Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

17\~липня 2018\~року [PERSON]звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10-ти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 08 листопада 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб в Тюменському районному відділі ЗАЦС Управління запису актів цивільного стану Тюменської області, актовий запис №1886. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року, яке набрало законної сили 21 квітня 2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обовязків, а саме: матеріально не забезпечує, син знаходиться повністю на утриманні позивача, що ставить її у складне матеріальне становище. Спільної згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, тому позивач в судовому порядку просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у зазначеному вище розмірі. Ухвалою суду від 30 липня 2018 року по справі відкрите провадження. В судове засідання позивач не зявилася, надала при цьому заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату і місце слухання справи був повідомлений належним чином, оскільки ухвалою суду про доручення проведення окремих процесуальних дій визначена дата розгляду справи 10 січня 2019 року та резервна дата 11 лютого 2019 року. Зважаючи на те, що відповідач по справі [PERSON] являється громадянином [PERSON] Федерації, та проживає за адресою: [PERSON] Федерація, Тюменська область, Тюменський район, с.Онохіно, вул. Набережна, буд.14, відповідною ухвалою суду від 31.08.2018 року було доручено компетентному суду [PERSON] Федерації провести процесуальні дії у даній справі, а саме вручити відповідачеві копію позовної заяви, про що відібрати розписку, допитати відповідача та витребувати в нього документи. Так, за результатами виконання доручення, до суду надійшли наступні матеріали: підтвердження про вручення відповідачеві судових документів, копія паспорту [PERSON], а також протокол судового засідання Тюменського районного суду Тюменської області від 29.11.2018 року. На ряд поставлених запитань суду, відповідач зазначив, що з позовними вимогами [PERSON] не згоден. В минулому році звернувся до суду з позовом про встановлення порядку спілкування з дитиною. Після того, як він зареєстрував шлюб з позивачем, остання через 3 дні поїхала на Україну до матері, а через два тижні повідомила, що вагітна. Це відбулося у 2014 році, а в липні 2015 року вона нібито народила дитину. Аліменти на утримання дитини ним не сплачуються, оскільки відповідач сумнівається, що являється батьком дитини, тому має намір подати зустрічний позов про оспорювання батьківства та бажає приймати участь у судовому засіданні зі своїм представником. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 08 листопада 2014 року по 21 квітня 2017 знаходилися в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/4191/16 (а.с. 7). Суду надано свідоцтво про народження [PERSON], у відповідності до якого останній народився 18 липня 2015 року, його батьками значаться сторони по справі (а.с. 6). У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В розумінні ст.180 СК України обовязок щодо утримання неповнолітніх дітей є спільним, як матері, так і батька. Судом встановлено, що малолітня дитина, проживає з матірю та знаходиться на повному її утримані, відповідач проживає на території [PERSON] Федерації, в силу ст.81 ЦПК України, суду не подано даних про те, що відповідач надає матеріальну допомогу дитині. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права. Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 76 ЦПК України, відповідачем не надано доказів того, що він не має можливості надавати таку допомогу, відповідно до ст. 182 СК України. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та мають бути задоволені, з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті аліменти у розмірі ј частини його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму щомісяця до досягнення сином повноліття. З урахуванням вимог ст. 191 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти з моменту звернення до суду, тобто з 17 липня 2018 року. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Поряд з цим, у відповідності до ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд), у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами. Порядок направлення судових доручень до компетентного суду [PERSON] Федерації врегульовано Конвенцією «Про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах», 1970 року. Як зазначалося вище, відповідач по справі [PERSON] проживає на територій [PERSON] Федерації, а тому в порядку ст. 498 ЦПК України, суд вважає за необхідне доручити компетентному суду [PERSON] Федерації вручити копію даного рішення відповідачеві. На підставі викладеного,

Outcome: approved