Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

18 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідачка [PERSON] хоча на день смерті брата перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, однак з 2000 року не проживала з померлим, сумісного господарства з ним не вела, не доглядала його та не надавала допомоги, а тому має бути усунена від права на спадкування за законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є дітьми померлого та на день смерті батька досягли 19 років, за його життя також не цікавились станом його здоров'я, не доглядали та не надавали батьку допомогу, якої він потребував. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 26 лютого 2014 року позов [PERSON] задоволено. Усунено від спадкування за законом [PERSON], [PERSON], [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 114,70 грн. На вказане рішення суду відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на письмових доказах, що надані позивачкою, але в матеріалах справи відсутні оригінали цих документів. Посилаються на те, що допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт того, що їх сім'я мешкала до 2006 року в [ADDRESS], після чого вони переїхали мешкати за адресою: [ADDRESS], що також вбачається з акта, складеного депутатом селищної ради. Вказують, що на подвір'ї будинку [ADDRESS] у них було підсобне господарство. Сім'я мешкала до кінця травня 2013 року в [ADDRESS], а потім за бажанням [PERSON] вони переїхали в будинок [ADDRESS]. Зазначають, що суд першої інстанції проігнорував показання свідка [PERSON], який надав відомості відносно того, що [PERSON] приїжджала провідувати їх не більш двох разів на місяць, перебувала нетривалий час, який присвячувала городу, а не догляду за братом. Крім того, [PERSON] вказав, що [PERSON] після смерті [PERSON] самовільно знаходилась в будинку та розпоряджалась на свій розсуд майном їхньої сім'ї. Разом зі свідком [PERSON] вона вивезла майно, забрала всі документи на ім'я [PERSON], в тому числі й медичну документацію. По даному факту [PERSON] звертався до Мар'їнського РВ 19 серпня 2013 року, що підтверджується документами. Відповідно до записів амбулаторної картки [PERSON], позивачка отримала у медичному закладі виписаний епікриз, консультаційний висновок, виписку із історії хвороби [PERSON] та надала до суду копії вказаних документів у якості доказу її нагляду за братом. Також вона надала довідки з аптеки про вартість ліків, начебто придбаних нею для брата, проте, жодного чеку нею не було надано. Також, [PERSON] склала акт щодо наявності майна в будинку відповідачів [ADDRESS] та надала його до суду. Звертають увагу на те, що суд першої інстанції прийняв у якості доказу ухилення від надання допомоги спадкодавцю той факт, що [PERSON] здійснювала похорони брата, проте, вказана обставина не має відношення до умисного ухилення від надання допомоги. Крім того, [PERSON] та [PERSON] закінчили школу в 2012 році та далі продовжили навчання, про що в матеріалах справи є довідки з навчальних закладів. [PERSON] навчається на контрактній формі, а [PERSON] отримує стипендію в розмірі 230 грн., тому вони матеріально не могли надавати допомогу батькові, проте допомагали по господарству, надавали фізичну допомогу під час лікування, що підтвердили вищезазначені свідки. Відповідачка [PERSON], яка також представляє інтереси [PERSON] і [PERSON] та її представник - [PERSON] підтримали доводи апеляційної скарги. Відповідачка [PERSON] та її представник - [PERSON] просили її відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], що видане 12 липня 2013 року виконкомом Олександрівської селищної ради. Згідно довідці про причину смерті до форми № 106/0 № 31 причиною смерті [PERSON] є рак верхньої долі правої легені. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 1999 року [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO], яке складається з жилого будинку жилої площі 25,6 кв. м з надвірними побудовами, сараю - Б, льоху -п, літньої кухні - В, гаражу - Г, душу - Д, сараю - Е, вбиральні - У, паркану та воріт, що знаходиться в [ADDRESS] на землі Олександрівської селищної Ради народних депутатів. [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 12 березня 1994 року у Саварській сільській Раді, Богуславського району Київської області. Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Померлий [PERSON] сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання їхніх двох дітей. [PERSON] з 2003 року страждав тяжкою хворобою - рак верхньої долі правого легеню, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував допомоги та піклування, внаслідок чого знаходився у безпорадному стані та потребував стороннього догляду. З пояснень сторін судом першої інстанції було встановлено, і це не заперечувалось учасниками процесу, що відповідачка [PERSON] на час хвороби спадкодавця [PERSON] працювала, окрім того, вона отримувала аліменти на утримання дітей з його пенсії, знаючи про його безпорадний стан та те, що він потребує дорогих ліків. Суд виходив з того, що відповідачам було відомо про хворобу [PERSON], однак доказів на підтвердження фактів надання необхідної допомоги ними не надано. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, тому визнав за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про усунення відповідачів від права на спадкування після померлого [PERSON] З вказаним висновком суду першої інстанції не можливо погодитися, виходячи з наступного. Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми, для задоволення таких позовних вимог має правове значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, правове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзацах 3 та 4 пункту 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обґрунтовуючи свій позов позивачка посилалася на те, що померлий через хворобу знаходилася в безпорадному стані та у зв'язку з чим потребував сторонньої допомоги, проте відповідачі такої допомоги не надавали і вона була вимушена доглядати за братом. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] хворів на тяжке захворювання - рак верхньої долі правої легені, у зв'язку з чим неодноразово проходив стаціонарне лікування та був визнаний інвалідом ІІ групи, а вказане захворювання стало причиною його смерті. (а. с. 54 - 60) Проте у справі відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що відповідачі ухилялися від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання. Тобто позивачка не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог та не довела, що існують всі встановлені законом умови для усунення відповідачів від права на спадкування. Ті обставини, що позивачка надавала допомогу своєму брату та здійснила його поховання не мають правового значення для вирішення даного спору. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для усунення відповідачів, які є спадкоємцями за законом першої черги, від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Таким чином, позов не ґрунтуються на нормах закону та обставинах справи, тому у його задоволенні слід відмовити. Відповідачі в апеляційній справі ставили питання про скасування рішення суду та закриття провадження у справі за відсутності таких процесуальних підстав, оскільки наявні підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового - про відмову у позові. З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: partial