Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

19.05.2020 року до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням звернулась позивач, яка зазначила, що вона є власником 41/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , інша частина будинку - 9/50 належить [PERSON] та [PERSON] . У будинку за її згодою зареєстрований [PERSON] (колишній чоловік) з 02.12.2014 року і по теперішній час. В 2017 році [PERSON] добровільно вибув із житлового приміщення, забрав свої особисті речі, так як вони фактично припинили шлюбні стосунки. Відповідач не бере участі в утриманні будинку, не сплачує за комунальні послуги, але зніматися добровільно з реєстрації не бажає. Через наявність вказаної реєстрації [PERSON] не може вільно розпоряджатися своєю власністю, а сплата комунальних платежів в повному обсязі ставить її у тяжке матеріальне становище. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування 41/50 частиною будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.05.2020 року позовну заяву було залишено без руху. 29.05.2020 року зазначені недоліки були усунуті позивачем. Позовну заяву ухвалою суду від 22.07.2020 року було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відзиви та заперечення до суду не надходили. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити її позовні вимоги, так як реєстрація відповідача в будинку перешкоджає в розпорядженні ним, а сплата комунальних послуг у повному обсязі ставить її у тяжке матеріальне становище. Додатково пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком, 14.09.2020 року між ними розірвано шлюбу. З 2016-2017 року [PERSON] у будинку не мешкає, їх шлюб носив формальний характер, його речі у будинку відсутні, зв`язок вони не підтримують взагалі з 2017 року. Відповідач добровільно зніматися з реєстраційного обліку не бажає. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надано. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явились, про день, місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не надано. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила, що вона товаришує з [PERSON] , часто приїздить до неї у гості. Позивач мешкає сама, її чоловіка не бачила з 2017 року взагалі. [PERSON] часто їздив на заробітки, потім взагалі перестав приїжджати додому, його речі у будинку відсутні. Свідок [PERSON] в суді повідомила, що вона є близькою подругою позивача, [PERSON] не бачила майже 5 років, його речі у будинку відсутні. Приблизно три роки позивач зі своїм чоловіком взагалі не спілкуються. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником 41/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Вартановою О.С. (а.с. 7-13). 07.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 30). Факт не проживання відповідача підтверджено свідками [PERSON] та [PERSON] допитанами в судовому засіданні. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважних причин з 2017 року. Також судом не встановлені факти перешкод з боку позивача щодо проживання відповідача за вказаною адресою. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членівїх сімей та інших осіб. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Суд вважає, що позивач, як власник квартири має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, на думку суду факт реєстрації відповідача за адресою будинку позивача, який є її власністю, перешкоджає останній в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, або може обмежити в його здійсненні, вимагає від неї додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у будинку. Отже, порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. У зв`язку з наведеним суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved