Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

19 жовтня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача у якому зазначили, що 26 серпня 2004 року в с.Любомирівка Березнегуватського району помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) в межах Любомирівської сільської ради, розміром 7,05 умовно кадастрових гектарів, що належала покійному на підставі сертифікату на право на вказану земельну частку (пай). Вони є спадкоємцями першої черги за законом як жінка та донька покійного, які спадщину прийняли, оскільки проживали і були зареєстровані із спадкодавцем. Однак нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу сертифікату на земельну частку (пай), який було втрачено спадкодавцем за життя. Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати за ними право власності на ? частки земельної частки (паю) за кожною в порядку спадкування за законом. Позивачі в судове засідання подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача, голова Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області [PERSON] в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивачів та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 26 серпня 2004 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 174857, виданим 27 серпня 2004 року, виконкомом Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про що було складено запис №5 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 7,05 умовних кадастрових гектарів, що перебуває у колективній власності КСП «Зоря». Згідно довідки відділу Держземагенства у Березнегуватському районі Миколаївської області № 4478 від 23.12.2014 року [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Зоря» серії МК № 0047474, виданий 10.07.1996 року на підставі рішення райдержадміністрації від 09.07.1996 року № 195, зареєстрований в Книзі реєстрації та видачі сертифікатів за № 31, площа земельної частки (паю) становить 7,05 умовних кадастрових гектар, вартістю 120520 грн. 60 коп.(а.с.9). З копії паспорта громадянина України убачається, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON], а позивачка [PERSON] є його донькою, що підтверджується копією свідоцтва про її народження ІІІ-ФП № 427125 виданого 08 січня 1991 року виконкомом Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 1 (а.с.5,28). Згідно з довідкою виконавчого комітету Любомирівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області позивачі зареєстровані та проживали на день смерті [PERSON] разом з ним в с.Любомирівка Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.11). З копії спадкової справи № 8/2005 зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 3849075 слідує, що позивачка [PERSON] 18.01.2005 року звернулася до державного нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.29-33). [PERSON] також вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини була неповнолітньою. Отже позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, які спадщину після смерті [PERSON] прийняли. Натомість із розяснення завідувача Снігурівською державною нотаріальною конторою, яка вчиняє нотаріальні дії в порядку заміщення державного нотаріуса Березнегуватської державної нотаріальної контори убачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку ( а.с.7). Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 3,4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня особа, вважаються такими, що прийняли спадщину. На думку суду, право на земельну частку (пай) може бути успадковане та увійшло до спадкового майна після смерті [PERSON] Оскільки чинним законодавством не передбачено видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай) у разі втрати, пошкодження сертифікату на право на земельну частку (пай), належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку ( пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай). Про вказане свідчить також частина 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» яка передбачає, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивачі відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулися до суду за захистом порушеного права їх позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved