Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

17.11.2017 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення останніми повноліття; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення терміну навчання - 28.06.2019. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 24.09.1994 року між [PERSON] до [PERSON] було укладено шлюб у м. Ташкент, актовий запис № 121. Зазначає, що від шлюбу сторони мають п'ять дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, а тому в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, вона не працює, в зв'язку з чим остання перебуває у скрутному матеріальному становищі. Вказує, що відповідач офіційно не працює, проте отримує дохід та має змогу допомагати утримувати спільних дітей. Враховуючи вищенаведене просила суд позов задовольнити. 17.11.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 17.11.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. 21.02.2018 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 16.03.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, проте представником позивача до суду було подано заяву, в якій останній просить розглядати справу без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.09.1994, актовий запис № 121 (а.с.6). Судом також встановлено, що позивач та відповідач є батьками п'ятьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). Також встановлено, що діти проживають з позивачем, проте вона не має достатніх коштів для надання необхідної матеріальної допомоги на утримання дітей. Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно ст. 184 СК України, розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, суд вважає за можливе визначити до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. на кожного щомісячно, починаючи з 17.11.2017 і до їх повноліття. Разом з тим, вимогами чинного законодавства щодо стягнення алементів у твердій грошовій сумі не передбачено обмеження щодо мінімального розміру аліментів, виходячи з прожиткового мінімумуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, вимоги позивача в цій частині, задоволенню не підлягають. При визначенні вказано вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дітей. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с.9). З довідки № 328 від 18.10.2017 встановлено, що [PERSON] є студенткою 3 - го курсу денної форми навчання Національного університету «Києво - Могилянська академія», спеціальність «Філологія» (англійська мова та українська мова). Термін навчання з 01.09.2015 по 28.06.2019. Навчання за контрактом (а.с.10). Вбачається, що [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON], яка не може повністю забезпечити належне утримання доньки. Також вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання власної доньки, яка продовжує навчання. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, передбачені законом обставини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з 17.11.2017 і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до 23-х років. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1280,00 грн.

Outcome: partial