Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

19 липня 2018 року представник позивача [PERSON] - адвокат Сабов І.І. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: - встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з травня 2005 року по 22.05.2018 року; визнати житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 207,9 кв.м спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; визначити частки у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , визнавши за нею та [PERSON] по Ѕ частці житлового будинку. 28 вересня 2018 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив в якому зазначено, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. У відзиві вказував, що встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу у період з травня 2005 року по 13 квітня 2011 року суперечить діючому сімейному законодавству, оскільки в цей час померлий перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Факт спільного проживання як чоловіка та жінки позивача слід раувати з 17 вересня 2014 року по 22 травня 2018 рік. З приводу визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визначення часток то відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] виготовлено станом на 22 грудня 2010 року і саме там значаться самовільно збудована прибудова літ`А» та мансарда . А тому поліпшення майна відбувалося ще у 2009 році під час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Окрім того позивачем не додано жодного доказу того, що вона своїми коштами брала участь у поліпшенні домоволодіння по [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву в якій просив в межах розгляду цивільної справи викликати та допитати в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та заяву про призначення судово будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 06 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29 жовтня 2018 року залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] . Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 21 січня 2019 року призначено будівельно-технічну експертизу. Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, уточнивши їх в частині періоду спільного проживання, з врахування заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08.04.2011 року про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] та просили задовольнити позов. Позивач зазначила, що з [PERSON] вона проживала з серпня 2006 року. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі просила їх задоволити. Пояснила, що її померлий батько проживав разом з позивачем з 2006 року як чоловік і дружина. Ремонтні роботи в будинку проводилися до 2010 року. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі в їх задоволенні просили відмовити з врахуванням обставин викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] позовні вимоги не підтримала, просила в їх задоволенні відмовити. Третя особа приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. в судове засідання не з`явилась, вирішення справи залишила на розсуд суду (а.с.55) Третя особа представник Лалівської сільської ради в судове засідання не з`явився, просив розгляд даної справи проводити без його участі. (а.с.62). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у с.Лалово Мукачівського району Закарпатської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.05.2018 року (а.с. 8). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON] , дана обставина сторонами не заперечувалась. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано 20.08.1994 року, розірвано 08.04.2011 року заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду, набуло законної сили 13.04.2011 року (а.с. 72). Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.16) [PERSON] з 17.09.2014 року перебувала у церковному шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с.12) Після смерті [PERSON] - відкрилася спадщина на належно йому майно, а саме домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.05.2018 року, свідоцтвом про право на спадщину від 20.06.2008 року (а.с.9,10,11) Згідно довідки Лалівської сільської ради від 04.06.2018 року [PERSON] на день смерті цивільного чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] дійсно проживали разом і вели спільне підсобне господарство за адресою : [ADDRESS] . (а.с.13) На підставі рішення 20 сесії 5 скликання №356 від 22.07.2008 року [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,2500 га та видано державний акт на право власності на земельну ділянку , що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.17) Згідно відповіді на адвокатський запит від 26.06.2018 року Мукачівського районного бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] право власності на прибудову до житлового будинку (2009 р. буд .) не зареєстровано. Загальна площа домоволодіння -207,9 кв.м., житлова - 59,2 кв.м (а.с.18). Технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS] підтверджує факт належності [PERSON] даного домоволодіння загальною площею -207,9 кв.м., житлова - 59,2 кв.м (а.с.19-24). Паспорт виготовлено станом на 22 грудня 2010 року та значаться самовільно збудовані прибудова літ «А» та мансарда літ «А-м». (а.с. 20) На копіях світлин, наданих позивачем, зображені [PERSON] разом із [PERSON] (а.с. 14,15), що не заперечувалося відповідачами у судовому засіданні. На підтвердження того, що позивач працювала, мала самостійний дохід, нею не було надано суду копій декларацій про доходи , інформацію податкової інспекції про доходи. Свідок [PERSON] пояснила, що є свахою [PERSON] 2006 року [PERSON] перебувала з [PERSON] у цивільному шлюбі. Перебудову будинку робили 2010-2011 роках. В будівництві їм допомогав позивача брата, купував техніку у будинокВона завжди працювала, реконструкцію будинку робили 2011-2012 роки. Будівельні матеріали купували за спільні кошти. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом померлого [PERSON] , проживала разом з останнім з 2006 року. Реконструкція будинку відбувалась при проживанні позивача в даному будинку, однак невідомо за які кошти. Свідок [PERSON] , пояснив, що з померлим [PERSON] , проживала [PERSON] у цивільному шлюбі і проводили разом реконструкцію будинку. Свідок [PERSON] дав аналогічні покази. Однак вказував, що реконструкція будинка проводилася за кошти померлого, так як такий мав хороший заробіток. Свідок [PERSON] пояснив, що капітальний ремонт будинку проводився у 2007 році, і вони проводилися за кошти померлого [PERSON] , оскільки такий добре заробляв. Свідок [PERSON] , пояснив що стосунки у померлого з [PERSON] розпочалися з 2007 року, чи жила разом в той період повідомити не може. Будівництво і реконструкція будинку здійснювалася під час проживання з [PERSON] тобто дружиною померлого. Свідок [PERSON] , пояснив, що [PERSON] був його хорошим товаришом. Ремонтні роботи в будинку проводилися 1997 році та 2004-2005 роках . [PERSON] почав проживати разом з [PERSON] у 2008 роках а до того часу тільки зустрічалися. Встановлення факту сумісного проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] з 2006 року по день смерті останнього - [INFO] , має для позивача юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, а саме визнання за позивачем права власності на частку у спільному майні. Аналізуючи пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час спільно проживали, в будинку в [ADDRESS] . Вони були пов`язані спільним побутом, інтересами, мали спільні права та обов`язки. Тобто, їх стосунки характеризуються як сімейні. В зв`язку з цим суд вважає за можливе встановити факт їх проживання однією сім`єю. Посилання відповідача [PERSON] та представника на те, що спілкування [PERSON] та [PERSON] не носило характеру сімейних стосунків, голослівні, оскільки вони не надали пояснень суду, який же характер носили стосунки двох дорослих людей протилежної статі, які відкрито для оточуючих та їхніх дорослих дітей проживали в будинку, разом відпочивали, фотографувались, разом приймали гостей. Беручи до уваги те, що [PERSON] , з яким [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі, помер [INFO] , а шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 08.04.2011 року, позовні вимоги про встановлення факту сумісного проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню частково, а саме з квітня 2011 року до 22.05.2018 року. Відповідно до висновку судово-будівельної експертизи №07-05/19 від 20.05.2019 року за вказаний період з травня 2011 року по травень 2018 рік площа досліджуваного об`єкту нерухомості не змінювалась. Добудова і надбудова до будинку здійснена в 2009 році. Вартість домоволодіння могла змінюватись тільки за рахунок зміни конюктури ринку нерухомості та від зміни курсу гривні по відношенню до долара США. Станом на травень 2011 року ринкова вартість домоволодіння становила 562 259 гривень, а станом на травень 2018 року 1 245 699 гривень . За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. За вимогами ст.ст.60,70 СК України та при поділі частки майна є рівними. Однак як вбачається з матеріалів справи, що поліпшення майна відбувалося ще у 2009 році під час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за таких обставин ст..74 СК України не може бути застосована судом. Отже, суд не визнає за [PERSON] право власності на 1\\2 частину спільного сумісного майна набутого за час проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу на домоволодіння, розташоване за адресою: по [ADDRESS] і відповідно зазначене майно поділу не підлягає. Відповідно до ст..141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial