Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

18 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 29 липня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди житлового приміщення. Відповідно до умов договору позивачу в оренду надано пятикімнатну будівлю за адресою м. Дніпро, вул. Гоголя, 53. За оренду вказаної будівлі позивач надав відповідачу заставну суму у розмірі 5000,00 доларів США, про що вказано у договорі. В подальшому розмір заставної суми було зменшено до 4650,00 доларів. По закінченню строку договору або після дострокового його розірвання, відповідач зобовязувався повернути позивачу заставну суму (страховий резерв). 24 червня 2016 року відповідач запропонував розірвати договір оренди, відповідач погодилась та звільнила житлове приміщення. Вказане приміщення фактично повернуто відповідачу 29 червня 2016 року, однак акт приймання-передачі відповідач відмовився підписати без зазначення причин. Позивач направила відповідачу вимогу про повернення суми застави, однак відповідач досі її не повернув. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму застави (страхового резерву) у розмірі 4650,00 доларів США, що складає 115\~273,50 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 29 липня 2014 року, [PERSON] надав в оренду [PERSON] 5-кімнатний будинок, розташований за адресою, м. Дніпропетровськ, вул. Гоголя,53. Відповідно до п.2.3 вказаного договору заставна сума (страховий резерв) вноситься орендатором 29 липня 2014 року у розмірі 5000 доларів США. По закінченню строку дії договору або при його розірванні орендодавець повертає заставну суму орендатору при відсутності порушення умов цього договору. З повідомлення про розірвання договору оренди та з акту про відмову від підписання акту прийому передачі від 29.06.2016 року вбачається, що в червні 2016 року сторони прийшли до згоди про припинення орендних відносин. 29 червня 2016 року [PERSON] фактично повернула займане приміщення відповідачу та виселилася з приміщення. На пропозицію відповідачу підписати акт прийому-передачі приміщення останній безпідставно відмовився. Акту про відмову від підписання акту прийому передачі від 29.06.2016 року складений [PERSON] та підписаний [PERSON], [PERSON] 02 липня 2016 року позивач направила відповідачу вимогу про повернення заставної суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ч.3 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов'язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов'язаний негайно повернути його заставодавцеві. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Незаконними діями відповідача заподіюється шкода майновим правам позивача, що у відповідності зі ст. 15 ЦК України охороняються законом і позивач обґрунтовано у відповідності зі ст. 16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав. Тому, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму збитків в розмірі 4650,00 доларів США. Відповідно до ст. 524 ЦК України Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 192 ЦК України Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч.1,2 ст. 533 ЦК України Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи офіційний курс іноземної валюти, встановлений Національним банком України, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума 115\~273,50 грн. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved