Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

19.12.2018 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про розподіл спільно нажитого майна подружжя, в якій позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру, ліжечко дитяче «Кенгуру», шкаф-купе, пральну машину «Миле» та за відповідачем право власності на вбудовану поверхню, вбудовану духовку «Кайзер», витяжку «Піраміда», диван, крісло. Позовна заява обґрунтована тим, що під час шлюбу за спільні кошти були придбані квартира, побутова техніка. Добровільно домовитись з відповідачем щодо поділу майна, яке є спільною сумісною власністю, не вдалося, а тому позивачка була змушена звернутись до суду з позовом. 17.01.2019 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 13.05.2019 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. За клопотанням сторін справа слуханням неодноразово відкладалася та в судових засіданнях оголошувалися перерви. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися надали до суду заяву, в якій просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовну заяву підтримали, наполягали на задоволенні, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив чи клопотання до суду не подав, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи надав до суду заяву в якій просив провести розгляд за його відсутністю, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд вважає можливим розглянути справу заочно у загальному позовному провадженні, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджуються саме представлені позивачем письмові докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 05.06.2004р., між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис №250. Під час шлюбу у сторін народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.09.2017р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.03.2018р. визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.09.2010р. квартира перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Позивачкою надано гарантійні талони на побутову техніку: поверхню «Кайзер», духовку «Кайзер» та інструкції з експлуатації пральної машини «Миле», витяжку «Піраміда». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 356 ЦК України \~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і\~чоловік мають\~право на\~поділ майна,\~що належить\~їм на\~праві спільної\~сумісної власності,\~незалежно від\~розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належить квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності із визначенням рівних часток кожному, тому визнання права власності за [PERSON] на зазначену квартиру суперечить вимогам ст. 69 СК України та вимоги позовної заяви про визнання права власності на квартиру за позивачкою в порядку виділу є необґрунтованими. Вимоги позивачки щодо поділу спільного сумісного майна, а саме: побутової техніки та меблів, визнавши за сторонами право власності на майно не підлягають задоволенню, оскільки на виконання вимог ст.70 СК України для визначення рівної частки майна дружини та чоловіка у суду відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вартості зазначеного майна, позивачкою та її представником не порушувалося клопотань про проведення експертної оцінки речей. На підставі ст.ст. 69,70 СК України, ст..ст. 355,356 ЦК України,

Outcome: dismissed