Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

17 липня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом, яким просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком № 9 по вул. Садова в с. Журавка Варвинського району Чернігівської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником будинку № 9 по вул. Садовій в с. Журавка Варвинського району Чернігівської області, в якому зареєстровані члени його сімї дружина [PERSON] та внук [PERSON]. Також в будинку зареєстрована, але не проживає з 2007 року колишня дружина внука [PERSON] та її діти [PERSON] і [PERSON]. Оскільки відповідачка не являється наймачем будинку, членом їхньої сімї, не користується житлом більше року, не сплачує комунальні послуги, вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Більше того, [PERSON] заважає йому розпоряджатися його власністю, а у добровільному порядку змінити місце реєстрації відмовляється. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що факт реєстрації місця проживання відповідачки в належному будинку позивача створює для нього перешкоди у реалізації права на отримання субсидії від держави на оплату комунальних послуг, перешкоджає вільно розпоряджатися своєю власністю. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона після одруження з внуком позивача [PERSON] на протязі року проживала в будинку позивача [PERSON] Але після народження нею дитини з грудня 2007 року винаймає житло в с. Журавка по вул. Л.Українки, 14, де до 2014 року проживали разом з чоловіком [PERSON] та двома малолітніми дітьми. Після розірвання шлюбу колишній чоловік [PERSON] перейшов проживати до свого діда позивача у справі, а вона разом з малолітніми дітьми проживає у найманій квартирі до цього часу. Проте знятися з реєстрації в будинку позивача в добровільному порядку вона не бажає, оскільки власного житла, де могла б зареєструватися, не має. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. \~ Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок в с. Журавка Варвинського району Чернігівської області по вулиці Садова, 9, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності домоволодіння № 253 від 7 квітня 1988 року, виданим виконавчим комітетом Журавської сільської ради народних депутатів Варвинського району Чернігівської області (а.с. 5). У вищезазначеному будинку зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON] та онук [PERSON]. Крім того, за цією ж адресою зареєстровані, але не проживають колишня дружина онука - [PERSON], малолітні правнуки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками виконавчого комітету Журавської сільської ради Варвинського району Чернігівської області та актом обстеження фактичного місця проживання (а.с. 7, 8, 6). 25 липня 2014 року шлюб між онуком позивача [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 9). З грудня 2007 року відповідачка [PERSON] припинила своє проживання в будинку діда свого колишнього чоловіка і вже більше року не проживає в ньому. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло.\~\~Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб. Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України № 2, орієнтує суди на необхідність у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] добровільно припинила проживання у будинку позивача, ще в 2007 році. Поважних причин відсутності позивачка суду не надала. Таким чином суд вважає, що відповідачка [PERSON] припинила проживання в [INFO] і відсутня в ньому більше одного року без поважних причин, а тому втратила право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад \~встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Дослідивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. При поданні позову до суду позивач сплатив 243 гривні 60 копійок судового збору, про що засвідчує квитанція (а.с. 1). Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved