Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

18 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який був зареєстрований у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 1461. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.10.2011р. між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 1461. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 22.12.2012р.н., яка мешкає разом з позивачем. Через відсутність взаєморозуміння, яке виникло в родині з різноманітних причин, стосунки між сторонами погіршилися, почалися суперечки з приводу ведення домашнього господарства та виховання дитини. Разом сторони не мешкають, шлюбні відносини припинені. Спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивач має намір створити нову сім'ю. Позивач вважає, що примирення неможливо, оскільки сторони остаточно вирішили розірвати стосунки. Позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 22 жовтня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 1461, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від шлюбу у сторін є малолітня донька [PERSON], 22.12.2012р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 05 січня 2015 року, що підтверджується заявами сторін (а.с.18, 19). Згідно з довідкою № 674327 від 01.07.2009р., яка видана Психіатричною МСЕК № 1, [PERSON], 19.03.1986р.н. має другу групу інвалідності з дитинства (а.с.20). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved