Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

17 лютого 2011 року звернувся до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою. 17 березня 2011 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. 15 серпня 2011 року об'єднано позовну заяву [PERSON] до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради, [PERSON], [PERSON] про скасування рішення, визнання недійсними державних актів та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в одне провадження з позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], треті особи: Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення частин житлових будинків та приведення земельної ділянки у попередній та придатний для використання стан. Представник інтересів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю, [PERSON] позовні вимоги позивачів просила задовольнити, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити посилаючись на те, що земельна ділянка [PERSON] та [PERSON] з двох боків межує із нерозподіленими земельними ділянками на яких розташовані будинки, які належать [PERSON] який порушує права власників земельних ділянок шляхом самовільного будівництва на частинах приватизованих земельних ділянок. [PERSON] просив позовні вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою задовольнити, у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою просив відмовити, посилаючись на те, що з боку сусідів порушуються його права, оскільки приватизація земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] була проведена всупереч вимог законодавства, що і стало підставою для звернення його до суду. 19 липня 2011 року представник комісії з припинення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації до загальної канцелярії суду надала письмові пояснення у яких просила здійснювати розгляд справи без її участі та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. 01 жовтня 2012 року до загальної канцелярії суду надійшли заперечення Київської міської ради проти задоволення позовних вимог [PERSON] в яких представник за довіреністю [PERSON] пояснив про те, що відповідно до рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року №272/2341 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків господарських будівель і споруд у Дарницькому районі», [PERSON] та [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,09 га [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд. На підставі рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року №272/2341 [PERSON] та [PERSON] було виготовлено та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0.089 га. 30 листопада 2012 року представник третьої особи - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві надала до загальної канцелярії суду письмові пояснення в яких просила розгляд справи проводити без її участі на відповідно до вимог діючого законодавства та зазначила про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» від 23 травня 2011 року № 549 утворено територіальний орган - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві. Відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02 червня 2011 року №22, затверджено Положення про Інспекцію. Відповідно до Положення на Інспекцію покладено завдання серед яких: здійснення контролю за виконанням приписів про усунення порушень вимог, проведення перевірки відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, що застосовуються при будівництві об'єктів вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним вимогам. Заслухавши пояснення [PERSON], представника інтересів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю - [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягають задоволенню, у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1/2 від 0,0895 га, яка розташована [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЛА №581287 виданим 14 травня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради ( а. с. 14). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1/2 від 0,0895 га, яка розташована [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №801622 виданим 09 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради ( а. с. 15). 05 жовтня 1995 року [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] ( а. с. 97 т.1). Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленим станом на 10 листопада 2004 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна [PERSON] є власником садибного будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 20 грудня 2004 року ( а. с. 99-101 т.1) Згідно із актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства на підставі звернення [PERSON] та [PERSON] №03/02 від 14 січня 2011 року земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]; к/н: 90:682:026, яка використовується [PERSON], встановлено, що згідно з даними автоматизованої системи ПК «Кадастр» м. Києва, земельна ділянка к. н.: 90:682:026, площею 412,62 кв. м. по [ADDRESS] обліковується за [PERSON] Власником відповідно до договору купівлі-продажу буинку від 05.10.1995 року ВСС №353208 є [PERSON]. Згідно із заявою [PERSON] не заперечує щодо відведення зазначеної земельної ділянки [PERSON] під час перевірки земельної ділянки по [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] використовує її з порушенням вимог ст. 211 ЗК України, а саме: зайняв частину суміжної земельної ділянки площею 63 кв. м, яка відповідно до рішення Київської міської ради від 17.09.2005 року №272/2341 надана громадянам [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( а. с. 29 т.1 ). Згідно із довідкою Відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності Дарницького району №5/887 від 05 вересня 2006 року, Дарницьке РУГУ МНС України в м. Києві підтвердило факт пожежі, яка сталась 31 серпня 2004 року в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 23 т.1 ). 19 липня 2010 року Дарницьким РУГУ МВС України в м. Києві відмовлено у порушенні кримінальної справи за зверненням [PERSON], який знаходився на своїй земельній ділянці по [ADDRESS], де у нього виник конфлікт з сусідом ділянки [ADDRESS] [PERSON] з приводу того, що [PERSON] почав обрізати паркан ( а. с. 24 т.1). 12 листопада 2010 року у відповідь на звернення [PERSON] до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації стосовно вирішення спірного питання землекористування по [ADDRESS], а також встановлення факту незаконного будівництва запропоновано звернутись до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві ( а. с. 28 т.1). Згідно із актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства №03/02 від 14 січня 2011 року земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]; к/н: 90:682:026, яка використовується [PERSON] на підставі звернення [PERSON] та [PERSON], за результатами якої встановлено, що згідно з даними автоматизованої системи ПК «Кадастр» м. Києва, земельна ділянка к. н.: 90:682:026, площею 412,62 кв. м. по [ADDRESS] обліковується за [PERSON] Власником відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 05.10.1995 року ВСС №353208 є [PERSON]. Згідно із заявою [PERSON] не заперечує щодо відведення зазначеної земельної ділянки [PERSON] під час перевірки земельної ділянки по [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] використовує її з порушенням вимог ст. 211 ЗК України, а саме: зайняв частину суміжної земельної ділянки площею 63 кв. м, яка відповідно до рішення Київської міської ради від 17.09.2005 року №272/2341 надана громадянам [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( а. с. 29 т.1 ). Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З фотокопій спірних земельних ділянок виготовлених на місцевості вбачається, що поряд з ушкодженим внаслідок пожежі житловим будинком по [ADDRESS] будується [PERSON]( а. с. 61 т.1). Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України зазначила в письмових поясненнях про те, що: «згідно із ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на підставі звернення [PERSON] головним державним інспектором Усик Т.П. 21 серпня 2012 року проведено позапланову перевірку дотримання [PERSON] вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт та експлуатації будівлі по [ADDRESS] I категорії складності - садовий будинок з верандою (літери «А1» та «а») та навіс (літера «Б»), який відповідно до технічного паспорта БТІ самовільно збудований у 2002 році) без прийняття в експлуатацію. Під час перевірки експлуатації будівлі по [ADDRESS] встановлено, що будинок збудовано у 1976 році (відповідно до технічного паспорта БТІ), без документів дозвільного характеру та проектної документації, розпочато будівництво прибудови. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила про те, що її сестра [PERSON] продала будинок [PERSON], за життя [PERSON] суперечок щодо проходу не було, в період з 1992 та 1993 років [PERSON] приватизувала землю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив про те, що проживає в дачному будинку в мікрорайоні Осокорків, доводиться сусідом [PERSON], [PERSON]. [PERSON], зазначив про те, що з його боку з вулиці був під'їзд до будинку [PERSON], прямого проходу не було, оскільки стояв паркан, на даний час розламали паркан, поставили новий, залізні ворота, оскільки підвозили будівельні матеріали. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно із п .22, п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного Кодексу України»: «знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо». Відповідно до п.5 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» №24-50/0/4-13 від 28 січня 2013 року, «ЦК України передбачає такі види прав: право власності і речові права на чуже майно. Речовими правами на чуже майно є: право володіння; право обмеженого користування (сервітут); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). При вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з'ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном. Визначення змісту та види права земельного сервітуту і порядок його встановлення закріплено в статтях 98, 99, 100 ЗК. Згідно із ст. 99 ЗК України, встановлено види права земельного сервітуту. Ці положення слід одночасно тлумачити як такі, що встановлюють підстави, за наявності яких можливе звернення з вимогою про встановлення сервітуту. Підписання договору про надання права обмеженого користування земельною ділянкою є недостатнім для виникнення сервітуту. Земельний сервітут виникає тільки після його державної реєстрації шляхом внесення запису до бази даних державного реєстру земель (пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1088 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру»). Таким чином, суд вважає відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог до Київської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, оскільки будівництво садового будинку з верандою (літери «А1» та «а») та навіс (літера «Б»), відповідно до технічного паспорта БТІ самовільно збудований у 2002 році) без прийняття в експлуатацію. Під час перевірки експлуатації будівлі по [ADDRESS] встановлено, що будинок збудовано у 1976 році (відповідно до технічного паспорта БТІ), без документів дозвільного характеру та проектної документації, розпочато будівництво прибудови. Згідно із ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно із ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Таким, чином суд вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення будівель та відновлення користування земельною ділянкою задовольнити, оскільки [PERSON] порушує права власників земельних ділянок, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами, зокрема зверненням до Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві та до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації ( а. с. 24,28 т.1). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що інтереси [PERSON] та [PERSON] під час будівництва будівель [PERSON] порушуються, тому суд вважає зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та володінні [PERSON], [PERSON] земельною ділянкою кадастровий №90:682:025 шляхом: знесення за рахунок та власними силами [PERSON] частини двох будівель [PERSON] розміром 63 кв. м., які знаходяться на земельній ділянці кадастровий №90:682:025, що перебуває у власності [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; відновлення [PERSON] попереднього придатного для користування стану частини земель частини земельної ділянки площею 63 кв. м. кадастровий № 90:682:025, кв. м. належить [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] 34 гривні 00 копійок сплаченого судового збору, 75 гривень 00 копійок сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього: 109 гривень 00 копійок ( а. с. 11 т.1 ).

Outcome: approved