Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

19.06.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, який уточнила під час судового розгляду, про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2017 року й до 07.07.2017 року включно, та у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року й до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи позов тим, що відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Під час судового розгляду позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач під час судового розгляду упозовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, про що подав відповідну письмову заяву. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 31). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №144952, виданого Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №57, сторони зареєстрували шлюб 06.09.2016 року (а.с. 3). Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що посвідчується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №242020, виданого Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Полтавській області 06.09.2016 року (а.с. 4). Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 16.06.2017 року за №2866, позивачка зареєстрована за адресою: [INFO], разом з малолітньою дочкою сторін (а.с. 10). Як встановлено у судовому засіданні, сторони не працюють, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та знаходиться на обліку в Управлінні соціального захисту населення Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с. 11). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері або батька. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037 від 17.05.2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та які набирають чинності через місяць з дня опублікування. [PERSON] України опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» №102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Тому, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивача, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосовує її до часу набрання чинності змін у законодавстві. Відповідачем порушено право неповнолітньої дитини на утримання до досягнення нею повноліття. Враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.06.2017 року й до 07.07.2017 року включно, та у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року й до досягнення дитиною повноліття. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягти судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved