітніх дітей, зовсім не приділяють уваги їх вихованню та утриманню, не забезпечують належних умов для утримання, виховання, навчання та розвитку дітей, матеріально їх не утримують, їх долею та життям не цікавляться, відмовляються від співпраці з представниками сільської ради, педагогічними, медичними та соціальними працівниками. Статтею164 Сімейного Кодексу України передбачені вичерпні підстави для позбавлення батьківських прав, серед яких - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в пунктах 15, 16 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виконання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Кожен із зазначених вище факторів має місце по відношенню до дітей відповідачів, які самоусунулися від виховання дітей та їх утримання, не піклуються про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, нехтують своїми батьківськими обов'язками. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачів, як ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей і єдиним способом захисту прав та інтересів дітей є позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо них. Вказаний захід є крайнім, проте єдиним для захисту прав дітей з урахуванням тих обставин, що відповідачі протягом тривалого часу не виконують батьківських обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з викладеного, суд вважає за доцільне стягнути з кожного з відповідачів аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів їх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму необхідного для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України, визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при зверненні до суду з вказаними позовними вимогами був звільнений від сплати судового збору, який мав становити за вимогу про позбавлення батьківських прав 487 грн. 20 коп., про стягнення аліментів 487 грн. 20 коп., а тому судовий збір на загальну суму в розмірі 974 грн. 40 коп. підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на користь держави.

Outcome: approved