Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

18.03.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 10.09.1983 року Андріївською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 21. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. У своїй позовній заяві позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинились більш ніж 5 років тому, відповідач фактично створив нову сім`ю з іншою жінкою, після чого сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна між позивачем та відповідачем не виникло. Після спливу терміну на примирення, наданому сторонам ухвалою суду за заявою відповідача, [PERSON] про примирення з позивачем не заявив, позивач заперечила щодо можливості примирення з відповідачем, підтвердила про відсутність між ними взаєморозуміння, а відтак обставин які б надавали підстави для продовження існування шлюбу. В судове засідання сторони не з`явились. Згідно окремої письмової заяви позивач просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи, також в судове засідання не з`явився. Разом з тим, про його обізнаність щодо місця й часу розгляду справи свідчить поштове повідомлення. При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 21.09.1983 року Андріївською сільською радою Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 21, серії [NUMBER] , сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Згідно ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо, що позивачем та відповідачем не заперечене. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення для вирішення спору в даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила суд залишити їй прізвище « [PERSON] », тому суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище. Також згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на його користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання не розглядає. Враховуючи ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved