Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

19.12.2018 року [PERSON] звернувся Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», згідно з яким просить суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на його користь недоплачену заробітну плату за роботу в нічний час, в святкові та неробочі дні, за понаднормові відпрацьовані години в розмірі 104 879 грн. 22 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на його користь середній заробіток за весь період розрахунку по день ухвалення судового рішення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 15.01.2018 року до 09.11.2018 року [PERSON] працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на посаді водія автотранспортних засобів (лізингове авто) служби доставки (Північ) філія місто Київ (Захід), з якої звільнився за угодою сторін на підставі положень п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України). Разом з тим, не зважаючи на те, що згідно з маршрутними листами тривалість робочого дня позивача в декілька раз перевищує його граничну норму, встановлену як КЗпП України, так і наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010 року «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», відповідач жодного разу не проводив йому доплати за роботу в понадурочний час, нічний час та святкові дні. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 50, 53, 61, 62, 65, ч. 1 ст. 116, ч.1 ст. 117 КЗпП України, позивач просить суд позов задовольнити та захистити його порушені трудові права. Ухвалою від 24.12.2018 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.01.2018 року на адресу суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до витягів з табелів робочого обліку використання робочого часу за період з січня по листопад 2018 року позивач не перевищував граничні норми тривалості робочого дня, встановлені чинним законодавством України. Крім того, відповідач у своєму відзиві зауважує, що маршрутні листи, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт роботи його роботи як в понадурочні часи, так і в святкові й в неробочі дні, адже вказані листи є лише внутрішніми допоміжними документами ТОВ «Нова Пошта» щодо визначення роботи водія та/або експедитора при виконанні функцій з доставки вантажу отримувачам. 01.02.2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, в якій [PERSON] зауважує, що в реєстрах прийняття-передачі коштів за маршрутними листами, які не були ним надані у якості доказів на підтвердження позовних вимог при зверненні до суду з цим позовом, зазначено про суму, яка здавалася ним у касу, а також про час отримання останньої. Крім того, позивач зазначив, що за результатами перерахунку розрахункових листів, наданих відповідачем, сума недоплаченої заробітної плати а понаднормово відпрацьовані години становить 260 245,37 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Дещенко А.С. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 15.01.2018 року позивач - [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів (лізингове авто) Служба доставки (Північ) Філія м.Київ (Захід) Департаменту філіальної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів з посадовим окладом згідно штатного розпису з неповним робочим днем 4 години, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу за основним місцем роботи (т.4, а.с. 8). Відповідно до копії витягу з Наказу ТОВ «Нова Пошта» №8-к від 12.01.2018 року, наявного в матеріалах справи, позивач з 15.01.2018 року також працював на посаді експедитора Служба доставки (Північ) Філія м.Київ (Захід) Департаменту філіальної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів з посадовим окладом згідно штатного розпису з неповним робочим днем 4 години, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу за сумісництвом (т.4, а.с. 9). При цьому, зі змісту витягів з Наказу ТОВ «Нова Пошта» №158-К від 20.08.2018 року вбачається, що з 20.08.2018 року позивача, як водія автотранспортних засобів (лізингове авто) Служба доставки (Північ) Філія м.Київ (Захід) Департаменту філіальної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів, так і експедитора Служби доставки (Північ) Філія м.Київ (Захід) Департаменту філіальної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів було переведено на посаду водія автотранспортних засобів (лізингове авто) Ділянка посилкова Служба доставки (Північ) Департаменту адресного обслуговування Національної дирекції з оплатою праці згідно з штатним розписом з неповним робочим днем 4 години, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, та, відповідно, на посаду Експедитора Ділянки посилкової Служби Доставки (Північ) Департаменту адресного обслуговування Національної дирекції з оплатою праці згідно штатного розпису з неповним робочим днем 4 години, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу (т.4, а.с. 10-11). Вказані накази були видані на підставі відповідних заяв позивача з якими він був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис. Також судом встановлено, що з 09.11.2018 року позивача було звільнено з займаних ним посад за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, про що свідчать наявні в матеріалах справи витяги з Наказу №215-к від 09.11.2018 року (т.4, а.с. 12-13). Звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач, як підставу для задоволення своїх позовних вимог, вказував, що, незважаючи на те, що згідно з маршрутними листами тривалість робочого дня позивача в декілька раз перевищує його граничну норму, встановлену як КЗпП України, так і наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010 року «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», відповідач жодного разу не проводив йому доплати за роботу в понадурочний час, нічний час та святкові дні. При цьому, під час розгляду справи по суті, позивач зазначив, що він не звертався до роботодавця під час здійснення ним своїх обов»язків із вимогами про доплату за роботу в понадурочний час. Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно з ч.2 ст. 65 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника. Як передбачено ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій . При цьому, Наказом Державного комітету статистики України від 25.12.2009 року за №489 затверджені типові форми первинної облікової документації зі статистики праці, а саме: табель обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжна відомість працівника та розрахунково-платіжна відомість (зведена). Отже, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, маршрутні листи, які позивач надав до суду на підтвердження заявлених позовних вимог, не є тими належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт його роботи поза нормами робочого часу, встановленими як вимогами КЗпП України, так й вимогами Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010 року «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів». Як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами, [PERSON] виконував свої посадові обов'язки в межах району метро «Лук'янівка» та прилеглих до нього вулиць, що зумовлено його часовим режимом роботи. Із наявних в матеріалах справи табелів обліку використання робочого часу за період з січня по листопад 2018 року, судом встановлено, що позивач при виконанні своїх посадових обов'язків водія/експедитора не перевищував норми робочого часу, визначені законодавством, а заробітна плата, в свою чергу, обчислювалася відповідно до даних в цих табелях (т.4, а.с. 14-25), а відтак, судом встановлено дотримання відповідачем, як роботодавцем, вимог закону щодо належних виплат заробітної плати позивачу за виконану ним роботу та, як наслідок, відсутність підстав для стягнення на користь позивача заробітної плати в нічний час, в святкові та неробочі дні та за понаднормовані години. Оскільки судом встановлено відсутність підстав для задоволення вищевказаних вимог, підстави для задоволення похідних вимог про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку також відсутні. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються вищевказаними встановленими судом обставинами, суд відмовляє у задоволенні вказаного позову повністю за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed