Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

18 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатного сина. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Син є повнолітньою особою з інвалідністю 1 «Б» групи, часто лікується у психіатричній лікарні, потребує постійного стороннього догляду та матеріальних витрат на його догляд. Відповідач не надає допомоги на утримання сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а без належної матеріальної підтримки їй одній утримувати сина важко. Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно надавати таку допомогу, хоча має можливість її надавати, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1000 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до висновку, що позов задоволенню підлягає з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 жовтня 2017 року , про що свідчить копія рішення Барвінківського районного суду Харківської області, рішення набрало законної сили 30 жовтня 2017 року та мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с.15). Також, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28 січня 2019 року над [PERSON] встановлено опіку, [PERSON] призначено опікуном (а.с.17). У відповідності до довідки МСЕК серії ААА №689624 [PERSON] є особою з інвалідністю 1-ї групи «Б» з дитинства, потребує постійного стороннього догляду та нагляду (а. с. 18). Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов : дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Відповідно до ст.201 СК України, яка визначає застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина,до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. З огляду на викладені законодавчі приписи, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання непрацездатного сина не надає, відрахування аліментів на нього за своєю ініціативою не здійснює, [PERSON] надається допомога його матір`ю позивачем по справі, враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, а таким чином може надавати матеріальну допомогу на сина, суд доходить висновку про задоволення позову. Згідно з ст.191 СК України суд ухвалює про присудження аліментів від дня пред`явлення позову, тобто з 18 грудня 2019 року і довічно. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved