Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

18.08.2021 [PERSON] подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх з відповідачкою шлюб, зареєстрований 27.06.2006 Личаківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського МУЮ, актовий запис № 145. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 27.06.2006 він уклалав шлюб з відповідачкою, в якому в них спільних дітей немає. Сімейне життя з відповідачкою не склалось через відсутність розуміння зі сторони відповідача, проявів неповаги до нього як до чоловіка. Це призвело до того, що перебування у шлюбі стало неможливим та суперечить його інтересам. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою суду від 15.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено судове засідання. У судове засіданні позивач [PERSON] не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 27.06.2006 Личаківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського МУЮ зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №145, що стверджується повторним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 20.07.2021. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . У шлюбі в сторін по справі спільних дітей немає. Позивач [PERSON] вказуючи, що спільне життя і збереження його шлюбу з відповідачкою є неможливим і суперечить його інтересам, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2006. Від даного шлюбу дітей не мають. Однак подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. Обставини життя подружжя, зокрема прояви неповаги відповідачки до позивача, як до чоловіка, відсутність взаємопорозуміння між ними, відсутність в подружжя бажання примиритись та зберегти сім`ю дають підстави ввжати, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву відповідачки, в якій вона просила залишити їй прізвище взяте у шлюбі, суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище [PERSON] .

Outcome: approved