Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері [PERSON], яка померла 25 червня 2004 року в с. Кислицьке Томашпільського району Вінницької області. Позов обґрунтовано наступним. 25 червня 2004 року в с.Кислицьке Томашпільського району померла [PERSON], яка доводилася позивачеві матірю. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із земельної ділянки площею 4,09 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради, майнового паю в розмірі 4533 грн, житлового будинку, що розташований по вул. Заозерній, 20 в с.Кислицьке Томашпільського району. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем майна матері за заповітом, який остання склала 22 червня 2004 року. В даний час виникла необхідність оформлення належним чином своїх прав на спадкове майно, тому позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину, однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки пропущений строк звернення до нотаріальної контори. Позивач зазначає, що строк звернення до нотаріальної контори ним пропущений з поважних причин. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросив позов задовольнити, доповнивши, що строк звернення до нотаріальної контори позивачем пропущений в звязку з необізнаністю закону, оскільки позивач, який залишився проживати у спадковому будинку і розпоряджався спадковим майном, вважав, що спадщину таким чином прийняв. Представник Кислицької сільської ради в судове засідання не зявився, однак сільський голова сільської ради подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши заяву відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 25 червня 2004 року в с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Кислицької сільської ради від 23 вересня 2016 року, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями по вул.Заозерній, 20 в с.Кислицьке, розташованого на земельній ділянці площею 0,34 га, земельної ділянки площею 4,09 га, що розташована на території Кислицької сільської ради, майнового паю в розмірі 4533 гривень; спадкоємцем за заповітом залишився син [PERSON]О, який спадщину на протязі шести місяців фактично прийняв (а.с.7). Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, з якої вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно заповіту від 22 червня 2004 року, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом, завідає своєму синові [PERSON] (а.с.5). Як вбачається із матеріалів справи, на спадкодавця [PERSON] було видано слідуючі документи: -14 травня 2001 року Кислицькою сільською радою народних депутатів - державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 000234 про те, що [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 3 скликання Кислицької сільської ради народних депутатів від 7 грудня 2000 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,09 га, земельна ділянка розташована на території Кислицької сільської ради, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8); -20 лютого 2003 року Кислицькою сільською радою свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ ХХ № 014465 про те, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Шевченка СТОВ ім..Шевченка с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області, частка [PERSON] визначена в розмірі 4533 гривень (а.с.9). Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на заяву позивача, останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропущенням шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с.10). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом\~\~перевіряється\~\~наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.15). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, оскільки відповідачем позов визнано, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на майно [PERSON], що підтверджується довідкою Кислицької сільської ради Томашпільського району Вінницької області, строк звернення до нотаріальної контори [PERSON] пропущений з поважних причин, обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини сторонами не оспорюються, суд вважає визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та вважає поновити [PERSON] такий строк. На підставі викладеного,

Outcome: approved