Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

18 грудня 2015 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи в ньому понад шість місяців без поважних причин. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що на балансі управління перебувають виробничо-технічні будівлі, житлові будинки, вокзали та інші службово-технічні будівлі та споруди станцій, котельні, спортивно-оздоровчі заклади, транспортні засоби, споруди і обладнання систем водопостачання, водовідведення та очистки, інженерні мережі, будівельні машини та механізми, інше майно. Так, на балансі знаходиться гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] на підставі ордеру від 29.04.2010 року №2 був поселений на 1 ліжко-місце у гуртожиток та значиться зареєстрованим з 28.05.2010 року. На відповідача було відкрито особовий рахунок [NUMBER] для проведення оплати за користування жилою площею і за комунальні послуги. Відповідач у гуртожитку не проживає з 01.12.2012 року, місце його знаходження не відоме, виділена йому частина кімнати тривалий час пустує, плата за комунальні послуги не сплачується. Особисті речі відповідача у кімнаті відсутні. Представник позивача посилається на ті обставини, що побідна ситуація порушує права інших працівників, які мають право на поселення у гуртожитку, позбавляє можливості вселити та зареєструвати їх місце проживання. Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - одним ліжко-місцем в буд [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» від 29.01.2015 року №08, у зв'язку з чим, суд вважає за можливо застосувати положення ст.ст. 224-225 ЦПК України, розглянути справу заочно. Беручи до уваги письмові пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що на балансі Державного підприємства «Придніпровська залізниця» знаходиться гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідач [PERSON] був поселений на 1 ліжко-місце у гуртожиток за адресою: [ADDRESS], значиться зареєстрованим з 28.05.2010 року, що підтверджується ордером від 29.04.2010 року №2, що підтверджується довідкою ДП «Придніпровська залізниця» (а.с. 5, 15). З 01.12.2012 року відповідач у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] не проживає, що підтверджується рапортом завідуючого гуртожитком (а.с. 16). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Житловим кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Судом встановлено, що відповідач не мешкають в гуртожитку з 01.12.2012 року, його місце мешкання не відомо. Відсутність відповідача за місцем реєстрації понад встановлені терміни порушують права інших працівників підприємства, позбавляє позивача можливості вселити та зареєструвати їх місце проживання. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, отже - підлягає задоволенню.

Outcome: approved