Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

18.10.2018 позивач [PERSON] звернулась до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не виконує батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини та прохає суд позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.11.2018 справу передано до Кобеляцького районного суду Полтавської області за підсудністю. 27.12.2018 справу передано судді Мороз Т.М. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2018 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, дитина хворіє, є інвалідом, через що відповідач його соромиться, не спілкується і при зустрічах відвертається. Відповідач постійно чинить перешкоди у реалізації нею прав їхнього сина. Прохала позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Горішньоплавніської міської ради Полтавської області Котик І.Л. в судовому пояснила, що питання щодо позбавлення [PERSON] розглядалося на засіданні комісії, на якій останній не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина. Дитина хвора, не розмовляє, на контакт не йде. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] є (а.с. 8). Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Сторони шлюб розірвали 06.07.2010. Батько дитини в родині не проживає, участі у вихованні дитини не бере. Матеріальної допомоги не надає. Заборгованість зі сплати аліментів станом на вересень 2018 року складає 76191,63 грн. Відповідач навчанням сина не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, участі у вихованні дитини не бере (а.с.4,5,6,11,44,45). Судом встановлено, що дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-невролога, потребує додаткового лікування та оздоровлення. Є дитиною з інвалідністю (а.с.44). Відповідно до висновку психолога від 25.01.2019 з`ясування точки зору [PERSON] щодо відношення до кожного з батьків у суді є недоцільним, оскільки хлопчик взагалі неконтактний, не може висловлювати та аргументувати свою точку зору з того чи іншого питання (а.с.48). В витягу з протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 30.01.2019 вбачається, що на засіданні комісії був присутній [PERSON] і він не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, про проблеми зі здоров`ям у сина необізнаний, оскільки з ним не спілкується (а.с.49-50). Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] встановлено, що [PERSON] забезпечений задовільними умовами проживання. Має місце для сну та відпочинку, письмовий стіл, одяг по сезону. Дитина відвідує школу на індивідуальному навчанні (а.с.51). Орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області 21.12.2018 року прийняв висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , оскільки батько свідомо ухиляється від покладених на нього юридичних обов`язків по вихованню дитини, а саме: його фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя (а.с.41-42). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] свідомо допускає ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює умов для життя і навчання та підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не обізнаний з проблемами здорв`я дитини, а тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав, то дані витрати слід стягнути із відповідача.

Outcome: approved