Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

17 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її чоловіка, [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 червня 1981 року вона уклала шлюб з [PERSON] Від першого шлюбу у [PERSON] було двоє дітей - відповідачі по даному позову. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме: домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та грошові вклади у відділенні «Ощадбанк». Заповіту [PERSON] не залишав. Спадщину позивач прийняла шляхом фактичного вступу в управління майном; отримала свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на нього. Позивач просить визнати за нею право власності на спадкове домоволодіння. [PERSON] та [PERSON], від імені якої на підставі довіреності діє також [PERSON], частково заперечуючи проти позову [PERSON], скористалися своїм правом та пред'явили зустрічний позов, який ухвалою від 15 травня 2015 року був прийнятий до розгляду та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. Свої вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, що [INFO] помер їх батько, [PERSON] Після його смерті вони вступили в управління спадковим майном, тобто, прийняли спадщину. Однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок, вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса. Позивачі просять визнати за ними право власності на 1/3 частину спадкового домоволодіння кожному. У судовому засіданні позивач та її представник за первісним позовом свій позов підтримали повністю, з підстав, визначених у позові; проти зустрічних позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що позивачі по зустрічному позову ніяких дій щодо управління спадковим майном після смерті їх батька не проводили. Відповідач за первісним позовом (позивач та представник позивача за зустрічним позовом) [PERSON] вимоги первісного позову визнав частково, а зустрічні позовні вимоги підтримав та, будучи допитаним в якості свідка, надав наступні пояснення. Його з [PERSON] матір померла в січні 1981 року. Коли йому було 12 років, батько привів мачуху, [PERSON], яка тривалий час зловживала спиртними напоями. [INFO] батько помер. На час смерті батька він проживав у батьківському будинку з мачухою; сестра, [PERSON], проживала у Переяслав-Хмельницькому районі. Він виселився із батьківського будинку у 1995 році. На момент смерті батька і після того допомагав робити все по господарству. Сестра також декілька разів приїжджала після смерті батька, проводила в будинку прибирання, давала кошти на фарбу, якою потім фарбували підвіконня. Суд вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], то при вирішенні даного спору слід застосовувати норми ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] з 03 червня 1981 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем, [PERSON] Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], їх батьком був [PERSON] Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Суд вважає доведеним факт прийняття спадщини як [PERSON], так і [PERSON] та [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Це підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, довідкою Страхоліської сільської ради № 435 від 07 травня 2015 року, а також свідченнями [PERSON], які він надав під присягою. Посилання позивача за первісним позовом та її представника на те, що [PERSON] не проживав разом з батьком на час його смерті, а був лише формально зареєстрований за вказаною адресою, не спростовує факту прийняття ним спадщини, оскільки така форма прийняття спадщини, як спільне проживання із спадкодавцем на момент його смерті, визначена ЦК України, норми якого не можуть бути застосовані до даних правовідносин. Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.04.2015 року та 08.05.2015 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа на нього. Відповідно до довідок Страхоліської сільської ради № 354 від 15.04.2015 року та № 428 від 06.05.2015 року згідно із записом в по господарській книзі № 6, особовий рахунок [NUMBER], житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на ім'я [PERSON]. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом, є спадкоємцями за законом першої черги, та, відповідно, мають права на спадкове майно у рівних частках кожен. Суд розглядає позови в межах заявлених вимог. Оскільки жодна із сторін не ставить питання про стягнення судових витрат, то дане питання судом не вирішується.

Outcome: partial