Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

18.03.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 19.08.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (надалі ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом подання відповідачем до ТОВ «ФК «ЦФР» заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг, а також заяви № 102833937 від 19.05.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР». 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ ФК «АПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до п.1.2 договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102833937 від 19.08.2015 року в сумі 58\~099 грн. 64 коп. На виконання умов п.6.6 договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, від імені ТОВ «ФК «ЦФК» направлено повідомлення про перехід права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач лише частково виконав зобов`язання: погасив заборгованість в сумі 9\~500 грн. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача непогашену заборгованість за кредитним договором № 102833937 від 19.08.2015 року в сумі 48\~599 грн. 64 коп. та судові витрати. Ухвалою суду від 21.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження на підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання направлені копії позовної заяви, додатків до неї, запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом час такі документи суду не подані. Ухвалою суду від 17.05.2019 року вирішено провести заочний розгляд справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19.08.2015 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом подання відповідачем до ТОВ «ФК «ЦФР» заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг, а також заяву № 102833937 від 19.08.2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» /а.с.5,6/. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ ФК «АПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до п.1.2 договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами /а.с.20-22/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно п. 6.2.3 договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК» ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Враховуючи зазначене суд вважає, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 58 099 грн. 64 коп., що підтверджується Витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року /а.с.23/. На виконання умов п.6.6 договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, від імені ТОВ «ФК «ЦФК» направлено повідомлення про перехід права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» /а.с.18/. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] лише частково погасив заборгованість в сумі 9\~500 грн. Таким чином, відповідач порушив умови договору; кошти у встановлений договором строк не повернув. У зв`язку\~з істотними\~порушеннями умов\~кредитного договору\~№ 102833937\~від 19.08.2015\~року,\~ [PERSON] \~має непогашену\~заборгованість перед\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» в\~сумі 48\~599\~грн.\~64\~коп.,\~з яких:\~23\~261\~грн.\~32\~коп.\~ заборгованість\~за основною\~сумою боргу;\~13\~531\~грн.\~59\~коп.\~ заборгованість\~за управління\~кредитом;\~11\~806\~грн.\~73\~коп.\~ пеня\~/а.с.15-16,17/.З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Разом із тим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за платою за управлінням кредитом не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до\~частини 8\~статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~у редакції\~Закону,\~чинній на\~момент виникнення\~спірних правовідносин,\~нечіткі або\~двозначні положення\~договорів зі\~споживачами тлумачаться\~на користь\~споживача. Таким чином, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (чинних на час укладення договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо),або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). При цьому банк нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 27 березня 2019 року у справі № 677/1535/15-ц та у справі № 712/5696/14-ц. Таким чином, дії банку в частині нарахування плати за управління кредитом не є правомірними, а тому вимога про стягнення заборгованості за плату за управління кредитом в сумі 13\~531 грн. 59 коп. не підлягає задоволенню. Отже,\~загальна сума\~заборгованості відповідача\~за кредитним\~договором№ 102833937 від 19.08.2015 року, яка підлягає стягненню, складає 35\~068 грн. 05 коп., з яких: 23\~261 грн. 32 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 11\~806 грн. 73 коп. пеня. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином судом встановлено, що відповідач ухиляється від добровільної сплати кредиту, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості. За встановлених обставин, суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1\~386 грн. 13 коп.

Outcome: partial