Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом, яким просила зобов'язати відповідача не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онукою; визначити наступний спосіб її участі у вихованні онуки - [PERSON], [INFO]: систематичні побачення з онукою у вихідні (з п'ятниці після роботи до неділі), святкові дні, в день народження онуки та спільний відпочинок у період її відпустки; зобов'язати відповідача надавати їй інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити її про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин; стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору. 21 вересня 2016 року позивач уточнила позовні вимоги та просить зобов'язати відповідача не перешкоджати їй брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою - [PERSON], [INFO]; визначити їй наступний спосіб участі у вихованні дитини, встановивши систематичні побачення з онукою: кожну першу та третю суботи місяця з 15-00 суботи до 15-00 неділі за її місцем проживання; один тиждень на рік під час її щорічної основної відпустки; щороку у такі святкові та неробочі дні: 6 січня - Різдво Христове, 1 травня - День міжнародної солідарності трудящих, Великдень, Трійця, 24 серпня - День незалежності України; зобов'язати відповідача надавати їй інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити її про це на наступний день з дня настання таких змін; стягнути з відповідача витрати з оплати судового збору. В обґрунтування остаточних позовних вимог позивач зазначає, що з 10 серпня 2013 року її син, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області шлюб між сином та відповідачем розірвано. Рішення набрало законної сили 10 травня 2016 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю. Деякий час вона спілкувалась з дитиною, але з 01 липня 2016 року відповідач перешкоджає їй спілкуватись з онукою, що порушує її права як бабусі. Через наведені обставини звертається до суду з даним позовом. Позивач до зали суду не прибула, надавши заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, підтримує у повному обсязі, на стягнення з відповідача витрат з оплати судового збору не наполягає. Представник позивача до суду не прибув з невідомих причин. Відповідач також до суду не прибула, надала заяву, в якій зазначила, що з уточненими позовними вимогами згодна та не заперечує проти їх задоволення. Щодо стягнення з неї витрат з оплати судового збору просить відмовити, оскільки вона одна виховує двох неповнолітніх дітей, отримує мінімальну заробітну плату та аліменти. Судове засідання просить провести за її відсутності. Представник третьої особи до суду не прибув з невідомих причин. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК країни у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, та підтверджується наданими сторонами доказами, позивач є бабусею [PERSON], [INFO]. Батьками дитини є [PERSON] (син позивача), [PERSON] (відповідач у справі). Дівчинка проживає разом із матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «Житло - Гарант» від 26 серпня 2016 року. Також встановлено, що відповідач має ще одну малолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка також проживає з матір'ю за вказаною вище адресою. У судовому засіданні досліджені характеристики відповідача за місце проживання та роботи, та позивача за місцем роботи, які є позитивними. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батькам своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. За положеннями ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов'язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності. Суд вважає, що позбавлення позивача права щодо її участі у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки може позбавити останню родинних зв'язків з бабою, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, та дійшов висновку, що спілкування бабусі з онукою не створюватиме перешкод нормальному розвитку дитини, запропонований позивачем спосіб участі в повній мірі відповідає віку дитини, її інтересам, та визнається відповідачем. Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач позов визнає у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, всебічно враховуючи інтереси дитини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Проте, враховуючи, що позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача, а відповідач у свою чергу зазначала, що виховує двох малолітніх дітей та просила не покладати на неї судові витрати, суд вважає можливим залишити судовий збір за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved