Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

18 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить зобовязати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» провести перерахунок пільгового природного газу для опалення житла, незаконно не нарахований газ в кількості 135,8 м3 щомісячно в опалювальний період врахувати в подальшій оплаті. Свої вимоги позивач мотивує тим що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України і відповідно до Закону України «Про міліцію», має право на пільги, та повинен забезпечуватись безоплатним житлом з опаленням і освітленням, але ПАТ «Сумигаз» ігноруючи Закон України «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України не в повному обсязі надавало йому пільги, застосувавши корегуючий коефіцієнт 0,547 як для багатоквартирного будинку. Вважає, що застосуванню коефіцієнт 1,122 як для індивідуальних будинків, оскільки він мешкає в квартирі, що розташована в одноповерховому будинку, а відповідно до розяснення [PERSON] регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України будинок, в якому розташована його квартира, має бути віднесений до індивідуальних житлових будинків. Уточнивши позовні вимоги вважає, що має безоплатно отримувати 247,4 м3 природного газу на місяць в опалювальний період, а відповідач безпідставно надає 120,6 м3. Неодноразово звертався до відповідача з вимогами про перерахунок оплати природного газу, але отримав відмову. Відповідач подав заперечення, в яких позов не визнав та вказав, що застосував коригуючий коефіцієнт 0,547 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», яка набула чинності з 1 жовтня 2014 року. Вказаною постановою терміни «індивідуальний житловий будинок» та «багатоквартирний житловий будинок» не визначені, однак визначення багатоквартирного житлового будинку надане в Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, якою визначено, що багатоквартирний житловий будинок це житловий будинок, до складу якого входить більше ніж одна квартира, а також Правилами надання населенню послуг газопостачання, затверджених постановою КМУ № 2246 від 9 грудня 1999 року (діяли на час укладення договору), згідно яких багатоквартирний будинок житловий будинок, що має окрему поштову адресу і якому розташовано дві і більше квартири. Будинок №5 по вул. Молодіжна в сел. Липова Долина, в якому мешкає позивач, є багатоквартирним, що підтверджується наданими позивачем при переукладенні договору з газопостачання документами. Для однозначного трактування вказаних термінів відповідач направив запити до Міненерговугілля, Мінрегіону та Мін»юсту. Згідно відповіді Мін»юсту, розяснення Мінрегіону, на яке посилається позивач, не є нормативно-правовим актом, а носить лише розяснювальний характер. Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз [PERSON] позов не визнав. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] являється пенсіонером органів внутрішніх справ України, а відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію» має право на забезпечення безоплатно житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами, а також користується іншими пільгами, передбаченими законодавством. Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав позивач володіє квартирою за адресою селище [PERSON] [ADDRESS], що належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 51, 52). Між позивачем та [PERSON] акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» укладено договір №2003 від 11 грудня 2014 року про надання послуг з газопостачання. Підпунктом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», яка набрала чинності з 1 жовтня 2014 року, передбачено, що громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, встановлено соціальну норму житла для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії 21 кв. м. опалювальної площі на одну особу та додаткового 10,5 кв. м. на сімю. Разом з позивачем за вказаною адресою зареєстрований його син [PERSON], але відповідно до ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України він не входить до членів сім»ї пільговика. Тому позивач має право на пільгу на 31,5 м3 опалювальної площі. Пунктом 3 Постанови КМУ № 409 встановлено соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії: у разі використання природного газу для індивідуального опалення 7 м2 природного газу на 1 м2 опалювальної площі на місяць в опалювальний період; для користування послугами з газопостачання за наявності газової плити при відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового нагрівача 9 м2 на одну особу на місяць. Також визначено, що залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування житлово-комунальним послугами визначаються з урахуванням корегуючих коефіцієнтів для індивідуальних житлових будинків (1,122) та багатоквартирних житлових будинків (0,547). Поняття «багатоквартирний житловий будинок» та «індивідуальний житловий будинок» постановою не визначено. На запит позивача [PERSON] регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало розяснення, що індивідуальний житловий будинок це одноповерховий будинок, що складається з однієї, двох та більше квартир, або індивідуальних двоповерхових, що складається однієї, двох квартир. Однак суд не може взяти до уваги розяснення, яке не є нормативно-правовим актом. Водночас, відповідно до п. 2.1. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, багатоквартирний житловий будинок це житловий будинок, до складу якого входить більше ніж одна квартира. Згідно п. 2 Правил надання населенню послуг газопостачання, затверджених постановою КМУ № 2246 від 9 грудня 1999 року (в редакції, що діяла на час укладення договору), багатоквартирний будинок житловий будинок, що має окрему поштову адресу і якому розташовано дві і більше квартири. До укладення договору №2003 діяв договір №002003, укладений 4 квітня 2012 року між [PERSON] (дружиною позивача) та [PERSON] акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз». У звязку зі смертю [PERSON] виникла необхідність у переукладенні договору, під час якого відповідач отримав документи, що посвідчують право власності позивача. Зважаючи на те, що будинок, в якому мешкає позивач, як виявилось із наданих документів, є багатоквартирним, відповідач застосував корегуючий коефіцієнт 0,547 та після укладення договору з позивачем провів корегування вартості спожитого газу в жовтні листопаді 2014 року (з 1 жовтня набрала чинності постанова № 409) з урахуванням знижки на опалення житла в опалювальний період в межах 120,6 м2 на місяць: (21 м2 + 10,5м2) х 7м2 х 0,547. Сума корегування становила 453,39 грн. ( 247,4 м2 (знижка, що була надана за вказані місяці до укладення договору від 11 грудня 2014 року) 120,6м2 (знижка, на яку має право позивач) х 1,788 (вартість природного газу) х 2 місяці) і була відображена в платіжному документів позивача за грудень 2014 року. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що ПАТ «Сумигаз» вірно виходив з того, що відповідач проживає в квартирі, яка розташована багатоквартирному будинку, який має окрему поштову адресу, окрім квартири позивача в даному будинку наявна і інші квартира. Виходячи з цього ПАТ «Сумигаз» при нарахуванні пільги [PERSON] за спожитий газ керувався нормами діючого законодавства України, а тому ці дії суд вважає правомірними. Наявності інших документів, що давали б можливість змінити позивачу пільгові норми споживання газу позивачем не надано, а судом не встановлено. За таких обставин су приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за недоведеністю.

Outcome: dismissed