Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

18.08.2015 року позивач звернувся із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що за час період перебування в шлюбі у сторін народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, має намір періодично виїжджати разом із дітьми за кордон. Однак, вказує, що відповідач 11.09.2014 року потрапив в ДТП, внаслідок чого отримав множинні травми і на даний час перебуває у коматозному стані, в Неврологічному відділенні ЦМК м. Ужгорода на стаціонарному лікуванні, та за станом здоров'я не в змозі надати дозвіл на виготовлення документів для виїзду дітей за кордон, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом, згідно якого просить суд надати дозвіл на виїзд дітей за кордон без згоди батька та на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності Відповідач у судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 05.08.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, під час перебування в якому, у подружжя народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні з 11.09.2014 року, з діагнозом: важка поєднана ЗЧМТ, синдром посткоматозного порушення свідомості та інші. Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи, у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 150, 257 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідне положення закріплено і в п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Отже, чинне законодавство, передбачаючи випадки, визначив можливість виїзду дитини за кордон на підставі судового рішення. Також, згідно ст. 4 ч. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, оформлення паспорта/проїзного документу здійснюються на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Беручи до уваги вищенаведені норми, обставини справи та висновки суду з приводу досліджених у ході судового розгляду справи доказів, враховуючи, що сторони проживають в регіоні, для мешканців якого неодноразові поїздки за кордон є звичайною практикою, приймаючи до уваги, що відповідач за станом свого здоров'я не може надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, та оформлення необхідних для цього документів, суд вважає, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved