Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

17 березня 2021 року до Обухівського районного суду звернулась позивачка [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування заявленого позову зазначила, що 06.12.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 31 виконкомом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис № 24 виконкомом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Спільне життя з відповідачем не склалось. Через різні погляди на життя та постійні сварки вони втратили почуття поваги один до одного та з рештою повністю перестали спілкуватись один з одним. Продовжувати спільні відносини з відповідачем та зберігати шлюб вона не бажає. З кінця січня 2020 року відповідач фактично переїхав жити до своїх батьків, а дитина залишилась проживати з нею. З січня 2020 року фактичні шлюбні відносини між ними припинено і з цього часу вони не ведуть спільного сімейного господарства та не проживають разом вже більше року. Шлюб носить формальний характер при його фактичному розпаді. Примирення між ними не можливе. Позасудове врегулювання спору не можливе, в зв`язку з вищенаведеним вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 20.04.2021 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Судові витрати просила стягнути з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 06 грудня 2003 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 31 виконкомом Козинської селищної ради обухівського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис № 24 виконкомом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , (а.с. 10). Із позову, заяв сторін, поданих на адресу суду встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо більше 1 року. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям ( [PERSON] та [PERSON] ) вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи відсутність заяв позивачки, її прізвище слід залишити без змін. Враховуючи заяву позивачки судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved