Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

17 грудня 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому, після уточнень, просить визначити їй додатковий строк тривалістю шість місяців для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивований тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді права на земельну частку (пай) розміром 10,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, підтвердженого сертифікатом серії ХС № 018151 виданого на його ім`я, яке не було прийнято позивачкою як спадкоємицею за законом, оскільки вона не знала про смерть брата. Вважаючи таку підставу поважною причиною пропуску нею встановленого законом строку для прийняття спадщини, а також враховуючи, що відповідне питання вирішується виключно у судовому порядку, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Відзив на позов не надійшов. Відповідно до ухвал суду від 23 грудня 2019 року, 13 та 31 січня 2020 року суд витребував від: приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни відомості про прийняття спадщини після [PERSON] який помер [INFO] ; Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області відомості чи копію сертифікату серії [NUMBER] 018151 від 05.01.2000 року на ім`я [PERSON] по Брускінській сільській раді Великоолександрівського району; Великоолександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області копію актового запису про народження [PERSON] , який помер [INFO] ; Великоолександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості чи копію актового запису про смерть [PERSON] , який помер [INFO] ; з відділу реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції інформацію про народження чи копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . На судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи був сповіщений належним чином. На судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивачка тривалий час не знала про смерть брата, а дізнавшись у листопаді минулого року звернулася із позовом про визнання права на спадкове майно. В сільраді за місцем проживання брата їй повідомили, що він помер [INFO] , однак у відповідності до актового запису наданого на запит суду з`ясувалося, що брат помер [INFO] . Зважаючи на даний факт позивачкою були уточнені позовні вимоги, а незнання позивачки про факт смерті брата свідчить про відсутність підстав для вчинення будь-яких дій щодо прийняття спадщини. Отже у позивачки були наявні поважні причини, що зумовили неприйняття спадщини у визначеному законом порядку. Позивачка тривалий час не спілкувалася із братом, оскільки у них склалися такі стосунки, в гості до нього не приїздила, проживала в іншій місцевості. Відповідачка до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 08 складеним 28 квітня 2009 року Брускинською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області. Місцем смерті зазначене с. Іщенко, а адресою проживання на момент смерті зазначена адреса: [ADDRESS] . Відповідно до листа Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 09 січня 2020 року № 9-21-0.22-7/106-20 на момент смерті [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 10,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, підтвердженого сертифікатом серії ХС № 018151 виданого на ім`я [PERSON] . Відповідно до відомостей у паспорті позивачки вона проживає та зареєстрована в с. Тараса Шевченка Бериславського району Херсонської області з 12 жовтня 2007 року, а відповідач відповідно до даних зазначених у позові та у свідоцтві про право на спадщину зареєстрована та проживає в м. Херсоні. Відповідно до актового запису № 200 складеного 12 листопада 1965 року [PERSON] є сином [PERSON] , який у відповідності до актового запису № 2 складеного 19 січня 1999 року Великоолександрівським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області помер [INFO] . Відповідно до актового запису № 17 складеного 02 серпня 1986 року Брускинською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області та актового запису № 2 складеного 02 червня 2007 року складеного Раківською сільською радою Бериславського району Херсонеської області [PERSON] є донькою [PERSON] . Відповідно до актового запису № 3 складеного 10 березня 1986 року Брускинською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області та актового запису № 57 складеного 01 лютого 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні Труш А.В. будучи дружиною [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2014 року після смерті [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] як доньки померлої. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями наданими пленумом Верховного суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що спадкоємець, який не звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, має право прийняти спадщину у вказаний спосіб у випадку доведення перед судом поважності причин його пропуску. Посилаючись на підстави пропуску вказаного строку позивач посилається на свою необізнаність щодо факту смерті спадкодавця, що суд знаходить переконливим, адже незнання про смерть, про яку не повідомляються в обов`язковому порядку родичі померлого, об`єктивно унеможливлює можливість подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріального органу. При цьому слід зазначити, що висновок про поважність причин пропуску вказаного строку дає суд у кожному конкретному випадку, виходячи з особливих обставин справи, дій спадкоємця, обставин смерті спадкодавця, наявності інших спадкоємців, їх поведінки та поведінки органів місцевого самоврядування, яка мала місце впродовж існування неоформленої спадщини. Наведене положення закону також свідчить про наділення суду дискреційними повноваженнями при вирішенні вказаного питання, який на власний розсуд кваліфікує наведені позивачем причини поважними або неповажними, які завадили останньому звернутись вчасно до нотаріуса. Будь-які обмеження при цьому законодавчо не встановлені, а отже суд враховуючи наведене має ухвалити у справі законне, і найголовніше справедливе рішення, яким буде досягнуто справедливий баланс прав та інтересів сторін. Оскільки причин пропуску вказаного строку може бути безліч, законодавець і надав можливість суду вирішувати таке питання, в кожному випадку виходячи з «поважності» причин без будь-яких обмежень. Отже, суд вважає, що отримання позивачкою інформації про смерть спадкодавця є достатньою підставою для подання відповідної заяви після спливу значного проміжку часу, враховуючи те, що відповідне право після смерті спадкодавця не було реалізоване відповідачкою або іншими особами, а отже права та інтереси останньої жодним чином не будуть порушені. Про необізнаність позивачки щодо факту смерті спадкодавця свідчить факт її проживання в іншій місцевості та її відносини із померлим з яким вона за життя не спілкувалася. Відомості про своєчасну обізнаність позивачки про смерть брата у суду відсутні. Крім того, ухвалюючи рішення у справі суд керується однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae [INFO] quam [INFO] iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», на необхідність застосування якої звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року 310/11534/13-ц. Обраний позивачкою спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачки, яка пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причини, а отже не позбулася можливості оформлення прав на неї, так і відповідачки, яка таке право не набула у порядку встановленому законом порядку та не заявила про свої права на неї. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору суд покладає на позивачку, враховуючи при цьому, що право останньої не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідачки, вирішення вимоги позову не віднесено до її компетенції, відповідачкою позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved