Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

18.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, згідно із рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2018 року шлюб розірвано. Відповідно до судового наказу, виданого 12.03.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття кожної з дитини, починаючи з 21 лютого 2018 року. З даним судовим наказом позивач звернулася до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя із заявою про примусове виконання. Згідно із довідкою-розрахунком від 12.07.2018 року, що видана Комунарським ВДВС м. Запоріжжя, сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 30.04.2018 року становить 7 656 грн. 68 коп. Загальна сума пені за несплату аліментів у період з лютого по червень 2018 року складає 2 344 грн. 93 коп., яка розрахована по формулі: заборгованість по аліментам *1%/100%*кількість днів прострочення. Посилаючись на зазначене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 344 грн. 93 коп. Ухвалою від 31.07.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, зазначивши, що він не знав, що існує рішення суду у вигляді судового наказу про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Вважає, що його вини в утвореній заборгованості немає, оскільки вона утворилася з незалежних від нього причин. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2018 року розірвано. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 289 (а.с. 10) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 330 (а.с. 9). Діти проживають з матір'ю - [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Комунарським районним судом м. Запоріжжя 12.03.2018 року видано судовий наказ, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [PERSON], у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття кожної з дитини, починаючи з 21 лютого 2018 року. Судовий наказ набув законної сили 17.04.2018 року (а.с. 11-12). З даним судовим наказом позивач звернулася до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя із заявою про примусове виконання. Згідно із довідкою-розрахунком, що видана Комунарським ВДВС м. Запоріжжя від 12.07.2018 року, сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 30.04.2018 року становить 7 656 грн. 68 коп. (а.с. 15). Згідно з довідкою-розрахунком, що видана Комунарським ВДВС м. Запоріжжя від 11.10.2018 року, сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 31.08.2018 року становить 5 764 грн. 09 коп., станом на 30.09.2018 року становить 7 515 грн. 59 коп. (а.с. 25). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, неустойка (пеня) за прострочку відповідачем сплати аліментів за період з лютого 2018 року по червень 2018 року становить 2 344 грн. 93 коп. (а.с. 2), з чим суд погоджується. Суд зазначає, що з моменту ухвалення судом судового наказу, з березня 2018 року, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів. Твердження відповідача, що він не знав про наявність рішення суду про стягнення аліментів, а дізнався про його існування, як пояснив в судовому засіданні в кінці травня 2018 року та почав сплачувати аліменти з 20.06.2018 року, не спростовують факту його ухвалення та не звільняє від обов'язку сплачувати аліменти. Крім того, в разі незгоди з судовим наказом, відповідач міг у встановленому цивільно-процесуальним законом порядку звернутися до суду з заявою про його скасування, чого ним зроблено не було. Навпаки, як вбачається з пояснень у судовому засіданні, відповідач в кінці травня 2018 року дізнався від державного виконавця про існування рішення суду про стягнення з нього аліментів та 05.06.2018 року написав державному виконавцю заяву про те, що він буде сплачувати аліменти. Оскільки, відповідач судовий наказ не скасував, погодився з ним та виявив бажання сплачувати по ньому аліменти, однак з моменту коли відповідачу стало відомо про існування вищевказаного рішення суду, виниклу заборгованість він не погасив. Відповідно до довідки державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 11.10.2018 року заборгованість відповідача за сплату аліментів станом на вересень 2018 року складає 7 515 грн. 59 коп. В судовому засіданні відповідач повідомив, що він частково сплатив заборгованість та з 8 000 грн., залишилась заборгованість у розмірі 3 000 грн., про що в нього є відповідна довідка державного виконавця, однак суду така довідка надана не була. Таким чином, жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 344 грн. 93 коп. відповідачем не надано. Крім того, суд, зазначає, що останньому достеменно було відомо, що у нього є двоє неповнолітніх дітей, що він зобов'язаний їх утримувати. Твердження відповідача, що він відмовився надавати кошти на утриманні дітей, оскільки на його прохання надати на пару годин на вихідних дітей щоб з ними погуляти, позивач відмовляла, пояснюючи це тим, що жде від нього аліментів, на думку суду, не виправдовують його поведінку щодо ухилення від свого батьківського обов'язку. Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду при розгляді по цій категорії справ. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до вимог ст. 196 СК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 2 344 грн. 93 коп., виходячи з наступного: 2018 рік: - лютий 2018 року: заборгованість 710 грн. 40 коп.*1% розмір неустойки/100%*кількість днів - 8 = 56 грн. 89 коп.; - березень 2018 року: заборгованість 2 486 грн. 57 коп.*1% розмір неустойки/100%*кількість днів - 31 = 770 грн. 97 коп.; - квітень 2018 року: заборгованість 2 486 грн. 57 коп.*1% розмір неустойки/100%*кількість днів - 30 = 746 грн. 10 коп.; - травень 2018 року: заборгованість 2 486 грн. 57 коп.*1% розмір неустойки/100%*кількість днів - 31 = 770 грн. 97 коп. Тобто, загальна сума пені за несплату аліментів у період з лютого по червень 2018 року складає 2 344 грн. 93 коп., яка розрахована по формулі: заборгованість по аліментам *1%/100%*кількість днів прострочення. Відповідно до ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved