Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

18.02.2015 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд усунути перешкоди в здійснені права власності - користуванні власністю, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивач, на підставі свідоцтва про право власності, яке видане Харківською міською радою Виконавчого комітету Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації, реєстраційний номер 2-08-293914 П від 10.01.2008 р., є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.5). В зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідач (а.с.6). В червні 2010 р. до позивачки звернувся відповідач з проханням дати йому згоду на тимчасове мешкання та реєстрацію у належній їй квартирі на термін до шести місяців. З моменту реєстрації відповідача в квартиру позивача, він в квартиру не вселився, ніколи в неї не проживав. Ніякого майна належного відповідачу в квартирі немає, квартирою він не цікавився, ніякої хазяйської турботи про житло не виявляв, витрати пов'язані з оплатою житлового приміщення та комунальних послуг ніколи не сплачував. Реєстрація відповідача у належній позивачеві квартирі позначається на матеріальному стані позивача, їй важко сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за відповідача, а також позивач не може розпоряджатися своєю власністю. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення позивачу відмові та зрозумілі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням слухати справу без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач, на підставі свідоцтва про право власності, яке видане Харківською міською радою Виконавчого комітету Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації, реєстраційний номер 2-08-293914 П від 10.01.2008 р., є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.5). В зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідач (а.с.6). В червні 2010 р. до позивачки звернувся відповідач з проханням дати йому згоду на тимчасове мешкання та реєстрацію у належній їй квартирі на термін до шести місяців. З моменту реєстрації відповідача в квартиру позивача, він в квартиру не вселився, ніколи в неї не проживав. Ніякого майна належного відповідачу в квартирі немає, квартирою він не цікавився, ніякої хазяйської турботи про житло не виявляв, витрати пов'язані з оплатою житлового приміщення та комунальних послуг ніколи не сплачував. Реєстрація відповідача у належній позивачеві квартирі позначається на матеріальному стані позивача, їй важко сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за відповідача, а також позивач не може розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає їй реалізовувати свої права власника і порушує її законне право на володіння та розпорядження своєю власністю на свій розсуд. Відповідач ніколи фактично в квартирі [ADDRESS] не проживав, витрати, пов'язані з оплатою житлового приміщення та комунальних послуг не сплачує. Ніякого майна, належного відповідачу в квартирі немає, місце знаходження відповідача позивачу до теперішнього часу також невідоме. Заходів, спрямованих на зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS], відповідач добровільно не вживав. Перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив. Згідно ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2010 р., тобто більш встановленого законом 6-ти місячного терміну, спірним житлом не цікавиться, плату за проживання не вносить. Таким чином, суд вважає, що маються всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved