Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за період з 23 липня 2012 року по 30 червня 2014 року [PERSON] безпідставно отримано пенсію по втраті годувальника в сумі 51 654,98 грн., у зв'язку із неповідомленням про факт отримання допомоги як одинока матір та не надання свідоцтва про розлучення, що призвело до матеріальних збитків, у зв'язку із чим, позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на свою користь суму безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 51 654,98 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки свого представника не повідомляв. Письмових заяв про розгляд справи без присутності свого представника не надсилав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі (а.с.24). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], зареєстрованим 05 березня 1987 року. Даний шлюб було припинено 21 липня 1992 року (а.с.12). Позивачка має дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.23,24). Відомості про батька дітей у актовому записі про народження дітей вказані за заявою матері. [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). [PERSON], [INFO], у період з 01.10.1999 року по 30.06.2014 року перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради та отримувала державну допомогу на дітей одиноким матерям, яку припинено з 01.07.2014 року (а.с.5,14). 28 травня 2013 року [PERSON] зверталась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на двох дітей (а.с.4). На підставі даної заяви [PERSON] фактично було виплачено 51 654,98 грн. пенсії за період з серпня 2013 року по червень 2014 року (а.с.3). Згідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. За ст.. 71 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом. Ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначені джерела формування коштів Пенсійного фонду є, а саме: 1) надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у розмірах, визначених законом, крім частини страхових внесків, що спрямовується до накопичувальної системи пенсійного страхування;2) інвестиційний дохід, який отримується від інвестування резерву коштів для покриття дефіциту бюджету Пенсійного фонду в майбутніх періодах; 3) кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом; 3-1) кошти, сплачені виконавчій дирекції Пенсійного фонду за надання послуг з адміністрування Накопичувального фонду та послуг недержавним пенсійним фондам - суб'єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення;4) суми від фінансових санкцій та пені (крім сум пені, сплачених роботодавцем за несвоєчасне перерахування з його вини сум страхових внесків застрахованої особи до накопичувальної системи пенсійного страхування), застосованих відповідно до цього Закону та інших законів до юридичних та фізичних осіб за порушення встановленого порядку нарахування, обчислення і сплати страхових внесків та використання коштів Пенсійного фонду, а також суми адміністративних стягнень, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за ці порушення; 5) благодійні внески юридичних та фізичних осіб; 6) добровільні внески; 7) інші надходження відповідно до законодавства. Згідно п.1 ч.1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом. З вищевикладеного суд дійшов висновку, що грошові кошти, призначенням яких є виплата пенсії являються власністю держави, які знаходиться в розпорядженні Управління Пенсійного фонду України, відповідно до законодавства. У відповідності до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Згідно ст..181 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», право на допомогу на дітей одиноким матерям (батькам) має мати (батько) дітей у разі смерті одного з батьків, які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника або соціальну пенсію. Відповідно до ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст..318 ЦК України, суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. За ст.. 326 ЦК України, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами. Відповідно до ст..1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст..1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Так, у відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, судом вбачається, що [PERSON] при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника вже отримувала допомогу на дітей в Управлінні праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради як одинока мати, що суперечить чинному законодавству. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку тому підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти в сумі 51 654,98 гривень. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, його вимоги задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 516,55 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved