Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

19 вересня 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, набутого в період зареєстрованого шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що 19 квітня 1997 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 243. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі між сторонами було набуте майно, а саме двокімнатна квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі продажу від 19 вересня 1997 року. Спірну квартиру вони придбали за 2\~000 доларів США, що на той час складало 3\~718 гривень. На підставі викладеного та посилаючись на діюче законодавство, позивач звертається до суду та просить визнати за нею та [PERSON] право власності по ? частині двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 43,0 ткв.м., житловою площею 27,1 кв.м, за кожним. 24 листопада 2016 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просить визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя, а також поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею та [PERSON] право власності по ? частині двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 43,0 ткв.м., житловою площею 27,1 кв.м, за кожним. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилась, просить суд розглянути справу за її відсутність, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, розглянути Спарту за участі її представники - адвокат [PERSON], проти прийняття заочного рішення не заперечує. Представник позивача адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, до суду не зявилась, надавши клопотання про розгляд справи за її відсутність, на позовні вимоги [PERSON] підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім місцем реєстрації. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV\~(зі змінами та доповненнями) (далі за текстом\~ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 398791, виданого 19 квітня 1997 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 243, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 19 квітня 1997 року уклали шлюб; після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-НО № 130874, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] народилася 20 серпня 1999 року, про що складено відповідний актовий запис № 537. Батьками в свідоцтві записані сторони. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО № 240366, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився 10 листопада 2008 року, про що складено відповідний актовий запис № 991. Батьками в свідоцтві записані сторони. Згідно договору купівлі-продажу від 19 вересня 1997 року, посвідченого завідуючою Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 1-3481, укладеного між [PERSON], [PERSON] Янкельєвичем, [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, останньому належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з реєстраційного свідоцтва право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване у Бюро технічної інвентаризації міста Маріуполя за [PERSON]. Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли до 1 січня 2004 року, суд у відповідності з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) та п.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (в редакції 2003 року) при вирішенні справи застосовує положення Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) та Кодексу про шлюб та сімю. У відповідності з положеннями ст. 22 КпШС України майно, придбане подружжям у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно п. 9 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними у період шлюбу рухоме та нерухоме майно, яке може бути обєктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Отже, виходячи зі змісту наведених норм, приймаючи до уваги, що згідно дослідженому раніше договору купівлі-продажу спірна квартира придбана у період шлюбу, дане майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Підсумовуючи наведене, суд, виходячи з засад рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, вважає можливим визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, визнавши сторонами право власності по ? частині двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 43,0 ткв.м., житловою площею 27,1 кв.м, за кожним, задовольнивши тим самим предявлений позов у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень. На підставі ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України,

Outcome: approved