Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру виплачуваних аліментів на дитину. В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 16.03.2015 року з нього було стягнуто на користь його колишньої дружини [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - донки [PERSON] [INFO]. Відповідно до постанови Державної виконавчої служби від 07.07.2015 року у нього взагалі проводиться утримання в розмірі 50% від заробітку на користь [PERSON] Крім того, він є батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Однак, в офіційному шлюбі з його матір'ю [PERSON] він не перебуваю, проте вони фактично мешкають як одна родина за адресою: [ADDRESS]. На даний час, [PERSON] не працює і перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що підтверджується довідкою про декретну відпустку. Як батько, він повністю утримує [PERSON] та [PERSON] Працюючи в ККП «Маріупольтепломережа» машиністом крану, розмір його заробітної плати за останні 6 місяців, згідно довідки про доходи від 27.11.2015, складає від 3075 до 9399 гривень на місяць. Сплачено аліментів у розмірі від 1236 до 3004 гривень на місяць. Також, 10.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з нього аліментів на утримання їх сина [PERSON] та на своє утримання. Посилаючись, зокрема на ст.182 СК України, просив суд зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] та стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Письмових заперечень проти позову до суду не надходило. В судовому засіданні, позивач [PERSON] підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що є несправедливим зменшення аліментів лише на утримання [PERSON], в той час коли аліменти на утримання [PERSON] залишаться незмінними. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.9,10/. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.03.2015 року по справі №265/658/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2015 року і до повноліття дитини /а.с.7/. Також, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22.12.2015 року по справі №265/7901/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2015 року та до повноліття дитини, та стягнуто на користь [PERSON], на її утримання, аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 грудня 2015 року та до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] року При цьому, приймаючи рішення про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON], суд частково відмовив [PERSON] у задоволенні її позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частки (33%) на утримання сина та в розмірі 1/3 частки (33%) на своє утримання, оскільки в такому випадку, загальний розмір аліментів становив би 91,6 % від заробітку [PERSON], що не відповідало би вимогам ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.128 КЗпП України. Тобто, приймаючи рішення по справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання та утримання сина, суд врахував обставини, передбачені ст.182 СК України. В судовому засіданні, [PERSON] пояснив, що виконавчий лист про стягнення аліментів відповідно до рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22.12.2015 року по справі №265/7901/15-ц до примусового виконання [PERSON] не подавався, оскільки на даний час, [PERSON] та [PERSON] проживають разом з ним однією сім'єю та ведуть спільний побут. Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З довідки КПП «Маріупольтепломережа» від 23.03.2016 року №276 вбачається, що дохід [PERSON] з вересня 2015 року по лютий 2016 року становив 36942,25 грн. або в середньому 6157,04 грн. на місяць. В той же час, з рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22.12.2015 року по справі №265/7901/15-ц вбачається, що дохід [PERSON] з травня по жовтень 2015 року складав 30428,77 грн. або в середньому 5071,46 грн. на місяць. Тобто за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року дохід [PERSON] лише збільшувався. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, суду не надано належних та допустимих доказів того, що матеріальний або сімейний стан [PERSON] на сьогоднішній день змінився або погіршилося його здоров'я у порівнянні з 22 грудня 2015 року, часом прийняття судом рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на її утримання та утримання сина, тобто [PERSON] не доведено існування обставин, які не дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у раніше визначеному розмірі. До того ж, відповідно до ст.2 Конвенції ООН «Про права дитини», всі діти, незалежно від їхньої раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, соціального походження - рівні у своїх правах, а тому суд вважає, що отримання однією дитиною аліментів в меншому розмірі у порівнянні з іншою дитиною буде несправедливим. Таким чином, суд робить висновок, що позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованим та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed