Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 16 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шацького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб [PERSON] і [PERSON], актовий запис №50. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 16.11.2003 року. В даному шлюбі у подружжя двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що у подружжя протилежні особисті погляди на сімейне життя та шлюб, що призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних стосунків. Подружжя проживає окремо, спільне господарство вони не ведуть. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам, примиритися з відповідачем не бажає, і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, просить вимоги позивача задовольнити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, 16 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шацького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб громадян України [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №50. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 16.11.2003 року (а.с. 5). У даному шлюбі в подружжя двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 6, 7). Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу, згідно з якою не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову. Отже позов слід задовольнити і шлюб за вимогою позивача розірвати. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі статей 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved