overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

19.07.2006 року [PERSON] отримав в ЗАТ КБ «Приватбанк» ( в подальшому ПАТ КБ «Приватбанк») кредит в розмірі 2100 грн. при умові сплати відсотків 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. В листопаді 2013 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 28 334,78 грн.заборгованості по договору кредиту, посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за вказаним договором. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову та додатково пояснив, що протягом строку дії кредитної картки кредитний ліміт позичальника збільшувався до 7550 грн.. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи вважається таким, що повідомленей належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] розрахунку по кредитному договору №SAMDN44000008330096 від 19.07.2006 року не провів і заборгованість, станом на 31.08.2013 року складає: 28 334,78 грн., з них 7548,66 грн. заборгованість за кредитом, 20786,12 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом. Дані факти підтверджуються: договором про відкриття картрахунку №SAMDN44000008330096 від 19.07.2006 року; копією паспорту позичальника; розрахунком розміру заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України - За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики та нарахованих за користування кредитом процентів. Судові витрати становлять 283 грн.35 грн. і розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

19.07.2010 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини: дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона знаходиться у шлюбі, який було зареєстровано 09.06.2001 року в відділі РАГС Первомайського МУЮ Миколаївської області, актовий запис № 158. Від даного шлюбу вони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Подружнє життя не склалося , останнім часом подружжя проживають окремо один від одного і не підтримують шлюбних відносин. Позивачка працює та і утримує дитину. Відповідач не надає дитині належної матеріальної підтримки і утримувати її він не бажає. [PERSON] здоровий, неофіційно працює, має постійний дохід, а тому має можливість надавати дитині необхідну матеріальну допомогу. В попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов позивача і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому на підставі викладеного, в силу ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає, що є підстави для задоволення позову в повному обсязі. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави: Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 51 грн. На підставі п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

19.07.2014 року заявниця звернулася до суду із заявою про визначення права на укладення шлюбу заінтересовані особи: [PERSON], орган реєстрації актів цивільного стану в особі Полянської сільської ради про надання права на шлюб В обґрунтування заяви, заявниця вказала на те, що вона народилась [INFO] в с.Поляна Хотинського району Чернівецької області. З жовтня 2014 року вона зустрічається з [PERSON], [INFO], який проживає в с.Поляна Хотинського району Чернівецької області. Вказала, що на даний час вона завагітніла. Відповідно до заключення ЛКК № 51 від 08.07.2014 Борщівської ЦРЛ вагітність складає 16 тижнів. Вони вирішили зареєструвати шлюб між ними. Однак, згідно з діючим законодавством, оскільки вона не досягла шлюбного віку, вони не можуть офіційно зареєструвати шлюб. Вони бажають проживати разом, щоб створити повноцінну сім'ю і це відповідає її інтересам. Зазначила, оскільки, вона не досягла шлюбного віку, але 14 років їй виповнилось, вона змушена звернутись до суду з заявою про надання їй права на шлюб. Посилаючись на викладене просила надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON]. У судове засідання [PERSON] - не з'явилась до суду надала заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила надати їй право на шлюб посилаючись на обставини викладенні в заяві. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не заявився, надав до суду заяву відповідно до якої визнав заявлені вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - представник Полянської сільської ради в судовому засіданні не з'явився надав до суду заяву відповідно до якої визнав заявлені вимоги в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановляється у вісімнадцять років, а згідно із ч.2 ст. 23 Сімейного кодексу України, за заявою особи, яка досягла чотирнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], тобто, на момент звернення до суду і на день розгляду справи їй виповнилось 17 років, вона не досягла шлюбного віку, що вбачається паспорта громадянинки України виданого Борщівським РС УДМС України в Чернівецькій області від 04 липня 2014 року. Відповідно до заключення ЛКК № 51 від 08.07.2014 року Бощівської ЦРЛ вагітність [PERSON]. складає16 тижнів. Таким чином суд вважає, що реєстрація шлюбу [PERSON] та [PERSON] відповідає її інтересам, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

19.07.2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Подружнє життя в них не склалося, в результаті чого у них виникали сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї та окремого проживання. Спір відносно поділу спільного майна відсутній, однак відповідачка не бажає добровільно розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 19.07.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №45. Позивач надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, просив не стягувати з відповідачки судовий збір на його користь. Відповідач, [PERSON], надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, оскільки вони відповідають волевиявленню сторін, а тому позов підлягає до задоволення. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

19.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] по причині не проживання там без поважних причин понад один рік. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув. Третя особа [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що треті особи - [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартирою [ADDRESS] (в рівних частинах), де крім них зареєстровані позивач (їх дочка) та відповідач (колишній чоловік позивача) і ці обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло від 30.10.2002 року, виданим Виконавчим комітетом Деснянської районної в місті Чернігові ради, особовим рахунком на помешкання та заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 06.10.2010 року по справі №2-7358/10 (а.с.3-4, 6-7). Як вбачається з комісійного акту від 24.06.2015 року, складеного за участю представника Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, відповідач з 2009 року не проживає в вищевказаній квартирі. Згідно до ст.405 ч.1-2 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На переконання суду (виходячи з наявних по справі доказів) - позивач, який не є співвласником квартири, не має правових підстав ініціювати в судовому порядку визнання відповідача таким, що втратив право користування помешканням, а тому вказані обставини є підставою для повної відмови в задоволенні позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

19.07.2016 позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] « Про розірвання шлюбу », посилаючись на те, що з 14.02.2009 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2016 року з тих причин, що між сторонами постійно відбувались сварки, вони не могли знайти порозуміння, внаслідок чого втратилось почуття любові та поваги один до одного. З вказаного часу сторони разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, спору по майну не мають, дитина мешкає разом з позивачем. Позивач вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо, тому просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги з підстав, на які вона посилається в своєї позовної заяві, наголошуючи на тому, що примирення з відповідачем на теперішній час неможливо, так як їх сімя фактично розпалась. На стягненні на її користь судового збору не наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що він дійсно з січня 2016 року не мешкає однією сімєю з позивачем, сумісного господарства вони не ведуть. Позов визнає, так як вважає, що збереження сімї не можливе. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 ( актовий запис № 60 від 14.10.2009, зроблений Дзержинським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції ( а.с. 4 ), від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. ( а.с. 5 ). Згідно ч. 2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

19.07.2016 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2014 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спільне життя не склалось та що з травня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач стверджує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач позов визнала. Сторони вважають їх примирення неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 28 лютого 2014 року у відділі реєстрації актів цивільного Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис № 74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а. с. 3). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а. с. 6). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім'я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Судові витрати по справі судового збору ( а. с. 1) позивач згідно його заяви в судовому засіданні залишає за особою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

19.07.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до КФ «Українська біржа нерухомості» про визнання угоди купівлі-продажу дійсною. В обґрунтування вказує що 23.09.1997 р. вказаною біржею було посвідчено договір по якому [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а позивач купила за 5840 грн. трикімнатну квартиру [ADDRESS], зареєструвавши право власності. На теперішній час центр реєстрації відмовляє в видачі реєструючих документів, оскільки правочин посвідчено біржею Позивач [PERSON] надав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач КФ «Українська біржа нерухомості» за адресою реєстрації не знаходиться. Дослідивши письмові докази, суд вважає що позов слід задовольнити. Судом встановлено у відповідності зі ст.15 Закона України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 р. який діяв на час посвідчення угоди; Гл.2 п.1.2. Інструкції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 р. угоди укладені на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема…договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав. Договором купівлі-продажу, реєстраційним посвідченням КП ДОР « БТІ» а.с7-9, підтверджується укладення і реєстрація у встановленому порядку зазначеної угоди. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Закон «Про товарну біржу» є спеціальним Законом по відношенню до загальних норм ЦК України, тому повинен діяти, нотаріальна реєстрація договору не потрібна, як не потрібно позивачам і визнання дійсним договору купівлі-продажу, майно по якому набуто правомірно відповідно до ст.328 ЦК України, і ніким не оспорюється. З метою захисту прав позивачів, зважаючи на небгрунтовані перешкоди в реалізації права позивача на розпорядження майном, суд вважає можливим позов задовольнити. На підставі ст.15 Закона України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

19.07.2016 року [PERSON], зацікавлена особа Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті. Заявниця до суду не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу слухати за її відсутності та про те, що заяву підтримує та просить її задовольнити. Із заяви вбачається, що 28.06.2016 року в м. Шахтарськ, Донецької області, помер громадянин України [PERSON], [INFO]. Померлий похований в м. Шахтарськ, Донецької області. Причина смерті гострий інфаркт міокарда. Померлий є батьком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження. Єдиними наявними документами, що підтверджують факт смерті є довідка про смерть від 29.08.2016 року №75, свідоцтво про смерть від 29.06.2016 року № 75. Заявниця просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Україна, громадянина України, який помер 28 червня 2016 року у м. Шахтарськ, Донецької області, Україна. Зацікавлена особа - представник Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області до суду не зявилася, надала заяву про те, що вона проти задоволення заяви не заперечує. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі, що підтверджується: копіями паспортів (а.с. 5-6, 8-10), копією свідоцтва про народження (а.с. 7), копією медичного свідоцтва про смерть (а.с. 12), відмовою Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 16), копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 19), довідкою про смерть (а.с. 20), та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 1, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності з п.8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями п.2 ч.4 вказаної статті визначено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті (у теперішній час заявниця фактично мешкає у м. Краматорську). Згідно ч. 4 ст. 257-1 ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Україна, громадянина України, який помер 28 червня 2016 року у м. Шахтарськ, Донецької області, Україна. На підставі викладеного,

Outcome: approved