Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

17 грудня 2019 року, адвокат - Щасливий О.Р., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] ; вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Фактично із часу народження дитини позивач з дитиною та відповідач не проживають разом як сім`я, не виконують сімейних обов`язків. Цивільний шлюб між позивачем та відповідачем фактично припинено та він не відновлювався. Позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично не існує. Із моменту фактичного припинення шлюбних відносин позивач проживає із донькою за адресою реєстрації, а відповідач за своєю адресою реєстрації. Окрім того, останній час боржник ніяким чином не допомагає заявнику в утриманні їх дитини. Позивач самостійно матеріально забезпечує дитину. Так на виконанні в Комунарському районному відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження №57792789 з примусового виконання судового наказу, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 31.07.2018 року у справі №331/4116/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] .. Станом на 31.10.2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 41 507,94 грн. та з часу відкриття виконавчого провадження боржник не здійснив жодного платежу, не зважаючи на вжиті у його відношенні всі можливі заходи забезпечення виконавчого провадження та встановлені всі можливі обмеження. Всупереч вищевикладеному відповідач жодної участі у житті дитини не приймає. Позивач самостійно, без допомоги батька дитини, виховує та навчає дитину, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та моральний розвиток, піклується про неї та створює всі належні умови для розвитку її природних здібностей. Мати має можливість створення для дитини належних соціально-побутових умов проживання, забезпечення психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Постійно слідкує за станом здоров`я доньки, її розвитком, виховує та піклується про неї. Представник позивача - адвокат Щасливий О.Р., доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила долучити висновок заступника голови районної адміністрації № 05/01-32/0455 від 13.05.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . У судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району не з`явилася, але до суду від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2019 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 29-30). При підготовці справи до судового розгляду проведені підготовчі дії, визначені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема долучено до матеріалів справи інформацію про з`ясування думки малолітньої [PERSON] , щодо позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 05 березня 2020 року ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя підготовче провадження по справі закрито. Справу призначено до судового розгляду у судове засідання (а.с. 28). Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, вислухавши думку учасників судового процесу, взявши до уваги заяву представника третьої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: матір - [PERSON] та батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 582 від 03 жовтня 2012 року (а.с. 10). На теперішній час неповнолітня - [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 12) та знаходиться на її утриманні. 28.11.2018 року державним виконавцем Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіним В.М. було відкрито виконавче провадження № 57792789 на підставі судового наказу виданого Жовтневим районним судом міста Запоріжжя про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13). 16.01.2019 року державним виконавцем Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіним В.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с.15). 16.01.2019 року державним виконавцем Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіним В.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с.16). 16.01.2019 року державним виконавцем Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіним В.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві користуванні вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с.17). 16.01.2019 року державним виконавцем Комунарським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіним В.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження [PERSON] у праві керуванні транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с.18). На теперішній час заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , станом на 31.10.2019 року складає 41 57,94 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіним В.М. від 31.10.2019 року (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст.. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу та своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом випливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень п. 16 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Згідно інформацією №09-09/329 від 3.04.2020 року про з`ясування думки малолітньої [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [PERSON] повідомила, що батько [PERSON] тривалий час не приймає участі у її житті та вихованні, не цікавиться її інтересами, не телефонує, матеріально не підтримує. Дитина навіть не пам`ятає коли останній раз бвчилась із батьком. Своєю родинною дитина вважає матір [PERSON] та бабусю [PERSON] . Згідно висновку щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , складеного заступником голови районної адміністрації № 05/01-32/455 від 13.05.2020 року, до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з`явився батько - [PERSON] та написав заяву, в якій погодився з позовними вимогами та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , 2012 року народження, у зв`язку з чим з урахуванням інтересів дитини орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до відповіді дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №66 «ЗМІНА» (а.с. 22); адміністрація ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 (а.с.23), в якій навчається дитина повідомила, що батько у навчально-виховному процесі участь не приймав, батьківські збори не відвідував, справами доньки не цікавився. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний, і моральний розвиток, не готує до самостійного життя, не бере участь у навчально-виховному процесі. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Враховуючи вищевикладене, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, беручи до уваги той факт, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наявність підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, то сплачений судовий збір покладається на відповідача. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved