Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

18.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївського міжрегіонального управління Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті про визнання права власності на моточовен «Крым», 1990 року випуску, заводський номер 35006, матеріал корпусу - легкий сплав «АМг5М», довжина габаритна - 4,3 м., ширина габаритна - 1,6 м., висота габаритна - 0,72 м., загальна маса - 190 кг. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у жовтні 1990 року придбав вищевказаний човен у магазині №9 «Об'єднання Спорттовари», сплативши грошову суму у розмірі 1150 крб. СРСР, проте не експлуатував човен, своє право власності у відповідності до вимог чинного на той час законодавства не зареєстрував, та судновий білет не отримав. З метою реєстрації права власності на вищевказаний човен, звернувся до відповідача із відповідною заявою, проте отримав письмову відмову у зв'язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності на судно та двигун. Підставою звернення до суду з даним позовом зазначив не можливість отримати довідку - рахунок на підтвердження придбання моточовна «Крым» у магазині №9 «Об'єднання Спорттовари». Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.08.2014 року первісного відповідача - Миколаївське міжрегіональне управління Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті замінено належним відповідачем - Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті. В судовому засіданні позивач позовні вимог підтримав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надали суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначили, що позовні вимоги не визнають, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки позивачем при здійсненні реєстрації спірного судна не надано жодних доказів, що підтверджують право власності на судно, чим саме порушено Порядок ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1069 від 26.09.1997 року та Правила користування водними об'єктами для плавання на маломірних (малих) суднах Миколаївської області, затверджені рішенням сесії Миколаївської обласної ради №16 від 15 квітня 2005 року. З урахуванням зазначеного, у задоволенні позову просили відмовити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст..11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст..10 ч.2, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням зазначених правових норми суд приймав рішення в межах заявлених позовних вимог, виходячи з предмету та підстав пред'явленого позову, на підставі наданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом та та наданні пояснень у судовому засіданні, позивач зазначав, що в жовтні 1990 року у магазині №9 «Об'єднання Спорттовари» придбав моточовен «Крым», 1990 року випуску, заводський номер 35006, матеріал корпусу - легкий сплав «АМг5М», довжина габаритна - 4,3 м., ширина габаритна - 1,6 м., висота габаритна - 0,72 м., загальна маса - 190 кг., сплативши грошову суму у розмірі 1150 крб. СРСР., також зазначив, що придбаний човен з двигуном не експлуатував, а тому не вбачав необхідності для його реєстрації. Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР, що діяв на момент виникнення правовідносин, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Разом з тим, [PERSON] не надано суду безспірних доказів на підтвердження укладення ним договору купівлі-продажу спірного майна, та правомірності добросовісного заволодіння моточовном. На теперішній час, з метою використання моточовна позивач звернувся до Миколаївського міжрегіонального управління Укрморрічінспекції з заявою, щодо проведення відповідних дій по його реєстрації. Листом Миколаївського міжрегіонального управління Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті від 06.02.2014 року за №6/мкл/1, [PERSON] було відмовлено у реєстрації моточовна з причин відсутності документа, що підтверджує право власності на судно. На момент звернення [PERSON] з відповідною заявою до відповідача існував наступний порядок реєстрації суден. Відповідно до ст.20 Кодексу торговельного мореплавства України судновласником визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах. Власником судна є суб'єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності. Згідно п. 2.1 Правил користування водними об'єктами для плавання на маломірних (малих) суднах Миколаївської області, затверджені рішенням сесії Миколаївської обласної ради №16 від 15 квітня 2005 року судновласники зобов'язані зареєструвати належні їм судна у 10-денний термін з дня їх отримання, купівлі, побудови або за інших обставин придбання права власності. Відповідно до ст. 26 Кодексу торговельного мореплавства України Українські судна, технічний нагляд за якими здійснюють класифікаційні товариства, підлягають реєстрації у Державному судновому реєстрі України. Порядок ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України ( 1069-97-п ) встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Відповідно до пункту 34 Порядку ведення Державного суднового реєстру України і Суднової книги України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1069 від 26.09.1997 року, реєстрація у Судновій книзі України здійснюється на підставі письмової заяви судновласника, до якої додається: а) копія документа, що підтверджує право власності на судно, а для суден, придбаних через торговельні установи або від суб'єктів підприємницької діяльності, - документ про купівлю-продаж; б) копія свідоцтва про придатність судна до плавання (за наявності) або акт огляду судна перед його реєстрацією; в) копія договору іпотеки або довідка про відсутність заставних зобов'язань на судно; г) документ, що підтверджує сплату зборів за реєстрацію судна у Судновій книзі України та видачу суднових документів; д) копія документа, що підтверджує особу власника та його громадянство (у разі належності судна фізичній особі); е) документ, що свідчить про виключення судна з реєстраційних документів попереднім органом державної реєстрації (у разі коли судно було раніше зареєстроване). Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однак позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що він набув право власності на моточовен «Крым», 1990 року випуску, що є необхідною правовою похідною, щодо подальшого захисту вказаного права. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON]

Outcome: dismissed