Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

19.07.2017 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» звернулося до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, в якій зазначає наступне. 03.10.2002 року житловий фонд, в тому числі і житловий будинок [ADDRESS] , який перебував у віданні Міністерства палива та енергетики України відомчий житловий фонд, та база ліфтового господарства ВП ЗАЕС, були передані на баланс Комунального підприємства «Підприємства комунальної власності» Енергодарської міської ради Запорізької області. Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 18.07.2003 року № 145 «Про передачу в тимчасове користування житлових приміщень», ВП ЗАЕС були передані у тимчасове користування сорок дві квартири, в тому числі і квартира [ADDRESS] . У вересні 2006 року ВП ЗАЕС звернувся до виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області з клопотанням № 50-03/13608 від 13.09.2006 року, яким просив дозволити реєстрацію в квартиру [ADDRESS] , начальнику відділу економічної безпеки ВП ЗАЕС [PERSON] , а також членам його сім`ї дружині [PERSON] та донці [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 20.09.2006 року № 202 «Про житлові питання» [PERSON] начальнику відділу економічної безпеки ВП ЗАЕС, склад сім`ї три особи, була дозволена реєстрація в квартиру строком на три роки, до 20.09.2009 року. Після 20.09.2009 року ВП ЗАЕС не звертався до Енергодарської міської ради Запорізької області, до відання якої був переданий державний житловий фонд, як до органу, уповноваженого здійснювати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, з клопотанням про дозвіл реєстрації [PERSON] та членів його сім`ї в квартирі. Енергодарська міська рада Запорізької області не вчиняла дії, направлені на виселення [PERSON] та членів його сім`ї з квартири. З 15.01.2014 року [PERSON] не перебуває у трудових відносинах з ВП ЗАЕС. 01.12.2015 року на квартиру [ADDRESS] , було оформлене право державної власності держави Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 26616458, дата формування: 01.12.2015. Органом державної реєстрації прав Енергодарським міським управлінням юстиції Запорізької області 01.12.2015 року було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 26616458. У відношенні [PERSON] адміністрацією ВП ЗАЕС та Первинною профспілковою організацією ВП ЗАЕС не приймалися спільні рішення ні про взяття його на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем роботи, ні про надання йому квартири [ADDRESS] в порядку, передбаченому чинним житловим законодавством України, тобто як особі, яка потребувала поліпшення житлових умов і перебувала на квартирному обліку, з наданням спірної квартири в порядку черговості, за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету та подальшим затвердженням такого рішення виконавчим комітетом місцевої ради і видачею ордера на житло. 10.03.2017 року з метою врегулювання спору в досудовому порядку ВП ЗАЕС направив [PERSON] вимогу № 28-26/4971 «Про звільнення безпідставно займаного приміщення», на яку [PERSON] подав заяву від 28.04.2017 року про передачу цього житла йому безоплатно в приватну власність. Законні підстави для передачі спірної квартири [PERSON] у приватну власність відсутні, оскільки він не отримував це житло в порядку, передбаченому чинним житловим законодавством України. Відповідно, з 20.09.2009 року [PERSON] і члени його сім`ї дружина [PERSON] і донька [PERSON] займають спірну квартиру самоправно, чим порушують право власності позивача за первісним позовом без безпосереднього вилучення майна. Позивач ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС просить суд: усунути перешкоди у користуванні квартирою відомчого житлового фонду [ADDRESS] ; виселити з квартири відомчого житлового фонду [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; зняти з реєстраційного обліку [PERSON] з квартири відомчого житлового фонду [ADDRESS] та стягнути з відповідачів судовий збір. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області суду Вільямовської Н.О. від 20.07.2017 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання (том №1 а.с.40). 17.08.2017 року через канцелярію Енергодарського міського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Денищенко-Бостан О.Л., до держави Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС, а якій просить суд: скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів за судові витрати. Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.08.2017 року вимоги зустрічного позову об`єднані в одне провадження з вимогами первісного позову (т. 1 а.с.101 ). Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.12.2017 року, розгляд справи продовжений у порядку загального позовного провадження, згідно з нормами нової редакції ЦПК України (т. 1 а.с.189 ). 27.12.2017 року до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшла заява представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Денищенко-Бостан О.Л. про зміну предмета позову та відмову від частини позовних вимог щодо визнання за [PERSON] права на приватизацію квартири. 17.01.2018 року до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшло клопотання про залучення до участі у справі [PERSON] , як співвідповідача за первісним позовом та заява ВП ЗАЕС про зміну предмета первісного позову та уточнення позовних вимог. Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.01.2018 року залучена до участі у справі [PERSON] , прийняті до розгляду змінені позовні вимоги первісного позову, згідно з яких позивач просить суд: усунути перешкоди у користуванні квартирою відомчого житлового фонду [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зняти з реєстраційного обліку з квартири відомчого житлового фонду [ADDRESS] [PERSON] , стягнути з [PERSON] , [PERSON] \~судовий збір (т.2 а.с. 64-66). Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 08.05.2018 року залучені до участі у справі - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області як співвідповідач за зустрічним позовом і Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради Запорізької області як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів за зустрічним позовом (т. 2 а.с. 168). Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.05.2018 року залучена до участі у справі Територіальна громада міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради Запорізької області як співвідповідач за зустрічним позовом (т. 2 а.с.180 ). Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.08.2018 року у справі визнана обов`язковою явка в судове засідання відповідача за первісним і позивача за зустрічним позовами [PERSON] (т. 2 а.с. 232). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Бульби О.М. від 07.11.2018 року, у зв`язку з закінченням повноважень судді Вільямовської Н.О., справа була прийнята до свого провадження та призначений розгляд в судовому засіданні (т. 3 а.с.112). Ухвалою суду Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.04.2019 року за клопотанням представника відповідачів [PERSON] була витребувана реєстраційна справа та у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про прийняття зустрічного позову було відмовлено. В судове засідання представник позивача [PERSON] з`явилась, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач за первісним позовом [PERSON] не з`явився, в матеріалах справи мається заява про слухання справи без його участі. В судове засідання відповідачі за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про слухання справи були повідомлені належним чином. В судовому засіданні встановлено в режимі відеоконференції поза межами примішення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» зв`язок з представником відповідачів [PERSON] та представником відповідача Крижанівською О.М. В судове засідання третя особа: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради не з`явилась, в матеріалах справи мається заява про слухання справи без її участі. В судове засідання відповідач за зустрічним позовом Виконавчий комітет в особі Енергодасрької міської ради не з`явився, в матеріалах справи мається заява про слухання справи без його участі. В судове засідання представник третьої особи КП «ПКВ» не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши сторони по справі, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідачі, як на підставу заперечень на позов,\~ оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. За вимогами ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Згідно з ст.ст. 4, 5 ЖК України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», в редакції Закону від 07.03.2002 року, чинній на момент приймання-передачі відомчого житлового фонду, 21.10.2002 року (з дати підписання «Акта приймання-передачі об`єктів житлового фонду в комунальну власність міста Енергодара») у територіальної громади міста Енергодар Запорізької області в особі Енергодарської міської ради Запорізької області, виникло право комунальної власності на об`єкт передачі: державний житловий фонд, який перебував у віданні Міністерства палива та енергетики України, та базу ліфтового господарства ВП ЗАЕС ДП «НАЕК «Енергоатом», в тому числі і на житловий будинок, в якому знаходиться спірна квартира. Державою Україна офіційно не визнаний факт набуття територіальною громадою міста Енергодара Запорізької області в особі Енергодарської міської ради Запорізької області права комунальної власності на житловий будинок [ADDRESS] , в якому знаходиться спірна квартира, оскільки, свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок територіальній громаді міста не видавалося, що підтверджується листом виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області № 01-01-36/1196 від 23.03.2018 «Про розгляд адвокатського запиту». Станом на дату реєстрації права державної власності на спірну квартиру Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», діяв в редакції від 06.10.2015 року. Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції Закону від 06.10.2015 року, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції Закону від 06.10.2015 року право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 06.10.2015 року, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 06.10.2015 року під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред`явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником, у т.ч. юридичної особи також документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені такої особи. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 06.10.2015 року реєстраційна справа включає документи, в яких містяться відомості про нерухоме майно, право власності на нього, інші речові права та їх обтяження. Підстави, передбачені статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції від 06.10.2015 року, за наявності яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено також відсутні. Судом встановлено, що матеріалами реєстраційної справи, наданими на виконання вимог ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.04.2019 року, підтверджується, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Станіславською Т.О. була здійснена перевірка повноважень представника заявника ВП ЗАЕС [PERSON] , що підтверджується: заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, до якої внесені відомості документа, що посвідчує особу [PERSON] , а також реквізити довіреності №66/2015 від 08.06.2015 року, виданої Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, і Карткою прийому заяви №26086928; був встановлений факт відсутності підстав для відмови в державній реєстрації права на спірну квартиру, що підтверджується: Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; Пошуком заяв у базі даних про реєстрацію заяв та запитів; Технічним паспортом №18708 від 17.06.2015; було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2015 індексний номер: 26616458 з відкриттям в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділу номер: 790904423125 (т.3 а.с.216-230). Станом на дату прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно Станіславською Т.О. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (01.12.2015 індексний номер: 26616458) щодо спірної квартири, право власності територіальної громади міста Енергодара в особі Енергодарської міської ради Запорізької області не було зареєстроване ні на будинок, в якому вона знаходиться (буд. [ADDRESS] ), ні на саму квартиру. Відповідачами за первісним позовом, не надані докази, які підтверджують те, що в розумінні норм ЖК Української РСР і «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, відповідачі за первісним позовом є особами, які потребують поліпшення житлових умов, в зв`язку з чим вправі отримати у безстрокове користування спірну квартиру. Подані адвокатом [PERSON] договори про надання послуг: б/н від 09.08.2007 року, б/н від 13.08.2007 року, №06006005 від 02.09.2007 року, б/н від 03.10.2011 року, б/н від 21.11.2012 року, №060060005 від 17.10.2013 року, б/н від 18.10.2013 року, б/н від 07.11.2014 року, укладені між позивачем за зустрічним та відповідачем за первісним позовами ( [PERSON] ) і підприємствами надавачами комунальних послуг (а саме: послуг з у тримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, про надання комплексних послуг, які входять до тарифу, про надання житлово-комунальних комунальних послуг, про користування електричною енергією, про надання програмної послуги/послуги кабельного телебачення, про технічне обслуговування замково-переговорного пристрою), а також документи про вартість виконаних робіт: акти №1918 від 05.11.2013 року і №1338 від 05.11.2013 року, акт обстеження, довідка про вартість виконаних будівельних робіт, оформлені за відповідними договорами підряду, не є документами, що підтверджують право користування відповідачів за первісним позовом ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] ) спірною квартирою. Предметом договору найму житла, відповідно до ст. 63 ЖК Української РСР, з якою кореспондує ст. 810 ЦК України, є, в тому числі окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, житло. Предметом договорів про надання послуг, згідно з ст. 901 ЦК України, є надання певної послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності (нематеріальний характер об`єкта договору). Предметом договорі про виконання робіт, відповідно до ст. 837 ЦК України, є результат виконаної роботи у вигляді виготовлення, обробки, переробки, ремонту речі або результат виконання іншої роботи. Адвокатом [PERSON] представником [PERSON] не доведено порушення його суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких був поданий зустрічний позов. Захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, встановлений нормами ст. 391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 9 своєї постанови від 07.04.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті підстави, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодіння майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. При вирішенні спорів щодо визнання права власності за набувальною давністю має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, що також виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки, відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння. Відсутність у особи добросовісності під час заволодіння спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені ст. 344 ЦК України, оскільки, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов (добросовісність на момент заволодіння, відкритість і безперервність володіння) у сукупності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги зустрічного позову необґрунтовані, що підтверджується наступним. Від вимоги зустрічного позову про визнання за позивачем за зустрічним позовом ( [PERSON] ) права на приватизацію спірної квартири, якій перешкоджала державна реєстрація права державної власності за позивачем за первісним позовом (ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС), його представник адвокат Денищенко-Бостан О.Л. відмовилася і ця відмова була прийнята судом і в цій частині провадження у справі закрито (ухвала Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.01.2018 року) (т.2 а.с.66). У [PERSON] відсутня добросовісність заволодіння спірною квартирою, оскільки зареєстрував своє місце проживання і вселився в квартиру [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 20.09.2006 року №202 «Про житлові питання» (відповідного титулу), що підтверджується копіями: рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 20.09.2006 року №202 «Про житлові питання» (т. 1 а.с.16-18), паспорта [PERSON] , довідки Сектору реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області № 4106 від 30.08.2016 року (т. 1 а.с.20), листів виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 18.12.2017 року № 01-01-28/5076 «Про надання письмової інформації у справі № 316/1053/17» і Сектору реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області від 13.12.2017 року № 2501 «Про надання інформації у справі № 316/1053/17». А також висновком, викладеним у зустрічному позові про те, що спірну квартиру [PERSON] зайняв: «…не самоправно, а на підставі відповідних та дозвільних документів…», тобто вищевказаного рішення виконавчого комітету місцевої ради № 202 від 20.09.2006 року. [PERSON] не може задавнити строк володіння спірною квартирою за спливом часу трьох років, на який йому була дозволена тимчасова реєстрації в спірну квартиру на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 20.09.2006 року №202 «Про житлові питання», оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння, відповідно, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити. Правові висновки щодо добросовісності давності володіння та наявності умов для набуття майна за набувальною давністю лише у їхній сукупності викладені в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 175/4741/16, від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц, від 19.09.2018 у справі № 296/6949/17, від 27.09.2018 у справі № 571/1099/16-ц, від 10.10.2018 у справі № 638/7874/16-ц, від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17, від 20.02.2020 у справі № 606/2718/18, від 23.03.2020 у справі № 601/1505/18, від 22.04.2020 у справі № 161/12383/18, від 21.09.2020 у справі № 225/527/18, від 21.01.2021 у справі №140/1774/18. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права позивача за первісним позовом (ВП ЗАЕС) як власника спірної квартири захищені і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 мають вищу юридичну силу. Обмеження матеріального права суперечать цим положенням. Відповідно, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12.06.2013 у справі № 6-32цс13. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на підстави заявленого первісного позову, застосуванню підлягають положення ст. 391 ЦК України, оскільки застосування до регулювання житлових відносин положень ЖК Української РСР, прийнятого 30.06.1983, не відповідає реаліям сьогодення та змісту нинішніх суспільних відносин. Натомість ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше, а тому темпоральна колізія норм права має вирішуватися саме на користь норм ЦК України (правовий висновок, викладений Верховним Судом у постановах від 13.10.2020 у справі № 447/455/17 та від 16.12.2020 у справі № 182/7347/18). Відповідно до п. 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 761/5115/17, одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України), усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Сутність негаторного позову полягає в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду, з огляду на те, що з таким позовом особа може звернутися в будь-який час поки існують правовідносини та правопорушення. Право відповідачів за первісним позовом на одержання житла державного (відомчого) житлового фонду у безстрокове користування, в зв`язку з перебуванням на квартирному обліку, документально не підтверджене. Спірна квартира не включалася до числа службових, відповідно до ст. 118 ЖК Української РСР, тобто відповідним рішенням виконавчого комітету місцевої ради, що підтверджується копією листа ВП ЗАЕС № 28-23/27125 від 11.12.2017 «Про надання письмової інформації у справі № 316/1053/17» (т. а.с.) та листом виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області № 01-01-28/5076 від 18.12.2017 «Про надання інформації щодо кв. [ADDRESS] ». Відповідно, спірна квартира не надавалася відповідачам за первісним позовом ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] ) як службове жиле приміщення за порядком, передбаченим гл. 3 ЖК Української РСР, та «Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37. За таких обставин, втручання у право відповідачів за первісним позовом ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] ), які після спливу трирічного строку за рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області від 20.09.2006 року №202 «Про житлові питання», без достатньої правової підстави продовжували користуватися спірною квартирою не може вважатися непропорційним у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 по відношенню до необхідності захисту прав власника цієї квартири (держави Україна в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яка закріплена на праві повного господарського відання за ДП «НАЕК «Енергоатом» від імені якого володіння, користування та розпорядження цим житловим приміщенням здійснює ВП ЗАЕС). Квартира як житло державного (відомчого) житлового фонду має бути розподілена працівникам ВП ЗАЕС, які потребують поліпшення житлових умов, та перебувають на квартирному обліку. Спільні рішення адміністрації ВП ЗАЕС та Первинної профспілкової організації відокремленого підрозділу про взяття працівників ВП ЗАЕС на квартирний облік, відповідно до ст. 39 ЖК Української РСР та абз. 2 п. 21 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470, були затверджені відповідним рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області в листопаді 2020 (інформація розміщена у вільному доступі на сайті місцевої ради за адресою: www.en.gov.ua). На підставі викладеного, аналізуючи норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження, а в задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити. Згідно приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved