Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

18.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 08.12.1990 року, рішенням Куликівського районного суду від 07.05.2014 року шлюб розірвано. В період шлюбу з відповідачем за спільні кошти вони придбали житловий будинок в селі Вересоч Куликівського району Чернігівської області, вул. Незалежності, 86, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.07.2001 року. На даний час відповідач чинить їй перешкоди у користуванні будинком. Просить суд визнання житловий будинок в селі Вересоч Куликівського району Чернігівської області, вул. Незалежності, 86, обєктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частину зазначеного будинку. 18.04.2017\~року автоматизованим авторозподілом не вдалося визначити суддю для розгляду заяви через відсутність в Куликівському районному суді Чернігівської області суддів для розподілу справи. У січні 2018 року у звязку із тимчасовим переведенням судді Усенко Л.М. на роботу на посаду судді Куликівського районного суду Чернігівської області було проведено повторний авторозподіл справи та передано заяву на розгляд судді Усенко Л.М. Ухвалою судді від 05.02.2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до підпункту\~\~9 пункту 1 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, який набув чинності з 15.12.2017, справи у судах першої інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. [PERSON] отримала копію ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження 10.02.2018 року. [PERSON] отримав копію позовної заяви, доданих документів та копію ухвали суду від 05.02.2018 про прийняття позовної заяви до розгляду відкриття спрощеного позовного провадження 10.02.2108 року. Відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надав, відповідно позивач не надавала відповіді на відзив, а тому розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до\~ст. 279 ЦПК України, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до переконання про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1, 2 ст.71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК (ч.4 ст.71 СК України). У разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч.5 ст.71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В суді встановлено: Згідно з рішенням Куликівського районного суду від 07 травня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 1990 року до 19 травня 2014 року. (а.с. 13-14) Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 15,16) Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку, 26 липня 2002 року, тобто під час перебування в зареєстрованому шлюбі, [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з дома сараями та льохом, який розташований за адресою: село Вересоч, вул. Незалежності, № 86, Куликівського району Чернігівської області. Житловий будинок має 22,4 кв. метри житлової площі. Продаж вчинено за 4\~000 гривень. Право власності на нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] 29.07.2002 року. (а.с.20) Враховуючи невелику житлову площу будинку, позивач вважає його неподільною річчю, з чим суд погоджується. Таким чином, спірне майно учасниками справи набуто в період перебування у шлюбі, а той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Однак відповідач жодних заперечень проти позову у визначений ухвалою суду від 05.02.217 року строк та до дня ухвалення судом рішення, суду не надав. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved