Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

17 жовтня 2012 року терміном на один рік було укладено договір обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між [PERSON] та приватним акціонерним товариством « Страхова Група « ТАСС» на забезпечений транспортний засіб марки DAEWOO LANOS TF 6943 НР, номерний знак «[NUMBER]». 02 жовтня 2013 року біля 21 години 20 хвилин відповідач [PERSON] , керував автомобілем марки DAEWOO LANOS TF 69Y ЗНГ, номерний знак «[NUMBER]», по вулиці Горбатова в м. Артемівську Донецької області зі сторони вулиці Космонавтів в напрямок вулиці Петровського, де поблизу перехрестя вулиць Горбатова - Червонознаменна, не виконавши вимоги п. 18.1 Правил Дорожнього руху України, здійснив наїзд на пішохода - неповнолітню [PERSON], [INFO], яка по перехідному переходу переходила проїзну частину вулиці Горбатова з ліва на право відносно направлення його руху та отримала тілесні ушкодження, а саме: садна на кистях, синяки на лівому стегні, струс головного мозку, забиття м*яких тканин голови, лівого колінного суглоба, забиття верхньої щелепи. [PERSON], як мати потерпілої доньки [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та приватного товариства «Страхова група « ТАС» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2416 гривень 94 копійки та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі матеріальної шкоди у розмірі 2416 гривень 94 копійки та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень та пояснила, що позивачка понесла матеріальні витрати на лікування доньки, на підтвердження чого надала докази, які додано до матеріалів справи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник, діючий згідно довіреності [PERSON], з позовними вимогами позивача не погодились та просили у задоволенні вимог відмовити, оскільки дитина перебігала дорогу, та вона кинулась під колеса автомобіля. До судового засідання від співвідповідача - представника приватного товариства « Страхова група « ТАС» надійшла заява про розгляд справи за відсутність представника, з позовними вимогами позивача не згодні у зв»язку з тим, що від страхувальника та водія причетного до ДТП не надходило письмове повідомлення про настання події, яка може бути визнана страховою та просять у задоволенні позовних вимог відмовити враховуючи п.16 абз.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року №4 де вказано, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов»язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожно-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдачем шкоди.. Вислухавши обґрунтування позовних вимог позивача та його представника, обґрунтування заперечень з боку відповідача та його представника, письмові заперечення співвідповідача (страховика), з*ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вина [PERSON] у скоєні 02 жовтня 2013 року правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та наслідки цього правопорушення, підтверджується постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2013 року, яка 09 січня 2014 року набрала чинності (далі постанова суду), та підтверджується матеріалами про адмінправопорушення № 21910356/2013-п; 321916152013 дослідженими у судовому засіданні , що відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, не потребує додаткових доказів по даній справі відносно доведеності вини конкретної особи та їх наслідків. Судом встановлено, що 17 жовтня 2012 року терміном на один рік було укладено договір обов*язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між [PERSON] та приватним акціонерним товариством « Страхова Група « ТАСС» , на забезпечений транспортний засіб марки DAEWOO LANOS TF 6943 НР, номерний знак «[NUMBER]». 02 жовтня 2013 року біля 21 години 20 хвилин відповідач [PERSON], керував автомобілем марки DAEWOO LANOS TF 69Y ЗНГ, номерний знак «[NUMBER] «, по вулиці Горбатова в м. Артемівську Донецької області зі сторони вулиці Космонавтів в напрямок вулиці Петровського, де поблизу перехрестя вулиць Горбатова - Червонознаменна, не виконавши вимоги п. 18.1 Правил Дорожнього руху України, здійснив наїзд на пішохода - неповнолітню [PERSON], [INFO], яка по перехідному переходу переходила проїзну частину вулиці Горбатова з ліва на право відносно направлення його руху та отримала тілесні ушкодження , а саме : садна на кистях, синець на лівому стегні, струс головного мозку, забої м*яких тканин голови, лівого колінного суглоба, забиття верхньої щелепи , що відноситься до легких тілесних ушкоджень та підтверджується висновком судово-медичної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження № 12013050150005315, дослідженими у судовому засіданні. Позивач заявила позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2 416 гривень 94 копійки пов»язаної з лікуванням потерпілої. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Позивач та її представник надали суду належні докази щодо підтвердження понесених позивачкою витрат на лікування у зв»язку із пошкодженням здоров»я. З урахуванням обставин, встановлених судом, наявності доказів, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування витрат, пов*язаних з купівлею лікарських препаратів на суму 2416 гривень 94 копійки підлягають задоволенню. В цій частині позивачка підтвердила розмір витрат на придбання лікарських препаратів саме на вказану суму наданням товарних та фіскальних чеків, квитанцій до прибуткового касового ордерів, які містять в собі дані про вид, кількість препаратів, їх вартість. Вказані докази узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи про отримання конкретних тілесних пошкоджень, з листами головних лікарів Артемівської міської стоматологічної поліклініки, дитячої лікарні, Артемівської ЦРЛ про кількість, вид лікарських препаратів, які було придбано позивачем та використано на лікування потерпілої саме в період її лікування після ДТП. Суд вважає можливим визнати ці докази належними та достатніми на підтвердження позову у цій частині. Одночасно суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Виходячи з сукупності доказів обставин спричинення тілесних ушкоджень, характеру та ступені їх важкості (легкі тілесні ушкодження, які потягнули за собою короткочасний розлад здоров»я), періоду лікування потерпілої, що у своїй сукупності визначає ступінь фізичних страждань та моральних переживань, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за можливе визначити моральну шкоду у розмірі 5000.00 гривень. Вирішуючи питання про відповідальність співвідповідачів щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає, що відповідно до діючого законодавства ця шкода повинна бути відшкодована страховиком у межах відповідальності, визначених договором та Законом. При цьому суд не може прийняти як підставу про звільнення страховика від обов»язку відшкодування шкоди невиконання власником та водієм транспортного засобу обов»язку письмового надання страховику повідомлення про ДТП, на що посилається у своїх письмових запереченнях страховик (п.16 абз.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року №4). Відповідно до п.5 ч.1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку. Разом з тим пункт 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 року №4 закріплює те, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Як вбачається з сукупності доказів по справі: матеріалів закритого кримінального провадження № 12013050150005315, справи про адміністративне правопорушення по ст. 124 КУпАП № 219/10356/2013-п; 3/219/1615/2013, у страховика є всі реальні можливості переконатись, що ця подія від 02.10.2013 року є страховим випадком. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-1У від 01.07.2004 року, із змінами ( далі Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров*ю та /або/ майну потерпілого. Відповідно до умов договору та ст. 9 Закону, в редакції станом на 02.10.2013 року, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров*ю потерпілих, становить 100000.00 гривень на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну становить 50000.00 гривень на одного потерпілого і обов*язок відшкодування відповідної шкоди покладено на страховика (ст. 22 Закону та ст.. 979 ЦК України). Відповідно до ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров*ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода) пов*язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. Згідно ст.24.1 Закону у зв*язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов*язані з лікуванням та купівлею лікарських препаратів. З урахуванням вимог Закону Згідно ст. 22.3 Закону потерпілому відшкодовується страховиком моральна шкода, передбачена п . 1 ч.2 ст. 23 ЦК України, але не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону, яка пов*язана з ушкодженням здоров*я у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що передбачає і ст. 23 Закону. Пункт 1 ч.2 ст. 23 ЦК України встановлює право особи на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв*язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я, що одночасно передбачено і ч.2 ст. 1168 ЦК України. Відповідно до умов договору та п.9.3 ст. 9 Закону, на час укладання договору страхування, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров*ю потерпілих становить 100000.00 гривень. Таким чином страхова сума по відшкодуванню моральної шкоди складає (100000.00 гривень х 5 % : 100% =) 5000.00 гривень. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача приватного товариства « Страхова група « ТАС» за рахунок відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2 416 гривень 94 копійки та моральної шкоди у сумі 5000.00 гривень. Оскільки позовні вимоги судом задоволені в межах відповідальності страховика відповідно до умов договору та Закону, то позовні вимоги відносно співвідповідача [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: partial