Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

17 липня 2017 року, позивачка [PERSON], звернулась до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04.11.2011 року Виконавчим комітетом Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 11), в якому у сторін народився малолітній син [PERSON], [INFO], якого після розірвання шлюбу позивачка просила залишити на виховання їй та повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось вони не можуть знайти порозуміння один з одним, протягом останнього часу - більше п'яти місяців, один про одного вони не піклуються, кожен з них веде окремо домогосподарство, проживати однією сім'єю їм не цікаво, вони стали один одному чужими людьми. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надіслала до суду письмову заяву, в якій, посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак надав суду письмову заяву, в якій повністю визнав позовні вимоги та просив суд слухати справу за його відсутністю (а.с. 18). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 04.11.2011 року Виконавчим комітетом Сухолиманської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 11), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого повторно 13.06.2017 р., в період якого у сторін народився малолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2012 р. (а.с. 4,5). Суд з`ясував, що спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, протягом тривалого часу, більше п'яти місяців вони не можуть знайти порозуміння, один про одного вони не піклуються, кожен з них веде окреме домогосподарство, проживати однією сім'єю їм не цікаво, вони стали чужими людьми. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після реєстрації шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб, дівоче прізвище позивачки - [PERSON], яке вона просила повернути їй після розірвання. При таких обставинах, враховуючи категоричну позицію позивачки та відповідача, викладених у їхніх письмових заявах на адресу суду, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства.

Outcome: approved