Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

19.08.2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом. Мотивували тим, що вони в лютому 1996 року із дозволу власниці [PERSON] вселилися в квартиру № 4 в будинку по вулиці Молодіжній, 8 в с. Зарічне (колишня назва с. Жовтневе) Глобинського району Полтавської області на постійне проживання. В зв»язку з престарілим віком господарки здійснювали догляд за нею. 05 серпня 1996 року [PERSON] померла. Вони організували її поховання. Після смерті [PERSON] її майно не було успадковане, оскільки будь-яких спадкоємців у померлої не залишилося. З 1996 року та по теперішній час вони проживають у вказаній квартирі, проводили поточні і капітальні ремонти, відкрито та безперервно володіли майном померлої. Посилаючись на викладене, позивачі прохали визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], по 1/2 частині за кожним. У судове засідання позивачі, їх представник [PERSON] не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в заявах на адресу суду прохали розглянути справу у їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Обознівської сільської ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не зявився. За підписом сільського голови до суду надіслана заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, в якій зазначено, що заперечень щодо задоволення позову відповідач не має. Представник третьої особи - сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву, в якій прохав розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив наступне. Довідкою № 263 від 18.07.2016 року, виданою виконавчим комітетом Обознівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] проживають в [INFO] з 1996 року. Як зазначено в довідці № 264 від 19.07.2016 року цього ж виконкому [PERSON] померла 05 серпня 1996 року. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 листопада 1995 року Держплемзаводом «Жовтнень». Право власності на квартиру за вказаною особою зареєстроване в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 60. Як вбачається з листа Глобинської державної нотаріальної контори від 27 вересня 2016 року № 862/01-16, спадкова справа після померлої 05 серпня 1996 року [PERSON] не заводилася, тобто особи, які б претендували на вказану квартиру, як на спадкове майно відсутні. Спадщина [PERSON] відумерлою не визнана. Свідки - [PERSON], [PERSON] сусіди позивачів, надали суду письмові пояснення, в яких підтвердили, що позивачі з лютого 1996 року проживають в квартирі [PERSON] з дозволу господарки. Остання померла в серпні 1996 року. Родичів у неї не було. Вона завжди проживала одна. Сім»я [PERSON] після смерті [PERSON] продовжувала проживати в квартирі будинку далі, перекрили покрівлю, провели воду, газифікували житло. Згідно п.11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. З огляду на встановлені обставини право власності [PERSON] на вищевказану квартиру є припиненим. Ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна власність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 ЦК право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року (п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК). Виходячи зі змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи і які відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України має довести саме позивач, є законний обєкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати,зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Таким чином, достовірно встановлено, що вищезазначена квартира належала на праві власності померлій [PERSON], спадкоємців померлої немає. З врахуванням зазначеного та того, що позивачами надані докази про добросовісне, відкрите, безперервне володіння квартирою більше 10 років, про законність обєкту володіння, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Outcome: approved