Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

18 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області про скасування арешту нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2013 року, укладеному між ним та [PERSON], він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Після укладення договору, позивачу стало відомо про накладений арешт на належне йому майно. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, арешт на вищевказану квартиру було накладено на підставі постанови відділу ДВС Волноваського РУЮ від 23.07.2013 року про відкриття виконавчого провадження. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7583693 від 04.11.2013, було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що вказана особа, згідно даних Новотроїцької селищної ради, була зареєстрована за цією адресою у період з 18.09.1977 року по 24.09.2013 рік, не була власником житла, та особисто позивач не є стороною виконавчого провадження, в межах якого накладався арешт, йому було відмовлено у знятті арешту виконавчою службою та запропоновано звернутись до суду. На підставі наведеного, позивач [PERSON] просить суд скасувати арешт нерухомого майна належної йому квартири за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 22.10.2018р. відкрито провадження у вищевказаній справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, при зверненні до суду з позовною заявою, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, від нього до суду не надходило відзиву. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми, та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв»язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу від 18.10.2013 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, арешт на вищевказану квартиру було накладено на підставі постанови відділу ДВС Волноваського РУЮ від 23.07.2013 року про відкриття виконавчого провадження. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7583693 від 04.11.2013, було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON], за адресою: Донецька область, Волноваський район, смт Новотроїцьке, вул. Савченко С.С., згідно даних Новотроїцької селищної ради, був зареєстрований за вказаною вище адресою у період з 18.09.1977 року по 24.09.2013 рік, не був власником житла, при цьому, особисто позивач, не є стороною виконавчого провадження, в межах якого накладався арешт (а.с.7-8). Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст\~316,\~317,\~319 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для суду. Відповідно до частини 2статті 57\~Закону України\~від 21.04.1999\~року №606-ХІV\~«Про виконавче\~провадження» (далі\~Закон №606-ХІV) - арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом ухвалення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 Закону України « про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). На сьогоднішній день вищевказаний арешт не знято, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved