Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

19.02.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] . З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі й досі зареєстрований родич колишньої власниці квартири - [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає. [PERSON] добровільно з реєстрації не знявся. Факт реєстрації відповідача у квартирі позивача є перешкодою у користуванні майном. 19.05.2021 від [PERSON] надійшла нотаріально завірена заява з належним чином легалізованим її перекладом, в якій [PERSON] просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з визнанням відповідачем позову, представник позивача у підготовчому судовому засіданні просив позов задовольнити. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] зареєстрований з 25.03.2014 за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, наданою Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. 11.02.2021 між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Згідно з п. 2.1 договору продавець засвідчує, що членів сім`ї - дітей, які б мали право користування немає. Право власності зареєстровано 11.02.2021, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Предметом цього спору є усунення власнику перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи, яка не є членом його сім`ї, такою, що втратив право користування квартирою. Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначені норми матеріального права визначають право власника вимагати усунення порушень свого права шляхом, який власник вважає прийнятним. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідним від права самого власника. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об`єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири). Натомість ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, за умови збереження права власності на будинок цього самого власника, тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Оскільки права членів сім`ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім`ї (користувачі) також втрачають право користування цим приміщенням. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність у [PERSON] , як колишнього члена сім`ї попереднього власника [PERSON] , права користування спірним житловим приміщенням. Таким чином, право [PERSON] на користування квартирою існувало лише за наявності у [PERSON] права власності на зазначену квартиру, після відчуження якої та за відсутності відповідного договору з новим власником ним втрачається право на користування. Зазначені висновки відповідають висновкам постанови Верховного Суду України у справі № 6-158цс14. Сервітут припиняється у разі переходу до інших осіб права власності на квартиру. Збереження права користування житлом за членами сім`ї колишнього власника не передбачається, оскільки таке право виникає у членів сім`ї нового власника, а сервітут носить особистий характер. Відповідно до п. 4 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставин, яка була підставою для встановлення сервітуту. Крім того, згідно ч. 2 цієї ж статті, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Отже, реєстрація [PERSON] створює перешкоди у користуванні квартирою. Крім того, суд бере до уваги визнання відповідачем позову. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved