Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

19.02.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що є власником житлового будинку по вул. Довбуша, 1 в м.Судова Вишня Мостиського району. Зазначає, що в будинку, окрім нього, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], відповідач по справі. Останній фактично не проживає у вказаному будинку з вересня 2014 року. Зазначений будинок такий покинув добровільно, забрав усі свої речі, переїхав та став проживати у дружини [PERSON] за адресою: м.Судова Вишня, вул.Шевченка, 8 Мостиського району. Покликається на те, що через формальну прописку відповідача в його будинку змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, що негативно впливає на його матеріальний стан. Стверджує, що факт не проживання відповідача [PERSON] в належному йому на праві власності житловому будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання його (позивача) сімї. З огляду на наведене просить суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням житловим будинком, що належить йому (позивачу) та розташований по вул. Довбуша, 1 в м.Судова Вишня Мостиського району. Вимоги представником позивача підтримано в судовому засіданні. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причину своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Представник третьої особи Судововишнянської міської ради Мостиського району в судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що будинковолодіння по вул.Довбуша, 1 в м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] згідно реєстраційного посвідчення, виданого 16.12.1988р. Самбірським МБТІ. У вказаному житловому будинку, окрім позивача, зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також внук - [PERSON], відповідач по справі. Останній з вересня 2014р. в даному будинку фактично не проживає і житлом в такому не користується, будь-яких речей в будинку не зберігає, участі у витратах по утриманню такого не приймає, а залишається там по даний час формально зареєстрованим. Судом не встановлено обставин створення відповідачу [PERSON] будь-яких перешкод в користуванні спірним жилим приміщенням з боку позивача [PERSON] чи інших осіб, останній за захистом своїх прав щодо проживання у вказаному будинку не звертався. Не встановлено судом і обставин, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідача в спірному житловому приміщенні. Вказані обставини підтверджуються: поясненнями представника позивача; копією реєстраційного посвідчення, виданого Самбірським МБТІ на імя позивача [PERSON]; актом обстеження матеріально побутових умов проживання позивача [PERSON] від 08.02.2016р.; копією будинкової книги на житловий будинок по вул. Довбуша, 1 в м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 Цивільного Кодексу України передбачає, що позивач як власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 зазначеного Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Всебічно, повно, обєктивно і безпосередньо дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] відсутній за зареєстрованим місцем проживання у спірному житловому будинку без поважних причин та більше строку, встановленого ст.405 ЦК України, а саме понад один рік, такий не бере участі у витратах по його утриманню, а значиться там лише зареєстрованим, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку, що належить позивачу та який розташований по вул. Довбуша, 1 в м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області. Враховуючи думку представника позивача та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved