Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

19.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] 42 880,00 грн. заборгованості за договором позики, а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що за договором позики Позивач, [PERSON] 30 березня 2015 року передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі, еквівалентній 2 000 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в термін до 01 червня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов Відповідачем була написана розписка, яка посвідчує передання йому Позивачем визначеної грошової суми. Однак зобовязань, взятих на себе договором позики Відповідач не виконав та не повернув позики. Станом на 16 червня 2015 року офіційний курс гривні до долара США становить 21,44 грн. за 1 долар США. На даний час у Відповідача існує заборгованість по сплаті основного боргу за договором позики у сумі 2 000 доларів США, що еквівалентно 42 880,00 грн. З огляду на наведене вимушений звернутись в суд. Позивач та представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору щодо надання правової допомоги від 20.07.2015 року (а.с. 11) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1207 (а.с. 12) не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду. На адресу суду поступила заява представника позивача [PERSON], в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, належним чином, згідно вимог ст. ст. 74-75 ЦПК України через оголошення в друкованому засобі масової інформації газеті «Львівська пошта» № 85 (1696) від 04 серпня 2015 року, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором позики [PERSON] 30 березня 2015 року передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі, еквівалентній 2 000 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в термін до 01 червня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов Відповідачем була написана розписка, яка посвідчує передання йому Позивачем визначеної грошової суми. Однак зобовязань, взятих на себе договором позики Відповідач не виконав та не повернув позики. Дані обставини стверджуються долученим до справи письмовим доказом, а саме: розпискою відповідача від 03.04.2015 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає також розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

Outcome: approved