Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

18 серпня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період з 1 по 13 вересня 2011 року за договором позики він передав готівкою відповідачу 25000,00 грн., а саме: 20000,00 грн. - 01.09.2011 року, 5000,00 грн. - 13.09.2014 року. Відповідач зобов'язався повернути позивачеві таку ж суму грошових коштів готівкою не пізніше 15.09.2011 року на підтвердження чого відповідачем надана розписка. 5000,00 грн. з вищевказаних грошових коштів були передані відповідачу в присутності свідка [PERSON]. Однак у передбачений договором строк відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти до цього часу позивачу не повернув, від виконання свого зобов'язання ухиляється. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення - 3057,35 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми - 2126,71 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за його відсутності про що надав до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] будучи у встановленому чинним законодавством порядку (ч. 5 ст. 74 ЦПК України) увідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не увідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В період з 1 по 13 вересня 2011 року за договором позики він передав готівкою відповідачу 25000,00 грн., а саме: 20000,00 грн. - 01.09.2011 року, 5000,00 грн. - 13.09.2014 року. Відповідач зобов'язався повернути позивачеві таку ж суму грошових коштів готівкою не пізніше 15.09.2011 року на підтвердження чого відповідачем надана розписка (а.с. 4). 5000,00 грн. з вищевказаних грошових коштів були передані відповідачу в присутності свідка [PERSON]. Однак у передбачений договором строк відповідач свої зобов'язання не виконав, грошові кошти до цього часу позивачу не повернув, від виконання свого зобов'язання ухиляється. Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення - 3057,35 грн. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Ч. 1 ст. 205 ЦК України передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Ч. 1 ст. 218 ЦК України передбачено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором. За договором позики позивач передав відповідачеві суму, про що свідчить визнання відповідачем боргу, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1046 ЦК України, було укладено. Однак до теперішнього часу відповідач не виконав свої зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 524 зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 533 ЦК України Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Тому суд приходить до висновку що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача). Зважаючи на викладене, слід стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений ним судовий збір у розмірі 301,85 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved