Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

17 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Заповітом від 07.02.2002р. спадкодавець усе своє майно заповів позивачу. У встановлений законом строк позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, в зв'язку з втратою правовстановлюючого документа. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій справу просила розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Дзюньківської сільської ради до суду не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть а. с. 7), який був власником земельної ділянки розміром 1,7448 га, кадастровий номер [NUMBER] (а. с. 11, 13-15). Заповітом від 07.02.2002р. спадкодавець усе своє майно заповів позивачу (а. с. 8). У встановлений законом строк позивач подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак у вдачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це майно (а. с. 10). Окрім позивача спадкоємців після смерті [PERSON] ні за законом, ні за заповітом немає. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер [INFO], був власником земельної ділянки розміром 1,7448 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиця за заповітом подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття, але через відсутність правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право приватної власності на це майно.

Outcome: approved