Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

17 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.02.2017 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 8\~000,00 Євро, зобовязавшись повернути їх до 01.06.2017 року. Відповідач не виконує свої зобовязання за укладеним договором, у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 250 423,25 грн. з урахуванням процентів за користування позикою та 3% річних (а.с.а.с. 2 5). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. 19.10.2017 року відповідач у судовому засіданні визнав позов у частині основної суми 8\~000,00 Євро. Ухвалою суду від 19.10.2017 року часткове визнання відповідачем позову було прийнято судом. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 03.02.2017 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві у позику 8 000,00 Євро строком до 01.06.2017 року. На підтвердження передачі коштів відповідач склав розписку (а.с. 7). Дотепер відповідач борг не повернув. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з абзацом 1 частини першої статті 1049 ЦК позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором. За укладеним договором позики позивач передав відповідачеві 8\~000,00 Євро, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні статті 1046 ЦК, було укладено. Дотепер отримані кошти не повернуто, тому відповідач зобовязаний повернути позивачеві позику в сумі 236\~724,59 грн. відповідно до наступного розрахунку: 8\~000,00 х 29,590574 = 236\~724,59, де: -8\~000,00 заборгованість за договором позики у Євро; -29,590574 курс Євро до гривні, встановлений Національним банком України станом на 06.07.2017 року. За правилами, встановленими абзацом 1 частини першої статті 1048 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договором позики не було передбачено розмір процентів, отже позовна вимога про стягнення процентів, визначених на рівні облікової ставки Національного банку України, є обґрунтованою. Сума процентів за користування позикою складає 13 038,79 грн. згідно з наступним розрахунком: (8 000,00 х 0,036%) х 153 х 29,590574 = 13 038,79 грн., де - 8 000,00 заборгованість за договором позики у Євро; - 0,036% розмір процентів за один календарний день; - 153 кількість днів за період від 03.02.2017 року по день складання позову (06.07.2017 року); - 29,590574 курс Євро до гривні, встановлений Національним банком України станом на 06.07.2017 року. Частиною першою статті 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно зі статтею 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Як вбачається зі змісту укладеного договору, до нього не було включено положення про розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобовязання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних є також обґрунтованою й підлягає задоволенню. Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобовязань за договором позики складає 659,87 грн. відповідно до наступного розрахунку: (8\~000,00 х 3% ? 365) х 34 х 29,590574 = 659,87, де: -8\~000,00 заборгованість за договором позики у Євро; - 365 кількість днів у році; - 34 кількість календарних днів від 02.06.2017 року по 06.07.2017 року; - 29,590574 курс Євро до гривні, встановлений Національним банком України станом на 06.07.2017 року. За викладених обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 03.02.2017 року з урахуванням процентів за користування коштами та 3% річних у сумі 250\~423,25 грн. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат у сумі 2 504,24 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved