Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

19 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 12.07.2013 і до моменту подання даного позову сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. На момент подання позову сторони проживають окремо. Позивач вказує, що з моменту, як вона з відповідачем стала проживати окремо, відповідач в добровільному порядку сплачував їй аліменти в розмірі 5000 грн. в місяць. Проте, позивач зазначає, що з урахуванням цін на продукти харчування, дитячій одяг та взуття, медикаменти, стан здоров`я дитини, вказана сума аліментів не є достатньою. Достатнім розміром аліментів, на її думку, є 6000 грн. в місяць. Проте відповідач не згоден платити аліменти в такому розмірі. Відповідач є фізичною-особою підприємцем, отримує значний дохід від підприємницької діяльності, крім цього, йому на праві власності належить нерухоме та рухоме майно. Відповідач здає в оренду частину нерухомого майна, а тому має здатність сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному позивачем, проте відмовляється це робити. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 19.10. 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 02.11.2021 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнає позовні вимоги відповідача, заперечуючи проти їх задоволення в повному обсязі в частині розміру аліментів. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Зубань О.О. позовні вимоги підтримали, просили позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача адвокат Стьоба О.М. в судовому засіданні заперечував проти повного задоволення вимог позивача, не заперечував проти часткового задоволення позовних вимог, а саме у частині стягнення аліментів у щомісячному розмірі 1500 грн з підстав та у обсязі, зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами, щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 12.07.2013 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 12.07.2013 складено актовий запис №1413, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с.12). [INFO] народився [PERSON] , про що 14 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис №538, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 14.02.2018 року (а.с.11). У графі «батько» записано [PERSON] , а у графі «мати» - [PERSON] . Малолітня дитина сторін проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , як вбачається акту про тимчасове перебування від 28.09.2021, складеному ОСББ «Бортняка 2» (а.с. 13). Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 у справі № 523/2927/18, зазначено, що «кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі». Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, посилається на значний дохід відповідача від здійснення підприємницької діяльності та здачі в оренду належного йому майна, наявність у відповідача належного йому на праві власності рухомого та нерухомого майна, стан здоров`я дитини. Як зазначає позивач у позовній заяві, вона витрачає значні кошти на утримання дитини, а саме: придбання одягу, продуктів харчування. В підтвердження даних обставин, копії відповідних квитанцій для долучення до матеріалів справи (а.с. 60-65, 85-94). Проте, не з усіх квитанцій та товарних чеків неможливо однозначно та достовірно встановити особу, яка здійснювала відповідні покупки та особу, для якої саме було придбано відповідний товар. Судом встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , хворів на різні респіраторні захворювання, має хронічні захворювання (а.с. 17-26, 96-97). На підтвердження придбання ліків, позивач надала копії квитанцій. Проте, з даних квитанцій та товарних чеків неможливо однозначно та достовірно встановити особу, яка здійснювала відповідні покупки та особу, для якої саме було придбано відповідний товар. Щодо твердження позивача, що відповідач отримує значний дохід від здійснення підприємницької діяльності та від здачі в оренду майна, судом було встановлено наступне. Питання визначення видів доходів, які враховуються при формулюванні розміру аліментів, регулюється статтею 81 Сімейного кодексу України. Диспозиція частини 1 наведеної статті СК України є бланкетною, оскільки вона відсилає до іншого нормативно-правового акту, а саме: Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146. Згідно з п. 16 частини 1 Постанови КМУ № 146 доходи від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходи, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства належать до доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів. За ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. В Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» надане наступне визначення прибутку: прибуток - сума, на яку доходи перевищують пов`язані з ними витрати. За ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом. Згідно довідки Головного управління держаної податкової служби у Вінницькій області б/н, ФОП [PERSON] перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Вінницькій області з 04.09.2013 року, та отримував наступний дохід: за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 93000 грн., та за період з 01.01.2021 по 30.09.2021 71000 грн. (а.с. 98). З цього випливає, що середній місячний дохід відповідача за 2021 рік від зайняття підприємницькою діяльністю становить 7888,89 грн. (71000 грн. поділити на 9 місяців). Посилання позивача та її представника на приховування та заниження відповідачем своїх доходів від зайняття підприємницькою діяльністю, не підтверджено жодним допустимим, належним та достатнім доказом. Крім того, у пункті 18 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] від 28.09.2021, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка, що знаходиться на території Березівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Дана земельна ділянка згідно договору оренди від 08.12.2017 року передана в оренду фермерському господарству «АЛЕКС» строком на 7 років (а.с.27-30). Згідно довідки Головного управління держаної податкової служби у Вінницькій області №23591/5/02-32/12-01-23 від 23.11.2021, [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року отримував дохід від надання майна в лізинг фермерському господарству «АЛЕКС» у розмірі 10559 грн. (сума податку 1900,62 грн.) (а.с. 75). З цього випливає, що середній місячний дохід відповідача від здачі в оренду земельної ділянки (з урахуванням сплати податків) становить 721, 53 грн. (8658,38грн. поділити на 12 місяців). Посилання позивача на те, що відповідач є достатньо забезпеченим та приховує свої доходи, на підтвердження чого вказує на те, що відповідач у 2021 році за свій рахунок відпочивав у Єгипті, суд сприймає критично, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного вище твердження суду надано не було. Суду заявлялися клопотання про витребування відповідних доказів, проте у судовому засідання позивач та її представник просили ухвалити рішення без витребування доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем та її представником не долучено достатніх доказів, які б свідчив про наявність у відповідача реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно 6000 грн. на утримання дитини. Як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проте, суд не погоджується з такою позицією представника відповідача. За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі, що перевищує встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину. Так, відповідач є здоровою особою, отримує дохід від зайняття підприємницькою діяльністю та здачі в оренду належного йому на праві власності майна. Позивач має належне йому на праві власності нерухоме майно. Таким чином, сума аліментів, яку готовий сплачувати відповідач, є об`єктивно недостатньою для задоволення потреб дитини, при наявності у відповідача можливостей сплачувати аліменти у більшому розмірі без порушення власних прав та інтересів, адже є молодою, фізично здоровою людиною працездатного віку, житлом забезпечений, інших утриманців не має, натомість має можливість та обов`язок утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи вищевикладене, суд, виходячи із найкращих інтересів дитини та майнового стану відповідача,

Outcome: partial