Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

17 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2009 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останнім часом між ними склалися відносини, які призвели до неможливості зберігання сімї. Між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у своїй позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи провести за його відсутності, позов задовольнити (а.с. 3). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр» №103 (5723) від 02 червня 2016 року), в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с.11). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, 14 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 370, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ВЛ №284741 (а.с.4). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини,\~\~суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Компенсації судових витрат позивач не вимагає. Згідно викладеного,

Outcome: approved