Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

19 березня 2021 року [PERSON] звернулася з даним позовом до суду, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що був зареєстрований 02 вересня 1994 року у Пониковицькій сільські раді Бродівського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 14. 01 квітня 2021 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, слухання справи проводити у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав суду заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов визнає, згідний на розірвання шлюбу. Взявши до уваги заяву позивача, визнання позову відповідачем, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд розглянув справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 02 вересня 1994 року у Пониковицькій сільській раді Бродівського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис за № 14, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 вересня 1994 року (а.с. 5). З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві вбачається, що їх сімейне життя з часом не склалося. У них з чоловіком різні погляди на життя, між ними не має поваги, любові та взаєморозуміння. Моральна основа шлюбу відсутня. Під час спільного проживання постійно відбувалися сварки. На даний час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На добровільне розірвання шлюбу чоловік не погоджується. Однак, вона прагне припинити ці відносини і переконана, що примирення та збереження шлюбу між ними є неможливим, так як вони не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, неповнолітніх дітей теж не мають. Спір про майно відсутній. При таких обставинах спільне подружнє життя в майбутньому є не можливим і даний шлюб повинен бути розірваним. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2020 року припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved