Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявник вказав, що з квітня 2011 року він фактично проживав без реєстрації в належному йому будинку за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 5,67 га, яка розташована на території Новомлинівської сільської ради Розівського району Запорізької області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На даний час [PERSON] має право на успадкування майна, що належить померлій, оскільки інших спадкоємців за законом та заповітом не має, однак заявник не може реалізувати таке право та оформити спадщину в нотаріальній конторі через відсутність документу, який би підтверджував постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, заявник не зміг документально підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем, оскільки було допущено різне написання їх прізвища. За таких обставин [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої, а також факт родинних відносин, а саме, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] в с. Новомлинівка Розівського району Запорізької області. Заявник [PERSON] був повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином (а.с.31),однак в судове засідання не з'явився, письмово прохав розглянути справу за його відсутності. Разом з тим, справа судом розглянута з участю повноважного представника заявника [PERSON], яка надала відповідні пояснення і повідомила про те, що заявник [PERSON] підтримує доводи поданої заяви, прохає її задовольнити на підставі наявних у справі доказів (а.с.34,35-36). Представник заінтересованої особи - Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.32), в судове засідання не з'явився, проте у поданій до суду письмовій заяві прохав слухати справу без його участі. Заінтересована особа не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та погодилась із наведеними у заяві доводами (а.с.33). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заявника [PERSON] і представника заінтересованої особи - Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, з'ясувавши позицію заявника і заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Так, [PERSON] народився [INFO] в с. Новомлинівка Куйбишевського району Запорізької області (а.с.4,5). Як вбачається з копії свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER], яке видане 14 червня 1955 року Розівським районним бюро записів актів громадянського стану Запорізької області та яке заповнене на російській мові, його батьком записаний «[PERSON]», а матір'ю - «[PERSON]» (а.с.5). [PERSON] померла [INFO] в с.Новомлинівка Розівського району Запорізької області, про що 03 травня 2012 року у Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №24. Вказані відомості підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2003 року на підставі розпорядження Розівської райдержадміністрації Ради народних депутатів Розівського району Запорізької області від 20 лютого 2003 року №73, [PERSON] було видано державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю, згідно з яким останній було передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,67 гектарів, що розташована на території Новомлинівської сільської ради Розівського району Запорізької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №38. Разом з цим, у державному акті мається відмітка про внесення виправлення в написанні прізвища, а саме, з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.7). В судовому засіданні з пояснень свідків [PERSON] і [PERSON] встановлено, що матір'ю [PERSON] є [PERSON], яка проживала в буд.[ADDRESS] до часу смерті, тобто до [INFO]. Крім того, свідки вказали, що [PERSON] в останні роки життя часто хворіла і потребувала постійного стороннього догляду. З вказаних причин [PERSON] у 2011 році вимушений був переїхати до матері та до дня її смерті постійно проживав без реєстрації за вищевказаною адресою, де доглядав за нею. Вказане також підтверджується довідками№224 і №225 від 24 листопада 2014 року, виданими виконавчим комітетом Новомлинівської сільської ради Розівського району Запорізької області, з яких вбачається, що [PERSON] проживав без реєстрації по [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю [PERSON] з квітня 2011 року по [INFO], тобто до дня смерті останньої (а.с.8,9). Досліджені у справі обставини та докази дають підстави стверджувати, що написання прізвища померлої [PERSON] у свідоцтві про її смерть є відмінним від написання її прізвища в інших документах, зокрема, у свідоцтві про народження заявника [PERSON] та у правовстановлюючому документі на земельну ділянку, через допущену помилку. За таких обставин суд вважає встановленим факт родинних відносин заявника та померлої [PERSON]. Відповідно до чч.1,2 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За правилами ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Порядок та строки прийняття спадщини спадкоємцями передбачені положеннями глави 87 ЦК України, зокрема, стст.1268-1270 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, заявник є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], як її рідний син. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку(а.с.7). Положеннями ч.3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Заявник [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений шестимісячний строк, у зв'язку із чим спадкова справа не заводилась. Разом з тим, заявник також не звертався до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини. Будь-яка інформація щодо наявності інших спадкоємців за законом чи за заповітом, випадків усунення спадкоємців померлого від права на спадкування в нотаріальній конторі відсутня. Інші особи з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с.25-27). Згідно листа Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 27 січня 2015 року №48/01-16 [PERSON] роз'яснено про необхідність звернутися із заявою до суду у зв'язку з пропуском шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини та у зв'язку з тим, що він не був зареєстрований зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10). Суд, приймаючи до уваги досліджені у справі докази, які дають підстави стверджувати, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважає заявника таким, що прийняв спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, а тому у [PERSON] не має підстав для звернення до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у відповідності до вимог ст.1272 ЦК України, яка застосовується до правовідносин щодо осіб, які спадщину не прийняли. Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також факту постійного його проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення для заявника у зв'язку з реалізацією ним права на успадкування майна, що належить померлій. До того ж судом враховано, що вищевказані факти не можуть бути встановлені в іншому порядку, крім судового. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved