Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

18.06.2018\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~розірвання шлюбу.\~Вимоги обґрунтовувала\~тим,\~що між нею та відповідачем 28.12.1995 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними фактично припинені. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Багато років вони вже не проживають разом. Шлюб між ними є лише формальним. На даний момент ведення між ними спільного господарства та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, так як, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, на підставі вищезазначеного просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 28.12.1995 року, про що 28.12.1995 року зроблено відповідний актовий запис № 180, що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 7). 05.09.1996 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 405455 від 09.10.1996 року (а.с. 8). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112\~СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved