Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

19.02.2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову та до досягнення сином повноліття; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що 07.03.2014 року вона народила сина [PERSON] батьківство відносно якого визнав відповідач. Син [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, чим поставив позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач знаходиться в працездатному віці, працює, є фізично здоровою людиною та має змогу щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, наполягала на їх задоволенні ( а.с.47). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) визнає (а.с.48). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.03.2014 року позивач народила сина [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії І-КИ № 477750 від 01.04.2014 року (а.с.3). Відповідач визнав своє батьківство відносно сина [PERSON], [INFO], про що свідчать відомості викладені в витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 06.05.2016 року та актовому записі про народження від 01.04.2014 року № 11 (а.с.25-27). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, про що вказувала позивач, відповідач не заперечував та що вбачається з довідки Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області від 01.04.2016 № 458 (а.с.8). Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] між позивачем та відповідачем досягнуто не було. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, при визначені частини заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO] приймає до уваги те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки є фізично здоровою людиною, працює, сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] за особистою заявою у розмірі 1/4 частки заробітної плати, про що свідчить лист ПАТ «АрселорМітал Кривий Ріг» від 13.07.2016 року (а.с.36), проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4частки заробітку не заперечував, надавши відповідну заяву. Отже, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст. ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний та має можливість щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 19.02.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved