Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

19.04.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своїй заяві позивач посилається на те, що вона є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою по [ADDRESS] , який належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2008. У вказаному будинку крім неї зареєстровані: син - [PERSON] , дочка - [PERSON] , онук - [PERSON] та онук - [PERSON] . Відповідач [PERSON] більше ніж півроку не з`являвся в будинку та взагалі місце перебування його їй не відоме. Так як підвищуються комунальні тарифи, у позивача [PERSON] виникли труднощі з оформлення субсидії, тому вона вимушена звернутися до суду. В позовних вимогах просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм будинком з боку відповідача [PERSON] та визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання 11.06.2019, 30.07.2019 та 06.08.2019 не з`явився. Про місце, час і день слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Факт належного повідомлення про день, час та місце слухання справи також підтверджується судовим оголошенням на офіційному сайті судової влади України про виклик відповідачів в судове засідання. Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, зі згоди позивача, суд може ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав. Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини. Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян. Судом встановлено, що будинок по [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2008, що підтверджується копією такого Свідоцтва та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 25281792. Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданою Єлизаветівською сільською радою 17.04.2019 за № 505, у будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - уповноважений власник, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук та [PERSON] - онук. Відповідно до Акту про встановлення факту від 17.04.2019 за № 496, складеного секретарем виконкому Єлизаветівської сільської ради Ніздрань К.Ю. в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виявлено, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований по [ADDRESS] , дійсно фактично не проживає за місцем реєстрації більше десяти років. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги, що житловий будинок по [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, відповідач [PERSON] за даною адресою не проживає більше одного року, суд вважає визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved