Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

17 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 15094,61 доларів США, пеню у розмірі 7827 грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 5328 грн. 49 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04 липня 2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за №11368125000, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 20000,00 доларів США на термін до 03 липня 2028 року. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по зазначеному кредитному договору позивач 04 липня 2008 року уклав договори поруки з відповідачами [PERSON] за №11368125000/2 та [PERSON] за №11368125000/3. Банк свої зобовязання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] не виконав належним чином умови договору і станом на 03 листопада 2015 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 15094,61 доларів США та пеню у розмірі 7827 грн. 04 коп., з яких: - 13532,32 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 840,32 доларів США за строк з 25 лютого 2015 року по 03 листопада 2015 року; - 1562,29 доларів США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1389,88 доларів США за строк з 01 лютого 2015 року по 31 жовтня 2015 року; - 3413,62 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 06 лютого 2015 року по 03 листопада 2015 року; - 4413,42 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 29 березня 2015 року по 03 листопада 2015 року. Тому позивач просить стягнути з відповідачів вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку, а також судові витрати по справі. 09 лютого 2016 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій відмовився від стягнення на свою користь суми судового збору, у звязку з тим, що відповідачами було сплачено судовий збір у повному обсязі. 01 квітня 2016 року в свою чергу відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до первісного позивача публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: [PERSON], [PERSON] про захист прав споживача, щодо розірвання укладеного договору про надання споживчого кредиту, посилаючись на те, що в разі задоволення первісного позову істотно зміниться порядок виконання виниклого зобовязання за споживчим кредитом №11368125000, який передбачає виконання його до 03 липня 2028 року, тобто майже ще 10 років, а не після винесення рішення суду (в разі задоволення первісного позову), а тому просить суд розірвати укладений договір споживчого кредиту №11368125000 від 04 липня 2008 року, так як про добровільний порядок його розірвання вони з позивачем не домовилися. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Крім того, надав заперечення на зустрічну позовну заяву, в якому просив у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Відповідачі та їх представник, кожен окремо також подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили задовольнити зустрічний позов у всьому іншому при вирішенні даної цивільної справи покладаються на розсуд суду. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що первісний позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 04 липня 2008 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11368125000 (арк.с.16-19). Відповідно до умов договору Банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти в іноземній валюті, в сумі 20000,00 доларів США з процентною ставкою у розмірі 14 % річних та терміном повернення до 03 липня 2028 року. Кредитні кошти [PERSON] отримав у повному обсязі (арк.с.36). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 04 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №11368125000/2 (арк.с.26). Також цього ж числа між банком та [PERSON] було укладено договір поруки за №11368125000/3 (арк.с.27). Відповідно до п.1.3 зазначених договорів поруки Поручителі відповідають перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність Поручителів та Боржника є солідарною. Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання; договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель обовязками; у разі невиконання боржником основного зобовязання, забезпеченого порукою, поручитель зобовязується виконати борг боржника замість останнього; обовязок поручителя полягає не лише у виконанні обовязку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обовязку боржником. Як передбачено\~ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.\~\~ Погашення кредиту повинно проводитися кожен місяць, відповідно до графіку повернення кредиту (арк.с.19 зворотній бік -22), але у порушення умов договору відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання та перестав належним чином (в обсягах та в терміни, які передбачені кредитним договором) сплачувати борг, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 15094,61 доларів США та пеня у сумі 7827 грн. 04 коп., яка підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с.37-48). Таким чином відповідач [PERSON] порушив зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому позивач має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з урахуванням правової позиції яку висловив у своїй постанові Верховний Суд України від 08 лютого 2017 року (у справі за № 6-1905цс16), яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, і є обовязковими для всіх судів України відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України. Згідно зі статтею 99 Конституції України та частиною першою статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет) валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, якщо інше не передбачено Декретом, іншими актами валютного законодавства. Закон передбачає обовязкове здійснення платежів на території України в національній валюті, однак він не забороняє використання в обчисленні розміру грошових зобовязань іноземної валюти або інших розрахункових величин. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є статті 193, 524 та 533 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». За змістом частин першої, другої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до наведених норм, заявлена позивачем сума по стягненню у розмірі 15094, 61 доларів США підлягає стягненню в гривневому еквіваленті. Також відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому відповідно до наведеного законодавства, суд може задовольнити позов лише в межах заявлених вимог, відповідно до позовної заяви позивачем заявлений еквівалент суми валютного боргу в розмірі 15094,61 доларів США, за курсом НБУ (станом на 03 листопада 2015 року за 1 долар США - 23, 015217 гривень), що еквівалентно 347405 грн. 72 коп. Відповідно до поданих позивачем уточнень до позовної заяви будь-яких змін до курсу НБУ не заявлялося, тому стягненню підлягає сума боргу 15094,61 доларів США, в заявленому в позовній заяві гривневому еквіваленті 347405 грн. 72 коп. Щодо зустрічного позову суд вважає, що задовольнивши вимоги первісного позивача дійсно змінився порядок виконання зобовязання за договором споживчого кредиту №11368125000 від 04 липня 2008 року укладеним між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON], який передбачав виконання його до 03 липня 2028 року, тобто майже ще 10 років, що є істотною обставиною. Крім того, відповідно до заперечень наданих первісним позивачем ним визнано, що про добровільний порядок розірвання договору з цих підстав вони з відповідачем [PERSON] не домовилися. Статтею 652 ЦК України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною 4 цієї статті, за наявності одночасно таких умов: - в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; - зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; -виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; - із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Тому з огляду на вищезазначене слід задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Щодо судових витрат за первісним позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», то з поданих уточнень до позовної заяви вбачається, що судові витрати сплачені відповідачем на користь позивача, тому відповідно до поданої заяви зменшені позовні вимоги в частині стягнення судового збору з відповідачів.

Outcome: approved