Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

18.04.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки без відшкодування понесених затрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником земельної ділянки площею 1.2500 га, кадастровий номер [NUMBER] на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В 2008 році між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 040911900793 від 28 липня 2009 року. Договір укладено терміном на 10 років. До 2013 року земельна ділянка орендувалась без будь-яких порушень з боку обох сторін. Проте, в 2013 році 16 квітня Орендодавець повідомив орендаря про свій намір одноосібно обробляти земельну ділянку, що фактично є розірванням договору оренди, на що згоду орендарем надано не було і дії з приводу розірвання договору оренди сторонами не вчинювались. 05 жовтня 2013 року під час огляду з метою проведення сільгоспробіт поля «Соцсфера» 8,5 га, на якому розташована земельна ділянка відповідача, що орендується позивачем, комісією було встановлено і складено акт, про те, що на даному полі вже проведено передпосівні підготовчі роботи і здійснений посів озимої пшениці. Було з'ясовано, що ці роботи на земельній ділянці здійснені саме власником. 29.10.2013 року була направлена заява до районної комісії по розгляду земельних питань при Верхньодніпровській районній державній адміністрації з проханням розглянути питання незаконного засіву зазначеної земельної ділянки орендодавцем. 27.11.2013 року була отримана відповідь Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області якою підтверджено факт реєстрації договору оренди з відповідачем, запропоновано для факту фіксації засіву та належного реагування звернутись до Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області для залучення державних інспекторів з контролю за використанням та охороною земель. 20.12.2013 року листом позивач звернувся до зазначеного органу і 23.01.2014 року отримано відповідь, що Державна сільгоспінспекція у Дніпропетровській області розглянула їхній лист та повідомила, що спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на підставі чого просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «МИШУРИН РІГ» земельною ділянкою площею 1.2500 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованою на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, наданою за договором оренди, зареєстрованим в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за №040911900793 від 28 липня 2009 року. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «МИШУРИН РІГ» земельну ділянку площею 1.2500 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, надану за договором оренди, зареєстрованим в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 040911900793 від 28 липня 2009 року з незаконного самовільного використання [PERSON] без відшкодування понесених затрат за час незаконного користування ним та стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання представник позивача з'явився позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві. Надалі надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутністю (а.с.48) Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, в зв'язку з чим справа розглядається в порядку заочного розгляду на підставі Ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2014р. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником земельної ділянки, площею 1.250 га, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 06.06.2003р. Верхньодніпровською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с. 13). Між відповідачем (Орендодавець) та позивачем (Орендар) був укладений Договір вищевказаної оренди земельної ділянки без дати та номеру, відповідно до умов якого відповідач передає позивачу в оренду з метою сільськогосподарського використання для товарного сільськогосподарського виробництва (п. 2.1 Договору оренди). Договір укладається на термін десять років, починаючи з дати його реєстрації (п. 2.2 Договору оренди). Відповідно до розділу 4 Договору оренди зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін; договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання. Підставо припинення договору є: закінчення строку, на який його було укладено; викуп або вилучення земельної ділянки для суспільних потреб в порядку, встановленому законом; неможливість використання земельної ділянки внаслідок обставин, що не залежать від орендаря або орендодавця (у разі зміни умов господарювання внаслідок змін у чинному законодавстві України); у разі смерті орендаря і відмови його спадкоємців від виконання умов цього договору або при відсутності таких спадкоємців, а також у випадках, коли орендодавець не бажає укласти договір із спадкоємцями орендаря; в разі ліквідації юридичної особи - орендаря. Дострокове розірвання цього договору має здійснюватися за умови письмового попередження зацікавленої в цьому сторони не пізніше, ніж за два місяці. Будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюється у письмовій формі та підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін у разі, якщо з будь-яких причин будь-які положення цього договору є недійсними, недіючими, незаконними або такими, що не мають юридичної сили, це не впливає на дійсність або юридичну силу будь-якого або усіх інших положень цього договору. В разі відсутності взаємної згоди сторін з питання зміни умов цього договору або його дострокового розірвання на вимогу орендодавця, питання вирішуються у судовому порядку. Згідно розділу 8 Договору оренди, цей договір набуває чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації (а.с. 7-10). Відповідно до Акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду, відповідач передав позивачеві вищевказану земельну ділянку (а.с.11). Договір оренди зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру №040911900793 від 28 липня 2009р., про що на останньому аркуші Договору оренди зроблено відповідний запис (а.с.9). Згідно зі ст. 2 Закону «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону «Про оренду землі», в редакції, яка діяла на момент підписання та реєстрації договору оренди, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації та договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. В силу ст. ст. 11, 509, 629 ЦК України, зобов'язання виникають, зокрема із договору, та договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже Договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, набув чинності 28 липня 2009р. (дата реєстрації договору) та з цього дня у сторін виникли зобов'язання за цим договором. В силу п. 2.2 Договору оренди, договорі діє до 28.07.2019р. Позивач користувався земельною ділянкою відповідача та сплачував йому орендну плату, що підтверджується копією Виписки з відомості нарахування орендної плати, копіями відомостей та копію платіжної відомості (а.с.24-28). Відповідач звернулася до позивача з заявою від 16.04.2013р. в якій зазначав, що просить земельну ділянку (пай) площею 1,25 га за [NUMBER] Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], яка знаходиться в оренді в 2013 році не обробляти. Дану земельну ділянку відповідач буде використовувати особисто (а.с. 15). За статтею 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. ст. 30, 31 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ст.ст. 651, 654 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте сторонами не надано до суду доказів, що між сторонами досягнуто згоди щодо розірвання договору оренди та розірвання договору вчинено у формі, передбаченої ст. 654 ЦК України та умовами розділу 4 договору оренди, а саме в письмовій формі з підписанням уповноваженими представниками сторін. Також сторонами не надано будь-якого рішення суду про дострокове розірвання договору оренди. Наявність обставин, з якими діюче законодавство та умови договору пов'язує припинення договору оренди судом не встановлено та сторонами не доведено. Таким чином, Договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, ні є розірваним або припиненим, а само по собі звернення відповідача з заявою до позивача може вважатися пропозицією щодо дострокового розірвання договору, яка в подальшому не була прийнята позивачем та не оформлена сторонами, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець зобов'язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно п. 3.1 Договору оренди, Орендодавець зобов'язаний: передати орендарю по акту прийому-передачі у належному стані та у визначених межах земельну ділянку згідно з цим договором; не втручатися у господарську діяльність орендаря і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов цього договору. Проте відповідач порушив умови договору щодо забезпечення безперешкодного володіння та користування земельною ділянкою позивачем, та самовільно зайняв земельну ділянку, що раніше була передана позивачеві за Договором оренди, провів посівні роботи на ній, що підтверджується Актом від 05.10.2013р. (а.с.16) та Актом від 01.04.2014р. (а.с.23). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В силу ч. 1 ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач є законим користувачем земельної ділянки на підставі Договору оренди, укладеного сторонами, який не розірваний та не припинений, а відповідач перешкоджає позивачеві в володінні та користуванні земельної ділянки шляхом самовільного зайняття та використання земельної ділянки, то позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. (а.с.1-2).

Outcome: approved