overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

18.06.2018 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 26.09.2008 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя не скалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини. На даний час ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Шлюбно-сімейні відносини припиненні. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов визнає та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 26.09.2008 Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 615. У шлюбі у сторін народилась дитина, донька [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору і спору щодо місця проживання дитини не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

18.06.2018 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1999 р. В період перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей, одим з яких є неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає та після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з березня 2018 р., сумісне життя не склалося, спільне господарство не ведеться. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 22.06.2018 р. було відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 16.08.2018 р. 16.08.2018 р. закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 13.09.2018 р. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце його проведення повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

18.06.2018 р. державний виконавець Шпак Р.В. звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконанні у Дніпровському РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-1725 від 12.04.2006 р., виданого Оболонським р/с м. Києва про стягнення із [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] Як вказано у поданні, 08.06.2006 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець зазначив, що в ході проведення виконавчих дій було втрачено виконавчий документ. Тому посилаючись на вищевикладене, державний виконавець Шпак Р.В. просить суд видати дублікат виконавчого листа № 2-1725 від 12.04.2006 р., виданого Оболонським р/с м. Києва про стягнення із [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив обставини, що викладені нижче. На виконанні у Дніпровському РВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-1725 від 12.04.2006 р., виданого Оболонським р/с м. Києва про стягнення із [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] [INFO] р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до п. 17.4 розділу XIII ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Судом встановлено, що в даному поданні державний виконавець посилається на факт втрати оригіналу виконавчого документа, однак доказів до суду так і не надав, пославшись на недіюче з 15.12.2017 р. законодавство. З огляду на вищевикладене підстав для видачі дубліката виконавчого листа у суду відсутні. Тому

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

18.06.2018 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить визначити їй додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини з огляду на те, що [INFO] р. помер її син [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з 1/4 частини житлової квартири [ADDRESS], спадкоємцем за законом якого вона являється, батько [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, але через смерть сина яка стала для неї жахливою і невиліковною психічною травмою, протягом двох років перебувала у стані тяжкого психічного стресу, за який вона відійшла від соціального життя, не вирішувала ніяких питань, пов'язаних з прийняттям спадщини, окрім того на грунті цієї психотравмуючої події загострилась давня хронічна хвороба: багатовузловий зоб, якою вона страждає з 2010 року., вона пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, причину пропуску вважає поважною. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово вимоги позову підтримала, справу просила розглянути без неї (а.с. 28). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без його участі (а.с.29). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без його участі (а.с.27). З урахуванням позицій учасників справи, досліджених доказів та вимог закону суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких міркувань. Доведено, що на час відкриття спадщини, зокрема, у виді 1/4 частини житлової квартири [ADDRESS], померлого [INFO] р. [PERSON], спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON], який відмовляється від спадщини, [PERSON] пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою через смерть сина яка стала для неї жахливою і невиліковною психічною травмою, протягом двох років перебувала у стані тяжкого психічного стресу, за який вона відійшла від соціального життя, не вирішувала ніяких питань, пов'язаних з прийняттям спадщини, окрім того на грунті цієї психотравмуючої події загострилась давня хронічна хвороба: багатовузловий зоб, якою вона страждає з 2010 року., що суд визнає причиною поважною. Спірні правовідносини регламентуються ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] р. [PERSON] з поважної причини, то задля захисту спадкових інтересів додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці їй необхідно визначити рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

18.06.2018 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивач просить розірвати їх з відповідачкою шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року вони з відповідачкою подружніх стосунків не підтримують, разом не живуть, миритися категорично не бажає; спору про місце проживання неповнолітньої дитини та про поділ спільного сумісного майна подружжя не мають. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив справу розглянути без нього, позов задовільнити, у разі неявки відповідачки без поважних причин проти задоволення заочного рішення не заперечував (а.с. 22). Відповідачка в судове засідання двічі не зявилася, хоча належно була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення справи не заявляла. З урахуванням наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, протягом останнього року вони подружніх стосунків не підтримують, позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, вказує на те, що їх сім`я остаточно розпалася, спірного майна не мають; відповідачка в судові засідання 06.11.2018 р. та 15.02.2019 р. не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, жодних письмових пояснень чи заперечень проти позову суду не надала, клопотань про надання строку для примирення з позивачем та про бажання зберегти шлюб до суду не надходило. Вказані обставини свідчать про те, що збереження шлюбу на час розгляду справи неможливе. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, подружніх стосунків протягом останнього року не підтримують та разом не живуть, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

18.06.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання таким, що втратив право користування квартирою № [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач добровільно покинув квартиру в січні 2016 році. З цього часу він постійно не проживає в зазначеній вище квартирі, не бере участі в її утриманні та оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала і наполягала на задоволенні. Будучи допитаною судом в якості свідка підтвердила, що в січні 2016 року відповідач добровільно покинув квартиру [ADDRESS]; з цього часу він жодного разу не намагався повернутися; він не бере участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою позивача, 23.07.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач є власником квартири [ADDRESS] (далі - Квартира), в якій зареєстровано місце постійного проживання відповідача (а.с. 6, 7, 10, 11). Як убачається з матеріалів справи (а.с. 12, 13) і показань свідка, які узгоджуються між собою, в січні 2016 року відповідач добровільно покинув Квартиру та з цього часу постійно не проживає в ній без поважних причин; відповідач не бере участі в утриманні Квартири та в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить сім'ю позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведенням факту не проживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

18.06.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14951 грн 16 коп. та компенсації втрати частини заробітної плати в розмірі 779 грн 45 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів повний розрахунок і не виплатив усі належні суми, чим порушив її трудові права. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримала і наполягала на його задоволенні; представник відповідача не з'явилася, при цьому надіслала заперечення проти позову, пославшись на скрутне фінансове становище відповідача, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача на посаді інженера-технолога 1 категорії механічного виробництва № 109. Наказом від 27.09.2017 № 160/к позивача звільнено з роботи 02.10.2017 року за власним бажанням, згідно зі статтею 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вказаний вимог Кодексу, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 11135 грн 01 коп. 19.12.2017 року, за заявою позивача Деснянський районний суд м. Чернігова видав судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 11135 грн 01 коп., яку відповідач фактично виплатив лише 07.05.2018 року (а.с. 10, 12 зв.). За приписом статті 117 Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, статтею 34 Закону України «Про оплату праці» передбачена виплата компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, яка нараховується з урахуванням індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги. Як убачається з наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку (а.с. 3), з яким відповідач повністю погодився, за час затримки фактичного розрахунку при звільненні (період з 03.10.2017 року по 06.05.2018 року включно) сума середнього заробітку становить 14951 грн 16 коп. (сума визначена без відрахувань податків і зборів), а сума компенсації втрати частини заробітку - 779 грн 45 коп. Таким чином, пред'явлений позов повністю ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

18.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 22.11.2007 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від якого в них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З березня 2017 року між ними припинились шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Тому позивач просить розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, суду пояснив, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення вважає не можливим, з березня 2017 року вони припинили шлюбні стосунки. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, строк для примирення просить не надавати, оскільки дійсно з березня 2017 року вони проживають окремо. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.11.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №2889. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №183965; свідоцтвами про народження серії 1-БВ №140466, серії І-БВ №173029. Спільне життя не склалось, сторони разом не проживають. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що з часу подання позовної заяви позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечила проти розірвання шлюбу, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сімї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. \~ \~ \~ \~ На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

18.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28.04.1978 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Донька сторін [PERSON]С ., [INFO], є повнолітньою. Позивач зазначає, що протягом останніх 15 років стосунки з жінкою відсутні, подружжя живе окремим життям та своїми інтересами з причини, що між ними зникли взаєморозуміння та повага, стали частими сварки. Позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася, повідомлялась про час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов відповідачка не надала. Заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює розглядати справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 28.04.1979 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському районному у місті Суми відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області, актовий запис № 663, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с.13). З позову вбачається, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх обєктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обовязок збереження сімї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не зявляється в судове засідання, що свідчить про її байдуже ставлення до шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору в звязку з тим, що є інвалідом 2 групи, а позовні вимоги були задоволені, то з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved