Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

17.[NUMBER].2014 року позивач звернувся в Новоодеський районний суд з вищевказаним позовом до СТ «Надія» про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення матеріальної і моральної шкоди. В своєму позові позивач зазначив, що він являється членом СТ «Надія» з 1988 року та, що у його власності перебуває дачний будинок, який знаходиться на земельній ділянці [NUMBER] та [NUMBER] у цьому товаристві. Також позивач зазначив, що з часу набуття членства в товаристві являється абонентом електромереж. Посилаючись на порушення головою товариства статутних правил, на факт незаконного відключення його садового будинку від електропостачання, заподіяння йому цими діями відповідача матеріальної і моральної шкоди, позивач просив суд винести судове рішення, яким визнати незаконними дії правління СТ «Надія» по відключенню від електропостачання його земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER], просив суд зобов'язати СТ «Надія» підключити до електропостачання належні йому земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER], просив суд стягнути з відповідача на свою користь завдані йому збитки в розмірі 500 гривень та 2000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди. Ухвалою суду від 20.10.2014 року вищевказаний позов було залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення його недоліків. Ухвалою суду від 03.11.2014 року, після усунення недоліків, було відкрито провадження по даній справі. В судовому засіданні позивач, підтримуючи заявлений позов та посилаючись на викладені в ньому обставини, просив суд його позов задовольнити повністю. Представник відповідача - СТ «Надія» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, про що надав суду свої письмові заперечення. В своїх запереченнях, представник позивача, посилаючись на безпідставність позову, недоведеність позивачем правових підстав заявлених позовних вимог, просив суд повністю відмовити в задоволені позову. В обґрунтування своїх заперечень, представник відповідача зазначив, що позивач не довів в суді неправомірності дій правління садівничого товариства, яке вважає правомірно, на підставі статутних положень, відключило позивача від мережі електропостачання за наявний борг зі сплати членських внесків за 2013 рік в сумі 100 гривень, який не було сплачено позивачем не дивлячись на неодноразові попередження з боку правління товариства сплатити цей борг. Посилаючись на безпідставність і недоведеність заявлених позовних вимог, представник відповідача, просив суд відмовити позивачу в задоволені позову. Вислухавши пояснення позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Цей висновок суду ґрунтується на наступному: Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів і фактичних обставин справи, позивач [PERSON] являється членом садівничого товариства «Надія», що розташоване на території с. Себине Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Згідно зі статутом, СТ «Надія», являється юридичною особою, а факт існування цього товариства зареєстровано в єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Позивач має у своїй власності дві земельні ділянки в цьому товаристві за №№[NUMBER] та [NUMBER], не зареєстрований садовий будинок, який було підключено до мереж електропостачання та, як член цього товариства, являвся абонентом з електропостачання і за користування електроенергією, позивач сплачував кошти садівничому товариству. Факт членства позивача в СТ «Надія», наявності в нього земельних ділянок, садового будинку, підключеного до електромережі товариства, не заперечувався представником відповідача. Цей факт доведений в судовому засіданні дослідженими документами, в тому числі членською книжкою садовода і книжкою на споживання електроенергії. Також, в судовому засіданні було встановлено, що 16 серпня 2014 року, садовий будинок і земельні ділянки, що належні позивачу в СТ «Надія», було відключено від мережі електропостачання, на підставі рішення правління цього товариства від 02.08.2014 року, за наявний борг зі сплати членських внесків в розмірі 100 гривень за 2013 рік. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, на сторони покладено обов'язок доказування тих обставин, на які вони посилаються. Позивач в судовому засіданні не довів належними доказами того, що правлінням СТ «Надія» було незаконно відключено належні йому земельні ділянки від електропостачання, не довів жодними доказами факту заподіяння йому відповідачем матеріальної і моральної шкоди, не надав суду в підтвердження цих обставин жодних документальних доказів. Твердження позивача про порушення керівництвом СТ «Надія» статутних положень при проведені зборів і прийняті рішень, в судовому засіданні ніякими доказами не доведено, крім цього, ці його твердження виходять за межі заявлених ним позовних вимог і не відносяться до предмету доказування. Разом з тим, факт наявності у позивача боргу зі сплати членських внесків до СТ «Надія», в розмірі 100 гривень за 2013 рік, підтверджено в судовому засіданні наданими представником відповідача для дослідження письмовими доказами, а саме: дослідженою в судовому засіданні книгою протоколів зборів членів товариства та правління цього товариства, з яких вбачається походження і механізм виникнення цього боргу у позивача, бухгалтерською довідкою, випискою з журналу обліку здійснених платежів по членським внескам та за електроенергію СТ «Надія». Позивач, в судовому засіданні і сам не заперечував факт відмови ним сплачувати ці гроші в сумі 100 гривень до СТ «Надія», так як не вважав це своїм боргом по членським внескам, а пояснює цю заборгованість своєю відмовою сплачувати правлінню кошти за послуги з посилення охорони товариства, які не вважає членськими внесками. Приймаючи рішення про відмову в задоволені позову, суд зазначає, що статус члена садівничого товариства «Надія», права і обов'язки члена цього товариства та статус його органів управління, визначені статутом цього товариства. Так, ст. 5.3 Статуту СТ «Надія» передбачено, що індивідуальні внески членів цього товариства складаються із вступних, членських і цільових внесків. Згідно п. «з» ст. 3.6 Статуту СТ «Надія», позивач, як член товариства, зобов'язаний був своєчасно сплачувати вступні, членські та цільові внески у розмірах та в строки, установлені зборами членів товариства. У відповідності до вимог п. «б» ст.3.7 Статуту, якою передбачено можливі заходи впливу до членів товариства за невиконання його статутних вимог, передбачено, що члена цього товариства може бути відключено від водо - та енергопостачання. До повноважень правління цього садівничого товариства, згідно зі ст.4.14 Статуту, входить, зокрема і вирішення питань з водопостачання, електрифікації, організація і проведення всіх інших робіт з надання послуг членам товариства, здійснення контролю за виконанням членами товариства Статуту, правил внутрішнього розпорядку, рішень зборів, правління, за своєчасним внесенням членами товариства внесків, плати, передбаченої законодавством, кошторисом, Статутом (п.п. «в», «г», «д» ст.4.14). Системний аналіз вищевказаних статутних положень СТ «Надія», дає підстави суду стверджувати, що в компетенцію правління СТ «Надія» входять питання прийняття відповідних рішень про відключення членів цього садівничого товариства від мереж водо-і електропостачання товариства, у випадку порушення членами цього товариства статуту. Враховуючи те, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що за позивачем дійсно рахується борг в сумі 100 гривень зі сплати членських внесків СТ «Надія» за 2013 рік і, що він дійсно відмовився добровільно сплачувати цей борг, не дивлячись на неодноразові звернення до нього керівництва цього садівничого товариства, що підтверджено наданими в судовому засіданні письмовими доказами, то на підставі цих обставин, з урахуванням вищезазначених статутних положень, суд приходить до висновку про те, що рішення правління садівничого товариства про відключення електропостачання садового будинку і земельних ділянок, належних позивачу в цьому товаристві, не суперечить, як вимогам Статуту СТ «Надія», так і вимогам чинного законодавства. В зв'язку з цими обставинами, суд не вбачає правових підстав для визнання незаконними дій правління цього товариства по зазначеним позивачем позовним вимогам. Враховуючи вищезазначене та відсутність підстав для задоволення вимог в частині щодо визнання незаконними дій відповідача по відключенню від електропостачання земельних ділянок позивача, тому відсутні підстави і для задоволення вимог позивача в частині покладення на відповідача зобов'язання підключити до електромережі ці земельні ділянки, а також про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної і моральної шкоди. Суд зазначає, що позивач, як член цього товариства, повинен керуватися його статутними положеннями. Питання подальшого електрозабезпечення об'єктів власності позивача у цьому товаристві, повинно вирішуватись у відповідності з положеннями Статуту цього товариства. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, при винесені судового рішення про відмову в задоволені позову, йому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed