Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

19.07.2016 року перший заступник військового прокурора Західного регіону України [PERSON] звернувся до суду із цим позовом, посилаючись на те, що 01.04.2014 року між фізичною особою [PERSON] та Державним підприємством Міністерства оборони України «Західвійськбуд» в особі філії «20 УНР» укладено договори про надання послуг №7 та №8, у відповідності з якими виконавець зобов'язувався за наданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату транспортні послуги, а замовник зобов'язувався їх виконувати. Оплата здійснювалася згідно з актами приймання - передачі наданих послуг та перераховувалась відповідачем в безготівковій формі на рахунок позивача. На виконання умов договорів відповідачем частково сплачено позивачу заборгованість на суму 26935.60 гривень, проте залишилась непогашеною заборгованість на суму 39990.85 гривень, про стягнення якої звернулися із позовом до суду. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.11.2015 року, затверджено мирову угоду, укладену між сторонами 20.11.2015 року, за умовами якої відповідач зобов'язався до 23 числа кожного наступного місяця сплачувати на рахунок позивача 6700 гривень. Проте [PERSON] не виконує мирову угоду, не здійснив жодної сплати грошових коштів, у зв'язку з чим 30.05.2016 року до відділу Державної виконавчої служби Старосамбірського РУЮ направлено заяву про відкриття виконавчого провадження, а 07.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки ухвала суду про затвердження мирової угоди не оформлена у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», так як не містить усіх необхідних даних та реквізитів, а тому просить суд спонукати відповідача [PERSON] виконати умови мирової угоди, визнані ухвалою Старосамбірського районного суду від 23.11.2015 року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подала суду заяву, якою просила справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та постановити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON], будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, але за згоди позивача це не перешкоджає вирішенню спору в порядку, встановленому ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ухвалою Старосамбірського районного суду від 23.11.2015 року, затверджено мирову угоду, укладену 20.11.2015 року між Філією Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» «20 Управління начальника робіт» та [PERSON], за якою відповідач визнає свій борг перед позивачем у сумі 39990.85 гривні та гарантує, що протягом 6 місяців з моменту затвердження мирової угоди судом повністю погасить борг - 39990.85 гривні, шляхом сплати до 23 числа кожного наступного місяця по 6700 гривень, а з грудня 2015 до 23.04.2016 року та до 23.05.2016 року останній платіж - у сумі 6490.85 гривні на р/р № [NUMBER] Західне ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 325321, а позивач зобов'язується з моменту підписання угоди не пред'являти до відповідача претензій з приводу заборгованості у сумі 39990.85 гривні за умови належного виконання умов угоди згідно графіка розтермінування сплати боргу. Із заяви першого заступника військового прокурора Західного регіону України [PERSON] вбачається, що він звернувся у відділ державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції про прийняття до виконання ухвали суду від 23.11.2015 року про затвердження мирової угоди. Постановою державного виконавця від 07.06.2016 року ВП №51356131, відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому документі не зазначено дані сторін виконавчого провадження які ідентифікують стягувача та боржника та будуть сприяти примусовому виконанню. Відповідно до ч.1,ч.4, ч.5 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону (пункт 6 частини першої статті 26 Закону). Із правового висновку Верховного Суду України при розгляді цивільної справи №6-274цс15 від 23 вересня 2015 року вбачається, що у разі невиконання однією із сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Оскільки мирова угода від 20.11.2015 року та ухвала Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.11.2015 року про затвердження мирової угоди не скасовані та є чинними, відповідач ухиляється від добровільного виконання умов мирової угоди, а ухвала про її затвердження не відповідає вимогам виконавчого документа, то позовні вимоги про спонукання до виконання мирової угоди підлягають задоволенню. Судові витрати необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved