Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

18 травня 2015 року Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (надалі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову зокрема зазначили, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], 09 вересня 2012 року був укладений Договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (надалі - Умови та Правила), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Також у Договорі сторони погодили, що власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до Договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. ПАТ КБ «Приватбанк» вказує, що Відповідач допустив порушення умов Договору, внаслідок чого станом на 31.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 22770,71 грн., яка складається з наступного: 13089,99 заборгованість за кредитом; 7370,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 500,00 грн. (фіксована частина); 1061,51 грн. (процента складова). Посилаючись, зокрема на ст.ст.530, 598, 599, 629, 1054 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22770,71 грн., яка складається з наступного: 13089,99 заборгованість за кредитом; 7370,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 500,00 грн. (фіксована частина); 1061,51 грн. (процента складова). Письмових заперечень проти позову до суду Відповідач не подавав. В судовому засіданні, представник ПАТ «КБ «Приватбанк» Бойко М.С., що діє на довіреності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце і час судового розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коровіна Н.Г., що діє на підставі договору, в судовому засіданні, проти позову заперечувала. Зокрема зазначила, що заборгованість, яка виникла на платіжній картці [PERSON] виникла внаслідок неправомірних дій третіх осіб. Грошові кошти були знятті в іншій країні - Росії, в той час коли [PERSON] нікому картку не передавав, державний кордон не перетинав та грошові кошти не знімав. В задоволенні позовних вимог просила відмовити. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] вона пам'ятає, але які вчиняла операції не пам'ятає. При закритті карти не обов'язково її пред'являти, якщо карта знищується, то це ніде не фіксується. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2012 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із анкетою - заявою про оформлення на його ім'я пластикової картки «Карта Gold». Підписуючи вказану анкету-заяву, відповідач [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Крім того, згідно з п.1.1.2.7 Умов та Правил, власник карти зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту /а.с.11/. З розрахунку заборгованості наданої банком вбачається, що 06.05.2014 року розмір заборгованості за платіжною карткою [PERSON] складав 2430,32 грн., а 07.05.2015 року сума заборгованості вже складала 15170,50 грн. З виписки по картці [NUMBER] вбачається, що 06.05.2014 року з цієї картки у м.Санкт-Петербург були зняті грошові кошти в сумі 12740,18 грн. Відповідно до п.1.1.1.49 Умов та Правил, пільговий період кредитування це встановлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом здійснюється по пільговій ставці (0,01% річних). Пільговий період розповсюджується як на готівкові, так і безготівкові платежі та на операції по зняттю готівкових в банкоматі або через касу. Згідно розрахунку заборгованості наданої банком вбачається, що 12.06.2014 року [PERSON] погасив заборгованість за кредитом в сумі 2510,00 грн. Відповідно до протоколу прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.05.2014 року, яка була подана о 15 год. 55 хв. до слідчого відділу Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] просив притягнути до відповідальності невідому особу, яка викрала з його картки [NUMBER] грошові кошти. Відповідно до листа слідчого Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON], досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом крадіжки грошових коштів з банківської картки [PERSON] триває, особа, яка вчинила злочин не встановлена. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів, відповідальності суб'єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються, зокрема, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» затвердженою Постановою Національного банку від 12.11.2003, № 492, «Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30 квітня 2010 року № 223 та «Положенням про діяльність в Україні внутрішньодержавних і міжнародних платіжних систем» затвердженим постановою Правління Національного банку України від 25.09.2007 року № 348. Згідно з п.п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації належного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно з вимогами п. 1.8 Інструкції НБУ №492 банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунку. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції. Операції за цими рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених цією Інструкцією, Положенням НБУ №223 та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку. Пункти 6.7, 6.8 Положення НБУ № 223 встановлюють, що емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, суд робить висновок, що саме винність банку презюмується та саме на ПАТ КБ «Приватбанк» законодавством покладений обов'язок провести належне розслідування по факту незаконної операції, за наслідками якого буде доведено факт протиправної поведінки користувача, або відшкодовано збитки, заподіяні користувачу цією операцією. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, ПАТ КБ «Приватбанк» жодних дій для встановлення обставин здійснення незаконної операції не вчинив. При цьому, доказів того, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, ПАТ КБ «Приватбанк» суду не надав, що на думку суду, свідчить про відсутність вини [PERSON] Аналогічні висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеними в постанові від 13.05.2015 року у справі №6-71цс15. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed