Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

19 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Ленковецької сільської об'єднаної територіальної громади, Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина - право на земельну частку (пай), розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифіката [NUMBER] від 02 липня 1997 року, що належав спадкодавцю. Спадкоємцями після смерті батька за законом є він та його сестра [PERSON], а їх мати [PERSON] позбавлена права на спадкування, оскільки вироком суду визнання винною в умисному вбивстві спадкодавця. Вказуючи на те, що не може оформити свої спадкові права, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали. Відповідачі - представники Шепетівської районної державної адміністрації та Ленковецької сільської об'єднаної територіальної громади в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали. Справа розглянута у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) . Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року, а тому на відносини спадкування після його смерті поширюються норми Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до положень ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя (ч.1 ст.528 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, аналіз норм права, що регламентують порядок оформлення права на спадщину, яка відкрилась до 1 січня 2004 року передбачає можливість прийняття спадщини спадкоємцем після фактичного вступу в управління спадковим майном . Зі змісту ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР слідує, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті не розпорядився своїм майном, а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом, і до спадкування закликаються його діти [PERSON] та [PERSON], факт родинних відносин яких із спадкоємцем підтверджується їх свідоцтвами про народження. Відповідно до вироку Шепетівського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2000 року дружина померлого [PERSON] - [PERSON] визнана винною за ст.94 КК України у вбивстві чоловіка, а тому відповідно до ч.1 ст.528 ЦК УРСР усувається від спадкування. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 62123204 у спадковому реєстрі, №39/2018 у нотаріуса, із заявами про прийняття спадщини звернулись діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON], частки яких є рівними. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2018 року за [PERSON] визнано право на ? частину спадкового майна. Відповідно до довідки Ленковецької сільської обєднаної територіальної громади №390 від 14 вересня 2018 року позивач [PERSON] проживав з батьком на день його смерті і вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 10 вересня 2018 року № д-303/0-0-35-2937.148-18 [PERSON] набув права на земельну частку(пай) розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах (колишнє КСП ім.Калініна), отримавши сертифікат про право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 02 липня 1997 року, який був втрачений. З оголошення в газеті «Шепетівський вісник» слідує, що оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) втрачено . Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). 15 березня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Отже до спадщини входить не дише майно, а й право на нього. Враховуючи, що право на земельну частка (пай), яка входить до складу спадщини, набуте спадкодавцем на законних підставах, втрата правовстановлюючого документу на майно не є підставою для припинення права на нього, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, прийняв спадщину, в порядку визначеному ст.549 ЦК УРСР, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу, тобто порушено його цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадщину. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв'язку з визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 352 грн.40 коп.(704,80 грн.:100%х50%) На підставі викладеного,

Outcome: approved