Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

18.02.2019 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] .. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Червоноградського міського суду було розірвано. З квітня 2016 р. і по день подання позову до суду відповідач не бачив дітей жодного разу, має іншу сім`ю. Зазначає, що у відповідача виникла значна заборгованість по аліментах. Також останній раніше був судимий і неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі. Ствердила, що відповідач не цікавиться життям синів, участь у вихованні дітей не бере, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, тому просить позов задовольнити. 07.03.2019 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначалось на 14.06.2019 року. 14.06.2019 року підготовче провадження було закрито, справа призначалась до судового розгляду по суті на 29.10.2019 року. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Перша суду пояснила, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дітей, наявна заборгованість зі сплати аліментів. Зазначає, що дитині тричі робили операцію, коштів на яку відповідач не надав. 03.04.2016 р. відповідач поїхав на заробітки і з цього часу до дітей не приходив жодного разу. Вважає, що дітям не потрібний такий батько. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив та пояснив, що позов є передчасним, мотивів невиконання батьківських обов`язків у позові не має. Зазначає, що через неприязні стосунки із позивачкою, відповідач був змушений поїхати на заробітки. На час перебування відповідача на заробітках, позивачка забрала виконавчі листи, і той сплачував аліменти в добровільному порядку. В подальшому позивачка повторно пред`явила виконавчі документи до примусового виконання у зв`язку з чим виникла заборгованість, проте вони подали документи про сплату коштів, тому державний виконавець зробив перерахунок. На даний час заборгованості по аліментах немає. Ствердив, що його довіритель не мав можливості спілкуватися із дітьми, останній раз йому це заборонили. Останній хоче надагодити стосунки та має намір подати позов про встановлення годин зустрічей з дітьми, частково визнає, що не приділяв уваги дітям, проте з вимушених обставин. Зазначає, відповідач сплачує аліменти, таким чином приймає участь у вихованні дітей шляхом матеріального утримання. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 21.06.2019 р. за №131 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. При цьому зазначила, що на засідання комісії відповідач не з`явився, була заслухана лише позивачка, яка пояснювала що відповідач не приймає участі у вихованні дітей. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.09.2013 року, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28.08.2018 р. було розірвано. Як видно з копій свідоцтв серії [NUMBER] від 19.12.2013 р. та серії [NUMBER] від 23.02.2015 р., сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї від 13.02.2019 р. за №140, діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за місцем реєстрації та проживання позивачки. Згідно з довідкою ЗДО ясла-садок №4 Червоноградської міської ради Львівської області від 27.08.2019 р.,діти[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відвідують даний заклад дошкільної освіти. Батько жодного разу не відвідував навчальний заклад, участі у вихованні дітей не приймає. Позивачка бере активну участь у вихованні синів. Відповідно до листа КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 30.08.2019 р., за отриманням медичної допомоги до лікарів зверталася лише позивачка. Відсутні відомості про звернення відповідача до лікуючого лікаря щодо з`ясування інформації про стан здоров`я дітей чи іншої супутньої інформації. Згідно копій розрахунків заборгованості Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.04.2019 р. у виконавчих провадженнях №№57412571,57412490, вбачається, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист №459/1588/18, виданий 08.10.2018 р. Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з відповідача у користь позивачки аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, з індексацією відповідно до закону. Станом на 12.04.2019 р. у відповідача наявна переплата зі сплати аліментів відповідно до вказаних вище виконавчих проваджень у сукупному розмірі 19 865, 93 грн.. Окрім цього, відповідно до квитанції №16 від 28.10.2019 р. відповідачем сплачено аліменти у розмірі 3 000,00 грн.. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 21.06.2019 р. № 131 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року №3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на те, що позов не є належно обґрунтований, в ньому відсутні мотиви щодо умисно ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей З урахуванням наведеного вище, суд прийшов до висновку, що позбавлення [PERSON] , який не використав всіх, передбачених законом засобів для того, щоб брати участь у вихованні синів, батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачкою не доведено. При цьому судом також враховано частину першу статті 3 Конвенції про права дитини, відповідно до якої першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, суд не погоджується із рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 21.06.2019 р. № 131 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно синів, оскільки він є недостатньо обґрунтованим. Так, в цьому висновку не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування із відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Тобто, такий висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. За таких обставин та міркувань суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Вище викладені висновки й міркування відповідають позиціям Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, що викладені у постановах від28.03.2019 р. по справі №569/5825/17 (провадження № 61-17371св18), 28.08.2019 р. по справі №356/1373/17 (провадження № 61-11271св19).

Outcome: dismissed