Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

19 листопада 2015 року помер [PERSON]. До складу спадкового майна після його смерті входять, зокрема, земельні ділянки № 101 площею 2,3868 гектара та № 102 площею 2,3717 гектара, які розташовані на території Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, просив справу слухати у його відсутності (позовна заява а.с. 4). Представник відповідача сільський голова Курашовецької сільської ради у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій позов визнав і просив справу слухати у його відсутності (а.с. 26). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу суд, вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 319166 виданим 20 листопада 2015 року (а.с. 6) стверджується, що [PERSON] помер 19 листопада 2015 року в с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Курашовецької сільської ради № 450 від 01 червня 2016 року (а.с. 10), копіями Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 487661 від 17 вересня 2007 року та серії ЯБ № 685516 від 15 вересня 2006 року (а.с. 11, 12), технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що перебували у власності [PERSON] (а.с. 13-14) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3717 га та 2,3868 га., які розташовані на території Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. Із заповіту (а.с. 8), посвідченого 16 жовтня 2015 року секретарем виконавчого комітету Курашовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] все своє майно на яке за законом матиме право заповів своєму синові [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується наявною у матеріалах спадкової справи Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44118445, виданою 09 червня 2016 року (а.с.25). Таким чином, вищезазначеним заповітом, а також, свідоцтвом про смерть (а.с.6) та свідоцтвом про своє народження (а.с. 7) [PERSON] довів, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який має право на спадщину і прийняв її, оскільки проживав разом із спадкодавцем на день смерті за однією адресою в с. Курашівці по вул. Незалежності, 75 Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с.10). Зазначена обставина також стверджується оглянутою у судовому засіданні спадковою справою № 233/2016 до майна померлого 19 листопада 2015 року [PERSON] (а.с. 22-25). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністровя» від 15 липня 2016 року (а.с. 9), слідує, що оригінали державних актів на право приватної власності на землю на прізвище [PERSON] втрачені, а тому позивач не може оформити спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (а.с. 15). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельні ділянки як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved