Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

18 червня 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою, яка в процесі розгляду справи була уточнена, до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17 червня 2006 року до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних коштів звернувся [PERSON] . Відповідно до укладеного договору б/н від 17 червня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення згідно до терміну дії картки, відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщенні на офіційному сайті позивача. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті у [PERSON] утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 4170,41 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. 25 листопада 2018 року позивачем була направлена претензія кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори. 01 березня 2019 року позивачем було отримано відповідь з Другої Криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємець померлого [PERSON] яка звернулася із заявою про прийняття спадщини є його неповнолітня донька [PERSON] . 14 березня 2019 року позивачем був направлений лист-претензія до спадкоємця, [PERSON] згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, однак жодних дій на погашення боргу не було вчинено. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 17 червня 2006 року, що був укладений між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] в розмірі 4170,41 грн. Ухвалою судді від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Захарова М.В. в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність у якій просила при розгляді справи врахувати доводи зазначені в її відзиві на позовну заяву. В якому представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Згідно ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. . Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи 17 червня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладеного договір б/н від 17 червня 2006 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі у розмірі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення згідно до терміну дії картки, відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщенні на офіційному сайті позивача. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03 січня 2018 року, копія свідоцтва долучена до матеріалів справи. Як зазначає позивач, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, на момент смерті у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 4170,41 грн. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини. Спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина четверта статті 1281 ЦК України визначає, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Одразу після того, як кредитор дізнався, що боржник помер, він зобов`язаний звернутись з претензією кредитора до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа. Якщо спадкова справа у жодного нотаріуса на момент звернення не відкрита, кредитор вправі звернутись до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до нотаріуса нотаріального округу за останнім місцем проживання померлого. В такому випадку нотаріус відкриває спадщину за заявою кредитора, адже Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви спадкоємця про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, претензії кредитора та ін. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 ст.1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця. Так, згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимог кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі. Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України, щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Встановлені законом строки для пред`явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності, на ці строки не розповсюджуються норми ст. ст. 259, 263, 264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред`явлення кредиторами у встановлені ст.1281 ЦК України претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як зазначає позивач в розрахунку заборгованості за договором , станом на 31.07.2018, банк отримав інформацію про смерть [PERSON] 31 липня 2018 року. 25 жовтня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» була направлена претензія кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори № SAMDN44000007777282. Відповідно до відповіді на вищевказану претензію з Другої Криворізької державної нотаріальної контори № 6896/02-14 від 26 грудня 20018 року, спадкоємцем померлого [PERSON] який звернувся із заявою про прийняття спадщини є неповнолітня донька померлого - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2018 року, спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно, суд відхиляє доводи відповідача про те, що банком не було пред`явлено вимог до спадкоємців у встановлені законом строки, оскільки така вимога пред`явлена нотаріусу, що встановлено при розгляді справи в суді. Однак, що стосується суми боргу, яку позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача в розмірі 4170,41 грн. слід зазначати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. В підтвердження суми боргу, до первинної редакції позовної заяви банком було надано розрахунок, згідно якого заявлена до стягнення заборгованість у сумі 5720,41 грн. обрахована станом на 17 червня 2019 року, при цьому в ньому зазначено, що станом на 31 грудня 2017 року, тобто на момент смерті спадкодавця [PERSON] наявна заборгованість у сумі 7849,13 грн., а відсотки та інші платежі на суму заборгованості банком нараховувалися по липень 2018 року. В подальшому, до уточненої позовної заяви від 26.12.2019 позивачем надано три розрахунки заборгованості за договором № б/н від 17.06.2006, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.08.2015, на 31.07.2018 та на 18.12.2019. У вказаних розрахунках зазначено суму боргу на момент смерті боржника [PERSON] , тобто на [INFO] , яка дійсно становила 7849,13 грн. Відповідно до наданих у якості доказів відповідачем копій квитанцій які суд приймає як належний та допустимий доказ, у період з липня 2018 року по листопад 2019 року включно, сестрою відповідачки - [PERSON] , за рахунок коштів відповідачки [PERSON] , яка є матір`ю та законним представником спадкоємця [PERSON] , [INFO] було поповнено картковий рахунок спадкодавця [PERSON] за № [NUMBER] у AT КБ «ПриватБанк» на загальну суму 3850 гривень, що також відображено в розрахунку, а саме: графа «сума коштів внесених клієнтом на погашення заборгованості». Таким чином надані позивачем розрахунки є суперечливим між собою та заявленою до стягнення сумою в розмірі 4170,41 грн., не відповідає розміру коштів які були отриманні банком в погашення боргу та сумою, яку просить стягнути позивач. Крім цього, в обґрунтування свого позову банк надав заяву [PERSON] за 2006 рік та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які вочевидь стосуються періоду після 29 липня 2009 року, так як в них зазначено, що банк діє на підставі ліцензії НБУ від 29 липня 2009 року, тоді як він не міг мати таку ліцензію у 2006 році, а отже такі Умови та правила не можуть бути підставою для вимог за цим позовом. З самої ж наданої до позову заяви [PERSON] не вбачається того, щоб він отримував кошти від позивача в кредит та на яких умовах (сума коштів, строк та порядок їх повернення, відсотки, комісії та інші платежі не визначені). На підставі вищевикладеного та оскільки, кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємиця, при цьому не довів суду належними та допустимими доказами суму боргу, суд вважає, що в задоволенні позову АТ КБ «Приват Банк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця, слід відмовити у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed