Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

18.05.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 14.01.1999 рокувона зареєструвала шлюб з відповідачем, після шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу мають сумісну дитину - [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років спільне життя з відповідачем не склалося. Намагання позивача зберегти сім`ю ні до чого не привели. В зв`язку з цим, рішенням Апостолівського районного суду від 10.06.2010 року, шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Від спілкування відповідач відмовляється в категоричній формі, від зустрічі уникає, коштів на утримання сина відповідач не надає. 07.12.2016 року їхньому сумісному сину виповнилося 18 років і він продовжує навчання в Дніпровському індустріальному-педагогічному технікумі на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року. На навчання та проживання їхній дитині, що навчається необхідні кошти, але відповідач в категоричній формі відмовляється від спілкування відносно виховання їхньої сумісної дитини. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу утримання та виховання дитини на період його навчання. Позивач працює, але у зв`язку з тим, що одна утримує сина, має тяжке матеріальне становище. Тому, на підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до закінчення дитиною навчання - до 30.06.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.1999 року встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). З довідки Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму №2742/01-05 від 03.03.2020 року встановлено, що [PERSON] , 1998 року народження, являється студентом 1 курсу ОКР «молодший спеціаліст» денного відділення по спеціальності «Професійна освіта» за спеціалізацією «Будівництво» Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму (І рівень акредитації) строк навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2021 рік (а.с.4). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що син сторін, на день звернення позивача до суду продовжував навчання, не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітнього сина сторін потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, форма навчання денна, враховує ту обставину, що обов`язок матеріально утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладається на обох батьків, враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на строк навчання в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, до закінчення навчання, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, зможе забезпечити належні умови утримання та проживання сина, не порушуючи при цьому права відповідача. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved