Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

18.04.2016 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав, відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], і стягувати з неї аліменти на утримання сина. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2002 року між сторонами був зареєстрований шлюб і сторони мають спільного сина [PERSON]. З липня 2005 року позивач покинула чоловіка, залишивши йому 8-місячного сина, не повідомивши йому своє місцеперебування. В подальшому шлюб між сторонами було розірвано і син залишився проживати з позивачем в м. Карлівка. З 15.05.2005 року по 08.07.2010 року син відвідував дошкільний навчальний заклад, де відповідач жодного разу не з'явилася, не цікавилася сином та його вихованням. На даний час син [PERSON] навчається в 6 класі, перебуває на «Д» обліку в Карлівській ЦРЛ, навчається в музичній школі; вихованням, навчання та утриманням [PERSON] займається позивач та його батьки. Понад 11 років відповідач не підтримує зв'язків із сином, не цікавиться навчанням, станом здоров'я, фізичним та психологічним розвитком дитини і не приймає участі в її вихованні. [PERSON] ухиляється від свого обов'язку щодо виховання та утримання сина, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. В судове засідання позивач не з'явився. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій він просить розглядати справу без його участі і зазначає, що підтримує вимоги позову у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач була повідомлена належним чином - через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини». Від органу опіки і піклування виконавчого комітету Карлівської міської ради та служби у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, які залучені до участі у справі в якості третіх осіб, жодних заяв не надійшло і їхні представники в судове засідання не з'явилися. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе винести заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. З рішення Карлівського районного суду вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 19.09.2002 року до 10.12.2010 року. (а.с. 6) Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7) Позивач проживає в [ADDRESS], разом з батьком, матір'ю та сином [PERSON], які разом з позивачем зареєстровані за такою адресою, про що свідчить довідка міської ради. (а.с. 9) З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній син сторін постійно проживає в м. Карлівка, зокрема останній відвідував дошкільний навчальний заклад «Золотий ключик» в м. Карлівка з 15.05.2006 року по 08.07.2010 року, що зазначено в довідці від 02.12.2015 року (а.с. 10), а на даний навчається в 6 класі Карлівської загальноосвітньої школи №3, що зазначено в довідці від 03.12.2015 року (а.с. 11), а також навчається в дитячій музичній школі в м. Карлівка, що зазначено у довідці від 16.12.2015 року (а.с. 14). До матеріалів справи також долучено довідки з Карлівської ЦРЛ ім. Л.В. Радевича, в яких зазначено, що [PERSON] перебуває у них на обліку у лікаря кардіолога та педіатра. (а.с. 12-13) З досліджених вище довідок з музичної школи та дитячого садка вбачається, що на думку директорів таких закладів, мати [PERSON] не цікавиться вихованням сина. (а.с. 10, 14) В матеріалах справи також міститься довідка зі школи, де навчається син сторін [PERSON], видана директором 08.02.2016 року. У довідці зазначено, що мати [PERSON] жодного разу не була в школі, не бере участі у вихованні дитини, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням та вихованням сина. Інформація зазначена у довідці за свідченням класного керівника. (а.с. 18) В психолого-педагогічній характеристиці зі школи, де навчається [PERSON], яка підписана практичним психологом, директором та класним керівником, зазначено, що [PERSON] проживає з батьком, дідусем і бабусею, а мати дитини проживає окремо і не цікавиться навчанням сина. Характеристика [PERSON], як учня, - позитивна. (а.с. 19) Позивач долучив до матеріалів справи свою характеристику з місця проживання, яка є позитивною, в тому числі і в тій частині, де його характеризовано як батька (а.с. 15), а також довідку про доходи з місця роботи, з якої вбачається що він є працюючим, має стабільний заробіток - вище мінімальної заробітної плати (а.с. 16). Характеристика з місця роботи позивача також позитивна. (а.с. 17) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON], він проживає з сином в [ADDRESS], з 2005 року. З цього ж часу мати дитини проживає окремо і жодного разу не з'явилася у вказаній квартирі, при цьому мати не цікавилася життям, здоров'ям, вихованням сина. Відомості зазначені в акті за свідченнями сусідів. (а.с. 20) До справи також долучено акт обстеження умов проживання , що складений службою у справах дітей Карлівської РДА. Акт складено на підставі заяви [PERSON], щодо порушення ним питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] Актом встановлено, що за місцем проживання [PERSON] створено належні умови для виховання, утримання та розвитку [PERSON]. (а.с. 22) Будь-які інші висновки служби у справах дітей чи органу опіки і піклування в матеріалах справи відсутні, хоча вони були повідомлені про розгляд справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] В матеріалах справи відсутній письмовий висновок органу опіки і піклування, який вони мали надати в порядку ч. 5 ст. 19 СК України. Такий висновок не є пріоритетним при винесенні рішення, про що свідчать положення ч. 6 ст. 19 СК України і враховується на ряду з іншими доказами. Орган опіки і піклування було зобов'язано надати висновок ухвалами суду від 19.05.2016 року та 22.08.2016 року (а.с. 28, 49-50), проте такі ухвали на час розгляду справи не виконані. За наявності достатніх підстав для відмови у позові чи для задоволення такого, суд вважає за можливе винести рішення за відсутності письмового висновку органу опіки і піклування , на підставі досліджених доказів. В матеріалах справи також міститься довідка видана [PERSON], виходячи з якої у 2014-2015 роках, а також в січні 2016 року, через Карлівське відділення поштового зв'язку не надходило переказів чи допомог від [PERSON] (а.с. 21) Довідка є додатковим підтвердженням того, що мати не цікавиться дитиною, не приймає участі в його утриманні. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктами 15-16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року №3 роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом ч.7 ст.7 СК України, положень Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року при вирішенні будь-яких спорів, що стосуються дитини, державні органи, у тому числі суди, мають забезпечити пріоритет прав дитини, тобто спір має бути вирішений таким чином, щоб максимально гарантувати фізичний, розумовий, духовний розвиток дитині у соціально здоровому середовищі. При цьому особисті амбіції батьків або одного з них відносно дитини чи будь-які конфлікти між самим батьками стосовно питання утримання і виховання дитини не можуть прийматися до уваги. З досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] перебуває на утриманні свого батька [PERSON] і проживає з ним; останній займається вихованням сина, створює умови для його духовного та фізичного розвитку, а також умови для навчання сина. При цьому мати дитини участі у вихованні та навчанні сина не приймає і не сприяє його розвитку, не цікавиться сином, проживає окремо і не відвідує сина ні в школі, ні в позашкілький час, не надає кошти на його утримання, будучи матір'ю не виявляє уваги і турботи про сина. Таким чином, є достатні підстави вважати, що [PERSON] свідомого нехтує своїми батьківськими обов'язками у відношенні сина [PERSON] і ухиляється від виконання таких, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи вищезазначене суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення - що передбачено ст. 182 СК України. Статтею 182 СК визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Раніше судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків щодо неповнолітнього сина [PERSON], в тому числі і в частині утримання сина. В матеріалах справи відсутні докази які б свідчили, що стан здоров'я чи матеріальне становище [PERSON] не дає можливості їй сплачувати аліменти на утримання сина. Позивач просить суд стягувати аліменти у розмірі 1/4 частина доходу відповідача на утримання 1 дитини щомісячно, що є обґрунтованим. Тому суд вважає за можливе стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частина від її доходу щомісячно, до досягнення сином повноліття. З урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 даного Закону та ст. 88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн., у зв'язку із задоволенням майнової вимоги про стягнення аліментів. З відповідача також має бути стягнуто на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 551,20 грн., у зв'язку із задоволенням немайнової вимоги про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved