Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

18.12.2019 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, із урахуванням заяви від 21.12.2019 р. просить: визнати недостовірною інформацію, поширену [INFO] новинним порталом «Наблюдатель» через мережу Інтернет на сайті за посланням [INFO] у статті під назвою « [PERSON] , [PERSON] и [PERSON] осуществляют пособничество в финансировании сепаратистов и террористов в Украине», а саме: «… [PERSON] приобрел поддельный идентификационный код для осуществления незаконной экономической деятельности», «Сам же [PERSON] напрямую сотрудничает с ФСБ России и выводит капитал из Украины в Российскую Федерации», « [PERSON] незаконно находится на территории Украины и находится на контроле базы нелегалов в ГНАУ», «… он ([PERSON]) имел интимные отношения с [PERSON], которая родила ребенка и скрывает этот от мужчины», «Сам же [PERSON] напрямую сотрудничает с ФСБ России и выводит капитал из Украины в Российскую Федерацию. На них работает дивизион «Фукс» и различных фирм с различной формой собственности», «[PERSON] является бизнес-партнером [PERSON] [INFO] - гражданина РФ, организатора масштабного конвертационного центра, работающего на территории Украины и Российской Федерации. Работник российских спецслужб. Обслуживает схемы по незаконному возмещению НДС и схемы по занижению таможенной стоимости импортных товаров через Львовскую и Одесскую таможни под патронатом руководителя ДФС и других участников ОПГ, которые находятся на руководящих постах силовых ведомств». Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що проживає в Україні на законних підставах, відносно нього у правоохоронних органах відсутні будь-які відкриті кримінальні провадження із зазначених у статті складів кримінальних правопорушень (злочинів), по яким би він був допитаний або йому була б пред`явлена підозра у вчиненні будь-якого правопорушення (злочину); відповідно до відомостей Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань він жодної спільної діяльності з [PERSON] не здійснює, будь-яких договорів (протоколів) про наміри, меморандумів, договорів про спільну діяльність тощо з [PERSON] не укладалось. Означена стаття формує помилкове враження у необмеженого кола осіб, створює у пересічного громадянина враження про його аморальну поведінку, про порушення ним загально визнаних правил співжиття та принципів людської моралі і принижує його честь, гідність та ділову репутацію, дискредитує його в очах суспільства. Висловлювання не можна вважати критикою чи оцінкою його дій, оскільки побудовані вони таким чином, що читачі сприймають їх як фактичні дані. Викладене в статті, надає негативне забарвлення інформації щодо його підприємницької діяльності, втім він не здійснює жодної господарської (підприємницької) та/або іншої діяльності, забороненої законодавством України, та є добросовісним платником податків; стосовно господарських підприємств, які перебувають у його власності, не існує жодного кримінального провадження з приводу незаконної господарської діяльності чи ухилення від сплати податків. Крім того, у статті розміщено його фотографію без надання його згоди на це. Ухвалою суду від 20.12.2019 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 21.05.2020 р. здійснено заміну первісного відповідача належним відповідачем. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не подано. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи і ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Згідно статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Під поняттям «ділова репутація», як особистого немайнового блага, слід розуміти усталену оцінку фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні чи негативні суспільно значимі діяння (поведінку), як правило в певній сфері (професійній, підприємницькій, службовій, тощо), що відома оточуючим, і в силу цього відображена в суспільній свідомості, як думка про особу з точки зору моралі даного суспільства чи соціальної групи. За змістом частини першої статті 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної-фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право». Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 р. у справі № 910/15148/17 зазначив, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] новинним порталом «Наблюдатель» через мережу Інтернет на сайті за посланням [INFO] розміщено статтю під назвою « [PERSON] , [PERSON] и [PERSON] осуществляют пособничество в финансировании сепаратистов и террористов в Украине», під заголовком цієї статті розміщено фотографію, на якій зображено позивача. Згідно частини першої статті 308 ЦК України фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи. Із позовні заяви [PERSON] вбачається, що жодна особа, у тому числі, відповідач не зверталася до нього та не отримувала дозволу на публікацію його фотографії. Суд, вивчивши надані докази, приходить висновку, що використання фотографії позивача у даній статті дало можливість його впізнати, тим самим, виходячи із назви статті, її змісту, відповідач поширив інформацію, що є відображенням фактів, які мають місце в особистому житті [PERSON] , означені відомості за своїм змістом не є висловленням відповідачем своїх поглядів, не є оціночними судженнями, текст статті не містить припущень чи вказівки на чиюсь особисту думку, в статті відсутнє використання мовно-стилістичних засобів. Свобода слова гарантується статтею 10 Конвенції про захист прав і свобод людини від 04.11.1950 р., яка 17.07.1997 р. ратифікована Верховною Радою України Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., набрала чинності для України 11.09.1997 р., втім відповідно до практики Європейського суду з прав людини ділова репутація входить до обсягу прав, гарантованих статтею 8 Конвенції (рішення у справі «Frisk and Jensen про Данії»), у рішенні «Cicad проти Швейцарії» визначено, що будь-яка особа, яка здійснює своє право на свободу вираження поглядів, бере на себе і відповідальність за свої дії, межі якої залежать від конкретної ситуації, у рішеннях у справах «Fressoz i Roire проти Франції», «Bladet Tromso and Stensaas проти Норвегії» суд наголосив, що стаття 10 Конвенції не гарантує цілком необмежену свободу вираження навіть із урахуванням висвітлення в пресі важливої для суспільства інформації. Умови параграфа 2 цієї статті передбачають цю свободу, але поряд з відповідними «обов`язками та відповідальністю» мають значення, коли є питання порушення репутації приватних осіб і втручання у «права інших». У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 3 457,80 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved