Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

19.12.2013 року Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося,у зв'язку з несумісністю їх характерів та різних поглядів на сімейне життя. Внаслідок чого, між ними були припинені шлюбні стосунки, що призвело до взаємного відчуження. Зазначає, що не має наміру на поновлення подружніх стосунків. Також, зазначив, що взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити. В ході розгляду справи відповідач заперечувала проти розірвання шлюбу та вважала, що збереження сім'ї можливе. Ухвалою суду від 12.02.2014 року сторонам було надано строк на примирення. Разом з тим, після надання строку на примирення відповідач в судове засідання не з»явилася. Вислухавши думку представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 20.07.1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.12.2012 року, актовий запис № 400 (а.с.7). Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Аналізуючи матеріали справи, приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства згідно якого шлюб ґрунтується на взаємній згоді чоловіка та дружини, суд вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, виходячи з наступного. Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Ухвалою суду 12.02.2014 року сторонам було надано строк на примирення, проте вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не дали позитивних результатів. Позивач в судовому засіданні зазначив, що він втратила почуття кохання та поваги до відповідача та вважав, що строк на примирення не є доцільним, а тому перебування у шлюбі суперечить його інтересам. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що наданий судом строк на примирення не дав жодних позитивних результатів. Між сторонами наявні стійкі конфліктні стосунки, які посилилися після надання строку на примирення судом. Оцінюючи пояснення сторін, наданих ними в ході розгляду справи та враховуючи вимоги чинного законодавства, згідно якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що шлюб сторін слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Крім цього, встановлено, що між сторонами наявні спірні питання про поділ майна подружжя та стягнення аліментів, які будуть вирішуватися між сторонами окремо. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved