Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

18 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить: 1) позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] ; 2) встановити опіку над малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , призначивши її опікуном позивача; 3) стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є рідною сестрою відповідача та відповідно рідною тіткою малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина тривалий час проживає з позивачем, місцезнаходження її матері не відоме, вона не займається вихованням дитини, не утримує її, не цікавиться навчанням та розвитком доньки, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2021 року відстрочено позивачу сплату судового збору у сумі 908,00 гривень за подання нею позовної заяви до [PERSON] про позбавлення батьківських прав на певний строк - до ухвалення судового рішення у справі, залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей виконавчого комітету Сіверської міської ради, до участі у справі, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 13 годину 00 хвилин 20 липня 2021 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 20 липня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі і призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 16 серпня 2021 року. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві, зауваживши, що вона проживає разом з цивільним чоловіком у належному йому будинку, який має двох дорослих дітей, які інколи гостюють у них, але більшою частиною проживають окремо, також позивач має малолітнього сина 7 років. В будинку її племінниця має окрему кімнату, оснащену всім необхідним, чоловік позивача та їх діти гарно ладять з її племінницею та не заперечують проти призначення позивача її опікуном. Крім того, зауважила, що її рідна сестра - відповідач по справі, давно самоусунулась від виховання та утримання своєї доньки, яка тривалий час приблизно з дворічного віку проживала зі своєю бабусею - матір`ю позивача та відповідача, але останні кілька років дівчинка проживає в сім`ї позивача, оскільки бабусі складно її утримувати та виховувати. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась за невідомою суду причиною. Клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи без її участі, як і відзиву на позовну заяву, від відповідача на адресу суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей виконавчого комітету Сіверської міської ради - до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 16 серпня 2021 року від начальника служби у справах дітей до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Оскільки відповідач та представник третьої особи були належним чином повідомлені про судове засідання, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивача та відповідача і відповідно бабусею малолітньої [PERSON] - доньки відповідача, яку приблизно у 2010-2011 роках забрала у відповідача, оскільки вона не доглядала за дитиною. З того часу онука проживала у свідка, а відповідач не цікавилася її життям, а у 2013 році взагалі виїхала до м. Горлівки та наразі її місцезнаходження невідоме, жодних контактів вони з нею не мають, за цей час вона жодного разу не навідалася до дитини та не цікавилася її вихованням та утриманням. Останні два роки онука свідка проживає з позивачем - своєю рідною тіткою, оскільки свідок хворіє, має погані умови проживання та не може забезпечити належного утримання та виховання дівчинки. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є рідною сестрою позивача та відповідача і відповідно рідною тіткою малолітньої [PERSON] . Свідок пояснила, що понад 7 років вона не бачила свою сестру [PERSON] , яка у 2013 році виїхала до м. Горлівки та з того часу її доля родині не відома, а її донька [PERSON] з двох років проживала та виховувалася бабусею, лише останні кілька років вона проживає у позивача, яка нею опікується, оскільки бабуся за станом здоров`я не спроможна доглядати за дівчинкою. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані статтями 150, 152, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України (далі за тестом - СК України). Частина 1 ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 квітня 2009 року (а.с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого 22 липня 2021 року за № 00031763814, відомості про батька ( [PERSON] ) малолітньої [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за заявою матері) (а.с. 37-39). З повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00031764224 та № 00031764871 від 22 липня 2021 року вбачається, що позивач та відповідач є рідними сестрами (а.с. 40-46). З акту про фактичне проживання, складеного депутатом Сіверської міської ради Бабенко Л.П., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає разом з позивачем [PERSON] та її цивільним чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки № 2-62 від 01 березня 2021 року старости Різниківського старостинського округу [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29 травня 200 року, проте з 206 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 10). З наданої позивачем до позову характеристики учениці 6-го класу Свято-Покровського ЗЗСО І-ІІ ступенів [PERSON] , 2009 року народження, вбачається, що дитина позитивно характеризується, має гарній успіхи у навчанні. Проте, вихованням дівчинки займалась з 2-х років бабуся, яка разом з тіткою дівчинки привели її до школи, при цьому мати дитини за весь цей час життям дитини не цікавилася, участі у її вихованні не приймає (а.с. 11). Як вбачається з довідки про доходи [PERSON] працює різноробником в Селянському (фермерському) господарстві «Обрій» таз вересня 2020 року по лютий 2021 року отримала заробітну плату в розмірі 35 334,10 грн (а.с. 12). Відповідно до висновку № 200/01-42 від 14 червня 2021 року, служба у справах дітей виконкому Сіверської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , (а.с. 26-27). Згідно ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Положеннями Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) закріплено, що дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мало місце неналежне виконання своїх обов`язків, яке не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, оскільки на теперішній час вона не намагається виправитись та здійснювати в повному обсязі свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню її дитини. Наданий суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне прийняти до уваги під час ухвалення рішення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, належних та достатніх роз`яснювальних заходів з відповідачем було проведено достатньо, але це не принесло бажаних результатів щодо виконання нею її батьківських прав та обов`язків. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При цьому частиною третьою статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має (доказів протилежного ним під час розгляду справи не надано), вважає, що [PERSON] може виплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у визначеному позивачем розмірі, а саме: у 1/4 частині її заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх осіб. Згідно подання № 07-09/2499 від 12 серпня 2021 року служба у справах дітей виконкому Сіверської міської ради вважає доцільним встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над дитиною. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для призначення опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] , позбавленим батьківського піклування, призначивши її тітку (позивача) опікуном. Одночасно, враховуючи, що позовні вимоги задоволені, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати за подання позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав та позовної вимоги в частині стягнення аліментів у сумі 1 816 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved