Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

18.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Ухвалою від 19.10.2017 року вказаний позов залишено без руху та після усунення недоліків ухвалою від 15.11.2017 року провадження у справі відкрито. 17.01.2018 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON]. В своїх позовних вимогах [PERSON] посилається на те, що з 2010 року по 2015 рік включно проживав в [INFO] разом з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без укладення шлюбу. При цьому позивач зазначає, що спірна квартира була придбана за спільно нажиті кошти, однак оформлена на відповідача. Позивач зазначає, що останнім часом стосунки з відповідачем погіршилися, право позивача на квартиру та проживання в ній оспорюється, в звязку з чим [PERSON] змушений звернутись до суду. До судового засідання 18.09.2018 року сторони та їх представники не зявились. Представник позивача [PERSON] в ході судового розгляду справи позовні вимоги [PERSON] підтримала, 17.09.2018 року до суду надала додаткові письмові пояснення позивача та клопотання проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] 01.02.2018 року надала до суду заяву про визнання позову та в подальшому до судового засідання не зявилась. Представник третьої особи [PERSON] в ході судового розгляду справи заперечувала проти задоволення позову, 02.03.2018 року надала письмові пояснення третьої особи та 18.09.2018 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 13.07.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON] прийняла у власність квартиру під №4, що розташована в будинку №53 по пр. Жукова маршала в м. Одесі /а.с.8-9/. Позивачем до позовної заяви надано Акт від 26.09.2017 року, складений сусідами [PERSON] на підтвердження того, що на 2010 рік вона проживала сумісно з [PERSON], [INFO], приблизно протягом пяти років і за сумісні кошти придбали квартиру /а.с.6/, однак оригінал вказаного Акту стороною позивача наданий не був, та, крім того, підписи осіб, що складали акт не засвідчені належним чином, в звязку з чим суд відхиляє вказаний доказ, оскільки він не може бути належним та допустимим доказом в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України. 26.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON] позичив, а [PERSON] взяла в борг грошову суму у 487000,00 грн., що в еквіваленті складає 18000,00 доларів США, без нарахування відсотків та зобовязується повернути її до 26.03.2016 року /а.с.67/. З метою забезпечення вказаного договору позики 26.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого в забезпечення виконання власних зобовязань за договором позики [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.68-71/. З довідки №519 від 25.02.2016 року (з місця проживання про склад сімї та реєстрації), виданої КП «ЖКС «Вузівський», вбачається, що за адресою: [ADDRESS], з 18.08.2010 року зареєстровані дві особи: [PERSON], [INFO], та її дочка [PERSON], [INFO] /а.с.76/. З власноручно підписаної [PERSON] заяви від 26.02.2016 року, поданою до нотаріуса при оформленні договору іпотеки, вбачається, що квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], не є спільною сумісною власністю, так як на час придбання вказаної нерухомості [PERSON] у шлюбі не знаходилась та не проживала однією сімєю з чоловіком, не перебуваючи при цьому у шлюбі /а.с.77/. 02.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого [PERSON], який є іпотеко держателем за договором іпотеки з [PERSON], передає у власність (продає), а [PERSON] приймає (купує) квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.74/. Відповідно до ч. 1\~ст. 74 СК України\~якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог [PERSON] стороною позивача крім зазначеного акту сусідів та додаткових письмових пояснень будь-яких доказів не надано. З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Калашнікова О.І.) знаходиться цивільна справа №520/2139/17 за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус ОМНО [PERSON] та [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про що суду надано ухвалу від 31.03.2017 року про відкриття провадження у справі /а.с.66/. З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги доводи представника третьої особи щодо штучного характеру спору, заявленого [PERSON] у даній справі. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed