Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

18.12.2017 позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути в порядку регресу понесені витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 20 000,00 грн., та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 02.06.2016 між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8740368. Забезпеченим транспортним засобом є БМВ з д.н.з. [NUMBER]. 16.03.2017 по перехр. пров. Індустріального і вул. Дашавській в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу БМВ з д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та ТЗ «Форд» з д.н.з. [NUMBER]. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений транспортний засіб «Форд» з д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 13.06.2017, винною у скоєнні ДТП, що сталася 16.03.2017, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Форд» з д.н.з. [NUMBER], згідно ремонтної калькуляції № 03537_01 від 03.04.2017, становить 101 371,56 грн. В зв'язку із зазначеним, ПАТ «Страхова група «ТАС» складено розрахунок суми страхового відшкодування і Страховий акт по справі Р0906/03537/01/2017/53 на суму 20 000,00 грн., яку було виплачено на користь потерпілого. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 18.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 20.12.2017 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. 17.01.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 05.02.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 03.04.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін на 12.07.2018. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної, останній просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялись на її адресу за місцем проживання, не були отримані відповідачем та повернуті на адресу суду. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.03.2017, [PERSON], керуючи автомобілем «БМВ» з д.н.з. [NUMBER], на перехресті вул. Дашавській та пров. Індустріального в м. Києві , не дотримуючись безпечної дистанції здійснила зіткнення з автомобілем «Форд» з д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд» з д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 13.06.2017, винною у скоєнні ДТП, що сталася 16.03.2017, було визнано [PERSON] та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340,00 грн. (а.с.6) Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «БМВ» з д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС», згідно полісу № АЕ 8740368, діючий поліс на 16.03.2017 (а.с.5). Розмір завданих збитків власнику автомобіля «Форд» з д.н.з. [NUMBER], згідно ремонтної калькуляції № 03537_01 від 03.04.2017, становить 101 371,56 грн.(а.с.7-8) Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Судом встановлено, що власник пошкодженого автомобіля 10.07.2017 з метою отримання відшкодування, звернулася до ПАТ «Страхова група «ТАС» з відповідною заявою (а.с.9) Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи. Відповідно до страхового акту та розрахунку ПАТ «Страхова група «ТАС» сплатила на користь потерілої страхове відшкодування в сумі 20 000,00 грн. (а.с.13). Згідно п. в) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 13.06.2017 вбачається, що [PERSON] самовільно залишила місце ДТП, що сталася 16.03.2017. З огляду на викладене вище та враховуючи те, що відповідачем не надано доказів на спростування самовільного залишення місця ДТП, а тому суд вважає обгрунтованими доводи позивача в обгрунтування право регресної вимоги до відповідача за вказаних вище обставин. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 20 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 600,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ «Страхова група «ТАС» підлягає задоволенню.

Outcome: approved