Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

18.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] грошову суму в розмірі 14\~652 грн. та судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 12.12.2001 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № 28186, зареєстрований на Одеській товарній біржі. Рішенням Київського районного суду від 14.06.2014 року вказаний договір було визнано недійсним, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом про застосування наслідків недійсності правочину. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду заперечував проти задоволення позову. Однак, у судовому засіданні 06.10.2015 року відповідач позов визнав частково, у зв'язку із наявністю ухвали Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2015 року, згоден повернути 14 652 грн. та заперечує проти відшкодування суми судового збору, так як вважає себе потерпілою особою. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши представника позивача, відповідача та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 12.12.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 28186 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] придбав у [PERSON] ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Недєліна, 7 «б». Договір укладено та зареєстровано на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 28186 від 12.12.2001 року /а.с. 5-6/. 14.07.2014 року рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/2-1212/11 визнано недійсним договір № 28186 від 12.12.2001 року, укладений на Одеській товарній біржі 12.12.2001 року, за яким [PERSON] продав [PERSON] ? частку житлового будинку № 7 «б» з надвірними спорудами по вул. Недєліна у м. Одесі /а.с. 7-9/. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.11.2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2014 року залишено без змін /а.с. 10-11/. 02.09.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18.11.2014 року залишено без змін. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти мано і сплатити за нього певну грошову суму. Частино 1 ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦК Української РСР 1963 року, по недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. Прикінцевими положеннями ЦК України 2003 року передбачено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, проаналізувавши вказані обставини та враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що оскільки рішенням суду визнано недійсним укладений між сторонами договір № 28186 від 12.12.2001 року, то позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена. Доводи відповідача стосовно відмови від сплати судового збору судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони спростовуються положеннями ст. 88 ЦПК України та також підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Outcome: approved