Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

17.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , зазначивши, що в грудні 2015 року між сторонами було укладено договори суборенди 37 земельних ділянок, які перебувають в оренді у позивача і розташовані на території Клубівської, Грабівської та Задеріївської сільських рад Ріпкинського району Чернігівської області. Згідно договорів суборенди, [PERSON] зобов`язався у грошовій формі вносити [PERSON] плату в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки на рік, що сукупно складає 187509 грн. за кожен рік суборенди, незалежно від результатів своєї діяльності. Упродовж 2016-2018 років відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконував, орендної плати систематично не вносив, перерахувавши [PERSON] на картковий рахунок 25.10.2019 року лише 50000 грн. без визначення періоду, за який було здійснено цей платіж. Приймаючи до уваги, що [PERSON] перед укладенням договорів суборенди отримав на це письмову згоду від імені держави, в особі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, та виконав зі своєї сторони зобов`язання за кожним з договорів, а [PERSON] виконав свої зобов`язання частково, та з належних позивачеві 562527 грн. за 3 роки, виплатив 50000 грн., у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 512527 грн. Таким чином, [PERSON] посилаючись на ст.ст.11, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 629, 792 ЦК України, ст.ст.8, 13, 15, 21, 24 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.93, 141 Земельного кодексу України, просив стягнути з [PERSON] заборгованість по орендній платі за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, в розмірі 512527 грн., а також розірвати всі укладені між ним і [PERSON] договори суборенди земельних ділянок. 06.03.2020 року, до проведення підготовчого засідання по справі, представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено, що п.п.12, 14 договорів суборенди визначено, що орендна плата вноситься суборендарем щомісячно, не пізніше 5 числа з наступного місяця за звітним, з дня виникнення права користування земельними ділянками, які були передані [PERSON] у день нотаріального посвідчення договорів. З урахуванням викладеного, обов`язок суборендаря по внесенню плати [PERSON] за користування земельними ділянками виник з 05.01.2016 року, отже [PERSON] повинен був виконувати свої зобов`язання в наступні місяці суборенди, по грудень 2019 року включно, а загальний розмір цієї плати мав становити 750036 грн., виходячи з річної плати в сумі 187509 грн. Враховуючи, що крім отримання грошових коштів від відповідача 25.10.2019 року в розмірі 50000 грн., [PERSON] на картковий рахунок 16.12.2019 року додатково було перераховано орендну плату також в розмірі 50000 грн., сума заборгованості станом на 17.12.2019 року відповідає 650036 грн., тобто вона збільшена позивачем на 137509 грн. за період з грудня 2018 року по грудень 2019 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги заявлені [PERSON] , посилаючись на обставини викладені як в первісній заяві, так і в заяві про збільшення позовних вимог, додатково вказавши, що правовідносини які виникли між сторонами врегульовано Законом України «Про оренду землі», Цивільним та Земельним кодексами України, а також договорами суборенди, укладеними між [PERSON] і [PERSON] в грудні 2015 року. Договори суборенди виконувалися сторонами з дня підписання актів приймання-передачі земельних ділянок, за тим виключенням, що суборендар з січня 2016 року і до жовтня 2019 року взагалі не сплачував [PERSON] орендної плати. На день звернення [PERSON] до суду з позовом сторони не змінювали умов договорів, не укладали додаткових письмових угод, не ініціювали питання про розірвання договорів суборенди, незважаючи на те, що [PERSON] не вносив плату за своїми зобов`язаннями. Лише 25.10.2019 року та 16.12.2019 року відповідач двічі перерахував [PERSON] на картковий рахунок по 50000 грн. орендної плати, без зазначення періодів, за які була внесена ця плата. Заперечення представника відповідача про неможливість внесення плати [PERSON] через відсутність відкритого [PERSON] рахунку і банківських реквізитів є неспроможними, оскільки у відповідача була можливість узгодити механізм оплати з орендодавцем. Факт внесення відповідачем орендної плати в 2019 році за зобов`язаннями позивача на рахунки Задеріївської та Грабівської сільських рад не звільняє [PERSON] від обов`язків перед [PERSON] , оскільки такий вид взаєморозрахунків та зарахувань, не передбачений договорами суборенди та здійснений без відома позивача. Таким чином, систематичне невиконання суборендарем своїх зобов`язань являється не лише підставою для стягнення з відповідача заборгованості, але й підставою для розірвання договорів суборенди. Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги, пояснивши, що в 2012 році він, як фізична особа, на 10 років уклав з Ріпкинською РДА договори оренди земельних ділянок із земель державної власності, розташованих на території Клубівської, Грабівської та Задеріївської сільських рад Ріпкинського району з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З 2012 року [PERSON] займав посаду директора ТОВ «Сож-Агро АГ», яке використовувало орендовані ним ділянки для ведення господарської діяльності. [PERSON] не являвся засновником чи учасником ТОВ «Сож-Агро АГ», і коли в 2015 році фактичним одноосібним власником підприємства став [PERSON] , позивач уклав з ним, як з фізичною особою, договори суборенди всіх земельних ділянок та був призначений на посаду агронома, а згодом на посаду директора товариства, яку займав до 2019 року. З 2012 року по 2015 рік позивач особисто та за власний рахунок виконував свої зобов`язання і вносив плату за оренду землі, а перед укладенням з [PERSON] договорів суборенди між ними була досягнута усна домовленість про те, що відповідач буде сплачувати як орендну плату за [PERSON] , так і виплачувати позивачеві кошти за суборенду земельних ділянок. Домовленість сторін про сплату від імені [PERSON] орендної плати виконувалась до 2018 року включно, в тому числі шляхом надання підприємству поворотної фінансової допомоги від імені [PERSON] , а згодом позивач з податкового повідомлення дізнався про наявність заборгованості. Безпосередньо [PERSON] взагалі не виплачував [PERSON] коштів за суборенду землі, постійно обіцяючи це зробити, а позивач не звертався до суду оскільки працював на підприємстві належному відповідачеві, тобто був залежним від [PERSON] . Після звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «Сож-Агро АГ» він звернувся до суду, оскільки заборгованість по суборенді йому не було сплачено і лише в жовтні та грудні 2019 року він двічі отримав від [PERSON] на картковий рахунок по 50000 грн. Позивач не оспорює факту перерахування з рахунків ТОВ «Сож-Агро АГ» коштів сільським радам за оренду ним у держави земельних ділянок, однак вказує що це було здійснено з відома та згоди [PERSON] . Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог [PERSON] з тих підстав, що строки позовної давності про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з січня 2016 року по грудень 2016 року, тобто за 11 місяців, закінчилися, і про застосування цих строків окремо зазначено у відзиві на позов. Крім того, [PERSON] до кінця 2019 року не був обізнаний про те, що [PERSON] займаючи посаду директора ТОВ «Сож-Агро АГ», кінцевим власником якого є відповідач, за рахунок прибутку останнього, здійснював виплату орендної плати за землю у власних інтересах, що серед іншого вказує на наявність ознак злочину, відомості про який внесено до ЄРДР 05.03.2020 року. Викладене підтверджується виписками з банківських рахунків ТОВ «Сож-Агро АГ» та касовими квитанціями про сплату на користь Задеріївської, Грабівської та Клубівської сільських рад орендної плати фізичною особою [PERSON] в загальному розмірі 544460 грн. 48 коп. Приймаючи до уваги, що за погодженням з головами Грабівської та Задеріївської сільських рад Томчані С.І. за 2019 рік напряму сплатив вказаним органам місцевого самоврядування орендну плату за [PERSON] , в розмірі 125588 грн. та 46693 грн. 49 коп., а також у жовтні і грудні 2019 року двічі перерахував [PERSON] орендну плату по 50000 грн., заборгованість перед позивачем у відповідача відсутня взагалі, а існує переплата. Про таку усталену практику розрахунків сторін свідчить як мовчазна згода позивача, так і відсутність до осені 2019 року рахунків відкритих на ім`я [PERSON] для перерахування коштів за суборенду землі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 29.11.2012 року між [PERSON] та Ріпкинською РДА було укладено договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності, які були зареєстровані відділом Держкомзему у Ріпкинському районі 29.11.2012 року в Державному реєстрі земель та державними реєстраторами Реєстраційної служби Ріпкинського районного управління юстиції 24.07.2015 року, 23.10.2015 року, 04.11.2015 року, 05.11.2015 року, 06.11.2015 року, 12.11.2015 року, 13.11.2015 року, 17.11.2015 року, 18.11.2015 року, 20.11.2015 року, 25.11.2015 року. Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що за [PERSON] на 10 років зареєстровано право оренди земельних ділянок на території Клубівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області з кадастровими номерами 7424483300:05:001:0015 площею 5,4620 га; 7424483300:05:001:0020 площею 57,7975 га; 7424483300:05:001:0017 площею 5,6545 га; 7424483300:05:001:0014 площею 18,4320 га; 7424483300:05:001:0018 площею 2,3990 га; 7424483300:05:001:0016 площею 1,5565 га; 7424483300:05:001:0021 площею 2,3950 га; 7424483300:05:001:0012 площею 2,9900 га; 7424483300:05:001:0013 площею 4,1220 га; 7424483300:05:001:0011 площею 1,8800 га; 7424483300:05:001:0022 площею 18,2250 га; 7424483300:05:001:0019 площею 1,6830 га; на території Грабівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, з кадастровими номерами 7424482400:05:001:0021 площею 46,0350 га; 7424482400:05:001:0023 площею 46,7500 га; 7424482400:05:001:0015 площею 9,1500 га; 7424482400:05:001:0016 площею 14,1000 га; 7424482400:05:001:0017 площею 5,2570 га; 7424482400:05:001:0020 площею 57,2300 га; 7424482400:04:001:0008 площею 61,5600 га; 7424482400:05:001:0025 площею 61,0200 га; 7424482400:04:001:0011 площею 114,2200 га; 7424482400:05:001:0026 площею 5,1200 га; 7424482400:05:001:0027 площею 30,0399 га; 7424482400:05:001:0018 площею 126,6680 га; 7424482400:05:001:0019 площею 95,6000 га; 7424482400:05:001:0024 площею 82,5000 га; 7424482400:05:001:0022 площею 29,7500 га; на території Задеріївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, з кадастровими номерами 7424483000:06:001:0020 площею 30,0200 га; 7424483000:08:001:0165 площею 38,8000 га; 7424483000:06:001:0015 площею 8,0500 га; 7424483000:06:001:0021 площею 9,9800 га; 7424483000:06:001:0018 площею 7,1600 га; 7424483000:08:001:0166 площею 49,9000 га; 7424483000:06:001:0014 площею 13,6400 га; 7424483000:06:001:0019 площею 37,0600 га; 7424483000:06:001:0016 площею 3,5700 га; 7424483000:06:001:0017. Власником всіх вище зазначених земельних ділянок, згідно витягів з Державного реєстру речових прав, є держава в особі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області. Договори оренди укладалися з метою ведення [PERSON] товарного сільськогосподарського виробництва. У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), орендована земельна ділянка або її частина може передаватись орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. З матеріалів справи вбачається, що 16, 17, 18, 19 та 21 грудня 2015 року між [PERSON] і [PERSON] , через повірених - [PERSON] і [PERSON] , за згодою ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.11.2015 року та від 03.12.2017 року, в нотаріальному порядку було укладено договори суборенди раніше орендованих [PERSON] земельних ділянок призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до 29.11.2022 року, на території Клубівської сільської ради Ріпкинського району з кадастровими номерами 7424483300:05:001:0015 площею 5,4620 га, з річною орендною платою в розмірі 476 грн. 28 коп.; 7424483300:05:001:0020 площею 57,7975 га, з річною орендною платою в розмірі 8399 грн. 76 коп.; 7424483300:05:001:0017 площею 5,6545 га, з річною орендною платою в розмірі 493 грн. 06 коп.; 7424483300:05:001:0014 площею 18,4320 га, з річною орендною платою в розмірі 2678 грн.74 коп.; 7424483300:05:001:0018 площею 2,3990 га, з річною орендною платою в розмірі 348 грн. 65 коп.; 7424483300:05:001:0016 площею 1,5565 га, з річною орендною платою в розмірі 169 грн. 66 коп.; 7424483300:05:001:0021 площею 2,3950 га, з річною орендною платою в розмірі 348 грн. 07 коп.; 7424483300:05:001:0012 площею 2,9900 га, з річною орендною платою в розмірі 369 грн. 36 коп.; 7424483300:05:001:0013 площею 4,1220 га, 509 грн. 20 коп.; 7424483300:05:001:0011 площею 1,8800 га, з річною орендною платою в розмірі 163 грн. 93 коп.; 7424483300:05:001:0022 площею 18,2250 га, з річною орендною платою в розмірі 1175 грн. 96 коп.; 7424483300:05:001:0019 площею 1,6830 га, з річною орендною платою в розмірі 6114 грн. 80 коп.; на території Грабівської сільської ради Ріпкинського району з кадастровими номерами 7424482400:05:001:0021 площею 46,0350 га, з річною орендною платою в розмірі 7395 грн. 59 коп.; 7424482400:05:001:0023 площею 46,7500 га, з річною орендною платою в розмірі 6923 грн. 20 коп.; 7424482400:05:001:0015 площею 9,1500 га, з річною орендною платою в розмірі 2051 грн. 19 коп.; 7424482400:05:001:0016 площею 14,1000 га, з річною орендною платою в розмірі 2206 грн. 73 коп.; 7424482400:05:001:0017 площею 5,2570 га, з річною орендною платою в розмірі 422 грн. 27 коп.; 7424482400:05:001:0020 площею 57,2300 га, з річною орендною платою в розмірі 12844 грн. 82 коп.; 7424482400:04:001:0008 площею 61,5600 га, з річною орендною платою в розмірі 8030 грн. 61 коп.; 7424482400:05:001:0025 площею 61,0200 га, з річною орендною платою в розмірі 8868 грн. 09 коп.; 7424482400:04:001:0011 площею 114,2200 га, з річною орендною платою в розмірі 17033 грн. 77 коп.; 7424482400:05:001:0026 площею 5,1200 га, з річною орендною платою в розмірі 744 грн. 09 коп.; 7424482400:05:001:0027 площею 30,0399 га, з річною орендною платою в розмірі 5551 грн. 63 коп.; 7424482400:05:001:0018 площею 126,6680 га, з річною орендною платою в розмірі 17736 грн. 71 коп.; 7424482400:05:001:0019 площею 95,6000 га, з річною орендною платою в розмірі 19735 грн. 45 коп.; 7424482400:05:001:0024 площею 82,5000 га, з річною орендною платою в розмірі 11948 грн. 73 коп.; 7424482400:05:001:0022 площею 29,7500 га, з річною орендною платою в розмірі 4095 грн. 50 коп.; на території Задеріївської сільської ради Ріпкинського району з кадастровими номерами 7424483000:06:001:0020 площею 30,0200 га, з річною орендною платою в розмірі 5773 грн. 11 коп.; 7424483000:08:001:0165 площею 38,8000 га, з річною орендною платою в розмірі 10798 грн. 47 коп.; 7424483000:06:001:0015 площею 8,0500 га, з річною орендною платою в розмірі 1833 грн. 06 коп.; 7424483000:06:001:0021 площею 9,9800 га, з річною орендною платою в розмірі 1600 грн. 92 коп.; 7424483000:06:001:0018 площею 7,1600 га, з річною орендною платою в розмірі 1630 грн. 40 коп.; 7424483000:08:001:0166 площею 49,9000 га, з річною орендною платою в розмірі 12713 грн. 79 коп.; 7424483000:06:001:0014 площею 13,6400 га, з річною орендною платою в розмірі 2768 грн. 86 коп.; 7424483000:06:001:0019 площею 37,0600 га, з річною орендною платою в розмірі 7634 грн. 56 коп.; 7424483000:06:001:0016 площею 3,5700 га, з річною орендною платою в розмірі 812 грн. 92 коп.; 7424483000:06:001:0017 площею 4,9500 га, з річною орендною платою в розмірі 1127 грн. 16 коп. Актами приймання-передачі, підписаними повіреними від імені [PERSON] і [PERSON] підтверджується, що всі 37 земельних ділянок були передані відповідачеві після посвідчення кожного з договорів суборенди. В судовому засіданні сторони не оспорювали, що позивач передав відповідачеві земельні ділянки і визнали той факт, що після посвідчення договорів суборенди приватним нотаріусом Крпеян Л.Р., останнім було здійснено реєстрацію всіх угод, шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктами 5, 6, 12 кожного з договорів визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки на рік, незалежно від результатів господарської діяльності орендаря, та вноситься суборендарем щомісячно, не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним, з дня виникнення права користування земельною ділянкою. Пунктом 33 кожного з договорів передбачено, що договір починає діяти, а строк суборенди земельної ділянки починає обчислюватись з дня підписання акту приймання-передачі об`єкта оренди. Враховуючи, що акти приймання-передачі земельних ділянок були підписані в період з 16 по 21 грудня 2015 року, у суборендаря [PERSON] обов`язок внесення плати за користування земельними ділянками виник з 05.01.2016 року. Представник відповідача в судовому засіданні не оспорювала, що [PERSON] в період з 05.01.2016 року по 25.10.2019 року в готівковій чи в безготівковій формі не здійснював перерахувань грошових коштів [PERSON] з цільовим призначенням за суборенду земельних ділянок. Розміри орендної плати за кожним з договорів суборенди, а також сукупний річний розмір орендної плати за всіма договорами, який позивачем визначено в сумі 187509 грн. сторони в судовому засіданні не оспорювали. У відповідності до п.13 кожного з договорів, при невнесенні плати в строки визначені договором, справляється пеня в розмірах визначених законодавством України. Позивач та його представник не заявляли вимог про стягнення пені з відповідача та не наводили в позові її розрахунку, отже в силу ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Пунктом 30 кожного з договорів суборенди передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Судом встановлено і сторони підтвердили, що починаючи з грудня 2015 року ними в письмовій формі не вносились зміни до договорів суборенди. Згідно із п.22 кожного договору, орендар має право вимагати від суборендаря своєчасного внесення орендної плати. З матеріалів справи вбачається, що листом від 03.12.2019 року [PERSON] повідомив [PERSON] про порушення останнім істотних умов договорів, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 512527 грн. та запропонував погасити цю заборгованість в строк до 14.12.2019 року. Виписками ПАТ «КРЕДОБАНК» № 211168210 від 29.01 2020 року та № 216883115 від 29.01.2020 року підтверджується, що [PERSON] двічі здійснив грошові перекази по 50000 грн. кожен, на рахунок [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» в якості орендної плати. Вказані обставини визнаються сторонами. Разом з цим, матеріали справи не містять інших прямих доказів (платіжних доручень, виписок, розписок), які підтверджували б факт безпосереднього перерахування чи передачі грошових коштів зі сторони [PERSON] в інші періоди на користь [PERSON] в якості орендної плати. Частиною 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. За змістом ч.1 ст.13, ч.1 ст.14 ЦК України, цивільні права та обов`язки реалізуються в межах встановлених договором, або актом цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі»,відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.13 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст.15 Закону «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договорів суборенди) передбачено, що істотними умовами договору є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частинами 1-3 ст.21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договорів суборенди) передбачалось, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі»). Згідно п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині розірвання договорів суборенди, позивач вказував, що відповідач систематично, упродовж тривалого часу не сплачував орендну плату і на день пред`явлення позову не виконав свого обов`язку в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що з 05.01.2016 року і до 25.10.2019 року відповідач взагалі не здійснював позивачеві щомісячної оплати за жодним з договорів суборенди, що прямо вказує на систематичність невиконання цього зобов`язання. З розрахунків наведених у первісній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог, вбачається, що заборгованість відповідача з основного зобов`язання за період з січня 2016 року по грудень 2019 року, з урахуванням часткової оплати суборенди в розмірі 100000 грн., становить 650036 грн., тобто по 187509 грн. за кожні 12 місяців за всіма договорами. Пеня в розмірах визначених законодавством України, відповідачеві не нараховувалась. Матеріалами справи підтверджується що [PERSON] , за письмовими погодженнями з виконкомами Грабівської та Задеріївської сільських рад Ріпкинського району від 16.10.2019 року, переказами з власного рахунку в ПАТ «КРЕДОБАНК» від 22.10.2019 року та 25.10.2019 року сплатив, як суборендар, відповідно 125588 грн. і 46693 грн. 25 коп. орендної плати по зобов`язанням [PERSON] за 2019 рік. Як слідує з пояснень представника відповідача, [PERSON] аналогічним чином не перераховував коштів Клубівській сільській раді у зв`язку з тим, що переважна більшість орендованих ділянок які розташовані в межах вказаної громади мають значне заліснення, що перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням, у зв`язку з чим суборендар має намір відмовитись їх обробітку та розірвати договори суборенди. Крім того, матеріалами справи підтверджується і [PERSON] не оспорює того факту, що в період 2017-2018 років він, за рахунок коштів ТОВ «Сож-Агро АГ» від свого імені та за своїми особистими зобов`язаннями, сплачував орендну плату сільським радам. При цьому частина вказаних коштів згодом була перерахована [PERSON] як повернення від ТОВ «Сож-Агро АГ» поворотної фінансової допомоги. Разом з цим, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що вказані вище кошти підлягають зарахуванню як плата [PERSON] за суборенду, оскільки така форма взаєморозрахунків не передбачена договорами суборенди та діючим законодавством. При цьому суд враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що [PERSON] являється кінцевим власником (учасником, засновником) ТОВ «Сож-Агро АГ». Такими доказами можуть бути установчі документи підприємства та витяги з державних реєстрів, однак стороною відповідача в розпорядження суду вони надані не були і про неможливість подання таких доказів відповідач та його представник не заявляли. Водночас зі змісту листів, які відповідач надсилав 15.10.2019 року до Задеріївської та Грабівської сільських рад, і за змістом відповідей на ці листи, однозначно вбачається, що [PERSON] звертався до органів місцевого самоврядування з питань виплати орендної плати за [PERSON] як фізична особа, а не як представник (власник, учасник) ТОВ «Сож-Агро АГ». Таким чином відповідач, за наявності для того підстав, не позбавлений можливості пред`явити до визначеного ним кола осіб вимогу про повернення безпідставно набутого майна в порядку, передбаченому ст.ст.1212-1214 ЦК України. З урахуванням того, що суб`єктами договорів суборенди земельних ділянок є фізичні особи [PERSON] і [PERSON] , спір який існує між ним підлягає вирішенню в порядку передбаченому як самими договорами, так і нормами чинного законодавства, котре регулює правовідносини з оренди землі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Доказів того, що [PERSON] вживав заходів щодо належного виконання зобов`язань за договорами суборенди, але позивач відмовився приймати належне виконання, відповідач суду не надав, що є його процесуальним обов`язком згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України. Суд вважає неспроможними твердження представника відповідача про неможливість внесення плати за договорами суборенди через відсутність до 2019 року рахунків відкритих на ім`я [PERSON] , оскільки згідно ч.1 ст.537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Викладене вище узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постанові Обєднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду по справі № 183/262/17 від 06.03.2019 року та постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду по справі № 616/871/15-ц від 04.09.2019 року. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позивач належними і допустимими засобами доказування довів факт систематичної несплати орендної плати відповідачем, що є підставою для розірвання договорів суборенди та стягнення з відповідача заборгованості за цими договорами. Разом з цим, майнові вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини в § 51 рішення від 22.10.1996 року «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та § 137 рішення від 09.01.2013 року « Олександр Волков проти України» зазначив, що строк позовної давності забезпечує правову визначеність і остаточність, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень стосовно подій, що мали місце в далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. У відповідності до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно п.12 кожного з договорів суборенди, орендна плата вноситься суборендарем щомісячно, не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним, з дня виникнення права користування земельною ділянкою. Таким чином, право вимоги у позивача виникло з 06.01.2016 року. В силу ч.3 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у відповідній частині позову. Враховуючи, що сторони в договорах не визначали спеціального порядку обчислення строків позовної давності і зобов`язання у відповідача виникло з 06.01.2016 року, а [PERSON] звернувся до суду з позовом 17.12.2019 року, позивач пропустив строк звернення на 11 місяців, а саме за період з 06.01.2016 року по 06.12.2016 року. Звертаючись до суду [PERSON] не просив поновити строк позовної давності за відповідний період та не наводив поважних причин пропуску цього строку. Приймаючи до уваги, що стороною відповідача заявлено про застосування строків позовної давності, в задоволенні вимог [PERSON] за період з січня по грудень 2016 року, в розмірі 171883 грн. 25 коп. необхідно відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. Виходячи з того, що річна плата за всіма договорами суборенди була визначена сторонами в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки та сукупно становить 187509 грн. на рік, загальний розмір зобов`язань які виникли у [PERSON] перед [PERSON] за період з 05.01.2016 року по грудень 2019 року включно, дорівнює 750036 грн. Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено та беззаперечно визнано сторонами факт внесення відповідачем на рахунок позивача у жовтні та грудні 2019 року орендної плати в загальному розмірі 100000 грн., сума невиконаних зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] на час розгляду справи становить 650036 грн. З урахуванням заяви сторони відповідача про застосування позовної давності щодо платежів, які відповідач зобов`язаний був сплачувати щомісяця по 15625 грн. 75 коп. за всіма договорами в період з січня 2016 року по грудень 2016 року, сукупний розмір невиконаного [PERSON] зобов`язання за 11 повних місяців становить 171883 грн. 25 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 478152 грн. 75 коп. (650036 грн. - 171883 грн. 25 коп.) заборгованості, без урахування пені, вимога про стягнення якої не заявлялась. Приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за задоволену вимогу немайнового характеру, в розмірі 840 грн. 80 коп., а також судовий збір пропорційно до задоволеної вимоги майнового характеру, в розмірі 4781 грн. 53 коп., а всього 5622 грн. 33 коп.

Outcome: partial