Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

18.12.2019 року [PERSON] до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.01.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 07. Від шлюбу дітей не мають. Вказує, що спільне життя із відповідачем [PERSON] не склалося, так як у них виявились діаметрально протилежні погляди на цінності у житті та шлюб. Відповідачка не цікавиться інтересами сімї, на протязі останніх двох років зловживає спиртними напоями, що стало причиною виникнення між ними систематичних сварок та скандалів. З кінця листопада 2018 року між ними припинені шлюбні стосунки і з вказаного часу вони перестали вести спільне господарство. Здійснити розірвання шлюбу в добровільному порядку відповідачка не бажає. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 22 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму [PERSON] міськрайонного управління юстиції Харківської області, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 07. У відповідності до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що сумісне подружнє життя не склалось через різні погляди на життя, різні інтереси, часті сварки. Шлюбні стосунки припинені з листопада 2018 року. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~-\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка побажала залишити шлюбне прізвище Король. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 704,80 грн. залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved