Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

18.10.2013 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 25.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього [PERSON],[INFO]. Зазначає, що сімейне життя між ним та відповідачем не склалося, близько двох років вони проживають окремо та ведуть окреме господарство. Вказує, що збереження шлюбу не вважає можливим. Таким чином, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити, зазначив, що позивач та відповідач разом не проживають близько двох років, мають роздільний бюджет, ведуть окреме господарство. За час, який було надано судом сторонам примирення не відбулося. Вказав, що збереження шлюбу не вважає можливим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Проте зазначила, що бажає, щоб позивач надавав кошти на утримання дитини, також зазначила про необхідність вирішення питання щодо поділу житла, а саме щодо необхідності дарування належної йому частини квартири спільній дитині. Також просила визначити місце проживання сина з нею. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 25.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Також судом встановлено, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього [PERSON],[INFO]. Малолітній [PERSON] постійно проживає разом з матір'ю - [PERSON]. З пояснень позивача [PERSON], наданих в судовому засіданні, встановлено, що спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини немає. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову та пояснень вбачається, що сторони близько двох років проживають окремо, ведуть роздільне господарство, мають окремий бюджет, збереження сім'ї не вважають можливим. Судом надавався подружжю строк на примирення терміном у три місяці, проте примирення не було досягнуто. Як зазначив позивач, жодних заходів, спрямованих на збереження шлюбу, відповідачем не вчинялося. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, оскільки позивач наполягає не розірванні шлюбу, а надання строку на примирення не надало результатів, у суду немає інших підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved