Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

18.05.2021 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , представник позивача - адвокат Шейко Інна Олександрівна, до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.05.2021 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання (а.с. 27-28). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.06.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 35-36). Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 14.09.2021 до участі у справі залучено співвідповідача - [PERSON] (а.с. 57-58). Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Шейко І.О., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, 25.11.2021 представник позивачки - адвокат Шейко І.О. надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні позову (а.с. 78). Відповідач \~представник Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду (а.с. 68). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі, про що надав суду відповідну заяву (а.с. 71). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 25.11.2021 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Ізюм Харківської області померла [PERSON] , що підтверджується наданою позивачкою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.02.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на земельну ділянку, кадастровий номер 1423056600:04:000:0093, площею 3,6151 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лиманської міської ради (колишньої Ярівської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області. Зазначена земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 477178, виданого 07.02.2006, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9900323852021, сформованим 13.05.2021 (а.с. 6). Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Матір позивачки - [PERSON] , є рідною донькою померлої [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , від 19.07.1980 року (а.с. 12), та була спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] . Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] по день її смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Комсомольської ради Харківської області (а.с. 7), та не заявила про відмову від спадщини. Так, відповідно до інформації, наданої 16.08.2021 року В.о. завідуючої Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто зі спадкоємців не звертався; спадкова справа не заводилася (а.с. 65). Отже, матір позивачки фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але не встигла у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину. [INFO] в м. Ізюм Харківської області [PERSON] померла, про що свідчить надана позивачкою копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, зі спірної земельної ділянки, кадастровий номер 1423056600:04:000:0093, площею 3,6151 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лиманської міської ради (колишньої Ярівської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області. Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 13.05.2021 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер 1423056600:04:000:0093, площею 3,6151 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лиманської міської ради (колишньої Ярівської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області, складає 68984,21 грн (а.с. 21). Позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , та онукою [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 14), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , від 19.07.1980 року (а.с. 12), свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 13.07.1982 рок (а.с. 11), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09.06.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного мтану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с. 13). Згідно з довідкою від 15.04.2021 позивачка [PERSON] проживала разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , по день смерті останньої (а.с. 9), а отже в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до повідомлення В.о. завідувача Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О. від 16.08.2006 року, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 391/2007 на підставі заяв про прийняття спадщини, поданих від імені чоловіка померлої - [PERSON] , та доньки померлої - [PERSON] (а.с. 65). Однак, при зверненні позивачки [PERSON] до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на спірну земельну ділянку після смерті [PERSON] , постановою приватного нотаріуса Лиманського міського нотаріального округу Донецької області Семенової І.М. від 30.04.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 1423056600:04:000:0093, площею 3,6151 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лиманської міської ради (колишньої Ярівської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області. Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку втрачений, в зв`язку з чим позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися земельною ділянкою, що входить до спадкового майна та належать їй в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силуст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved