Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

19.02.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом, який в подальшому був уточнений, зазначаючи, що 16.05.2018 року в м. Дніпрі на перехресті вул. Байкальської та вул. Образцова сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «CheryA15 Amylet», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , власник автомобіля [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 2114», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 17.05.2018 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого кредитор передав новому кредитору право вимоги до осіб, відповідальних за завдання матеріальної шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.6 Договору для реалізації права відступлення вимоги 17.05.2018 року відповідачем на ім`я позивача була видана нотаріально посвідчена довіреність. Сторони погодили, що якщо результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення іншого учасника ДТП буде визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення по факту ДТП, то кредитор зобов`язаний відшкодувати новому кредитору всі фактично понесені ним витрати, пов`язані із виконанням договору. На виконання вимог Договору позивачем було вчинено дії щодо отримання страхового відшкодування, а саме повідомлення МТСБУ про ДТП та надано відповідний пакет документів для виплати страхового відшкодування, що підтверджується описом-вкладення від 17.05.2018 року. Також позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку, спричиненого власнику КТЗ автомобіля «CheryA15 Amylet», державний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП.За складання звіту експерта №2806/18/18 позивачем було сплачено 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату наданих експертних послуг. Як стало відомо позивачу, згідно з постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2018 року у справі №202/3047/18 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала чинності 18.06.2018 року. Отже , починаючи з 18.06.2018 року у відповідача виник обов`язок щодо відшкодування позивачу всіх фактично понесених витрат в розмірі 2500 грн. Досудова вимога, яка була направлена відповідачу щодо відшкодування понесених позивачем фактичних витрат залишена без задоволення. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь за договором відступлення вимоги від 17.05.2018 року витрати на сплату послуг експерта автотоварознавця в сумі 2500 грн., пеню за порушення зобов`язань в сумі 9025,00 грн. та судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., в всього 12293,40 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2019 року, головуючим у справі визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачав судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Заперечуючи проти позову, представник відповідача надав відзив на позов, в якому вказав, що 08 червня 2018 року [PERSON] була припинена дія довіреності, якою він уповноважував діяти в його інтересах [PERSON] у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 16.05.2018 року. Звернула увагу суду на те, що [PERSON] не міг передати права та обов`язки кредитора, оскільки відповідно до постанови серії АР №821550 про накладання адміністративного стягнення [PERSON] було визнано винуватим за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Позивачу було добре відомо про вищевказану постанову, але він ввів в оману [PERSON] про можливість надати допомогу щодо відшкодування та стягнення матеріальних збитків. Ремонтні роботи по відновленню пошкодженого автомобіля були розпочаті 20 травня 2018 року та станом на 08 червня 2018 року автомобіль [PERSON] уже був на 90 відсотків відремонтований. Експерт не міг бачити пошкоджений автомобіль, його бачив [PERSON] лише у день ДТП 17 травня 2018 року, але він не експерт. В той день [PERSON] і робив фотознімки автомобіля. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.05.2018 року в м. Дніпрі на перехресті вул. Байкальської та вул. Образцова сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «CheryA15 Amylet», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , власник автомобіля [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 2114», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Транспортний засіб «ВАЗ 2114», державний номер [NUMBER] не був забезпечений страховим полісом. 17.05.2018 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого кредитор передав новому кредитору право вимоги до осіб, відповідальних за завдання матеріальної шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.6 Договору для реалізації права відступлення вимоги 17.05.2018 року відповідачем на ім`я позивача була видана нотаріально посвідчена довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучер А.А., та зареєстрована в реєстрі за №1735. Згідно з п.14 Договору у разі дострокового розірвання теперішнього договору з ініціативи кредитора, та/або скасування довіреності, останній зобов`язаний відшкодувати Новому кредитору всі фактично понесені ним витрати у зв`язку з виконанням цього договору. За неналежне виконання Кредитором свого обов`язку по поверненню понесених Новим Кредитором витрат згідно з умовами п.15 цього договору, Кредитор сплачує Новому кредитору пеню в розмірі 1% за кожен день порушення зобов`язань з повернення Новому кредитору від фактично понесених витрат ( п.16 Договору). Згідно з п.15 Договору Сторони теперішнього договору погодили, що якщо за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення з приводу скоєння дорожньо-транспортної пригоди, зазначеної у п.1 цього договору, судом визнано винним Кредитора та/або іншого учасника ДТП буде визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення по факту вищезазначеного ДТП, то Кредитор зобов`язаний відшкодувати Новому кредитору всі фактично понесені ним витрати пов`язані із виконанням договору. Оскільки між позивачем та відповідачем був укладений договір відступлення права вимоги до осіб, відповідальних за завдання майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а пунктом 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена можливість виплати страхового відшкодування іншій особі, яка має право на його отриманнято відповідно до ст.35, та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] 17.05.2019 року звернувся із заявою до МТМБУ з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою. Згідно з листом МТСБУ від 05.06.2018 року за №3.1-05/17609, просило направити копію постанови суду, яка набрала законної сили, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Відповідно до Постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі про адміністративне правопорушення №202/3047/18 від 07 червня 2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП. Постанова набрала чинності 18 червня 2018 року. [PERSON] 07.06.2018 року було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню суми матеріального збитку спричиненого власнику КТЗ автомобіля «CheryA15 Amylet», державний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП.За складання звіту експерта №2806/18/18 позивачем було сплачено 2500,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату наданих експертних послуг. Листом від 20.07.2018 року за №3.1-05/23609 МТСБУ відмовило [PERSON] в виплаті відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки вина іншого учасника ДТП не підтверджується. Щодо твердження представника відповідача про невідповідність договору відступлення права вимоги нормам чинного законодавства. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Згідно зст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст.202 ЦПК України правочин є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами) або судом на вимогу однієї або обох сторін. Згідно зі ст.215 ЦПК України, підставою н едійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України. Стаття ст.203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи із вищевикладеного, Договір відступлення права вимоги від 17.05.2018 року відповідає діючому законодавству, згоду з усіма умовами Договору відступлення вимоги від 17.05.2018 року [PERSON] і [PERSON] засвідчили своїми підписами, договір недійсним не визнавався, а тому його виконання є обов`язковим для сторін. В судовому засіданні встановлено, що 08 червня 2018 року [PERSON] скасував довіреність, видану на ім`я повіреного [PERSON] , про що посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріально округу Шабашовим О.В., зареєстровано в реєстрі за №1040 ( а.с.38-39). Згідно з ч.7 Договору відступлення права вимоги від 17 травня 2018 року після підписання теперішнього договору, у разі отримання Кредитором страхового відшкодування (регламентної виплати) по зазначеному у п.2 цього Договору страховому випадку, або дострокового скасування довіреності, яка видана Кредитором на виконання умов п.6 цього договору, або отримання від винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, або від будь-якої іншої особи, що в силу закону несе відповідальність перед Кредитором за спричиненні винною особою збитки, компенсації матеріального збитку, кредитор зобов`язаний на протязі двох днів передати Новому Кредитору отримане відшкодування та/або повідомити про скасування довіреності. Відповідно до п.14 Договору у разі дострокового розірвання теперішнього договору з ініціативи Кредитора, та/або скасування довіреності, останній зобов`язаний відшкодувати Новому Кредитору всі фактично понесені ним витрати у зв`язку із виконання цього договору. Відповідно до ч.2 ч.3 ст.249 ЦК України, особа яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про належне повідомлення [PERSON] про скасування довіреності, оскільки це не підтверджується жодним належним доказом по справі. Стаття 81 ЦПК України покладає на кожну з сторін обов`язок доказування і подання доказів. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як вбачається із матеріалів справи, огляд автомобіля «CheryA15 Amylet», державний номер [NUMBER] судовим експертом Дроздовим Ю.В . було здійснено 07.06.2018 року, що підтверджується висновком експерта №0404 від 21.06.2018 року та протоколом огляду КТЗ від 047.06.2018 року, до скасування довіреності. 05.02.2019 року [PERSON] було направлено на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо вжиття невідкладних заходів стосовно відшкодування фактично понесених позивачем витрат в розмірі 2500 грн. та зазначена вимога отримана [PERSON] , однак ним не відшкодована. Постанова Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2018 року набрала чинності 18.06.2018 року, то починаючи з 18.06.2018 року у [PERSON] виник обов`язок щодо відшкодування позивачу всіх фактично понесених ним витрат, в розмірі 2500,00 грн., а також сплати пені за кожен день порушення зобов`язань з повернення фактично понесених витрат в розмірі 9025,00 грн. ( з 18.06.2018 року по 14.06.2019 року за 361 день. 2500 х 0,01% х 361). Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача найшли своє підтвердження в судовому засіданні законні та підлягають задоволенню. Що стосується питання розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved