Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

18.10.2016 позивач КП « Харківські теплові мережі » звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] « Про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та поновлення строку позовної давності », в якому посилається на те, що відповідач мешкає в квартирі № [ADDRESS] і користується всіма видами комунальних послуг, у тому числі і наданими позивачем послугами з централізованого опалення . Але за період з 01.03.2012 по 31.03.2016, відповідач оплату за даний вид послуг проводить не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за зазначений період становить 14747,4 гривень. У добровільному порядку відповідач відмовляється погасити заборгованість. 25.04.2016 позивач звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення зазначеної заборгованості з відповідача. 26.04.2016 Дзержинським райсудом м. Харкова було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості по оплаті наданих послуг, 3% річних від суми заборгованості в розмірі 457,91 гривні, інфляційні витрати в розмірі 3371,78 гривен та судові витрати в розмірі 1378 гривень, поновивши строк позовної давності з моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу. У судовому засіданні представник позивача Третяк О.О., яка діє на підставі відповідної довіреності, підтримала зазначені позовні вимоги, просив її задовольнити з підстав на які вона посилається в своєї позовної заяві. ( а.с. 3 ). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила застосувати строки позовної давності з моменту звернення позивача до суду з вказаним позовом. При цьому наголошувала на тому, що за зазначений позивачем період у неї дійсно існує заборгованість з сплати наданих послуг, яка виникла у зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Однак на момент звернення позивача з зазначеним позовом закінчилися строки позовної давності. В наступне судове засідання відповідач [PERSON] не прибула, про день, час та місце розгляду справи буда повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулась. При таких обставинах, з урахуванням думки представника позивача, суд вважає можливим продовжити розгляд зазначеної справи у відсутності відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, однак таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач КП « Харківські теплові мережі », згідно ЗУ « Про житлово-комунальні послуги » та « Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води », затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630, є виконавцем послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. У судовому засіданні з пояснень представника позивача, відповідача [PERSON] та досліджених доказів вбачається, що відповідач зареєстрована та мешкає в квартирі № [ADDRESS], є абонентами КП « Харківські теплові мережі » на її ім'я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] і користується всіма видами комунальних послуг, у тому числі і наданими позивачем послугами з централізованого опалення. ( а.с.а.с. 4, 12 ). У відповідності зі ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України наймачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані комунальні послуги. Повнолітні члени сім'ї несуть з наймачем солідарну відповідальність. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім'ї також зобов'язані утримувати квартиру, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.. Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таке ж положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 № 572, в якому зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач в своєї позовної заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість на надані ним вказані комунальні послуги за період з 01.03.2012 по 31.03.2016 в загальній сумі 14747,4 гривень та поновити строк позовної давності за вказаний період. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до розділу 2 ЦПК України ( Наказне провадження ), 25.04.2016 позивач звертався до Дзержинського райсуду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення зазначеної заборгованості з відповідача [PERSON] Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 26.04.2016 у прийнятті заяви КП « ХТМ » про видачу судового наказу було відмовлено. ( а.с. 7 ). Вказані обставини були підтверджені у судовому засіданні та не заперечувались як представником позивача, так і відповідачем [PERSON] Також у судовому засіданні встановлено, що КП «Харківські теплові мережі», відповідно до приписів ч. 3 ст. 118 ЦПК України, звернулось до суду з зазначеним позовом 18.10.2016. ( а.с. 1 ). Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Частинами другою та третьою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Таким чином, суд вважає, що перебіг позовної давності, у зв'язку зі зверненням позивача 25.04.2016 з заявою про видачу судового наказу з приводу стягнення з відповідача вказаної заборгованості, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, було перервано. Тому суд не приймає до уваги ствердження відповідача в частині того, що позивач звернувся з зазначеним позовом поза межами строку позовної давності, так як відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України, лише в разі залишення позову без розгляду не зупиняється перебігу позовної давності. В правової позиції Верховного Суду України, викладеної в судовому рішенні у справі за № 6-43цс17, зазначено, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу ч. 3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини ( чи періодичного платежу ), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших ( невизнаних ) частин платежу. Тому суди повинні дослідити призначення платежів, квитанцій на сплату житлово - комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших ( невизнаних ) частин платежу. У правовому висновку Верховного суду України від 21.01.2015, зробленому по справі № 6-214цс14 зазначено, що ч. 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Окрім того, потрібно мати на увазі, що вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов'язку поза межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив у зв'язку з чим не міг перериватися (Ухвала ВССУ від 11.02.2015 по справі № 6-42505св14). Таким чином, якщо особа звернулась до суду за видачею судового, то строк позовної давності переривається за 3 роки (якщо більший строк позовної давності не встановлений договором між сторонами) до часу звернення до суду за видачу судового наказу. При таких обставинах, приймаючи до уваги наведена, суд вважає, що переривання перебігу строку позовної давності, в даному випадку, починається саме з моменту звернення позивача з заявою про видачу судового наказу - 25.04.2016, що не заперечувалось у судовому засіданні і представником позивача. Отже в межах строків позовної давності період заборгованості по сплаті відповідачем зазначених послуг становить з 25.04.2013 по 31.03.2016. Період заборгованості з 01.03.2012 по 25.04.2013 перебуває поза строками позовної давності. При цьому позивачем не надано суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 267 ЦК України, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо поновлення строку позовної давності, за вказаний період, задоволенню не підлягають. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача за наданими позивачем послугами з централізованого опалення за період з 01.05.2013 по 31.03.2016 складає 11564,18, 3% річних від суми заборгованості складають 457,91 грн., інфляційні витрати складають 3371,78,72 грн. ( а.с.а.с. 4-5, 6 ). Розрахунок вказаної заборгованість перевірено у судовому засіданні, він відповідає затвердженим тарифам на надання позивачем послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання. При таких обставинах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначені суми, які в загальній сумі складають 15393,87 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в період 01.03.2012 по 30.04.2013 в загальній сумі 3183,22 грн., задоволенню не підлягають у зв'язку з сплином строку позовної давності. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений останнім, при зверненні до суду з позовом, судовий збір в сумі 1378 грн. ( а.с. 2 ) На підстав викладеного, ст.ст. 64, 67, 68, 150, 156, 162 ЖК України, ст.ст. 257, 264, 265, 267 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004,

Outcome: partial