Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

18.11.2013 року відкрито провадження у справі. Позивач свої вимоги, в послідуючому уточнені та доповнені, мотивує тим, що від шлюбу його сина - [PERSON] з відповідачкою, він має онука [PERSON], [INFO]. Шлюб між відповідачкою та його сином розірваний з 2011 року, на даний час дитина постійно проживає з матір'ю, відповідачкою по справі. Він позбавлений можливості бачитися з онуком, оскільки відповідачка створює перешкоди у спілкуванні, обмежує спілкування дитини як з рідним батьком, так і з ним, як дідом. На даний час відповідачці рішенням суду наданий дозвіл на виїзд дитини за кордон до Швейцарської конфедерації без нотаріально посвідченої згоди батька на період до 14.05.2016 року та визначено спосіб участі батька у вихованні сина на час перебування дитини в Україні шляхом систематичних побачень у першу та третю п'ятницю, другий та четвертий вівторок кожного місяця в період часу з 17 до 20 години в присутності матері дитини. Оскільки позивач, як дід, бажає спілкуватися з онуком та приймати участь у його вихованні, порушує питання про зобов'язання відповідачки не чинити перешкод у зустрічах та спілкуванні з онуком; визначити порядок, спосіб та графік його участі у зустрічах, спілкуванні та вихованні неповнолітнього онука шляхом періодичних побачень і зустрічей першої та третьої п'ятниці, другого та четвертого вівторка щомісячно з 17 до 17 години наступної доби, наодинці з онуком за адресою фактичного проживання позивача [ADDRESS], з ночівлями неповнолітньої дитини з дідом; зобов'язати відповідачку дотримуватися визначеного судом порядку, способу, графіку зустрічей і спілкування та прийняття участі позивача у вихованні онука; зобов'язати відповідачку при виїзді на постійне місце проживання за кордон до Швейцарської конфедерації повертати онука в Україну до м. Охтирка з витратами за власний рахунок через кожні три місяці року - березень, червень, вересень, грудень місяці, та про прибуття до м. Охтирка Сумської області повідомляти особисто позивача для організації зустрічей з метою спілкування та прийняття участі у вихованні неповнолітньої дитини відповідно до способу і графіку, визначеного судом. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, наполягають на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена. Згідно наданої заяви проти позовних вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та надуманими. Представник відповідача проти позову заперечив, суду пояснив, що позивачем не надані будь-які докази створення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною, навпаки, позивач не виявляє інтересу до дитини. За час проживання дитини з матір'ю позивач кілька разів відвідав онука і тоді йому надавалася можливість спілкуватися з дитиною без присутності матері. Претензії у позивача виникли після порушення відповідачкою питання про оформлення документів для виїзду дитини за кордон в зв'язку з тим, що вона уклала шлюб з іноземцем і працевлаштувалася за кордоном. Також вважає, що відсутні правові підстави для покладення на відповідачку обов'язку в певні періоди за її кошт повертати дитину на територію України. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, згідно заяви орган опіки та піклування просить розглянути справу за відсутності представника. Однак в попередніх судових засіданнях пояснив, що органом опіки та піклування була всебічно вивчена ситуація, що склалася між сторонами. Раніше органом опіки та піклування надавався висновок щодо визначення способу участі батька у вихованні малолітнього [PERSON] і враховуючи всі обставини, вважає, що такий же спосіб участі буде доцільно визначити і діду щодо участі у вихованні онука. Третя особа [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Свідок [PERSON] суду пояснив, що перешкод у спілкуванні з дитиною після розлучення відповідачка - його донька, не створювала ні діду, ні батьку дитини. Відповідачка дозволила батьку [PERSON] взяти дитину до себе, однак після повернення дитини відчувалося, що на неї вчинявся негативний вплив. Конфліктні ситуації між її дочкою та сім'єю [PERSON] складалися іще за час перебування у шлюбі, вже тоді ні батько, ні дід не виявляли особливої зацікавленості у вихованні дитини, навіть не погодилися вивести з будинку собаку. Після розірвання шлюбу дід приїхав відвідати онука на четвертий день народження і перешкод у спілкуванні йому ніхто не створював. На даний час дочка вийшла заміж і влаштувалася на роботу за кордон. Вона намагалася домовитися з батьком дитини про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, і батько спочатку давав згоду. Однак потім дід сказав, що дочка може їхати сама, а дитину вони візьмуть до себе. Після цього дочка має побоювання, що батько та дід можуть забрати дитину і вона не зможе повернути сина. Дід та батько можуть спілкуватися з онуком наодинці, однак у будинку за місцем проживання дитини. Але таким чином вони спілкуватися не бажають. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідачка є його сестрою. Після народження дитини сестра переїхала до [PERSON]. Оскільки утримання в будинку собаки, за якою треба було доглядати та прибирати, створювало труднощі та не сприяло дотриманню гігієни, враховуючи вік дитини, сестра переїхала до батьків. Близько року ні дід, ні батько дитини не приїжджали. Коли сестра подала на розлучення, [PERSON] приїхали, подружжя помирилося і деякий час жили на квартирі. Однак потім розлучилися. Тривалий час дитину не відвідували. Дід відвідав дитину на день народження, коли [PERSON] виповнилося 4 роки, ніяких перешкод йому не створювали, він спілкувався з дитиною без присутності матері. Дід часто приїжджає до друзів, які проживають по сусідству, однак до онука не заходить. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Позивач являється батьком [PERSON] та дідом малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 08.11.2011 року шлюб між батьками малолітньої дитини розірваний. Дитина проживає з матір'ю, що сторонам не оспорюється. В зв'язку з тим, що батьки малолітнього [PERSON] не дійшли згоди щодо способу участі батька у вихованні дитини, рішенням виконкому Охтирської міської ради від 18.07.2012 року № 125 був встановлений спосіб його участі шляхом зустрічі з дитиною на квартирі батька за місцем фактичного проживання по [ADDRESS] першої та третьої п'ятниці, другого та четвертого вівторка щомісячно з 17 до 20 години. 08.08.2013 року відповідачка уклала шлюб з громадянином Німеччини [PERSON], працевлаштувалася у Швейцарії та отримала дозвіл на тимчасове проживання до 14.05.2016 року, що підтверджується витягом з книги записів цивільного стану, дозволом на проживання та наданими трудовими угодами. Маючи намір проживати разом з сином у Швейцарській конфедерації та не отримавши згоди батька дитини на виїзд за кордон, відповідачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на оформлення проїзного документу на дитину та на виїзд дитини за кордон. Батько дитини звернувся з зустрічним позовом щодо визначення місця проживання дитини та визначення способу участі батька дитини у її вихованні. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 25.02.2014 року надано дозвіл на оформлення проїзного документу на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO] на постійне місце проживання за кордон до [ADDRESS] без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON] на період до 14 травня 2016 року; надано дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO] на постійне місце проживання за кордон до [ADDRESS] без нотаріально посвідченої згоди батька на період до 14 травня 2016 року; визначено спосіб участі батька у вихованні сина на час перебування дитини в Україні шляхом систематичних побачень у першу та третю п'ятницю, другий та четвертий вівторок кожного місяця у період часу з 17.00 год. до 20.00 год. в присутності матері дитини. Положеннями ст. 257 СК України визначено право баби, діда, прабаби, прадіда на спілкування з онуками, правнуками та прийняття участі у їх вихованні. Також визначено, що батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання онуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Охтирської міської ради щодо визначення порядку, способу участі дідуся [PERSON] у вихованні онука [PERSON], невдовзі після народження дитини [PERSON] переїхала проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS], де дитина проживає на даний час. Дитині створені належні умови для її проживання та розвитку. Баба та дід по материній лінії піклуються про онука з часу народження, підтримують його та дочку матеріально. За адресою проживання діда: [ADDRESS] також створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Дід бажає приймати участь у вихованні онука. Після розірвання шлюбу батько не ставив питання про визначення місця проживання дитини і погодився на проживання дитини з матір'ю. Дід мав можливість відвідувати онука, однак конфлікт виникав щодо спілкування батька та діда з малолітнім [PERSON] за місцем фактичного проживання батька і діда, оскільки в будинку утримується собака породи ротвейлер. Після укладення 08.08.2013 року шлюбу, [PERSON] періодично виїжджає у м. Давос та має намір взяти з собою сина. Оскільки виїзд особи чи тимчасова зміна місця проживання не є підставою для зміни відношення матері до дитини, дійшов висновку, що спосіб участі батька у вихованні дитини є прийнятним і для визначення такого ж способу участі діда у вихованні онука. У суду відсутні підстави не погодитися з висновком органу опіки та піклування, що спосіб участі батька у вихованні дитини є прийнятним і для визначення такого ж способу участі діда у вихованні онука, оскільки він відповідає інтересам дитини та фактичним обставинам, що склалися. Таким чином, суд дійшов висновку про доцільність визначення способу участі діда у вихованні онука на час перебування дитини в Україні шляхом систематичних побачень у першу та третю п'ятницю, другий та четвертий вівторок кожного місяця у період часу з 17.00 год. до 20.00 год. в присутності матері дитини. Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідачки повертати дитину за власний кошт кожні три місяці на територію України з метою забезпечення спілкування з дідом та прийняття ним участі у вихованні дитини, суд дійшов наступного висновку. Згідно з положеннями ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року гарантує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Однак, суд вважає сумнівним, що визначений позивачем графік повернення відповідачкою онука до України відповідатиме інтересам дитини, оскільки покладення на відповідачку зазначеного обов'язку поставить її перед необхідністю виконання рішення суду, незважаючи на стан дитини в конкретний період та її звичайний графік, та в подальшому може призвести до порушення прав та інтересів дитини, що є неприпустимим. Крім того, позивачем не зазначені правові підстави покладання такого обов'язку на відповідачку. Тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог в цій частині. Разом з тим, суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо зобов'язання відповідачки повідомляти його про перебування онука на території України, оскільки відсутність сталого графіка перебування відповідачки на території України, враховуючи наявність між сторонами неприязних стосунків, ускладнить можливість реалізації дідом свого права на участь у спілкуванні з онуком та його виховання. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 114,70 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Також позивачем були понесені витрати на правову допомогу, що підтверджується розрахунковою квитанцією від 28.10.2013 року про сплату 2000 грн. за надання правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представник позивача ухвалою суду від 20.03.2014 року був допущений як особа, що надає правову допомогу та брав участь у судових засіданнях 20.03.2014 року та 28.03.2014 року, такі дії особа, що надавала правову допомогу вчиняв загалом на протязі 112 хв. (1год.06 хв. + 46 хв. = 112 хв.). Максимальний розмір компенсації, що підлягає відшкодуванню не може перевищувати 909,44 грн. (1218 грн. х 40 % / 60 хв. = 8,12 грн. - вартість однієї хвилини; 8,12 грн. х 112 хв. = 909,44 грн.). Виходячи з принципу пропорційності задоволених позовних вимог, що складає 50 % від заявлених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 512,07 грн. ( (909,44 грн.+114,70 грн.) х 50 % = 512,07 грн.) Як вбачається із наданого акту виконаних робіт, позивачу надавалася правова допомога щодо підготовки позовної заяви та позовної заяви про збільшення вимог протягом 5 год. Проте зазначені дії не відносяться до визначених ЦПК України окремих процесуальних дій з участю особи та її представника поза судовим засіданням, спеціальна фіксація яких передбачена ст. 200 ЦПК України і які в силу Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» підлягають оплаті, а тому компенсація витрат за них стягненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial