Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

18.10.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що їй на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумовою А. В., на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Після укладення договору купівлі-продажу їй стало відомо, що в придбаній нею квартирі зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] (попередній власник); [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ці особи не проживають в належному їй житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено Акт обстеження квартири про фактичну відсутність зареєстрованих громадян від 15.06.2020. Відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні квартири участі не беруть, їх особистих речей в квартирі немає. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, є належним способом захисту порушених прав позивача. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.10.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 26.11.2021. 26.11.2021 судовий розгляд відкладено з причин нез`явлення відповідачів та призначено нове судове засідання. 20.12.2021 представник позивача - [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. 20.12.2021 відповідач [PERSON] , із застосуванням засобів телефонного зв`язку, просила розглянути справу за її відсутності, проти позовної заяви не заперечувала, у зв`язку з чим, через представника позивача подала відповідну заяву, в якій вказала, що вона та її сини [PERSON] , [PERSON] дійсно не проживають в квартирі [ADDRESS] понад один рік, починаючи з 16.01.2020. Після продажу зазначеної квартири вони проживають в іншому житлі кожен окремо, однак місце реєстрації не змінили. 20.12.2021 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , не повідомили про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавали. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користування житловим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . На підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумовою А. В. 28.03.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 504, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118840630 від 28.03.2018, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Пунктом 4.4. вказаного Договору передбачено обов`язок продавця [PERSON] звільнити квартиру та передати ключі від неї до 28.04.2018, передати за цим договором квартиру, вільну від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб (а. с. 7-9, 13, 15). Згідно довідок Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № № 236, 237, 238 від 21.10.2021 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] з 15.11.1996, [PERSON] з 13.03.2018, [PERSON] з 08.06.2007 по теперішній час (а. с. 22-24). З акта обстеження квартири про фактичну відсутність зареєстрованих громадян, складеного 15.06.2020 комісією в складі двох свідків, які є мешканцями будинку [ADDRESS] , вбачається, що було проведено перевірку квартири [ADDRESS] на предмет проживання в ній [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що зазначенні особи зареєстровані, але за вказаною адресою не проживають з 16.01.2020, ознак проживання та особистих речей у квартирі не виявлено, поштової кореспонденції не отримують (а. с. 14). Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, за сторонніми для власника особами право користування житловим приміщенням зберігається у разі тимчасової відсутності з поважних причин, а у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивачем надані докази того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в належній їй квартирі, після продажу квартири продавцем [PERSON] квартиру не звільнили та з реєстрації не знялися, з 16.01.2020 фактично у спірному житлі не проживають, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачами щодо збереження за ними права користування цим житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] позов визнала, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надали будь-яких заперечень чи доказів на спростування доводів позовної заяви. За таких обставин, позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, належить стягнути з відповідачів на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 302 грн 67 коп. з кожного (а. с. 5).

Outcome: approved