Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання дитини - доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитини повноліття. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON], однак на її утримання добровільно матеріальної допомоги не надає, в зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що вона не працює, проживає разом з відповідачем та донькою і відповідач надає їй частину свого заробітку, однак вона вважає, що наданих коштів замало для утримання їхньої спільної дитини. Також зазначила, що відповідач іноді відмовляється надавати їй гроші, тому на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги визнали частково та пояснили суду, що позивач та відповідач на теперішній час проживають разом, мають спільний побут. [PERSON] працює в ЕЧ на станції Волноваха, отримує зарплатню, більшу частину якої витрачає на дітей, однак інколи не вважає за потрібне надавати грошові кошти дружині для задоволення її потреб, оскільки на його думку вони є завищеними та необов'язковими. Також відповідач пояснив, що в них з позивачем є старша Донька [PERSON] [INFO], яка навчається в м. Донецьку і він добровільно утримує її на період навчання. Тому просили зменшити позовні вимоги з ? частини всіх видів заробітку до 1/6 частини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 04.03.1995 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Златоустівською сільською радою Волноваського району Донецької області, актовий запис №2 (а.с. 5). Від спільного життя в них народилася донька [PERSON] [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 4) На теперішній час дитина проживає з матір'ю - позивачем, батьком - відповідачем та сестрою [PERSON] [INFO], яка на час навчання виписана) що вбачається з довідки про склад сім'ї №728 від 18.03.2014 року , виданої виконкомом Волноваської міської ради (а.с. 2). Згідно матеріалів справи та пояснень сторін, відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачці на утримання неповнолітньої доньки, також він надає додатково кошти обом донькам на дрібні витрати, однак наданих коштів не достатньо для утримання [PERSON], як дитини її віку. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач повністю не довів факт належного виконання свого обов'язку утримувати дитину до її повноліття, чим не виконав вимоги статті 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Беручи до уваги те, що між сторонами існують суперечки та неузгодженість щодо спільного утримання дитини, в той час як закон покладає обов'язок щодо утримання дітей рівною мірою на обох батьків, враховуючи, що факт надання часткової матеріальної допомоги відповідачем добровільно не оспорювався сторонами, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Оскільки позивача при пред'явленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених статті 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial