Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

19 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що йому належить будинок [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18 травня 2004 року. У вказаному будинку зареєстровані донька позивача [PERSON] та двоюрідний брат [PERSON], який є відповідачем по справі. У травні 2000 року останній забрав всі свої особисті речі та виїхав на інше місце проживання, участі в оплаті комунальних платежів не приймає. На неодноразові пропозиції позивача виписатися з будинку, відповідач [PERSON] відмовляється, оскільки йому нікуди прописатися. В зв'язку з тим, що відповідач не проживає в будинку позивача на протязі тривалого часу без поважних причин, але зареєстрований в домоволодінні, що перешкоджає належним чином володіти та розпоряджатися належним позивачу майном, враховуючи необхідність понесення додаткових витрат позивачем на комунальні послуги, останній звернувся до суду із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору дарування від 18 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., позивачу [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7). Такі ж відомості про власника вказаного будинку містяться у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 квітня 2008 року (а.с.8). На підставі довідки виконавчого комітету Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №421 від 06 березня 2015 року позивач [PERSON] не зареєстрований та не проживає в [ADDRESS] у складі його сім'ї значиться донька [PERSON] (а.с.6). Згідно паспортних даних та відповіді САДР УДМС України в Миколаївській області щодо місця реєстрації відповідача [PERSON], останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.24, 19). Виходячи з даних акту про непроживання від 14 березня 2015 року, в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак, останній більше 10 років за місцем реєстрації фактично не проживає та особистих речей у вказаному будинку не зберігає (а.с.16). Аналізуючи викладені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] більш встановленого ст.71 ЖК України строку без поважних причин, до теперішнього часу не пред'являв позивачу ніяких вимог щодо користування приміщенням та не заперечував проти задоволення позову, підстав для продовження строку збереження за ним права користування житловим приміщенням судом не встановлено. Відповідно до вимог ст.ст.319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, виходячи з положень ст.163 ЖК України, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved