Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

18.04.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між нею, - [PERSON], та відповідачем, - [PERSON], зареєстрований 26.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 31 від 26.03.2011 року, та визначити, що дитина проживатиме з матір»ю. На підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 23.04.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 30.04.2014 року. 30.04.2014 року в судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. На запитання суду позивачка [PERSON] відповіла наступне. Примиритися категорично не бажає, фактично відносини припинилися після народження дитини, остаточно відносини припинилися більше 6 місяців тому. Після розірвання шлюбу має бажання мати прізвище [PERSON]. 30.04.2014 року в судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, йому судом роз»яснено процесуальні наслідки визнання позову, які йому зрозумілі. На запитання суду відповідач [PERSON] відповів наступне. Примиритися категорично не бажає, фактично відносини припинилися після народження дитини, остаточно відносини припинилися більше 6 місяців тому. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов визнала, вислухавши відповідача [PERSON], який позов визнав, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 26 березня 2011 року. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 28 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Обухів Київської області, та [PERSON], [INFO], уродженка с. Сущани Кагарлицького району Київської області, зареєстрували шлюб 26 березня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26.03.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 31. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: Чоловіка, - [PERSON]; Дружини, - [PERSON]. За час спільного життя у сторін народилася спільна дитина, - син, - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане 14 грудня 2011 року виконкомом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області, з якого видно, що [PERSON] народився [INFO] в с. Сущани Кагарлицького району Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 14 грудня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 02. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, фактично після народження дитини, остаточно припинилися шлюбні відносини більше 6 місяців тому, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, проживають на різних житлових площах. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, не зважаючи на зусилля суду. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судові витрати. Що стосується застосування норм процесуального права, то питання судових витрат врегульовано ст.. 88 ЦПК України, проте, позивачка [PERSON] не просила суд судові витрати залишити за нею, тому суд вирішив не стягувати судові витрати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved