Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

19 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 18 березня 2009 року, актовий запис № 83, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на утримання яких відповідач матеріальної допомоги не надає. З початку березня 2016 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин, у зв'язку з чим позивачка із зазначеного періоду разом із дітьми стала проживати за іншою адресою, а саме у [ADDRESS]. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку до їх повноліття У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги, просила суд залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги, вважаючи також неможливим збереження сім'ї та примирення з позивачкою, а також не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей (а.с. 27). Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 18 березня 2009 року зареєстрували шлюб (а.с. 13), від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с.14) та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 15), які проживають разом із матір*ю, що відповідачем не оспорювалося. З початку березня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дітей матеріальної допомоги не надає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі 1/3 частки заробітку до їх повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань. В силу ст. 88 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору (а.с. 1), а також з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: approved