Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

18.06.2021 року позивач [PERSON] , в особі свого представника, адвоката Король Т.В. звернулася до суду в інтересах своїх повнолітніх дітей про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей, які продовжують навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільні повнолітні діти сторін, треті особи [PERSON] та [PERSON] , на момент звернення до суду, продовжують своє навчання та потребують фінансової допомоги, а відповідач в свою чергу є працездатною особою, працевлаштований, а відтак має можливість фінансово підтримувати своїх дітей під час навчання. В судовому засіданні представник позивача вимоги [PERSON] підтримала. Просила суд про їх задоволення. Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що допомогу своїм дітям надає в позасудовому порядку, а заявлений до стягнення розмір аліментів є надмірним. За твердженням відповідача стягнення з нього аліментів у 1/3 частину від його доходів (заробітку) на двох дітей не буде порушувати прав дітей на допомогу яку він зобов`язаний їм надавати. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не пояснили, що в даному випадку не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво [NUMBER] від 25 грудня 1999 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у свідоцтвах про народження яких у графі «батько» записаний відповідач [PERSON] . [PERSON] , [INFO] ,досягнула повноліття і навчається в Запорізькому державному медичному університеті що підтверджується договором ФД - 1к - 456 від 04.08.2017 року. [PERSON] , [INFO] також досягнув повноліття і навчається у Селидівському гірничому технікумі на четвертому курсі, денна форма навчання, термін навчання з 01.09.2017 року по 01.07.2021 року, що підтверджується довідкою від 29.01.2021 року. У зв`язку з вказаним навчанням, [PERSON] та [PERSON] потребують матеріальної допомоги, а відповідач, оскільки іншого ним не доведено у суді, може надавати таку допомогу. Стаття 6 СК України визначає, що правовий статус дитини особа має до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 ПП ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відтак при вирішенні спору суд враховує обставини, а саме, те, що [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми, навчаються, потребують допомоги внаслідок недостатності фінансової можливості позивача на утримання непрацюючих дітей і те, що батько має змогу утримувати їх в період навчання, оскільки є працездатною та працюючою особою. Предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітніх дітей, які продовжують навчання, так як обов`язок по їх утриманню покладається на обох батьків. Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Встановивши, що діти сторін, які продовжують навчання, потребують матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог та необхідності стягнення аліментів. Проте для рівності балансу забезпечення прав усіх учасників процесу необхідно врахувати і інтереси відповідача, його право на гідне існування, що обумовлює необхідність у визначенні пропорційної частки, яку відповідач зможе сплачувати своїм повнолітнім дітям, тому з огляду на викладене з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей у частині від його доходу (заробітку) щомісячно з урахуванням вищезазначеного. Такий висновок буде відповідати принципу рівності можливостей сторін у справі (позивача та відповідача) та необхідного забезпечення їхнього обов`язку по утриманню дітей, що покладений на них діючим законодавством. Слід також прийняти до уваги доводи відповідача щодо стягнення аліментів на користь доньки та сина особисто, так як вони є повнолітніми особами. Враховуючи вище викладені обставини, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь дітей аліменти на їх утримання, як повнолітніх, які продовжують навчання у розмірі 1/3 частини всіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно, до закінчення навчання сином, а в подальшому у розмірі 1/4 частини всіх доходів (заробітку) відповідача щомісячно на користь доньки, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачем даний позов поданий до суду 25.02.2021 року, тому з вказаної дати суд стягує аліменти.

Outcome: partial