overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

17 серпня 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 травня 2016 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Однак, сімейне життя не склалося, тому позивачка вважає, що їх сімя розпалась, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем зареєстрований 20 травня 2016 року Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 57. Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2016 року (а.с.6 ). Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.7 ) Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 11 квітня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис №53. Проте сімейні відносини не склалися та з 2013 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. В зв'язку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві додатково пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодний. Спір поділ спільного майна подружжя відсутній. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі в якій позовні вимоги визнала повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачкою, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 11 квітня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №53. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю та наполягали на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2010 року між сторонами був укладений шлюб, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем погіршились, фактично з вересня 2016 року проживають вони окремо. Дитина проживає з нею. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву відповідача вбачається, що він визнає вимоги позивача частково, просить стягувати з нього аліменти в частці від заробітку, оскільки він тимчасово не працює. Крім того, на його утриманні перебуває мати, яка є пенсіонеркою та потребує матеріальної допомоги. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 21 серпня 2010 року уклали шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. З відзиву відповідача вбачається, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Проте, у зв'язку з тимчасовою відсутністю у нього постійного місця роботи, просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки в частці від заробітку. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17 серпня 2018 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що наприкінці 2016 року вона почала фактично проживати з відповідачем. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Дитина проживає з нею. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник відповідача подав до суду заяву, з якої вбачається, що [PERSON] не заперечує проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів (а.с. 31). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. З заяви представника відповідача вбачається, що [PERSON] не заперечує проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів - [PERSON], щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17 серпня 2018 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

17\~серпня 2018\~року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 08.06.2012\~ \~ року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №133. Від даного\~шлюбу сторони\~мають неповнолітню\~дитину - [PERSON]\~ \~, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня\~2015\~ \~ року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне\~господарство не\~ведуть,\~спільного бюджету\~не мають.\~Спору про\~розділ майна,\~що є\~сумісною власністю\~не виникає.\~В звязку\~з цим\~позивач просить\~суд розірвати\~шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 08.06.2012\~ \~ року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №133. Від даного\~шлюбу сторони\~мають неповнолітню\~дитину - [PERSON]\~ \~, [INFO] (а.с.5\~ \~). Спору про\~поділ майна,\~що є\~спільною власністю\~на даний\~час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня\~2015\~ \~ року через різні погляди\~на сімейне\~життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 22 вересня 2012 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку Кіру, [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, подав заяву про розгляд справи без її участі, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не зявився , подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає . В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області , актовий запис № 1153, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Мають спільну дитину - доньку Кіру, [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 352 грн. 40\~ необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO] та призначенням над нею опіки, вказуючи, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра у КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівки». За станом здоров'я вона має потребу в опіці, із-за хвороби не має можливості доглядати за собою та усвідомлювати свої дії. Визнання недієздатності необхідно для оформлення опіки. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2018 року провадження у справі було зупинено в зв'язку з призначенням судово-психіатричної експертизи. 23 жовтня 2018 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта Слов'янської судово-психіатричної лікарні Донецької області № 111 від 25 вересня 2018 року. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримала свою заяву, посилалась на викладені в ній обставини, просила її задовольнити. Представник органу опіки та піклування Кулікова Н.А. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, надала висновок органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради. Вислухавши заявника, з'ясувавши позицію представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], є донькою заявника по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому (а.с.7), та перебуває на обліку у лікаря-психіатра у КЛПЗ «Міський психіатричний диспансер м.Костянтинівки» (а.с.18). [PERSON] встановлено другу групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії ДОН-04 № 038308 від 10 березня 2005 року (а.с.12). Відповідно до п.23 висновку судово-психіатричної експертизи № 111 від 25 вересня 2018 року [PERSON], [INFO], страждає слабоумством в формі помірної розумової відсталості з порушеннями поведінки, в силу виразності захворювання за своїм психічним станом не може розуміти значення власних дій та керувати ними, приймати участі в судовому засіданні змоги не має (а.с.37-41). КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Костянтинівської міської ради» складено довідку ЛКК № 847/1 від 09 серпня 2018 року про те, що [PERSON] може бути опікуном інваліда ІІ групи [PERSON] (а.с.13). 07 листопада 2018 року органом опіки та піклування Костянтинівської міської ради складено висновок-подання про призначення опіки над [PERSON], 1986 року народження, та призначення опікуном [PERSON], 1959 року народження (а.с.43). У відповідності зі ст.39 ЦК України [PERSON] необхідно визнати недієздатною та встановити над нею опіку, відповідно до ст.60 ЦК України та в порядку, передбаченому ст.241 ЦПК України. Заявник [PERSON] є матір'ю хворої [PERSON] та бажає бути її опікуном, доглядати за нею, у зв'язку з чим суд вважає можливим призначити опікуном [PERSON] - [PERSON] На підставі ст.ст.39, 58, 60 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року було відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року було закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримує, просила суд задовольнити вимоги, після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 09 березня 2017 року виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 8. Вона та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та чоловік з жовтня 2017 року не проживають спільно, не підтримують сімейні стосунки, не ведуть сумісне господарство, чоловік покинув сімю через відсутність взаєморозуміння, конфлікти, сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 березня 2017 року виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 8, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Встанволено, що сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з жовтня 2017 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не проживають спільно, позивач втратив почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, після розірвання шлюбу [PERSON] має право надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у звязку з реєстрацією шлюбу. В звязку з вищенаведеним,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що на її ім'я відділом приватизації Хмельницької міської адміністрації 15 квітня 1994 року було видано свідоцтво про право власності на житло виданого на квартиру [ADDRESS]. Однак при видачі свідоцтва було допущено помилку в написані по батькові замість правильного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». З огляду на викладене, заявник просить її вимоги задовольнити та встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло виданого відділом приватизації Хмельницької міської адміністрації 15 квітня 1994 року. Заявник подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Представник заінтересованої особи Управління комунального майна Хмельницької міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив заяву задовольнити. Ідентичну заяву подав також і [PERSON] Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що подану заяву слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] відділом приватизації Хмельницької міської адміністрації 15 квітня 1994 року було видано свідоцтво про право власності на житло на підставі розпорядження №7071 від 15 квітня 1994 року на квартиру [ADDRESS]. Однак при видачі свідоцтва було допущено помилку в написані по батькові заявника, замість правильного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Відповідні обставини підтверджуються копією паспорта [PERSON], з якого вбачається що по батькові її записано як [PERSON], зареєстроване місце проживання заявника до 28 квітня 2005 року співпадало із зазначеним у свідоцтві про право власності на житло, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження заявника, копією свідоцтва про шлюб від 22 листопада 1985 року, копією свідоцтва про народження сина [PERSON], який є співвласником квартири. Враховуючи викладене суд вважає, що підстави для відмови у задоволенні заяви відсутні, оскільки факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло повністю підтверджується зібраними у справі доказами.

Outcome: approved