Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

18 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Головне управління державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що їй на підставі договору дарування домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу [PERSON] та зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР в реєстрі прав власності на нерухоме майно від 02.09.2008 року належить домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. На даний момент в домоволодінні крім позивача та її дітей зареєстровані відповідачі [PERSON] - її мати та [PERSON] - її сестра. Відповідачі були зареєстровані у спірному домоволодіння з 2000 та 2006 років відповідно. Обидва відповідача не проживають в спірному домоволодінні: [PERSON] з 2002 року, а [PERSON] - з 2005 року. Відповідачі протягом тривалого часу не знімаються з реєстрації, це перебування позивачу не відомо, родинні стосунки вони не підтримують та не спілкуються. Позивач вважає що такі дії відповідачів порушують її право на володіння та розпорядження майном та просила ухвалити рішення суду яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - домоволодіння [ADDRESS] У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду невідомі, повідомлялися належним чином, шляхом опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» від 05.08.2014 року №59, у зв'язку з чим, суд вважає за можливо застосувати положення ст.ст. 224-225 ЦПК України, розглянути справу заочно. Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Вислухавши пояснення позивача та її предстаника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивачці на праві приватної власності відповідно до договору дарування домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР в реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.09.2008 року, належить домоволодіння [ADDRESS] ( а.с. 5-6 ). У домоволодінні також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією домової книги домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 7-11). Відповідач [PERSON] не мешкає в вищезазначеному домоволодінні з 2002 року, відповідач [PERSON] - 2005 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 04.06.2014 року (а.с. 12). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Частиною 1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідачі не мешкають в спірному домоволодінні з 2002 та з 2005 року, їх місце мешкання позивачу не відомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з 2008 року вона є сусідкою позивачки, їй відомо, що за адресою [ADDRESS] проживає позивачка зі своєю родиною, більше вона там нікого не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знайомий з позивачкою, спілкується з її чоловіком, та йому тільки в цьому році стало відомо що в спірному домоволодінні зареєстровані сестра та мати позивачки, він їх там ніколи не бачив та не знав про існування сестри позивачки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачки та спілкується з нею з 2005 року, їй відомо що в будинку [ADDRESS] проживають позивачка її чоловік та діти, більше в будинку вона нікого не бачила. Позивач не в змозі нести витрати на оплату комунальних послуг за відповідачів та здійснювати своє право на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд доходить висновку про те, що відповідачі без поважної причини більше одного року не мешкають у належному позивачу домоволодінні, у зв'язку з чим вимога позивача про визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням обґрунтована, отже підлягає задоволенню.

Outcome: approved