Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

18 січня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 11.03.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 72. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11 березня 2009 року. Від цього шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю між ними порозуміння, різні характери та погляди на вирішення сімейних проблем, втрату почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Фактично сім`я припинила своє існування. Тому, позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строк для вчинення процесуальних дій. В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Натомість позивач подала заяву, якої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просила здійснити у її відсутність. Суд, дослідивши заяву позивача та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2009року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище чоловіка - [PERSON] ) у Відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 72. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 17 лютого 2010року (а.с.14). Від цього шлюбу у сторін немає спільних дітей. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Відповідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Згідно ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved