Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

18.10.2021 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , у якій позивач просила визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона є власником зазначеної квартири. У квартирі зареєстровані її син [PERSON] , невістка [PERSON] та її онук [PERSON] , які в 2015 виїхали з України до Російської Федерації, де з часом отримали громадянство, постійне місце проживання, а на теперішній час, всі зареєстровані в [ADDRESS] . Внаслідок реєстрації відповідачів у вказаній квартирі порушується право позивача на розпорядження майном, не має можливості оформити належним чином субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, що негативно впливає на її бюджет, як пенсіонерки. Ухвалою судді від 26.10.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явилися, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Представник третьої особи - Балаклійська міська рада Харківської області подав до суду не з`явився, надав пояснення у яких вказав, що визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , позбавить його права користування житловим приміщенням та призведе до обмеження прав дитини на житло. Просив в цій частині позовних вимог відмовити. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2020, виданого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Голуб В.М. зареєстрованого у реєстрі за № 2-1323, що також вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10-12). З відповіді, на запит суду, виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області № 4815 та 4814 від 20.10.2021, встановлено, що відповідно до адресної картки за адресою: [ADDRESS] , син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за даною адресою з 27.10.1998, а невістка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 05.02.2007 за даною адресою (а.с. 18,19). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 191 (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , як вбачається з копії договору про купівлю-продаж квартири укладеного 16.10.2020 (а.с. 10-11). Відповідно до наданих суду письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , їм відомо, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] з березня 2015. Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено сім`ю як спільне проживання осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Згідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Судом встановлено, що син позивача - [PERSON] , невістка позивача - [PERSON] , зареєстровані у належній позивачу на праві приватної власності квартирі, однак з березня 2015 проживають в іншій державі, де зареєстроване їх місце проживання. Реєстрація відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] , створює позивачу перешкоди у здійсненні права розпорядження своїм майном. Тому суд робить висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Щодо позовних вимог про визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд зазначає, що беручи до уваги його вік, він не може самостійно обирати місце проживання, тому факт його не проживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування належним позивачу майном. Відомостей про забезпечення неповнолітнього [PERSON] іншим житлом суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Беручи до уваги вищенаведене, суд погоджується із письмовими поясненнями Балаклійської міської ради Харківської області, та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 908,00 грн судового збору (а.с. 1, 2). У зв`язку з задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідача.

Outcome: partial