Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

18.12.2018 року [PERSON] звернувся із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви він послався на те, що є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] Заявник стверджував, що на час відкриття спадщини постійно проживав разом із батьком, фактично прийняв спадщину після його смерті, однак, до нотаріальної контори у визначений законом строк з метою прийняття спадщини після смерті батька не звернувся. Постановою нотаріуса від 15.03.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні докази фактичного вступу в управління спадковим майном. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав. Заінтересовані особи - в судове засідання не з`явились, повідомлені про розгляд справи належним чином в порядку статей 128-130 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа відповідно до ст. 3 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер (свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області). Після смерті останнього залишилось спадкове майно. За життя [PERSON] заповіту не складав. Вищевказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №99/2018. Заявник на час смерті батька фактично проживав з батьком разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство та побут, [PERSON] доглядав за батьком, піклувався та надавав усіляку допомогу, між ними були тісні родинні відносини. Вказані обставини підтверджуються актом дільниці №5 від 26.11.2018 року, показаннями допитаних в процесі розгляду справи свідків [PERSON] , [PERSON] та заявника допитаного за його згодою в якості свідка. 06.02.2018 року заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк про відмову від спадщини не заявляв. 15.03.2018 року державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м.Одесі Погребняку І.Г. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії) за відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини. Згідно із ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зазначене узгоджується із п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», за яким діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Від встановлення даного юридичного факту залежить зміна майнових прав заявника, досудовий порядок встановлення якого законом не передбачений. Встановлення юридичного факту не пов`язано із наступним вирішенням спору про право. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника із [PERSON] на час відкриття спадщини - 16.03.2017 року.

Outcome: approved