Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

17 лютого 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , із вимогою про стягнення боргу за договором позики (а. с. 1-3, 14-16). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 01 березня 2015 року між позивачкою та відповідачкою укладено договір позики грошових коштів в сумі 287000 гривень для допомоги в оформленні квартири, строком по 31 грудня 2018 року. Позивач свої зобов`язання виконала, надавши відповідачці грошові кошти у розмірі 278000 гривень, що підтверджується власноруч написаною розпискою [PERSON] від 25 березня 2018 року. Однак відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала в повному обсязі. Відповідачкою в рахунок погашення заборгованості сплачено частинами 200000 гривень (в січні 2020 року - 50000 гривень; в квітні 2020 року - 50000 гривень; і липні 2020 року - 50000 гривень та в грудні 2020 року - 50000 гривень). Інша частина зобов`язання за договором позики, зокрема в частині повернення грошових коштів у розмірі 87000 гривень, нею не виконана, через що вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 10). 04 березня 2021 року недоліки зазначені в ухвалі суду від 18 лютого 2021 року, позивачкою усунуто (а. с. 13-24). Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 18 травня 2021 року (а. с. 29). Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала позов задовольнити (а. с. 6). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а. с. 33). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що у період часу з березня 2015 року по січень 2018 року позивачка надала у позику відповідачці грошові кошти у сумі 287000 гривень, що підтверджується розпискою відповідачки від 25 травня 2018 року (а. с. 4, 18). У вказаній розписці відповідачка зобов`язалася повернути позивачці борг у повному обсязі до 31 грудня 2018 року включно. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Судом встановлено, що позивачка свої зобов`язання виконала у повному обсязі, тобто передала відповідачці обумовлену суму грошових коштів, що підтверджується вищевказаною розпискою [PERSON] , в якій зазначено, що грошові кошти отримані нею в повному обсязі. В свою чергу, відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання та не повернула суму позики в обумовленому у договорі розмірі та строк. Таким чином судом встановлено, що на теперішній час сума неповернутої позики становить 87000 гривень. Позивачка зазначила, що відповідачка ухиляється від повернення грошових коштів. У зв`язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань, позивачка змушена звернутися до суду за захистом свого права та у лютому 2021 року звернулась до суду з даним позовом. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивачка уклала із відповідачко договір позики. Позичальниця умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього право позивачки на повернення її власності - грошових коштів, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Позивачка має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , реалізувала це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 87000 гривень є законними та обґрунтованими, тому суд доходить, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, у разі задоволення позову, покладається на відповідача. При зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень, через що з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved