Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги обґрунтовує тим, що з 09 березня 2002 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. З недавнього часу подружжя не веде спільного господарства, кожен з них живе окремим життям. Попри те, що вони не розлучені і проживають в одному житлі, відповідач не бере участі у вихованні і утриманні дочки. [PERSON] є працездатним, отримує нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців, непрацездатних батьків немає, а тому має можливість утримувати їх спільну дитину. Оскільки їй не вистачає коштів на забезпечення належного рівня життя, фізичного, розумового та духовного розвитку дитини, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій зменшила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача [PERSON] в свою користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 700 грн. щомісячно з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.22). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується документально (а.с.21). Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: копію свідоцтва про шлюб (а.с.2), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.3), копію паспорта [PERSON] (а.с.4), копію паспорта [PERSON] (а.с.5), дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], працездатний, не має інших утриманців та з врахуванням його матеріального становища, а саме те, що він не працює та не має стабільного доходу, суд визначає до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] на користь позивача [PERSON] в розмірі 700 грн. щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду, позивач подала позов до суду 19 лютого 2016 року. Таким чином, з огляду на вищевказану норму матеріального права, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 19 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved