Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

19.07.2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 123205,95 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 17.12.2013 року був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.09.2014 року - 34,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.04.2015 року - 43,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 25.04.2017 року - 42 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов`язався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту, а також інших сум згідно з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач [PERSON] незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, комісію, внаслідок чого станом на 01.07.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 123205,95 грн., яка складається з заборгованості: -за кредитом у сумі 20616,62 грн.; -за простроченим тілом кредиту у сумі 35163,99 грн.; -по пені за прострочене зобов`язання - 60382,2 грн.; -пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 700 грн.; -штрафів у сумі 500,00 грн. (фіксована частина), 5843,14 грн. (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову частково, не визнає нараховані банком штрафи та пеню в сумі 700 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 17.12.2013 року був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.09.2014 року - 34,8 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 01.04.2015 року - 43,2 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з 25.04.2017 року - 42 відсотків на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній зобов`язався щомісячно частинами, вчасно повертати суму кредиту, а також інших сум згідно з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. Договір складається з письмової заяви позичальника з відмітками банку, а також Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно заяви позичальника [PERSON] ознайомився та згодний із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифів банку, які були надані йому у письмовій формі і своїм підписом підтвердив повну інформацію про умови кредитування ПриватБанку. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. З матеріалів справи слідує, що позичальник повинен був погашати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, а також штрафи, проте свої зобов`язання не виконав. Так, як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в зв`язку з цим станом на 01.07.2019 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 123205,95 грн., яка складається з заборгованості: -за кредитом у сумі 20616,62 грн.; -за простроченим тілом кредиту у сумі 35163,99 грн.; -по пені за прострочене зобов`язання - 60382,2 грн.; -пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 700 грн.; -штрафів у сумі 500,00 грн. (фіксована частина), 5843,14 грн. (процентна складова). Що стосується нарахованої неустойки у вигляді пені та штрафів, то суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Зокрема штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п. 2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг за порушення зобов`язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених цими Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі №6-2003цс15. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня за прострочене зобов`язання у сумі 60382,2 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню 1811,12 грн. судового збору (1921 грн. (сплачений судовий збір) х 94,28 % (відсоток задоволених позовних вимог))

Outcome: partial