Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

19.06.2013 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким встановити порядок користування квартирою та зобов'язання відкрити окремі рахунки відповідно до визначеної площі. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що він разом із колишньою дружиною-відповідачкою по справі, своєю донькою та її сином зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Вищевказана квартира складається із трьох житлових кімнат являється не приватизованою та знаходиться на балансі МО України. Між ними не встановлено порядку користування квартирою. Крім цього, відповідач по справі яка являється його колишньою дружиною, користується пільгами по оплаті за комунальні послуги, при цьому здійснює оплату невчасно, чим спричиняє психологічний дискомфорт. У зв'язку з вищенаведеним змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заявлені позивачем не визнала, подавши письмові заперечення стосовно позову та просить у позові відмовити. Третя особа - [PERSON] позов не визнала, подавши письмові заперечення стосовно позову та просить у задоволенні позовних вимог відмовити та розглядати справу у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] разом із відповідачкою його колишньою дружиною - [PERSON] та донькою [PERSON] та її неповнолітнім сином зареєстрований та проживають у квартирі [ADDRESS]. Дана квартира, отримана позивачем у 1986 році на чотирьох членів сім»ї , належить МО України - позивач являється основним квартиронаймачем, та складається із трьох житлових кімнат загальною площею 60 кв.м. В судовому засіданні встановлено, що після розірвання з 1996 року позивач у даній квартирі не проживає. Сторонами по справі проводять оплату за комунальні послуги, зокрема позивач сплачує квартирну плату за себе та доньку, а відповідачка сплачує свою частину квартирної плати та витрати щодо водо, газопостачання та електроенергії, згідно встановлених лічильників, оскільки саме вона проживає у квартирі. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачу не чинились перешкоди у користуванні та проживанні у квартирі, він добровільно з грудня 1996 року у квартирі не проживає. Жодної вимоги зі сторони позивача щодо укладення договору найму житлового приміщення не поступало. Натомість відповідачка не заперечує щодо спільного проживання із позивачем. Дані обставини стверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні, та долученими до справи письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Серії САА № 419998 від 10.01.2006р., копією рішення Кам'янка -Бузького районного суду Львівської області від 19.10.2011р.,копією будинкової книги, актами обстеження житлово-побутових умов від 04.05.2012р. та 10.05.2012р, довідкою КЕЧ БУ №5, свідоцтвами про народження дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Посилання позивача на те, що через несплату відповідачкою комунальних послуг у нього виникає психологісних дискомфорт на думку суду є надуманними та не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з долучених до матеріалів справи копій квитанцій така заборгованість відсутня. Відповідно до ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, члені його сімї і наймодавця. Згідно ст. 104 ЖК України член сімї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сімї, які проживають разом із ним, укладення із ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сімї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предметі доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем [PERSON] не надано суду жодних допустимих доказів, які б підтверджували заявлені ним позовні вимоги, а доводи відповідачки підтверджені належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи. Стосовно позовної вимоги щодо зобов'язання всіх комунальних служб відкрити окремі рахунки, то така задоволенню не підлягає, оскільки таке право відповідно до ст. ч.1 ст. 3 ЦПК судовому захисту не підлягає, а отже дана позовна вимога є безпідставною. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed