Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

18.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором займу. В обґрунтування позову посилається на те, що 01 травня 2016 року [PERSON] взяв в борг у позивача 10 000 доларів США, що підтверджується договором позики, укладеним між відповідачем [PERSON] та позивачем. Розписка виконана відповідачем [PERSON] власноручно. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався повернути усю суму грошових коштів в строк до 01 вересня 2016 року. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті. Відповідач добровільно не бажає виконувати умови договору та повернути позивачу грошові кошти. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором займу у сумі 10 000 доларів США, по курсу НБУ на день ухвалення судового рішення, а також понесені позивачем судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 2 620 гривень. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09.07.2018 року скасовано заочне рішення по цивільні справуі № 234/15719/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору займу від 09.11.2016 року. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09.07.2018 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором займу до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 01.11.2018 року о 15 год. 30хв. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 01.11.2018 року закрито підготовче засідання та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.01.2019 року о 14 год. 00хв. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити по курсу НБУ на день ухвалення судового рішення. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце судового засідання були повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчить телефонограма, однак в судове засідання 24.01.2019 року відповідач та його представник не з'явився. Суд не повідомили про причини неявки, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надійшло. Відзив на позовну заяву не надали. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01 травня 2016 року [PERSON] взяв в борг у позивача 10 000 доларів США, що підтверджується договором позики, укладеним між відповідачем [PERSON] та позивачем. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався повернути усю суму грошових коштів в строк до 01 вересня 2016 року. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті. (а.с. 4) Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розписка виконана відповідачем [PERSON] власноручно. Строк виконання договору сплинув, але [PERSON] зобов'язання не виконав, чим порушив вимоги статті 1049 ЦК України. Доказів, що борг відсутній, відповідач суду не надав. Форма договору позики, що передбачена статтею 1047 ЦК України, сторонами дотримана. В силу статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач з приводу оскарження договору позики до суду не звертався. Згідно із ч. 2 ст. 1051 ЦК при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК). Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Таким чином, факт підписання відповідачем договору позики є доказом отримання ним від позивача позики в сумі 10 000 доларів США. Із змісту розписки вбачається, що [PERSON] взяв в борг кошти у розмірі 10 000 доларів США, та зобов'язується їх повернути [PERSON] у строк до 01.09.2016 року. Наведене свідчить, що [PERSON] та [PERSON] уклади між собою договір позики, згідно з яким відповідач отримав у власність від позивача грошові кошти та зобов'язався повернути борг в обумовлений сторонами строк. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1, ч.2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В порушення умов договору позики відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу грошові кошти, які передбачено договором, відповідач порушив зобов'язання. Станом на 24.01.2019 рік борг у сумі 10 000 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на 24.01.2019 року за 1 долар США = 27,70 грн.) становить 277000 (двісті сімдесят сім тисячі) гривень 00 коп. Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума позики у розмірі 10 000 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на 24.01.2019 року за 1 долар США - 27,70 грн. = 277000 (двісті сімдесят сім тисячі) гривень 00 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2620 грн.

Outcome: approved