Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

18 серпня 2016 року з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. 19 серпня 2016 року ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики було прийнято до провадження та призначено до розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 серпня 2015 року [PERSON], уклав із [PERSON] договір позики грошей, згідно якого передав йому грошові кошти у сумі 16000,00 гривень з умовою їх повернення до 19 серпня 2018 року. Договір укладено у простій письмовій формі. На підтвердження укладання вищезазначеного договору [PERSON] була власноруч написана розписка від 19 серпня 2015 року, про отримання ним від позивача вищевказаної позики у розмірі 16000,00 гривень. Відповідач, [PERSON] за договором позики грошей від 19 серпня 2015 року, гроші у сумі 16000,00 гривень зобовязався повернути частками згідно п.4.2. графіка погашення боргу. Однак, на день подання даного позову [PERSON] не здійснив жодного платежу за договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобовязання. Згідно пункту 4.3. укладеного Договору позики грошей від 19 серпня 2015 року, за умови стати всіх платежів в строки, які вказані в Договорі (п.4.2), проценти за користування позикою не нараховується. Згідно пункту 4.4. укладеного договору позики грошей від 19 серпня 2015 року, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. На момент звернення з даним позовом сума боргу у розмірі 16000,00 гривень, за договором позики від 19 серпня 2015 року так і залишається неповернутою відповідачем, а також не здійснена плата за користування позикою, яка станом на 27 травня 2016 року, складає 26392,50 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики грошей від 19 серпня 2015 року в розмірі 16000,00 гривень та проценти за користування позикою за договором позики грошей від 19 серпня 2015 року в розмірі - 26392,50 гривень. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що згідно договору позики від 19 серпня 2015 року третяк [PERSON] зайняв [PERSON] 16000,00 гривень. Згідно розписки від 19 серпня 2015 року [PERSON] отримав в борг гроші в розмірі 16000,00 гривень в присутності трьох свідків. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі N 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). У відповідність ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказаний борг у розмірі 42392,50 гривні слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], а також на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 гривня. На підставі викладеного,

Outcome: approved