Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

19.12.2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстрований також його батько - відповідач у справі, однак він протягом останніх двох з половиною років в квартирі не проживає. Відповідач добровільно у 2011 році залишив жиле приміщення і з тих пір в ньому не проживає, не цікавиться ним та не сплачує квартплату і комунальні послуги. На підтвердження не проживання відповідача у спірній квартирі понад встановлені законом терміни позивач посилається на наявність трьох актів обстеження житлового приміщення від 14.08.2013 року, від 09.10.2013 року та від 11.12.2013 року. Позивач зазначає, що доказом не сплати відповідачем комунальних послуг є укладений саме з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 27.09.2011 року та квитанція про сплату цього боргу. Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскільки відповідач більш як шість місяців не проживає в квартирі, нею не цікавиться, залишив її добровільно, перешкод у користуванні нею ніхто йому не чинив, відповідач втратив право користування цим житловим приміщенням, а тому позивач звернувся до суду і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зобов'язати Дніпровський районний відділ ГУ ДМС України в м. Києві зняти відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує і додатково пояснила суду, що останні роки позивач проживає у квартирі один, сам сплачує комунальні послуги та самостійно погасив борг за них, при цьому, батько позивача - відповідач у справі, добровільно покинув спірне приміщення, де він нікому не відомо, його речей в квартирі немає. Представники відповідачів ГУ ДМС України в м. Києві, Дніпровського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомила. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку про виклик до суду, а також викликано відповідача в судове засідання через оголошення у пресі. За наведених вище обставин, суд визнає повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Згідно наявної в матеріалах справи довідки (витягу з домової книги про склад сім'ї та прописку) від 11.12.2013 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом актів затверджених начальником ЖРЕО-408 від 14.08.2013 року, 09.10.2013 року та від 11.12.2013 року, комісія у складі працівників ЖРЕО-408 за участі мешканців сусідніх квартир в становила, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS], особистих його речей в квартирі не виявлено (а.с. 9-11). Згідно договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 27.09.2011 року цей договір був укладений саме з позивачем і відповідно до квитанції, борг за комунальні послуги сплачено також позивачем (а.с. 12, 13), що додатково підтверджує факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад шість місяців та вказує на те, що відповідач не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Як вбачається з позовної заяви та зібраних по справі доказів, відповідач не проживає в квартирі з 2011 року. Незважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, він з реєстраційного обліку не знімається, не приймає участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні послуги, тому суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Стосовно вимог про зобов'язання Дніпровського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві зняти відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS], суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, наявність остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідними державними органами при пред'явленні їм такого рішення без додаткового зобов'язання рішенням суду здійснити державними органами такі дії. Наведена позиція, зокрема, відображена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». За наведених обставин у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Дніпровського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві зняти відповідача з реєстрації слід відмовити, оскільки в даному випадку відсутній спір між сторонами, адже реалізуючі свої повноваження Дніпровський РВ ДМС України в м. Києві зобов'язаний після набрання цим рішенням стосовно визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти цю особу з реєстраційного обліку без будь-якого додаткового зобов'язання за рішенням суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial