Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

19.01.2018 р. до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], де просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що є власником житлового будинку [ADDRESS], в якому з 13.08.2013 р. був зареєстрований його онук [PERSON], однак жодного дня за вказаною адресою не проживав, а тому втратив право на його користування. Позивач в судове засідання не з'явився, у поданій письмовій заяві просив справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав: Позивач [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу 12/25 частки житлового будинку, посвідченого 11.03.1976 року Калинівською державною нотаріальною конторою за реєстром № 633 та зареєстрованого в Вінницькому бюро технічної інвентаризації 19.03.1976року за № 1219, є власником будинку [ADDRESS]. Даний факт підтверджується і довідкою Виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області № 230 від 17.01.2018р. Відповідно до Домової книги та довідки Виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області № 161 від 12.01.2018р., за адресою: [ADDRESS], в передбаченому законом порядку зареєстровані: позивач [PERSON], 1949р. народження; [PERSON], 1951р. народження у якості дружини; [PERSON], 1980р. народження у якості сина; [PERSON], 1997р. народження та [PERSON], 2009р. народження у якості онуків господаря. Факт не проживання відповідача [PERSON] з моменту реєстрації та на даний час за вказаною адресою підтверджується письмовим актом від 12.01.2018р., складеним та засвідченим секретарем Виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області Кузін Л.П. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] добровільно покинув будинок [ADDRESS], виїхав до Російської Федерації, де фактично постійно проживає та працює, суд вважає, що останній втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. Відповідачем не надано доказів відносно створення позивачем перешкод для його законного користування спірним житлом. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідач не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved