Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

19.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 15.09.2012 року. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Протягом подружнього життя відносини з чоловіком не склалися через різні погляди на життя. На даний час вони загальне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Її доходу замало для повноцінного утримання дитини. Відповідач являється військовослужбовцем ХУПС ім.. [PERSON] та має постійний заробіток, що становить 10 000 грн. на місяць. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків по утриманню дитини, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги про стягнення аліментів, просить задовольнити та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, посилаючись на те, що відповідач має інші аліментні зобов'язання, про що їй раніш не було відомо. Справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, просить справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Овсяннікова) І.О. зареєструвала шлюб з відповідачем у справі [PERSON], 15.09.2012 року, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №193342, копію якого долучено до матеріалів справи. Від шлюбу, 21.02.2013 року народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження серії І-ВЛ №309468, копію якого долучено до матеріалів справи, вказаний [PERSON]. Малолітній син проживає з матір'ю позивачем у справі, за її зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується даними довідки про склад родини та реєстрацію, №125 від 15.02.2016 року, виданої Харківським університетом повітряних сил ім.. [PERSON], копію якої долучено до матеріалів справи. Протягом сімейного життя шлюбні відносини між позивачем та відповідачем погіршилися через різні погляди на життя. На даний час вони загальне господарство не ведуть, проживають окремо. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 року шлюб між [PERSON]О та [PERSON] розірвано. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В позовній заяві позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. В процесі розгляду справи з'ясовано, що відповідач [PERSON] має інші аліментні зобов'язання. Відповідно до вимог ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причини, що спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, тому що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, розмір її доходів замалий для забезпечення потреб дитини, через що вона, без сторонньої допомоги не може забезпечити сину належне та достатнє утримання. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд виходить з того, що відповідно до даних доданої до матеріалів справи довідки про доходи, виданої [PERSON] адміністрацією ХУПС ім.. [PERSON], відповідач щомісячно, за період з грудня 2015 року по травень 2016 року сплачував аліменти на утримання іншої особи. Таким чином, встановлено, що відповідач має аліментні зобов'язання щодо інших осіб. При визначенні розміру аліментів судом враховані такі обставини, як вік дитини, її матеріальне забезпечення, те, що відповідач офіційно працевлаштований, являється військовослужбовцем Харківського університету Повітряних Сил ім.. [PERSON] та отримує стабільний дохід, отримує щомісяця заробітну плату, яка за період з грудня 2015 року по травень 2016 року за виключенням аліментів складає 66696,25 грн., відповідач має аліментні зобов'язання відносно інших осіб та сплачує щомісяця суму аліментів у призначеному розмірі, який за вказаний період складає 15565,84 грн. З урахуванням того, що відповідач [PERSON] має аліментні зобов''язання щодо інших осіб, що підтверджено документально, суд визначає розмір аліментів, достатній для утримання неповнолітньої дитини відповідного віку 1/3 частину всіх видів доходу відповідача, але не меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір не заперечував відповідач. Позивач, також, погодилася з встановленим розміром аліментів. Відповідно до вимог ст.. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з положеннями ст.. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст.. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial