Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 03 серпня 2004 року померла його мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Річківської сільської ради, посвідчену державним актом серії ІІІ-СМ №036669, а також на земельну ділянку, посвідчену державним актом ІІІ-СМ №036668, яку мати успадкувала після померлого 28 квітня 2004 року чоловіка [PERSON]. За життя [PERSON] зробила заповіт, яким заповіла йому все своє майно. Своєчасно спадщину після смерті матері він не прийняв в силу своєї юридичної необізнаності. На даний час він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно користуватись спадковим майном, так як пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 03 серпня 2004 року тривалістю в три місяці. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 27). Представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують (а. с. 24). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 21). Заслухавши представника позивача адвоката [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя спадкодавця, який його пережив. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що матірю позивача [PERSON], [INFO] була [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-УР №010315 (а. с. 4). Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП №257598, виданим виконкомом Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області 05 липня 1995 року, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], внаслідок чого їй було присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 5). [PERSON] помер 28 квітня 2004 року в с. Річки Білопільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БП №193083 (а. с. 8). У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №036668, виданого Річківською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії 23 скликання Річківської сільської ради від 30 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №539, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,69 га в межах згідно з планом, розташована на території Річківськоїх сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 9). З довідки Річківської сільської ради від 08 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] були зареєстровані та проживали в [INFO] (а. с. 11). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24 лютого 2016 року спадкова справа після [PERSON], який помер 28 квітня 2004 року не заводилася (а. с. 22). Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого 28 квітня 2004 року чоловіка [PERSON] шляхом постійного проживання з останнім на час відкриття спадщини. У відповідності до свідоцтва про смерть серії 1-БП №202850 [PERSON] померла 03 серпня 2004 року (а. с. 6). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №036669, виданого Річківською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії 23 скликання Річківської сільської ради від 30 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №540, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,69 га в межах згідно з планом, розташована на території Річківськоїх сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 8). Згідно з заповітом, посвідченим секретарем Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області 31 березня 2004 року, зареєстрованим у реєстрі за №131, [PERSON] заповіла [PERSON] належні їй земельний та майновий паї (а. с. 31). З довідки Річківської сільської ради від 09 березня 2016 року вбачається, що [PERSON], яка померла 03 серпня 2004 року, проживала та була зареєстрована в [INFO]. На день смерті остання мешкала разом із сином [PERSON], який на території ради не зареєстрований. Заповіт від імені померлої, посвідчений виконкомом Річківської сільської ради 31 березня 2004 року за №131, не змінювався і не відмінявся. [PERSON] здійснив поховання матері [PERSON], після її смерті проживав у будинку за вказаною вище адресою, користувався речами померлої (а. с. 30). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24 лютого 2016 року спадкова справа після [PERSON], яка померла 03 серпня 2004 року не заводилася (а. с. 23). Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За приписами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після [PERSON] за заповітом, однак він не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач пропустив установлений законом строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] в силу своєї юридичної необізнаності. Суд вважає причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними і приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного

Outcome: approved