Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

19.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON] права користування житлом - квартирою № 53 будинку № 61 по вул. Ак. Вільямса у м. Одесі; стягнути судовий збір. 30.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], якому просить усунути перешкоди у праві користування квартирою № 53 будинку № 61 по вул. Ак. Вільямса у м. Одесі; вселити його у квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду від 19.11.2015 року вказані позови обєднані в одне провадження. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року задоволено позов [PERSON], та відмовлено у задоволенні позову [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.08.2016 року зазначене рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2017 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03.08.2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. За результатами реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду зазначену справу передано на розгляд судді Васильків О.В. та ухвалою від 06.03.2017 року справу прийнято до провадження. Ухвалою суду від 14.09.2017 року за клопотанням сторони [PERSON] залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про позбавлення права користування житлом. Позивач [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він був вселений до спірної квартири з дозволу попереднього власника, а також що він приймав майнову участь у виплаті попереднім власником, [PERSON], паю за квартиру. Вказує, що [PERSON] протиправно обмежила його доступ до спірної квартири змінивши замки у його відсутність, у звязку із чим він звертався до правоохоронних органів, так як наслідок змушений звертатися до суду із даним позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову [PERSON] заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] була власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕЕС № 432136 від 06.05.2015 року. Право власності [PERSON] набула на підставі заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 01.10.2014 р. у справі № 520/6758/14-ц за позовною заявою [PERSON] до Одеської міської ради, ЖБК «Приморський-24», за участю третьої особи: [PERSON], про визнання права власності. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.12.2014 року залишено без змін заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 01.10.2014 р. у справі № 520/6758/14-ц. Так, судом апеляційної інстанції в рамках цивільної справи № 520/6758/14-ц встановлено, що [PERSON] для отримання у власність спірної квартири, відмовилася від отримання всього спадкового майна після померлої мати [PERSON] на користь її чоловіка [PERSON], який отримав після [PERSON] все майно, а саме: автомобіль, садовий будинок, земельну ділянку, що він підтвердив в судовому засіданні апеляційної інстанції, але не бажав висловити думку відносно того, чому саме [PERSON] зробила такий вчинок на його користь. Крім того, до апеляційної скарги [PERSON] надав довідку СТ «Лазурь» про те, що садовий будинок нібито не прийнятий в експлуатацію, проживання в ньому неможливо, що спростовується технічним паспортом на будинок та фототаблицами, з яких вбачається, що до вказаного будинку проведені усі комунікації, якими власник користується, а саме: газ, електропостачання, водопостачання, телебачення. В подальшому [PERSON] надав додатково доводи, що [PERSON] відмовилася від отримання спадщини з тих підстав, що він виховував її з 14 років та ніякої з нею домовленості відносно спірної квартири у нього не було. Судом зазначено, що [PERSON] народилася 03.07.1974 року, а [PERSON] вступив у шлюб з її матірю 24.11.1990 року, тобто [PERSON] було 16 років, а не 14 років, як стверджує [PERSON] Таку поведінку [PERSON] і відсутність у нього доказів відносно сплати пайових внесків за спірну квартиру та проживання з [PERSON] з 1988р. апеляційний суд Одеської області розцінив як бажання будь-яким чином отримати частину спірної квартири, що на думку, апеляційного суду Одеської області не є справедливим вирішенням спору між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, в силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.12.2014 року не підлягають доказуванню у рамках даної цивільної справи. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.04.2017 року на цей час власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.12.2016 року приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], р. № 7186, являється [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Враховуючи положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, та у зв'язку із встановлення у ході розгляду справа нового власника квартири [ADDRESS], судом у судовому засіданні 12.05.2017 року за участю позивача [PERSON] було залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача [PERSON] за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про позбавлення права користування житлом. При цьому, у судовому засіданні 12.05.2017 року судом на виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України розяснювалося позивачу [PERSON] його право на уточнення позовних вимог та вирішення питання щодо належного відповідача у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Проте, з часу залучення до участі у праві в якості третьої особи [PERSON], а саме 12.05.2017 року, позивачем [PERSON] не було надано до суду відповідне клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи залучення співвідповідача. Разом із тим, суд аналізуючи надану позивачем [PERSON] заяву про розгляд справи за його відсутності та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] після зміни власника спірної квартири втратив інтерес до поданої ним ще 30.06.2015 року позовної заяви по даній справі. Про що між іншим свідчить повторна неявка позивача до судових засідань. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахування вказаного, розглядаючи справу за правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, а саме в межах заявлених позовних вимог, та приймаючи до уваги, що [PERSON] предявлено позовні вимоги до неналежного відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як заявлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed