Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

19.06.2018 року КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 13792 грн. 59 коп., судові витрати. Як на підставу позову посилається на те, що КП «Харківводоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до квартири за місцем проживання відповідачів. Враховуючи, що послуги з централізованого водопостачання та водовідведення відповідачами вчасно не оплачувались, то за період з 01.02.2014 по 31.05.2018 року виникла заборгованість, з урахуванням інфляційних втрат та 3-х відсотків річних, у сумі 13792 грн. 59 коп. Ухвалою суду від 22.06.2018 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 20.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27.11.2018 до суду від представника [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просила застосувати строк позовної давності до заборгованості за період з 01.02.2014 по 31.05.2015 року, та визнає вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2015 по 31.05.2018 в сумі 10\~776 грн. 98 коп., а саме за послуги з водопостачання 4899,69 грн., за послуги з водовідведення 3710,34 грн., інфляційні втрати 1741,42 грн., 3% річних від простроченої суми 425,53 грн.; вирішити питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 881 грн., враховуючи, що відповідач позов визнав. 10.12.2018 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, у якій позивач зазначив, що застосування строку позовної давності не припиняє зобовязання щодо погашення заборгованості за надані послуги, просив задовольнити позов в повному обсязі. Оскільки відповідач визнає лише частину позовних вимог, то підстави для повернення з Державного бюджету 50% сплаченого судового збору відсутні. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили. Суд вважає необхідним розглянути справу у відсутність відповідачів, враховуючи неодноразові їх неявки, наявності відзиву на позов. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником відповідача [PERSON] у відзиві, в квартирі [ADDRESS] проживають та зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], а також малолітній [PERSON], [INFO]. Вказані особи, як споживачі, отримують послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал», відкрито особовий рахунок №20576. Як вбачається з довідки-картки абоненту, відповідачі сплачують надані послуги періодично, однак не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачами, про що свідчить часткова оплата відповідачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, - не звільняє відповідачів від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Тобто, відповідачі отримували надані позивачем послуги та частково їх оплачували, а позивач надав та продовжував надавати вказані послуги, матеріали справи не містяться звернення відповідачів у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг. Таким чином, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів від оплати послуг. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. В місті Харкові питання, щодо визначення виконавця послуг вирішено Харківською міською радою. Рішенням Харківської міської ради від 16.05.2012 р. №286 визначено виконавцем послуг в житловому фонді міста з централізованого постачання холодної води та водовідведення комунальне підприємство «Харківводоканал». Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до п.1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 1 липня 1994 року, тарифи на користування водою від комунальних водопроводів та приймання стічних вод до комунальної каналізації визначаються згідно з чинним законодавством України без будь-яких додаткових узгоджень з абонентами розмірів цих тарифів та термінів їх введення. Згідно з п.п. 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Обов'язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. На підставі викладеного, у відповідачів виникли зобовязання щодо сплати заборгованості за надані комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.625 ЦК України надання житлово-комунальних послуг та оплата таких є зобов'язальним правовідношенням, а в даному випадку - грошовим зобов'язанням з боку отримувачів послуг. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в разі невиконання якого по здійсненню оплати на таке поширюється ч.2 ст.625 ЦК України про цивільно-правову відповідальність за прострочення виконаного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат утворилася заборгованість у сумі 13792 грн. 59 коп., а саме: за послуги з централізованого водопостачання (за період з 01.09.2014 року по 31.05.2018 року) 6546 грн. 89 коп.; за послуги з централізованого водовідведення (за період з 01.02.2014 року по 31.05.2018 року) - 5078 грн. 75 коп.; інфляційні втрати (за період з 01.06.2015 по 31.05.2018) 1741 грн. 42 коп.; 3% річних від простроченої суми (за період з 01.06.2015 по 31.05.2018) 425 грн. 53 коп. Відповідач [PERSON] просила застосувати трьохрічний строк позовної давності та відмовити у позові в цій частині у звязку з пропуском строку. Відповідно до\~ст.ст.\~256,\~257\~ЦК України\~позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом свого права про стягнення заборгованості 16.06.2018, то позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з 01.06.2015 року. У звязку з цим, позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2014 року до 31.05.2015 року задоволенню не підлягають у звязку з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Згідно з довідкою розрахунком заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат утворилася за період з 01.06.2015 року по 31.05.2018 року заборгованість у сумі 11484 грн. 91 коп., а саме: за послуги з централізованого водопостачання - 5431 грн. 39 коп.; за послуги з централізованого водовідведення - 3886 грн. 57 коп.; інфляційні втрати 1741 грн. 42 коп.; 3% річних від простроченої суми 425 грн. 53 коп. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості підлягають частковому задоволенню у сумі 11484 грн. 91 коп. з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.06.2015 року по 31.05.2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. У звязку з необхідністю розгляду справи представник позивача вчиняв процесуальні дії шляхом направлення 06.12.2018 відповідачам відповідей на відзив, що підтверджується квитанціями «Уркпошти» від 06.12.2018 року на суму по 13 грн. 00 коп. У звязку з цим, з відповідачів у рівних частках підлягає стягненню на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог по 10,83 грн. з кожного (23 х 11484,91 / 13792,59; 21,65/2). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ставка судового збору при зверненні позивача до суду складала 1762 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то з відповідачів у рівних частках підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір по 733 грн. 60 коп. з кожного (1762 х 11484,91 / 13792,59 = 1467,19 / 2). Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При цьому, посилання відповідача на повернення з Державного бюджету 50% сплаченого судового збору, не підлягає застосуванню, оскільки положення ч. 1 ст. 142 ЦПК підлягає застосуванню у разі визнання позову, однак відповідачами позов визнано не було. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial