Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

19.09.2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 44228 грн. 29 коп. та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 17639 грн. 64 коп.. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримував виплату заробітної плати, чим порушував право позивача на належну оплату праці. Ухвалою суду від 20.09.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.10.2019 року на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі позивача та про розмір середнього заробітку. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працював у відповідача з 1974 року по 16 травня 2019 року на посаді начальника конструкторського сектору, звільнений з роботи у зв`язку зі скороченням штату, чисельності працівників. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка становить 44228 грн. 29 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 03.10.2019 № 466/192. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи сума середньоденної заробітної плати позивача становить 264 грн. 23 коп. Позивач працював при 4 денному графіку роботи. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 60 днів х 264,23 = 15853 грн 80 коп. (з даної суми не утримані податки і обов`язкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена вказана сума після відрахування податків і обов`язкових платежів. Таким чином, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial