Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

19.03.2019 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] (далі - будинок, будівля). 01.01.2006 року між нею та ТзОВ «М.Ж.К.» було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд з утримання будинків та прибудинкових територій (далі - Договір про надання послуг), за умовами якого відповідач зобов`язався здійснювати утримання будинку, в якому вона проживає, та його прибудинкової території. Одним з обов`язків ТзОВ «М.Ж . К.», згідно Договору про надання послуг, є, зокрема, здійснення поточного ремонту конструктивних елементів будівлі. Так, в наприкінці жовтня 2012 року внаслідок неналежного стану покрівлі будинку відбулося затоплення належної їй квартири, про що вона проінформувала відповідача, одночасно висловивши прохання про ремонт покрівлі. У відповідь на її звернення ТзОВ «М.Ж.К.» повідомив, що ремонт будівлі потребує капітального ремонту, оскільки ремонт в окремих її місцях позитивного результату не дасть. З відповідь також слідує, що проведення ремонту покрівлі будинку можливе на умовах спів фінансування, а саме: мешканці квартир № [ADDRESS] та [ADDRESS] будинку ( над якими необхідно здійснити ремонт покрівлі) надають кошти в сумі 6504 грн. на будівельні матеріали, а ТзОВ «М.Ж.К.», зі своєї сторони, їх закупляє та виконує відповідні роботи. Вказує, що згідно акту обстеження її квартири від 31.10.2012 року встановлено, що дощовою водою підтоплені окремі приміщення квартири, а саме: стеля кухні, ванної та кімнати, з причини неналежного стану руберойдової покрівлі, яка потребує ремонту. У лютому 2013 року відбулося повторне затоплення її квартири, про що складено відповідний акт обстеження квартири, яким зафіксовано підтоплення дощовою водою або таненням снігу наступних приміщень квартири: кімнати, ванної та кухні. Причиною даного підтоплення був неналежний стан руберойдової покрівлі. В зв`язку з повторним підтопленням квартири, вона повторно звернулася до відповідача з повідомленням про зазначені обставини, однак отримала відповідь аналогічну попередній. Надалі, з цих же причин, підтоплення стелі її квартири відбувалися у липні 2014 року та в червні 2017 року. На її чергове звернення 13.07.2017 року до відповідача, у якому вона просила провести ремонт покрівлі будівлі, її було повідомлено, що такий ремонт було проведено. Зазначає, що даний ремонт полягав у частковому латанні руберойдової покрівлі будинку та встановлення на технічному поверсі ємкостей, в які стікала дощова та тала вода. Разом з тим, в липні 2018 року, внаслідок проведення «так званого ремонту», мали місце чергові підтоплення її квартири 15.07.2018 року, 18.07.2018 року та 31.07.2018 року, про що було складено відповідні акти обстеження її квартири та якими встановлено одну і ту ж причину підтоплення - неналежний стан покрівлі будинку. Крім того, такі ситуації мали місце й у грудні 2018 року та лютому 2019 року внаслідок танення снігу. Вказує, що покрівля будинку над її квартирою наразі перебуває в аварійному стані. В свою чергу, нею належним чином виконуються умови Договору про надання послуг, будь-яка заборгованість по сплаті послуг відсутня, однак ТзОВ «М.Ж.К.» свої обов`язки по належному утриманню будинку та здійснення ремонтних робіт не виконує. Так, загальний розмір матеріальної шкоди, спричиненої затопленням належній їй квартирі, становить 20192,84 грн., що складається з 16326,12 грн. вартості ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень її приміщень та 3866,72 грн. вартості заниження якості меблів. На її думку, вказану суму коштів має відшкодувати саме відповідач, оскільки між завданою їй шкодою та діями/бездіяльністю ТзОВ «М.Ж.К.» є причинно-наслідковий зв`язок. Крім того, такими діями/бездіяльністю відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні нормального ритму її життя, погіршення умов проживання, у нервових переживаннях та в необхідності затрат додаткового часу і зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди вона оцінює в сумі 7600 грн. Враховуючи наведене, просить суд зобов`язати відповідача провести капітальний ремонт покрівлі будинку над квартирою, за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з ТзОВ «М.Ж.К.» на свою користь 20192,84 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 7600 грн. моральної шкоди, а також понесені нею судові витрати, які складаються з: 2914 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, 1238,16 грн. витрат на проведення експертного товарознавчого дослідження та 7500 витрат на професійну правничу допомогу. 28.05.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, датований 12.04.2019 року за № 217/6, відповідно до якого ТзОВ «М.Ж.К.» вважає позов безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Так, ТзОВ «М.Ж.К.» було встановлено, що покрівля будинку дійсно потребує капітального ремонту. Зазначає, що за період з 2010 по 2018 роки вартість наданих послуг мешканцям будинку становить 955409,27 грн., сума яка оплачена мешканцями - 903486,31 грн., тобто на 51922,96 грн. менше, ніж фактично надано послуг. Крім того, капітальний ремонт покрівлі здійснюється за рахунок бюджетних коштів, які не надходили, а тому ТзОВ «М.Ж.К.» пропонувало позивачці ремонт покрівлі на умовах спів фінансування, зокрема: мешканці купують матеріали, а відповідач виконує роботи. Однак, будь-якої згоди позивачки щодо здійснення ремонту покрівлі на умовах спів фінансування не надійшло. В липні 2017 року ТзОВ «М.Ж.К.» власними засобами було здійснено ремонт покрівлі будинку в окремих місцях над належною [PERSON] квартирою, про що останню було повідомлено та надано акт приймання виконаних будівельних робіт. Разом з тим, відповідачем було домовлено зі спеціалістами про проведення обстеження та реставрацію меблів позивачки, проте від [PERSON] будь-якої згоди чи іншої відповіді не надійшло. Крім того, матеріали справи не містять та позивачкою не надано об`єктивних доказів, які б підтвердили завдання їй моральної шкоди. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 143-144) 28.05.2019 року позивачкою було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву відповідача з якого слідує, що доводи сторони відповідача побудовані на припущеннях, а зазначені обставини жодним чином не скасовують обов`язку ТзОВ «М.Ж.К.», як балансоутримувача будинку, проводити його капітальний та поточний ремонт і утримання, покладений як чинним законодавством, так і Договором про надання послуг. В свою чергу, доводи ТзОВ «М.Ж.К.» про обов`язок фінансування капітального покрівлі за рахунок бюджетних коштів є вигаданими та не відповідають дійсності. Крім того вказує, що відповідачем не було наведено будь-яких спростувань щодо необґрунтованості вимоги про стягнення моральної шкоди, окрім голослівних заперечень (а.с. 155-157). Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги із зазначених у її позовній заяві та відповіді на відзив підстав, просила їх задовольнити. Також пояснила, що на даний час Договір про надання послуг є чинним, оскільки з повідомленням про його розірвання до неї відповідач не звертався. Додатково зазначила, що підтоплення належної їй квартири відбувається й внаслідок танення снігу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позицію своєї довірительки та ствердив, що доводи ТзОВ «М.Ж.К.» про те, що воно не є балансоутримувачем будинку не відповідають дійсності. Крім того наголосив, що моральна шкода, яка завдана позивачці внаслідок підтоплення її квартири, полягає у постійній сирості житла, що позбавляє можливості останньої розпочати ремонтні роботи. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що у ТзОВ «М.Ж.К.», згідно Договору про надання послуг, відсутній обов`язок щодо проведення капітального ремонту будинку. В свою чергу, власник квартири має обов`язок самостійно утримувати свою квартиру в належному стані. Також пояснив, що востаннє поточний ремонт покрівлі будівлі був здійснений в 2017 року, при цьому, загальна кількість проведених поточних ремонтних робіт за період з 2012 року по 2019 рік йому невідома. Вказав, що відповідач, на момент підтоплення квартири позивачки, не був балансоутримувачем будівлі, оскільки відповідний договір існував по липень 2016 року та надалі рішенням Луцької міської ради був списаний з балансу ТзОВ «М.Ж.К.». Із зазначеного слідує, що надалі капітальний ремонт покрівлі мав би здійснюватися за рахунок бюджетних коштів, а тому між діями відповідача та затопленням належної позивачці квартири немає як причинно-наслідкового зв`язку, так і фактичної вини ТзОВ «М.Ж.К.». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1261448 від 16.08.2003 року (а.с. 15). Вищевказана квартира позивачки знаходиться на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку, що не заперечується сторонами. Згідно Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № К34А/36 від 01.01.2006 року, укладеного між ТзОВ «М.Ж.К.» та [PERSON] , відповідач зобов`язався надати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі паспортного обслуговування, а позивачка зобов`язалася своєчасно сплачувати кошти за дані послуги за встановленим тарифом та у визначені строки (а.с. 16-34). Позивач [PERSON] виконує умови вищевказаного Договору про надання послуг, у зв`язку з чим, станом на день розгляду справи, в останньої відсутня будь-яка заборгованість перед ТзОВ «М.Ж.К.». Зазначене сторонами не оспорюється. Судом також встановлено, що у зв`язку із затопленням належній позивачки квартири внаслідок проливних дощів, через незадовільний стан покрівлі будинку, зокрема, над житлом [PERSON] , остання неодноразово зверталася із заявами до ТзОВ «М.Ж .К. » з проханням прийняти відповідні мірі щодо проведення ремонтних робіт покрівлі будинку, а також фіксації завданих їй пошкоджнь. Вищезазначені обставини підтверджуються заявами [PERSON] , адресованих директору ТзОВ «М.Ж.К.» від 30.10.2012 року, від 14.02.2013 року та від 13.07.2017 року (а.с. 35, 39-40, 46) та у їх відповідь складеними відповідними актами обстеження квартири від 31.10.2012 року, від 15.02.2013 року, від 18.07.2014 року, від 19.06.2017 року та від 21.06.2017 року (а.с. 37, 41, 43, 44, 45). У всіх вищевказаних випадках причиною затоплення було неналежний стан покрівлі будинку, зокрема, над квартирою [ADDRESS] . Дана обставина зафіксована як в актах обстеження житла позивачки, так і не заперечується стороною відповідача. Як встановлено судом, у липні 2018 року відбувалися проливні дощі, які вчергове стали причиною затоплення належної [PERSON] квартири. Крім того, як вбачається з акту обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] , від 16.07.2018 року, комісія у складі майстрів ТзОВ «М.Ж.К.» констатували факт затоплення вказаного житла, яке сталось 15.07.2018 року. При обстеженні виявлено, що дощовою водою було підтоплено окремі приміщення квартири, а саме: кімната - стеля (покращена побілка). Причиною підтоплення визнано наступне: руберойдова покрівля потребує капітального ремонту (а.с. 51). Дана обставина мала місце й 18.07.2018 року та 31.07.2018 року, що було зафіксовано у відповідних актах обстеження квартири за адресою: [ADDRESS] , від 19.07.2018 року та 01.08.2018 року (а.с. 52). З висновку № 17 судової будівельно-технічної експертизи від 19.07.2018 року, складеної експертом Товариства «Експерт Інвест» за зверненням [PERSON] від 16.07.2018 року вбачається, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень приміщень квартири [ADDRESS] , що виникли унаслідок залиття, складає 16326,12 грн. (а.с. 71-93). Згідно висновку експертного дослідження № 78 від 08.10.2018 року, проведеного експертом Волинського НДЕКЦ МВС України, рівень зниження меблів (розмір матеріального збитку), спричинений у результаті затоплення квартири, міг складати 3866,72 грн. (а.с. 94-105). Таким чином, судом достовірно встановлено, що матеріальний збиток, завданий позивачці підтопленням належної їй квартири, яке сталося через незадовільний стан руберойдової покрівлі будинку, становить загальну суму 20192,84 грн., що складається з 16326,12 грн. вартості ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень її приміщень та 3866,72 грн. вартості заниження якості меблів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди`роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно із законом; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу ідповідно до умов договору. Пунктом 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг і включають: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо, тобто до переліку вказаних послуг проведення капітального ремонту не відноситься. Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень та своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Пунктом 8 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель зобов`язаний забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів. Рівень та якість надання відповідних послуг передбачено Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року (далі - Правила). Відповідно до п. 2 Правил,- технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Пунктом 2.1.4. Правил, - передбачено, що профілактичні огляди жилих будинків та їх конструктивних елементів здійснюються відповідними спеціалістами виконавця послуг відповідно до встановленої періодичності. Відповідно до п. 2.1.5 Правил та додатку № 2 періодичність проведення профілактичного обслуговування елементів жилих будинків га граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків, а саме ,покрівлі, становить 3-6 місяців. За змістом п. 2.4 Правил якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що належать до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Водночас поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт або реконструкцію. Згідно з п. 2.4.1 організація поточного ремонту жилих будинків повинна проводитися відповідно до нормативно-правових та нормативно-технічних документів з організації і технології поточного ремонту жилих будинків. Поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або із залученням підрядних організацій. Неналежне виконання такими підрядними організаціями взятих на себе договірних зобов`язань є підставою цивільно-правової відповідальності, проте не звільняє виконавця послуг від власних зобов`язань. На підставі п. 4.4.1 Правил під час експлуатації будинку необхідно забезпечувати відсутність дефектів конструктивних елементів даху. Інженерно-технічні працівники виконавця послуг повинні знати вузли несучих конструкцій і стан покрівлі, особливо в місцях сполучення з водостоками, будівельними конструкціями та устаткуванням, що проходить через покрівлю. З огляду на наведене, саме до обов`язків ТзОВ «М.Ж . К.» належить контроль за технічним станом будинку, шляхом проведення періодичних оглядів, поточного ремонту, з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт або реконструкцію. Не можна погодитися з доводами сторони відповідача про відсутність вини ТзОВ «М.Ж.К.» у заподіянні [PERSON] шкоди. У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 13.07.2017 року звернулася до директора ТзОВ «М.Ж.К . » із заявою, у якій зазначила, що їй періодично завдаються збитки, які спричинені протіканням дощової та талої води через неналежну якість покрівлі будинку, в зв`язку з чим остання просила прийняти відповідні мірі щодо проведення ремонтних робіт (а.с. 46). Як слідує з акту № б/н приймання виконаних будівельних робіт за липень 2017 року, ТзОВ «М.Ж.К.» було проведено ремонт покрівлі кв. [ADDRESS] , а саме: розбирання покривів з рулонних матеріалів в 1-3 шари та улаштування покрівель рулонних з матеріалів, що наплавляються із застосуванням газопламеневих пальників в один шар (а.с. 48-50). У матеріалах справи відсутні будь-які докази, якими спростовується факт завдання позивачці збитків на суму 20192,84 грн., спричинених залиттям квартири, саме внаслідок незадовільного стану покрівлі будинку. Посилання сторони відповідача про те, що ТзОВ «М.Ж.К.» несе витрати з утримання будинку і споруд та прибудинкової території по [ADDRESS] більше, ніж передбачено тарифом, не звільняють ТзОВ «М.Ж.К.» від виконання покладених Договором про надання послуг обов`язків, умови якого [PERSON] , зі свого боку, щодо сплати відповідних платежів виконуються у повному обсязі. Не заслуговують також на увагу й твердження представника відповідача про те, що з липня 2016 року ТзОВ «М.Ж.К.» не є балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] , оскільки дана обставина жодним належним та допустимим доказом не підтверджується та прямо суперечить тій обставині, що саме на виконання своїх обов`язків по утриманню будинку, відповідачем було проведено ремонт покрівлі кв. 36 житлового будинку. Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків га прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року, Договором про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території не передбачено можливість звільнення ТзОВ «М.Ж .К. » від обов`язку з надання послуг, у разі наявності заборгованості у інших мешканців вищевказаного житлового будинку, які не є стороною укладеного між відповідачем та позивачем Договору. В матеріалах справи також відсутні будь-які докази того, що поточний ремонт покрівлі на квартирою [ADDRESS] технічно неможливий. Таким чином, судом достовірно встановлено існування факту невиконання ТзОВ «М.Ж.К . » обов`язків з контролю за технічним станом будинку, зокрема, покрівлі шляхом проведення періодичних оглядів, поточного ремонту з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі, а тому у причинно-наслідковому зв`язку наявна вина ТзОВ «М.Ж.К.» у заподіянні [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок затоплення її квартири. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлена [PERSON] вимога про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20192,84 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення у повному обсязі. Разом з тим, на думку суду, не підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] про зобов`язання ТзОВ «М.Ж.К.» провести капітальний ремонт покрівлі над квартирою за адресою: [ADDRESS] , її у відповідність до ДБН України виходячи з наступного. Як слідує з постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Так, у своїй позовній заяві позивачка просить зобов`язати ТзОВ «М.Ж.К.» провести капітальний ремонт покрівлі над її квартирою. Разом з тим, з системного аналізу Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № К34А/36 від 01.01.2006 року, вбачається, що його умовами не передбачається обов`язок ТзОВ «М.Ж.К.» здійснювати саме капітальний ремонт покрівлі будинку, у зв`язку з чим дана вимога задоволенню не підлягає. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, зазначала, що зазнає душевних страждань, у зв`язку з пошкодженням її майна, оскільки вона тривалий час не має змоги запросити до себе близьких людей, через сором за незадовільний стан її житла.. Крім того, моральна шкода полягає у зміні звичайного способу життя, погіршенні умов проживання, наявності постійного дискомфорту, що спричинений вологою та сирістю належного їй житлового приміщення.. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача ТзОВ «М.Ж . К.» у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим - є причинно-слідчий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеню та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані вимушеними змінами у її житті, погіршенням умов проживання, наявності постійного дискомфорту, який був спричинений вологою та сирістю належного останній житлового приміщення впродовж тривалого часу. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров`я, в тому числі й психологічного, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суд вважає за необхідне стягнутина відшкодування завданої моральної шкоди кошти у заявленому позивачкою розмірі - 7600 грн. На думку суду, вищевказана сума є обґрунтованою та буде сприяти відновленню понесених моральних та психічних страждань, істотності змін у житті [PERSON] . Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Як було вже встановлено судом, за заявами [PERSON] було проведено: судову будівельно-технічну експертизу № 17 від 19.07.2018 року Товариством «Експерт Інвест» та експертне дослідження № 78 від 08.10.2018 року Волинським НДЕКЦ МВС України, за які позивакою було сплачено 2914 грн. та 1238,16 грн. відповідно. Отже, на вирішення судом не ставилося питання про призначення судової експертизи. В свою чергу стороною відповідача не надано будь-яких доказів та заперечень щодо неналежності висновків, наданих відповідними експертами за наслідками проведення вищевказаних експертиз. Таким чином, вказані витрати по оплаті проведених експертиз пов`язані з розглядом справи, а тому такі підлягають відшкодуванню ТзОВ «М.Ж.К.» в користь [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається із детального опису робіт (наданих послуг), складений на виконання договору про надання правничої допомоги, у якому містяться зазначення дій, вчинених адвокатами для надання правничої допомоги та часу, витраченого на вчинення відповідних дій, розмір витрат направничу допомогу адвокатів Красуна В.В. та Леміщака Д.М. складає 21250 грн. та 8938,20 грн. (а.с. 175-176, 184-185). Крім того, на підтвердження повноважень на ведення справи вищевказаними адвокатами, позивачкою було надано відповідні договори № 14/1-27/06/2018 від 27.06.2018 року, укладеного з [PERSON] , та № 14/2-20/12/2018, укладеного з [PERSON] , [PERSON] (а.с. 110, 112). Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. При цьому до інших видів правової допомоги віднесено види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно з положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як роз`яснено в п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із надання правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З долучених до матеріалів справи корінців квитанції № 14/1-02/07/2018 від 02.07.2018 року та квитанції № 14/2-06/03/2019 від 06.03.2019 року слідує, що [PERSON] сплатила на користь адвоката Красуна В.В. 4500 грн. та 3000 грн. - адвокату Леміщаку Л.Ф. саме за надання правничої допомоги в рамках розгляду даної справи (а.с. 111, 115). Будь-яких інших доказів сплати коштів на професійну правничу допомогу стороною позивача надано не було. З вищевикладеного слідує, що заявлена позовна вимога про стягнення 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу з ТзОВ «М.Ж.К.» на користь [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом, [PERSON] від сплати судового збору звільнена на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи вищевказані положення цивільно-процесуального законодавства України, з урахуванням принципу пропорційності, суд вважає також за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1536,80 грн. На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 23,509, 525-527, 610, 611, 622, 626, 1167, 1193 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial