Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

19.06.2017 року позивач звернувся з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про стягнення штрафних санкцій. Мотивував свої вимоги тим, що 25 серпня 2011 року між [PERSON] (далі - Відповідач) та ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» було укладено Договір застави майнових прав №28/ПФ/10/3508/З. Цим договором забезпечувалися вимоги Відповідача щодо повернення грошових коштів у розмірі 6 000 000,00 грн. розміщених згідно Договору банківського рахунку №28/ПФ/10/3508/З від 11.06.2010 із змінами та доповненнями. У подальшому у зв'язку з невиконанням вищевказаного договору банківського рахунку між Відповідачем та ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» укладено Договір №09/11/17 від 29 сер 2011 року про відступлення прав вимоги за Договором застави майнових прав №28/ПФ/10/3508/3 від 25 серпня 2011 року. Предметом застави були майнові права на загальну суму 22 834 208, 71 грн за наступними кредитними договорами №005-В/02.29 від 21.06.2007 та №006-В/02.29 від 22.06.2007р., укладені з [PERSON]. Також 30.08.2011 було укладено договір про заміну іпотекодержателя за іпотечним договором, що забезпечує вимоги за вищевказаними кредитними договорами. ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» було виконано свої обов'язки щодо надання документів пов'язаних з правом вимоги, що підтверджується актами прийому-передачі документів 05.09.2011р. У зв'язку з тим, що вартість предмета застави перевищує забезпечені вимоги, у відповідача виникла дебіторська заборгованість у розмірі 16 834 280, 71 грн, яка ним визнана у Договорі відступлення. Ухвалою судді від 24.07.2017 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду. Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи вказана справа є незначної складності, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак, справа відповідає критеріям малозначної справи та підлягає розгляду у порядку спрощеного провадження (ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України). Представник позивача 06.02.2018 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ним підтримуються у повному обсязі, просить суд задовольнити позов. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив та інші заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Третя особа в судове засідання не з'явився, про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 25 серпня 2011 року між [PERSON] (далі - Відповідач) та ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» було укладено Договір застави майнових прав №28/ПФ/10/3508/З. Цим договором забезпечувалися вимоги Відповідача щодо повернення грошових коштів у розмірі 6 000 000,00 грн. розміщених згідно Договору банківського рахунку №28/ПФ/10/3508/З від 11.06.2010 із змінами та доповненнями. У подальшому у зв'язку з невиконанням вищевказаного договору банківського рахунку між Відповідачем та ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» укладено Договір №09/11/17 від 29 сер 2011 року про відступлення прав вимоги за Договором застави майнових прав №28/ПФ/10/3508/3 від 25 серпня 2011 року. Предметом застави були майнові права на загальну суму 22 834 208, 71 грн за наступними кредитними договорами №005-В/02.29 від 21.06.2007 та №006-В/02.29 від 22.06.2007р., укладені з [PERSON]. Також 30.08.2011 було укладено договір про заміну іпотекодержателя за іпотечним договором, що забезпечує вимоги за вищевказаними кредитними договорами. ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» було виконано свої обов'язки щодо надання документів пов'язаних з правом вимоги, що підтверджується актами прийому-передачі документів 05.09.2011р. У зв'язку з тим, що вартість предмета застави перевищує забезпечені вимоги, у відповідача виникла дебіторська заборгованість у розмірі 16 834 280, 71 грн, яка ним визнана у Договорі відступлення. Постановою Правління Національного банку України від 30.08.2011 №301 вирішено розпочати процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ» БАНК «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ». На виконання рішення Комісії Національного банку України з питань нагляду регулювання діяльністю банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем від 10.02.2015 №6 щодо визначення юридичної особи в управління якої будуть передаватись непродані актив банку, 20.02.2015 між Кредитором, Національним банком України та ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ», укладений тристоронній Договір №43-Л про передавання в управління непроданих активів. Відповідно до Договору, 26.02.2015 року ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» передані всі акти Кредитора. ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ», як управитель активів ПАТ «КБ «Володимирський», має право володіти, користуватися і розпоряджатися активами, відповідно до законодавства України та умов Договору. Серед інших активів, згаданими вище, ПАТ «КБ «Володимирський» передано ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» актив, який виник із Договору №09/11/17 від 29 серпня 2011 року про відступлення прав вимоги за Договором застави майнових прав №28/ПФ/10/3508/3 від 25 серпня 2011 року, укладеним між ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ» та Відповідачем. В рамках процедури реалізації активів ліквідованого ПАТ «КБ «Володимирський» переданими ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» в управління за Договором № 43-Л від 20.02.2015 про передачу в управління непроданих активів, 02.02.2017 ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» здійснено відступлення прав вимоги за дебіторською заборгованістю Відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДОАКТИВ» за Договором №03/16-1 від 02.02.2017 про відступлення прав вимоги. Отже, ТОВ «КРЕДОАКТИВ» набуло право вимоги за вищевказаним Договором відступлення. Пунктом 2.5. Договору передбачено, що Відповідач повинен повернути Заборгованість протягом 5 робочих днів з моменту отримання грошових коштів. Проте, жодних платежів за Договором відступлення здійснено не було. Крім того, у п.2.5. Договору передбачено обов'язок Відповідач щоквартально у строк до 10 числа надавати письмову інформацію щодо сум грошових коштів, виручених від застави зі складанням акту звірки. Проте останній акт звірки за Договором відступлення відповідачем було складено 31.12.2014р. Після цього, Відповідач жодного разу не повідомляв ПАТ «КБ «ВОЛОДИМИРСЬКИЙ», ТОВ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» чи Позивача про отримання коштів за відступленими кредитними договорами. Листами від 12.05.2015, 22.09.2015 та 26.12.2016 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТ КРЕДИТ КАПІТАЛ» та листом від 21.02.2017 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДОАКТИВ» повідомляли про вищевказані обставини та просили виконати свої обов'язки за Договором. Проте, Відповідачем не було надано жодної відповіді на вказані звернення та не виконано свої обов'язки за Договором відступлення. Згідно з п.3.3. Договору відступлення, за порушення заставодержателем умов 2.6. Договору заставодержатель сплачує заставодавцю штраф у розмірі 0,01 процента від вартості предмета застави, визначеного в п.1.2 цього Договору за кожен випадок порушення. У відповідності до п.1.2. Договору, вартість предмета застави складає 22 834 208, 71 грн., з цього слідує, що розмір штрафу згідно п.3.3. Договору відступлення складає 2 283, 42 грн. Виходячи з того, що останній акт звірки було надано за 4 квартал 2014 року, на даний момент Відповідачем було порушено свій обов'язок щоквартально надавати акти звірки заборгованості за Кредитним договором. Таким чином, сума штрафу складає 20 550,78 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Вирішуючи питання про розмір стягнення штрафних санкцій, суд вважає можливим застосувати правило ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції у розмірі 20 550,78 грн. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved