overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

19.12.2016 року КП Водоканал звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації у розмірі 20\~681,06 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі № 4 в будинку № 106 А по вул. Космічній в м. Запоріжжя. КП Водоканал надало відповідачам послуги по постачанню води і здійснювало прийняття стоків в комунальну каналізацію. Відповідачі користуються послугами КП Водоканал, але оплату за послуги підприємства вносять не в повному обсязі, і тому за період з 01.09.2003 року по 30.04.2014 року у них перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 20\~681, 06 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації у розмірі 20\~681,06 грн. та судові витрати, сплачені ним при подачі позову до суду. \~ Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про отримання представником позивача судової повістки про виклик до суду, про причину неявки суд не повідомив, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, також просить суд винести заочне рішення у разі неявки відповідачів. Відповідачі [PERSON], [PERSON]С у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення про отримання відповідачами судових повісток про виклик до суду, про причину неявки суд не повідомили, заяви про відкладення судового засідання суду не надали. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачам належним чином. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

19.12.2016 року ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.01.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.10.2016 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 61101,65 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 30.04.2009 року ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є позивач, і відповідач уклали договір, за яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000,00 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 7980,30 грн.; по відсоткам за користування кредитом 46785,56грн.; заборгованість за пенею та комісією 2950,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 2885,79 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі 61101,65 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

19.12.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 20470,93грн. за кредитним договором б/н від 26.03.2014 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. До теперішнього часу зобовязання позичальником за вищевказаним кредитним договором не виконані, у звязку з чим, станом на 22.11.2016 року виникла заборгованість в сумі 20470,93 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, постановивши заочне рішення (а.с. 2). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим конвертом з відповідними відмітками (а.с. 49), копією аркуша з газети з оголошенням про час та дату судового засідання (а.с. 51),заперечень проти позову або будь-яких клопотань стосовно заявлених вимог до суду не надсилав. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

19.12.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду\~ з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 02 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 34. Від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, в звязку тривалим проживанням їх окремо один від одного. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву, згідно якої просить суд розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, термін для примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Кордубайло» (а.с.15). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився та надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, термін для примирення просить не надавати (а.с.16). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.04.2015 року. Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 34. Від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спору про спільне майно не заявлено. Сімейні стосунки припинені. Подальше збереження шлюбу сторін суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем позовних вимог позивача не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

19.12.2016 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - Карповецької сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що тітка позивача - [PERSON] померла [INFO] року і після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,46 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,84 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані на території Карповецької сільської ради, Чуднівського району Житомирської області. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, немає. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач - Карповецька сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Карповецька сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

19.12.2016 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - П'ятківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті - [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом, однак не може оформити своїх спадкових прав після смерті заповідача, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивач звернулась із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом до приватного нотаріуса Чуднівського районного нотаріального округу Житомирської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач - П'ятківська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої П'ятківська сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

19.12.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.\~\~\~\~\~\~ Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Останнім часом відповідач ухиляється від утримання сина, тому позивач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.16). У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який, відповідно до довідки про склад сім'ї від 14.11.2016 року, проживає разом з позивачем (а.с. 6, 7, 8). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у заявленому розмірі, суду не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. Згідно ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 08.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київськійобласті між ним та відповідачкою укладено шлюб, від якого мають дочку [PERSON]. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивач вважає, що збереження сімї не можливе, сторони проживають окремо, тому позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, просить слухати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 301(а.с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ Київської області (а.с.5). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 17 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від подружнього життя мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. Сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. За таких обставин позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачкою. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання позивач не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, заяву відповідачки, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та Ріпко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис 84 (а.с. 7). Від подружнього життя мають дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 331978, виданого повторно 20.07.2016 року Відділом ДРАЦС Фастівського МРУЮ Київської області (а.с. 9) та дочку [PERSON], 30.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК №331979, виданого повторно 20.07.2016 року відділом ДРАЦС Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с. 8). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved