Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на житло. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є одноособовим власником квартири № 64 житлового будинку № 74 по мкрн. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Дана квартира була успадкована позивачем після смерті баби [PERSON] і право власності було визнано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2016 року. Відповідач не являється членом сімї позивача, не мешкає за зазначеною адресою, і її реєстрація в спірній квартирі унеможливлює здійснення позивачем права користуватися та розпоряджатися нею, крім того позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, в звязку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, в наданих суду письмових заявах просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 343637, виданого Центрально-Міським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05 серпня 2016 року (а.с. 5). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2012 року, яке набрало чинності, визнано нікчемним договір купівлі-продажу квартири № 64 будинку № 74 на мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі, укладений 05 лютого 2009 року між [PERSON], від імені якої по довіреності діяла [PERSON], та [PERSON], посвідчений нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 330. Повернуто сторони у первісний стан, зобовязавши [PERSON] повернути квартиру № 64 будинку № 74 на мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі у власність [PERSON], померлої 05 лютого 2009 року (а.с. 10-12). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2016 року, яке набрало чинності 11 липня 2016 року, визнано право власності за [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої 05 лютого 2009 року, право власності на однокімнатну квартиру 64 в будинку 74 по мікрорайону 5 Зарічний в м. Кривому Розі та скасовано запис про реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно на імя [PERSON] (а.с. 16-17). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.07.2016, право власності на квартиру № 64 в будинку № 74 мікрорайон 5-й Зарічний м. Кривий Ріг зареєстровано за позивачем [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з довідки № 40 від 05.09.2016, виданої Криворізькою міською довідково-інформаційною службою «Нова-КОМ» за адресою: квартира № 64 в будинку № 74 мікрорайон 5-й Зарічний м. Кривий Ріг зареєстровано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Як вбачається з акту , складеному 30 листопада 2016 року мешканцями будинку № 74 мкрн. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі та ззатвердженому ТОВ «УЮТ-2011», [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2009 року (а.с. 30). Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, право власності відповідача квартирою № 64 житлового будинку № 74 по мкрн. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області припинилося унаслідок за рішенням суду та визнанням власності за позивачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved