Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

17 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина на земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області. Фактично вона прийняла спадщину після матері, однак оформити її не має можливості у зв'язку з втратою державного акту на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: рілля №12, площею 4,3007 га та сіножаті №12.0, площею 0,3988 га, розташовані на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчені державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, представник останньої за довіреністю [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 23). Представник відповідача - Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 24). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 19). У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 527 ЦК Української РСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР в редакції закону 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] були [PERSON] і [PERSON] (а. с. 5, 6). У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Згідно з наявною в матеріалах справи копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Павлівською сільською радою Білопільського району Сумської області 29 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 2002 року №91, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №272, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,70 га в межах згідно з планом, з яких: 4,3007 га - рілля та 0,3988 га - сіножаті, розташована на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 9). У відповідності до витягу з технічної документації від 04 серпня 2015 року нормативна грошова оцінка вказаної вище земельної ділянки становить 134 412 грн. 13 коп. (а. с. 11). З довідки Павлівської сільської ради від 07 серпня 2015 року №577 вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті спадщину прийняла донька [PERSON], яка доглядала за померлою, здійснила її поховання. Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а. с. 10). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 21 серпня 2015 року спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], не заводилась (а. с. 22). Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,70 га в межах згідно з планом, розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO], однак, у зв'язку з втратою оригінала державного акту на право приватної власності на землю, вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] і визнання за останньою права власності на земельну ділянку загальною площею 4,70 га в межах згідно з планом, з яких: 4,3007 га рілля та 0,3988 га сіножаті, яка знаходиться на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved