Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

17 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суджу з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 22 травня 2018 року позивач звернувся до суду з уточненою заявою, в якій усунув недоліки первісної заяви. Ухвалою суду від 23 травня 2018 року було відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 26 червня 2018 року до участі у справі в якості належної третьої особи був залучений Виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області 10 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені нею вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. В обґрунтування вимог, позивач [PERSON] посилалася на те, що на праві власності їй належить будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36, право власності підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданим 10.04.1992 р. В будинку з 25.10.2007 р. зареєстрована відповідач [PERSON], яка є колишньою дружиною її сина [PERSON]. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року. Незважаючи на те, що [PERSON] з 25.10.2007 р. зареєстрована в житловому будинку, вона не проживала та не проживає в ньому з часу реєстрації. [PERSON] зазначила в заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач [PERSON] може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Позивач посилався на те, що реєстрація відповідачки перешкоджає реалізації її прав як власника житла, в звязку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36, примусово зняти її з реєстраційного обліку у зазначеному жилому приміщенні. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником жилого будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36. Право власності позивача підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданим 10.04.1992 р. виконавчим комітетом Новомосковської міської ради. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що в жилому будинку з 25.10.2007 р. зареєстрована відповідач [PERSON], яка є колишньою дружиною сина позивачки [PERSON]. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. Згідно акту квартального комітету від 15.04.2017 року [PERSON] з 25.10.2007 р. не проживає в будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сонячна, будинок 36. На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України вона може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в звязку з чим, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як зазначалося вище, в позовній заяві [PERSON] просила суд примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку в спірному жилому приміщенні, в звязка уз чим, суд приходить до наступного. У відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в України», визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку. В звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що в задоволенні зазначеної частини вимог позивача належить відмовити, оскільки законодавством України встановлений інший порядок зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання.

Outcome: partial