Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

19.07.2019 року позивач звернулася до суду із позовом про визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 3,0182 га для ведення товарного, сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області, та просить витребувати її з незаконного володіння відповідача шляхом припинення запису про реєстрацію цієї земельної ділянки як майна комунальної власності. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті лишилась спадщина - земельна ділянка площею 3,0182 га кадастровий номер 1824086000:04:000:0005 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області. Разом з бабою, на час її смерті, проживав батько - [PERSON] , а тому він вважається такий, який прийняв спадщину. Однак, її батько вважається таким, що прийняв спадщину, але не оформив відповідні документи, що свідчать про те, що він є власником цієї земельної ділянки як спадкоємець. [INFO] [PERSON] помер. За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.09.2017 року позивач [PERSON] довела, що вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину після батька. Після звернення до нотаріуса для оформлення спадщини було встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] , яка складається із земельної ділянки площею 3,0182 га для ведення товарного, сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області було визнано відумерлою та передано у власність територіальної громади. Апеляційним судом скасовано рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду про визнання спадщини відумерлою. Повторне звернення до нотаріуса для оформлення спадщини результатів не дало. Оскільки згідно реєстрів майно рахується за територіальною громадою то приватний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. У зв`язку з цим вона звернулася до суду із вказаним позовом. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач та представник відповідача у заявах до суду просили справу розглядати у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Крім цього просила не стягувати судові витрати з відповідача. Представник відповідача позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши зміст позовних вимог, письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/1519/15-ц від 26.05.2015 року визнано відумерлою спадщину [PERSON] , що відкрилась після її смерті [INFO] та складається із земельної частки (паю) площею 3,0182 га кадастровий номер 1824086000:04:000:0005 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області (а.с. 4, 5). Постановою апеляційного суду Житомирської області від 30.01.2018 року було скасоване рішення суду першої інстанції. Вказаною постановою встановлено, що згідно довідки Токарівської сільської ради № 260 від 02.03.2015 року встановлено, що [PERSON] на день смерті проживала разом із сином [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, [PERSON] в розумінні ст.. 1270 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] (а.с. 6-8). В силу ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки [PERSON] у визначений законом строк прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , але не оформив свої права, право на спадщину перейшло до позивачам [PERSON] , як спадкоємиці першої черги. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач не може належним чином оформити спадщину, а тому задовольняє позов та визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 3,0182 га кадастровий номер 1824086000:04:000:0005 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Токарівської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області та витребовує її з незаконного володіння відповідача шляхом припинення запису про реєстрацію цієї земельної ділянки як майна комунальної власності. Судові витрати позивач просить не стягувати з відповідача.

Outcome: approved