overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

17 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої доньки у добровільному порядку не надає, а тому позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просив розглядати справу без його участі. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та те, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки, стягнувши аліменти з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 березня 2014 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

17 березня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомився судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 26 липня 2013 року. З грудня 2013 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

17 березня 2014 року, представниця заявниці [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просила суд, встановити юридичний факт спільного проживання заявниці [PERSON] з [PERSON], померлим [INFO], однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, посилаючись на письмову відмову державного нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON], враховуючи, що заявниця та померлий [PERSON] проживали як чоловік та жінка без реєстрації офіційного шлюбу, що необхідно підтвердити у судовому порядку. В судове засідання представниця заявниці не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак від представниці заявниці за нотаріально-посвідченою довіреністю надійшла письмова заява, в якій вона повністю підтримала заяву [PERSON] та просила суд слухати справу за її відсутністю (а.с. 14,17). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але надіслав на адресу суду заяву, в якій проти задоволення заяви [PERSON] він не заперечує, та проханням розглянути вказану справу без його участі (а.с. 16). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п.5 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.09.2013 р. (а.с. 4). З матеріалів заяви вбачається, що заявниця та [PERSON], який помер [INFO] проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.04.1981 р. і вели спільне господарство за адресою спадкової квартири : [ADDRESS], що підтверджується довідкою Петродолинської с/р № 131 від 17.02.2014 р., довідкою депутата Петродолинської с/р (а.с. 6,7). Після смерті свого співмешканця [PERSON], померлого [INFO], заявниця звернулася до Овідіопольської ДНК з заявою про прийняття спадщини після його смерті, у чому їй було письмово відмовлено у зв'язку з не підтвердженням факту спільного її проживання як чоловіка та жінки з [PERSON] без шлюбу і рекомендацією звернення до суду з зазначенням того, що з документів, наданих заявницею вбачається, що заявниця, без підтвердження вищевказаного факту є спадкоємицею за законом четвертої черги (а.с. 8). Тобто, встановлення даного факту потрібно заявниці для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її співмешканця [PERSON] З наведених підстав, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована, підтверджена документально, у зв`язку з чим, факт проживання однією сім`єю заявниці та [PERSON], померлого [INFO], суд вважає доведеним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

17 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 16436 грн. 90 коп. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16 лютого 2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит в сумі 15140 грн. 21 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 02 січня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 16436 грн. 90 коп., з якої 13688 грн. 68 коп. - заборгованість по кредиту, 1489 грн. 32 коп. - заборгованість по процентам, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 758 грн. 90 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 5). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

17 березня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом було прийнято рішення, яким було відмовлено в позові [PERSON] до Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області, [PERSON] за участю третьої особи Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області про визнання права власності та зняття арешту. Виносячи рішення по справі, суд не вирішив питання про судові витрати, які підлягають стягненню щодо вимог майнового характеру. Позивач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив. Повноважний представник відповідача СБУ України в Хмельницькій області в судовому засіданні проти винесення додаткового рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про поважні причини своєї неявки. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем, після збільшення позовних вимог, ставиться питання про визнання за ним права власності на автомобіль «SCANIA R124» та причіп бортовий «KOGEL». Натомість судовий збір за подання майнового позову позивачем не сплачено. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення відповідно до вимог ст.ст.214, 220 ЦПК України, стягнувши з позивача судові витрати в розмірі 3 654 грн., виходячи з того що це максимальний розмір судового збору. Враховується, що відповідно до Постанови Хмельницького міськрайонного суду від 27 лютого 2012 року, встановлено, що сукупна вартість автомобіля «SCANIA R124» бортовий, 2001 року випуску, шасі [NUMBER] та причіпу бортового «KOGEL», 2001 року випуску, шасі [NUMBER] зазначена в розмірі 26 600 євро. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до [PERSON]. 08 червня 2015 року справу передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за підсудністю. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, яка проживає з відповідачкою. Посилаючись на те, що з серпня 2014 року сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони в судове засідання не зявилися, позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявилася, про причини своєї неявки не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 166 (а. с. 5), від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким належну їй земельну ділянку розміром 3,69га, розташовану на території Руднєвської сільської ради, заповіла сину - [PERSON] У зв'язку з тим, що він після смерті матері позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки не підтверджено факт родинних відносин заявника з померлою, він просить встановити факт родинних відносин, а саме - що [PERSON], яка померла [INFO], є його матір'ю. Заявник в судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання заяви та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30 березня 1979 року (а.с.5). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 08 липня 2014 року (а.с.6). Відповідно до заповіту від 04 червня 2013 року, засвідченого секретарем Руднєвської сільської ради Хоруженко А.О., зареєстрованого в реєстрі за №15, [PERSON] заповіла належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №018727 земельну ділянку у розмірі 3,69га, що розташована на території Руднєвської сільської ради своєму сину [PERSON] (а.с.8). Згідно із заявою [PERSON] від 14 лютого 2015 року, зареєстрованою в реєстрі за №4, останній відмовляється від отримання свідоцтва на право на спадщину після смерті дружини [PERSON] на обов'язкову частку на земельну ділянку на користь свого сина - [PERSON] (а.с.11). На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] та сином - [PERSON], що підтверджується довідкою сільської ради (а.с.10) Листом державного нотаріуса від 24 лютого 2015 року № 135/01-16 заявнику роз'яснено, що йому необхідно підтвердити факт родинних відносин з [PERSON] (а.с.11). Зважаючи на викладене, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, вказуючи, що [INFO]. померла його мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яку він має намір успадкувати як спадкоємця першої черги за законом. Проте, через розбіжності у написанні імені у свідоцтві про народження, де помилково вказано ([PERSON] замість [PERSON]), не може реалізувати своє право на спадщину. А також в свідоцтві про народження його дітей в графі ім'я батька зазначений як [PERSON]. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. З'ясувавши позицію заявника та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] дійсно є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO]. в с. Довгалівка Погребищенського району Вінницької області, а у виписках: з по господарської книги № 3 Довгалівської сільської ради за 1958-1960 р. р., особистий рахунок [NUMBER]; з по господарської книги основних виробничих показників господарств колгоспників за 1947-1949 р. р. № 8-2; з по господарської книги основних виробничих показників господарств колгоспників за 1944-46 р. р. № 2; з по господарської книги основних виробничих показників господарств колгоспників за 1950-1952 р. р. № 6, [PERSON], [INFO] помилково зазначений під іменем «[PERSON]» і «[PERSON]», зазначений факт необхідно встановити на підставі ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись в позовній заяві на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року. Від даного шлюбу має сина [PERSON], [INFO], якого відповідач в добровільному порядку не утримує. Позивач в позовній заяві просить задовольнити її вимоги, та стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття дитини. Також просить стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини доходу відповідача на її користь та утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO]. Позивач, відповідач в судове засіданні не з'явились, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали цивільної та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 14 липня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції Донецької області м. Донецьк, актовий запис №364. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені, тому позивач просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі У судове засідання відповідач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу, проте надав суду заперечення, в якому просив суд покласти на позивача судовий збір у зв'язку з розірванням шлюбу, та зазначив що надання строку на примирення є недоречним. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 14 липня 2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 364 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. (а.с.7). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, має тимчасові доходи, так як працює нелегально в м.Києві, тому просить стягнути з нього аліменти на дитину в розмірі 500 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] підтримує позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, доведений позивачем, визнаний відповідачем, це визнання відповідає вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. У відповідності до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved