Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

19.04.2019 представник позивача - КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість спожитої теплової енергії в розмірі 19210,24 грн. за період з 01.12.2015 по 10.04.2018, суму інфляційних витрат в розмірі 213,81 грн., 3% річних в розмірі 49,27 грн., пені в розмірі 3369,48 грн., судовий збір в розмірі 1762 грн. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що відповідно до Тимчасового договору №11335 про постачання теплової енергії від 01.10.2006 відповідач займає нежитлові приміщення підвалу №1-10 в літ.В-6 загальною площею 81,2 кв.м, розташоване за адресою: [ADDRESS] (згідно Договору купівлі-продажу від 24.12.1999, реєстр №3560, адреса: [ADDRESS] , нежитлові приміщення підвалу №1-10, в літ. В-6, загальною площею 81,2 кв.м, кв. 152), підключеного до системи централізованого опалення. Позивач зазначає, що [PERSON] користується тепловою енергією, яку подає в нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку, КП «Харківські теплові мережі». Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. Розрахунки за теплову, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Позивач вказує, що за період користування тепловою енергією з 01.12.2015 по 10.04.2018 відповідачем спожито теплової енергії на суму 19210,24 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. 10.04.2018 КП «Харківські теплові мережі» направлено лист-вимогу щодо обов`язку сплати заборгованості за використану теплову енергію. Позивач зазначає, що постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками позивача та житлово-експлуатаційної організації. Облік теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Посилаючись на вимоги ЗУ «Про теплопостачання», п. 4 ст. 11, ст.ст. 525, 526, 611, 625 ЦК України, позивач вказує, що в період з 01.12.2015 по 10.04.2018 відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією відповідно до договору купівлі-продажу теплової енергії, в зв`язку з чим було спожито теплової енергії на суму 19210,24 грн. Сума інфляційних витрат складає 213,81 грн., сума 3% річних - 49,27 грн., пеня - 3369,48 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив; будь-яких заяв, клопотань, заперечень, а також відзиву від нього до суду не надходило. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 280 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на пiдставi договору купівлі-продажу квартири від 24.12.1999, зареєстрованого в реєстрі за №3560 належать нежитлове приміщення підвалу №1-10 в літ.В-6 загальною площею 81,2 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного договору. Відповідно до тимчасового договору про постачання теплової енергії №11335 від 01.10.2006, укладеного між КП «Харківські теплові мережі» і [PERSON] , КП «ХТМ» взяло на себе зобов`язання постачати [PERSON] теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а [PERSON] зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами), в терміни, передбачені цим договором. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Стаття 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до ст. 21 зазначеного закону виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 10 указаного закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надаючи [PERSON] теплову енергію в необхідних йому обсягах. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в результаті чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем за період з 01.12.2015 по 10.04.2018 в розмірі 19210,24 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України відповідачу здійснена індексація боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії. Сума інфляційних втрат складає 213,81 грн., сума трьох процентів річних - 49,27 грн. Також позивачем нарахована пеня в розмірі 3369,48 грн. Розрахунок вказаних сум позивач здійснив відповідно до нормативного документу «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні», що передбачено чинним законодавством. Оскільки відповідач не надав доказів необґрунтованості нарахованих сум, не навів свого розрахунку, не заявляв клопотань про призначення експертиз, суд погоджується з розрахунком позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.12.2015 по 10.04.2018 в розмірі 19210,24 грн., а також інфляційні витрати в розмірі 213,81 грн., 3% річних в розмірі 49,27 грн. і пеня в розмірі 3369,48 грн., а всього - 22842,8 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надані до суду платіжні доручення №3568 від 01.03.2018 і №16721 від 18.12.2017 про сплату КП «ХТМ» судового збору на загальну суму 1762 грн. Отже, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved