overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

17 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 10 червня 2006 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З початку 2014 року сторони припинили спільне життя, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини між ними погіршилися. Спільного господарства не ведуть, дитина мешкає з позивачкою. Майнових суперечок немає. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 346, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER](а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

17 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з листопада 2010 року по жовтень 2013 року вона з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі. Від фактичних шлюбних відносин у них [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач на даний час працює в ПАТ «Біловодський комбінат хлібопродуктів», регулярно отримує заробітну плату, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні від іншого шлюбу є одна дитина, непрацездатних батьків на утриманні він не має. За таких обставин просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в суді, заяв чи заперечень проти задоволення позову до суду від нього не надходило. Судом встановлено, що сторони з листопада 2010 року по жовтень 2013 року перебували в цивільному шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 3). Матеріально забезпечувати сина в добровільному порядку відповідач відмовляється. [PERSON] на даний час офіційно працевлаштований, працює в ПАТ «Біловодський комбінат хлібопродуктів», регулярно отримує заробітну плату, непрацездатних батьків на утриманні не має, але має на утриманні дитину від іншого шлюбу. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України. Враховуючи вищевикладене, а також те, що ніяких заперечень від відповідача з приводу задоволення даного позову до суду не надходило, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

17 квітня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що син проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов змінила. Просила стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 09 серпня 2008 року сторони перебувають у шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Сторони разом не проживають, син проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно допомогу на його утримання не надає (а.с.5). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не працює і добровільно матеріальну допомогу на неї не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

17 квітня 2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомився судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 12 жовтня 2007 року, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. З червня 2013 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

17 квітня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 жовтня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Жуківської сільської ради Згурівського районну Київської області 11 жовтня 2013 року, актовий запис № 4, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Діти залишились на її вихованні та утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання. Позивачка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною-інвалідом, інших джерел доходу вона не має. Її доходів недостатньо для забезпечення дітей належним посиленим харчуванням, одягом тощо. Крім того, син [PERSON] є дитиною-інвалідом, який потребує додаткових матеріальних витрат та постійного догляду. Відповідач має задовільний стан здоров»я, офіційно не працевлаштований, займається вирощуванням та реалізацією домашніх свійських тварин та має щомісячний дохід в середньому 5000 грн., інших дітей та утриманців не має, стягнення по виконавчих документах з нього не проводяться, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на кожну дитину, а всього 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають двох дітей, дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з батьками. Син [PERSON] є дитиною-інвалідом, дочка - здорова. Відповідач має задовільний стан здоров'я, є працездатним, працює по вільному найму, не має постійного та регулярного доходу, інших утриманців не має, однак належним чином не виконує обов'язку по утриманню дітей. Позивачка не працює, здійснює догляд за дитиною-інвалідом, одержує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в розмірі 1180,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

17 квітня 2014 року прокурор Кобеляцького району в інтересах держави в особі територіальної громади Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. В заяві зазначається, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 2,89 га на підставі сертифікату серії ПЛ № 0246515 від 13.01.1997 року. Спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Заявник прохає признати спадщину померлої [PERSON] відумерлою та визнати її власністю територіальної громади Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Представник заявника, прокурор Мойсеєнко С.М., в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Представник зацікавленої сторони - відділу Держземагенства у Кобеляцькому районі Полтавської області Мороз О.О., в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи сторони, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 3). Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,89 га на підставі сертифікату серії ПЛ № 0246515 від 13.01.1997 року (а.с. 8). Згідно інформаційної довідки Кобеляцької державної нотаріальної контори, спадкоємці за законом чи заповітом відсутні (а.с. 6). Відповідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і законом, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки після смерті [PERSON] відсутні спадкоємці за заповітом і законом, то суд вважає визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальній громаді Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

17 квітня 2014р. позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 17 червня 2004р. перебуває із відповідачем [PERSON] у шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей - доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Сумісне життя із відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя та сварок. Вони втратили взаєморозуміння та повагу, що призвело до відчуження. Сімейні відносини припинені з літа 2012р. Посилаючись на зазначені обставини та на неможливість виховання доньок за таких умов, позивач просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просив не стягувати судовий збір з відповідача. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував і пояснив, що сумісне життя із позивачем не можливе. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що з 16 червня 2004р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане виконкомом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, серії [NUMBER] (а.с.5). Від сумісного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], 14 липня 2004р.н, що підтверджується свідоцтвом про її народження видане відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, серії [NUMBER] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження видане Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, серії [NUMBER] (а.с.6-7). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки влітку 2012р. і на примирення не згодні. Ці обставини підтверджені поясненнями сторін та матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони втратили повагу один до одного, між ними неприязні стосунки та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сімейні відносини припиненні, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

17 квітня 2015 позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про зняття арешту та заборони на відчуження з нежилого приміщення (в літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 11,70 кв.м., що належить [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на підставі договору купівлі - продажу посвідченого 24 квітня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстровано в реєстрі 2095 з. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказує на те, що 24 квітня 2007 року між ним та відповідачем укладено Договір іпотеки до кредитного договору №014/95-04/481М від 24 квітня 2007 року, за яким відповідач передала в іпотеку позивачу нежиле приміщення (в літ. А) загальною площею 11,70 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем основного зобов'язання, сторони Договору іпотеки до кредитного договору №014/95-04/481М від 24 квітня 2007 року дійшли згоди про позасудове врегулювання заборгованості за основним зобов'язанням. В ході підготовки до добровільної реалізації предмета іпотеки, позивачу стало відомо, що в рамках зведеного виконавчого провадження №29922210 відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на все майно, що належить відповідачці. Позивач вважає, що наявність арешту на майно, яке виступає предметом іпотеки порушує його права, як іпотекодержателя. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, проте подала заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила суд слухати справу за її відсутності. Від третьої особи представник не з'явився, подав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність. Виходячи з вищенаведеного та зі згоди позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

17 квітня 2015 р. [PERSON] звернулась з позовом до суду про стягнення аліментів з [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем з 26.11.2011 року, що підтверджується актовим записом №646, зробленим 26.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні. Від шлюбу з Відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO] На теперішній час донька проживає з Позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач вихованням доньки не займається, її духовним, фізичним розвитком не цікавиться, ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частину усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, надавши заяву в якій просить справу розглянути без її участі, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень з приводу поданого позову не надав. В матеріалах справи є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає можливим справу розглядати у відсутності відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено і підтверджується доданими до позовної заяви копією свідоцтва про народження, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності з вимогами п.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги у повному обсязі, визначивши розмір аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь позивача, починаючи з 17 квітня 2015 року. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судові витрати у розмірі 243,60 грн. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

17 квітня 2015 р. Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21.05.2010 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 28.02.2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 15 153,02 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин, тричі, 30 квітня, 15 травня і 26 травня 2015 р. не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2015 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти, якими боржник користувався. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 28 лютого 2015 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 15 153,02 грн, з яких: · заборгованість за кредитом - 5 977,06 грн; · заборгованість по процентам за користування кредитом - 6 591,05 грн; · заборгованість по комісії та пенею за користування кредитом - 1 387,15 грн; · штраф (процентна складова) - 697,76 грн; · штраф (фіксована сума) - 500 грн. · Виходячи з того, що відповідач не з'явився до судового засідання, а отже ухилився та не скористався своїм правом надавати докази, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved