Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

19.11.2020 позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій просило стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.03.2013 року у розмірі 19564,66 грн., яка складається з 10568,92 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 833,60 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8162,14 грн. пені та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилався на те, що 18.03.2013 між ним та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 05.10.2020 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 19564,66 грн., яка складається з 10568,92 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 833,60 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8162,14 грн. пені. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.03.2013 року. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Рибалки Ю.В. від 04.12.2020 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 14.01.2021 № 146 у зв`язку із відрядженням (шляхом тимчасового переведення) судді [PERSON] для здійснення правосуддя до Подільського районного суду м. Києва з 14.01.2021 до 11.01.2022 та неможливістю продовження розгляду ним справ, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2021, головуючим суддею у справі визначено суддю Автозаводського районного суду м. Кременчука Погрібняк О. М. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Погрібняк О.М. справу прийнято до провадження, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача АТ КБ «Приватбанк» про огляд веб-сайту. 24.12.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказала, що позивач з Умовами та правилами надання банківських послуг її не ознайомлював, вона їх не підписувала. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такими доказами не можуть бути виписка за договором та розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Вона ніколи не брала кредит в АТ «ПриватБанк» на суму, вказану в позові. Позовні вимоги пред`явлено позивачем із пропуском строку позовної давності. 20.01.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Вказав, що Закон України Про захист прав споживачів не поширюється на спірні правовідносини. Так вищевказаний Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання Відповідачем кредитного рахунку. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Банком надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 02.2018 року, (довідка про видачу кредитних карт) Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 14.11.2020 року - до спливу строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Подала до суду клопотання про розгляд справи за її відстуності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 18.03.2013 відповідачем у справі підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківськиїх послуг у Приватбанку, в якій зазначено, що вона згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг вона згодна отримати шляхом роздрукування з сайту http://privatbank.ua/ В обгрунтування позовних вимог Банк надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~відповідача за вказаним кредитним договором станом на 05.10.2020 становить 19564,66 грн., яка складається з 10568,92 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 833,60 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8162,14 грн. пені. Відповідно до частин першої, другої ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.\~526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст.\~1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У заяві позичальника від 18.03.2013 не зазначена сума отриманих нею кредитних коштів та процентна ставка за користування кредитними коштами, розмір штрафних санкцій. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні інші умови договору. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.03.2013, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомилася і погодилася відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, штрафних санкцій за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка умов та Правил надання банківських послуг із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено також у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Виходячи з наведеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, в якій зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідачем у відзиві на позов заявлено про застосування строків позовної давності до вимог АТ КБ «ПриватБанк». За ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З наданої позивачем довідки вбачається, що за кредитним договором б/н, що був підписаний між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] їй було видано картку [NUMBER] із терміном дії до лютого 2018 року. (а.с.11) Кредитні кошти позивачем відповідачу надані у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Таким чином судом встановлено, що термін дії зазначеного кредитного договору -до 28.02.2018. Банк звернувся до суду з позовом 19.11.2020, тобто в межах строку позовної давності. Після укладення договору банком кредитний ліміт позивачу визначений у розмірі 500,00 грн., після чого неодноразово змінювався, що підтверджується даними довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.12). Крім того, з наданих банком розрахунків заборгованості за договором №б/н від 18.03.2013 (а.с. 5-10) та виписки за картковим рахунком (а.с.51-55) вбачається, що відповідачем здійснювалося неодноразове періодичне погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За таких обставин суд дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не було пропущено строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.. 625 ЦК України у розмірі 833,60 грн. Пеня у розмірі 8162,14 грн. позивачем нарахована безпідставно. Враховуючи те, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 6-9) вбачається, що позивач зарахував сплачені відповідачем 1850,00 грн. на погашення пені, яка договором передбачена не була та на нарахування якої відповідач не погоджувалася, на цю суму необхідно зменшити розмір основного боргу відповідача. Таким чином заборгованість відповідача за тілом кредиту становить: 10568,92 грн. 1850,00 грн. = 8718,92 грн. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено на 48,83%, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1026,41 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно неї позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial