Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

19.05.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою та просив суд стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто 19.05.2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказував, що під час перебування сторін у шлюбі відповідач народила сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Сторони разом не проживають, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, чим поставила позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідач працює, отримує заробітну плату, інших аліментних зобов'язань не має, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи ( а.с. 29). Відповідач до суду повторно не з'явилася, про причини неявки не повідомила, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання за адресою: [ADDRESS], неодноразово були направлені судові повістки про виклик до суду, однак поштові конверти повернулися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання» (а.с.24,25,28). А отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача, який згідно наданої до суду заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, враховуючи, що підстава, предмет та розмір позовних вимог не змінювався, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі з 23.10.2009 року, відповідач народила сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 30.04.2013 року (а.с. 6) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.10.2009 року (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, що вбачається із довідки Широківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.3). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою працездатною жінкою, інших аліментних зобов'язань не має, адже до суду вона не з'явилася та доказів протилежного не надала, тому зобов'язана сплачувати аліменти на утримання дитини, враховує і те, що позивач не має змоги самостійно забезпечити належний рівень життя для сина, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19.05.2015 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору та у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved