Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

18.11.2019 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати нежитлову будівлю гаражу за адресою: [ADDRESS] , і автомобіль ВАЗ-21103, 2002р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за нею право власності на 1 / 2 частину цього майна: нежитлової будівлі гаражу і автомобіля, які є спільною власністю подружжя, а також просить зняти арешт з 1 / 2 частки вказаного автомобіля ВАЗ-21103, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить, згідно технічного паспорту [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона 28.10.1995 року зареєстровала шлюб з [PERSON] . На даний час вони проживають разом. Від цього шлюбу в них є двоє дітей, одна дочка наразі є неповнолітньою: [PERSON] , [INFO] . 16.08.2006. вона, позивач, разом з чоловіком, перебуваючи у шлюбі, придбали нежитлову будівлю - гараж за адресою: [ADDRESS] . Покупцем у даному договорі значиться лише її чоловік - відповідач [PERSON] 01.06.2017р. вони придбали ще й автомобіль ВАЗ-21103, 2002р. випуску, р.держ.номер [NUMBER] , власником якого у технічному паспорті теж значиться лише [PERSON] . Проте, оскільки будівля гаражу і автомобіль були придбані за їхні сумісні кошти подружжя, у шлюбі, тому це майно фактично є сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим, стверджує позивач, вона має право власності на 1 / 2 частину вказаного майна - будівлі гаражу та автомобіля. Однак, станом на теперішній час, оскільки їй, позивачу [PERSON] , стало відомо, що рішенням Болградського районного суду Одеської області з її чоловіка - відповідача [PERSON] - було стягнуто кошти в якості боргу за борговою розпискою за позикою на користь другого відповідача у даній справі - [PERSON] , а також у зв`язку з тим, що в межах справи про стягнення боргу на вищевказаний автомобіль, в забезпечення позову накладено арешт на вказаний автомобіль, вона, позивач, змушена звернутися до суду за захистом свого права власності, адже їй не було відомо про борги її чоловіка - відповідача [PERSON] : про те, що ним було складено боргову розписку, і взагалі про те, що в провадженні суду знаходилась справа за позовом [PERSON] до її чоловіка. Вона, позивач вважає, що за боргами, які не були погоджені з нею, її чоловік має відповідати лише своєю частиною від спільного майна подружжя. Позивач надала суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання - судовою повісткою, яку отримав, до суду не з`явився, його представник надав суду відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні вимог позивача, проте пояснень чи посилань на докази в обґрунтування заперечень відзив не містить, - містить лише твердження про те, що відповідачем [PERSON] права позивача не порушувалися, оскільки він не вчиняв будь-яких дій щодо прав позивача. Відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Третя особа - Болградський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),що була притягнута до участі у справі ухвалою суду від 21.01.2020р. за клопотанням представника відповідача, - був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання - судовою повісткою, до суду не з`явився, не надав суду заперечень чи пояснень щодо предмету та підстав позову. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. В ході розгляду справи та дослідження судом доказів були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно свідоцтва про одруження (серії [NUMBER] від 28.10.1995, відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського району Одесьокї області, а/з №157, а.с.6) позивач та відповідач [PERSON] є чоловіком та дружиною; - ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 15.01.2019р. (справа №497/1274/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості) був забезпечений позов шляхом накладення арешту на майно, що належить [PERSON] , а саме: на автомобіль ВАЗ, модель 21103, 2002р. випуску, об`єм двигуна 1499 (а.с.8-9); - згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.10), відповідач [PERSON] є власником цього автомобілю, р.д.з. [NUMBER] , дата реєстрації - 01.06.2017р.; - згідно договору купівлі-продажу від 16.08.2006р., р.№2915, - відповідач [PERSON] є власником нежитлової будівлі гаражу за адресою: [ADDRESS] (а.с.11); - відзивом на позов представник відповідача [PERSON] просив у задоволенні позовних вимог заяви відмовити не обгранковуючи свою думку. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, що спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. А ст.60 цього ж кодексу визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. А ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.321 ЦК України регламентовано, що Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З наданих суду доказів вбачається, що спірне майно - приміщення гаражу та автомобіль дійсно є майном, набутим подружжям за час шлюбу, належить в рівних частках - по 1 / 2 частині кожному - дружині - позивачу [PERSON] та її чоловікові - відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності незалежно ні від чого, оскільки суду не надано відомостей про інший розподіл співвласності у цьому майні (договірний). Вимоги позивача, що ґрунтуються на його законному праві власності на його частину в арештованому майні розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Так, відповідно до ч.ч.1,2,3ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; в разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня з дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Станом на теперішній час позивач обґрунтовано стверджує, що її право власності - на користування та розпорядження на її частину у спільній частковій сумісній власності - вищевказаних гаражі і автомобілі порушене безпідставною забороною (накладеним арештом) розпоряджатися їй своєю власністю, оскільки вона не має зобов`язань перед відповідачем [PERSON] , за позовом якого було накладено арешт на майно, що містить і її, позивача, частку у майні, що зазначено вище - 1 / 2 частиною гаражу та автомобіля, - адже суду не надано доказів щодо того, що їй, позивачу, було відомо про борги її чоловіка - відповідача [PERSON] , які він утворив в інтересах сім`ї, а також про те, що ним було складено боргову розписку, і взагалі про те, що в судом розглядалася справа за позовом [PERSON] до чоловіка позивача, оскільки матеріали судової справи №497/1274/18 (за позовом відповідача [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості) не містять відомостей того, що позивачу [PERSON] було відомо про перебування в провадженні такого позову і про ухвалення судом рішення щодо накладення арешту на її частку майна у спільній власності подружжя. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано вважає, що її право порушене самим фактом існуванням ухвали Болградського районного суду Одеської області від 15.01.2019р. (справа №497/1274/18), оскільки це безпідставно позбавляє позивача вільно володіти та розпоряджатися її правом власності на її частину майна у спільній власності та несе ризик розпорядження її майном особою, в інтересах якої арешт був накладений; суду не надано відомостей і доказів того, що зобов`язання чоловіка позивача - відповідача [PERSON] перед [PERSON] , і, у зв`язку з їх невиконанням, - заборгованість за зобов`язанням, - були погоджені з позивачем, і вона була щодо них обізнана, а тому чоловік позивача [PERSON] - відповідач [PERSON] має відповідати лише своєю частиною за свої борги перед відповідачем [PERSON] . Відомостей і доказів, що спростовують цей факт, - суду не надано. Таким чином, арешт, накладений на вищевказане майно, порушує право власності позивача на її частку у спільній сумісній власності подружжя: на 1 / 2 частини гаражу, який розташований за адресою: [ADDRESS] і на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2006р. р/.№2915 значиться таким, що належить [PERSON] , та на 1 / 2 частину автомобіля ВАЗ-21103, 2002 року випуску, реєстраційний державний номер [NUMBER] , який згідно технічного паспорту значиться таким, що належить [PERSON] , проте фактично 1 / 2 частина обох цих двох об`єктів власності належить на праві сумісної власності подружжя позивачу [PERSON] як дружині [PERSON] . Згідно із ч. 2ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», в разі накладення арешту на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, що його видав, - державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі ухвалення судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня від дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, або судом ухвалене рішення про скасування арешту. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її ухвалення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Суду не надано відомостей того, що виконавцем було внесено відомості до державного реєстру про накладення арешту на вищевказане спірне майно, проте, задовольняючи вимоги позову про зняття арешту з власності позивача, що є спільною власністю подружжя - позивача та її чоловіка, суд дійшов висновку, що дане рішення суду є підставою для виключення, в разі його внесення, з державного реєстру заборон запису про накладення арешту на 1 / 2 частини гаражу, який розташований за адресою: [ADDRESS] і на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2006р. р/.№2915 належить [PERSON] , а також є підставою для виключення, в разі його внесення, з державного реєстру заборон запису про накладення арешту на 1 / 2 частину автомобіля ВАЗ-21103, 2002 року випуску, реєстраційний державний номер [NUMBER] , який належить, згідно технічного паспорту [PERSON] , проте фактично 1 / 2 частина обох цих двох об`єктів власності належить позивачу [PERSON] як дружині [PERSON] . Таким чином суд дійшов висновку, що, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, доведені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved