Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням подружнього життя і неможливістю збереження сім'ї. Позивачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про підтримку позовних вимог та можливість розгляду справи за її відсутності. Зі змісту заяви убачається, що з 16 рудня 2009 року позивачка перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у кожного з них різні, не співпадаючи погляди на питання подружніх взаємовідносин і поведінки у сім'ї, у зв'язку з чим у листопаді 2013 року вони розірвали шлюбні відносини, з того ж часу проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Вважає, що збереження шлюбу з [PERSON] суперечить їх загальним інтересам та інтересам дитини, тому примирення між ними неможливе. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Відповідач [PERSON], який повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно за викликом суду не з'явився, не використавши наданого законом права на участь у судовому засіданні, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до правил частини 4 статті 169 ЦПК України та частини 1 статті 224 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 грудня 2009 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 30. Подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає з матір'ю. Наведені факти та обставини визнані сторонами під час розгляду справи, вони підтверджені наявними у справі документами, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з грудня 2011 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю, мають окремий бюджет і не ведуть сумісне господарство. З цього ж часу подружжя проживає за різними адресами. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, строк, протягом якого подружжя проживає окремо, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі жінки, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги ступінь відповідальності кожного з подружжя у розпаді сім'ї, враховує їх матеріальне і сімейне становище та відповідно до ст. 88 ЦПК України, за бажанням позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду віднести на її рахунок. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved