Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

18.02.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання договору недійсним(а.с.1-5), мотивуючи вимоги наступним. 13.01.2014 р. він знаходився у неадекватному (нетверезому) стані, будучи впевнений у підтримці своєї матусі та в тому, що підписує договір купівлі-продажу дверей, підписав оскаржуваний договір. 19.01.2014 р. пішов до батьків, де з'ясували, що ним підписаний договір про надання споживчого кредиту. 22.01.2014 р. з метою вирішення даного питання він разом з матір'ю пішли до співробітників банку, які порадили звернутись до ФОП [PERSON], з пропозицією, якщо він поверне 2600 грн. банку, то договір буде розірвано. Усні та письмові звернення до ФОП [PERSON] результату не дали. Як споживач послуг він не отримав необхідну, доступну, достовірну інформацію про послуги, що мала забезпечити можливість свідомого і правильного вибору; за так названі «послуги», які визначені позичальником згідно договору, повинен надавати саме - ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя», проте відповідно до договору добровільного страхування держателя кредитної картки від 13.01.2014 р., страховиком зазначено - ПАТ «Страхова компанія «Кардіф», що суперечить договору та є неприпустимим з огляду на п. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; його просто зацікавила продукція, внаслідок чого він не зміг реально оцінити ситуацію та підписав договір; з оскаржуваного договору вбачаються явно невигідні йому договірні умови, які протилежна сторона правочину - Банк сформулювала в односторонньому порядку, тим самим створила істотний дисбаланс між правами і обов'язками сторін за договором на свою користь і не врахувала при цьому його інтересів; в даному випадку обман має місце, оскільки з метою врегулювання даних правовідносин, ФОП [PERSON] йому на підпис надав не договір купівлі-продажу дверей, а договір про надання споживчого кредитування, представився не як співробітник банку, а як продавець. Крім того, в розмові з ним та його матір'ю, яку він теж запевнив - мова йшла про міжкімнатні двері, натомість ФОП [PERSON] займається продажем металевих вхідних дверей. Посилаючись на ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст.ст. 5, 11-16, 215-216, 230 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 11, 15, 18-19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», просив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту від 13.01.2014 р. № 2007704878, укладеного між відповідачем та ним. В ході розгляду справи було уточнено, що третя особа ФОП [PERSON] є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. В судовому засіданні позивач позов(а.с.1-5) підтримав за вимогами в ньому викладеними, та пояснив, що спірний договір підписав 13.01.2014 р., як і договір добровільного страхування; підписував договори в м. Чернігові, будучи п'яним; думав, що підписує не кредитний договір, а договір на установку дверей; договори перед підписанням він не прочитав; він підписав оригінали договорів, які у банку. Представник позивача позов(а.с.1-5) підтримала та пояснила, що син дзвонив їй 13.01.2014 р., будучи п'яним; сказав про двері; вона відповіла, що двері їй не потрібно. Представник відповідача, третя особа ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку. Причини неявки не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.01.2014 р. в м. Чернігові між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2007704878, згідно якого банк надав позивальнику споживчий кредит у розмірі 2600 грн. на придбання товару у продавця ФОП [PERSON] та на придбання послуг зі страхування - 468 грн. у ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя»; строком на 12 місяців; з розміром процентної ставки - 0,01 % річних(а.с.6-12). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину відповідно до ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, зокрема, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням; помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відсутні правові підстави для задоволення позову, позов є не доведеним та не ґрунтується на законі. Договір про надання споживчого кредиту № 2007704878 від 13.01.2014 р., укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON], вчинений згідно вимог чинного законодавства, сторони дійшли згоди стосовно всіх його істотних умов та при цьому права позивача порушено не було. Оскільки в задоволенні позову відмовляється повністю, то судові витрати у вигляді судового збору (який позивач не платив при поданні позову до суду) необхідно віднести за рахунок держави. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed