Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

19 вересня 2018 року до Томашпільського районного суду надійшла дана цивільна справа з Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України. 20 вересня 2018 року Томашпільським районним судом відкрито провадження у даній справі. 08 жовтня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача [PERSON], в якому він просить замінити відповідача на належного - Комаргородську сільську раду Томашпільського району Вінницької області. 08 жовтня 2018 року ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області замінено неналежного відповідача Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради на належного відповідача Комаргородську сільську раду Томашпільського району Вінницької області. В позові [PERSON] просить встановити факт належності правовстановлюючого документа - державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 05 грудня 2006 року, виданого на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації на ім'я [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO]. 22 жовтня 2018 року в судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без його участі та присутності позивача, позовну заяву підтримує, просить позов задовольнити. Представник Комаргородської сільської ради в судове засідання не з'явився, проте голова сільської ради надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки 22 жовтня 2018 року сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області померла [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка розміром 3,6614 га розташованої на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] виданого Томашпільською районною державною адміністрацією на ім'я «[PERSON]» (а.с.10). Як вбачається з заповіту від 03 квітня 2009 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки виданої ПСП «Перемога» с. Високе Томашпільського району Вінницької області № 174 від 27 вересня 2016 року [PERSON] за 2016 рік нараховано плату за користування земельним паєм на суму 6060,00 грн. (а.с.12). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 лютого 2018 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно -земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], розташовану на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області після померлої [INFO] [PERSON], у зв'язку з розбіжностями у документах (а.с. 13). Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 675 від 21 серпня 2017 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Вирішуючи питання про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд виходить з наступного. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.6 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я , по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Метою встановлення заявленого факту є реалізація своїх прав спадкоємцем, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Отже, факт належності державного акта [NUMBER] виданого 05 грудня 2006 року Томашпільською районною державною адміністрацією [PERSON] підтверджується зібраними у справі доказами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з квитанції № 1/91 від 02 квітня 2018 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved