Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

18.08.2017 позивач звернулась до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд : стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було в 2001 році розірвано. Після розірвання шлюбу проживали з відповідачем разом та перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач проживає окремо та жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з врахуванням змін в законодавстві стосовно мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не надходило. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши заяву та матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 27 грудня 1991 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13 березня 2001 року було розірвано, про що в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу ЗАГС Автозаводського РУЮ м.Кременчука зроблено запис за № 185, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу відповідно (а.с.5,6). З пояснень позивача встановлено, що сторони після розірвання шлюбу проживали разом та перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданий 26 лютого 2007 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (а.с.4). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 20-36-1721 від 17.08.2017 року, виданої Реєстраційною службою Бориспільської міської ради, та відповідно копії паспорта [PERSON].( а.с.2,7), малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована разом зі своєю матір'ю, позивачем у справі, за адресою : [ADDRESS]. Та обставина, що малолітня донька сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, чинній з 08.06.2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини, суду надано не було. З урахуванням викладених, встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що за матеріальним станом відповідача, який є особою працездатного віку, інших утриманців не має, заперечень проти позову не подав, він може сплачувати аліменти в визначеному позивачем розмірі 1/4 частки його заробітку. Суд стягує аліменти від дня пред'явлення позову, що передбачено ст.191 Сімейного кодексу України. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved