Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

18.10.2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Печерський А.Т., звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Добропільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України та [INFO] у м. Донецьку народила дитину чоловічої статі [PERSON] , вагою 3740,00 грамів. Заявниця звернулась до Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою отримання свідоцтва про народження сина, проте в усній формі було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею було пред`явлено документ, форма якого не відповідає вимогам чинного законодавства України. Таким чином, заявниця не має змоги зареєструвати народження своєї дитини у встановленому законом порядку. Встановлення факту народження дитини необхідно [PERSON] для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини, згідно вимог діючого законодавства України. У зв`язку з викладеним, просить суд встановити факт народження нею дитини чоловічої статі [INFO] , першу за рахунком, в м. Донецьк, Україна. Заявник [PERSON] та її представник, адвокат Печерський А.Т., в судове засідання не з`явились, але 05.11.2021 року від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі та без участі заявника, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, але 29.10.2021 року від начальника відділу надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи, вивчивши фотознімок та письмові пояснення свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, судом встановлено наступне. Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. [PERSON] є громадянкою України, про що свідчить додана до матеріалів справи копія паспорту серії [NUMBER] , виданого 16.02.2000 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. Як було зазначено [PERSON] у заяві про встановлення факту народження дитини, вона [INFO] в м. Донецьк народила дитину чоловічої статі, вагою 3740,00 грамів. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.08.2021 року Донецьким міським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції, так званої «донецької народної республіки», актовий запис №126 та копії медичного свідоцтва про народження №785/1020 від 27.07.2021 року, вбачається фіксування факту народження громадянкою [PERSON] дитини чоловічої статі [INFO] . Вказані копії свідоцтва про народження та медичного свідоцтва про народження видані закладами, що розташовані на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території. До матеріалів справи було долучено фотознімок на якому зображена заявниця [PERSON] разом з невідомим чоловіком, який тримає на руках новонароджену дитину. Адвокат Печерський А.Т. до своєї заяви про розгляд справи у його відсутність також долучив письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] від 05.11.2021 року. З письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що останній підтверджує той факт, що заявниця [PERSON] проживає в м. Донецьку у сусідньому будинку по [ADDRESS] та в липні 2021 року остання народила хлопчика, якого назвала [PERSON] . [PERSON] з її сином часто зустрічає на вулиці під час прогулянки зі своїм сином. Письмові пояснення свідка [PERSON] від 05.11.2021 року є аналогічними за змістом поясненням свідка [PERSON] . З повідомлення начальника Добропільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №233/217/13/21/21 від 26.10.2021 року вбачається, що актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , в архіві відділу не виявлено, перевірку також проведено у Державно реєстрі актів цивільного стану громадян. Також зазначено, що громадянка [PERSON] , [INFO] , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян у шлюбі не перебуває. Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. №1207-VII, із змінами від 26.03.2021р., (у редакції чинній на момент звернення заявника з заявою), будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Також, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», місцевим державним адміністраціям було рекомендовано забезпечити до 01.12.2014 року переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності. У зв`язку з цим деякі лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я не здійснили переміщення, не змінили юридичної адреси та продовжили виконувати свої повноваження на тимчасово неконтрольованій території. Медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження закладами охорони здоров`я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населенні пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України). Нормою ч. 1 ст. 294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Аналізуючи вказані приписи законодавства, суд приходить до висновку, що надані заявницею свідоцтво про народження та медичне свідоцтво про народження, видані закладами на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, тому зазначені документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Між тим, суд приймає до уваги роз`яснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ про застосування положень ЦПК України стосовно особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, що викладені у листі від 15.04.2016 року №9-1130/0/4-16, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також справах проти Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilasku and Others v. Moldova and Russia»), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, із врахуванням «намібійського винятку», приходить до висновку, що рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України, щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на непідконтрольній території. Водночас, відповідно до абз. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Отже, зважаючи на викладені законодавчі приписи, суд приймає як належний доказ документи, що підтверджують факт народження у громадянки [PERSON] дитини чоловічої статі [INFO] на тимчасово окупованій території. При цьому, суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п. 18 Постанови Пленуму №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», згідно якої, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Підсумовуючи викладене, судом встановлено, про наявність факту народження громадянкою України [PERSON] , [INFO] , уродженкою міста Донецьк, дитини чоловічої статі [INFO] в м. Донецьк, Україна. На підставі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та

Outcome: approved