Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

19 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, загальною площею 6,8495 га, розташованої на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Оскільки, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої баби, вона звернулась до нотаріуса з метою оформлення свої прав на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. [PERSON] посилаючись на те, що отримати іншим шляхом правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також оформити спадщину не має можливості, просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог не заперечувала. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.7). Відповідно до фотокопії Заповіту від 09 серпня 2005 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі №135, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а. с. 9). В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача стосовно того, що іншим шляхом правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також оформити спадщину не має можливості. З фотокопії запису з Книги реєстрації державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER], наданої 27 вересня 2017 року заступником начальника Відділу у Барвінківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, загальною площею 6,8495 га, (6,1236 га - рілля, кад.[NUMBER]; 0,7259 га - кормових угідь, кад.[NUMBER]), розташована на території Великокомишуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Держаного акту на право приватної власності, серії [NUMBER], виданого 27 грудня 2002 року Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області. Судом достовірно встановлено, що спірна земельна ділянка належала спадкодавцю, але оригінал документу, що підтверджує його право власності на ділянку, втрачено, тому така ділянка все рівно є предметом спадкування після смерті [PERSON] в зв'язку з чим права позивача підлягають захисту в судовому порядку. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за № 19/32-319 - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватись в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11, 15, 16, 321, 328, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270, 1296-1299 ЦК України, ст. ст. 79, 81 Земельного кодексу України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved