Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

18 квітня 2014 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернувся [PERSON] з позовом, який згодом уточнив, до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 травня 2004 року між ним, його дружиною [PERSON] і [PERSON] - рідним сином [PERSON], був укладений договір довічного утримання (догляду), за яким він з дружиною передали у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався довічно повністю утримувати його і його дружину - [PERSON], забезпечуючи харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберегти в безкоштовному довічному користуванні за ним, [PERSON], жилу кімнату розміром 12,9 кв. м., за [PERSON] жилу кімнату розміром 16,6 кв.м. Крім того [PERSON] за умовами договору повинен був доглядати його і його дружину, забезпечувати їх харчуванням, одягом, та необхідною допомогою, а також вони домовлялись, що щомісяця [PERSON] буде виплачувати йому - [PERSON] матеріальну допомогу у розмірі 50 грн. і матеріальну допомогу своїй матері - [PERSON] у розмірі 50 грн. Однак з часу укладення договору і на протязі наступних років [PERSON] і його сім'я, тобто дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] і [PERSON], ніяких дій з виконання договору не приймали. [PERSON] не забезпечував ані позивача, ані [PERSON] ні грошима, ні одягом, не надавав необхідної допомоги, постійно мешкав у місті Києві з 1957 року і приїжджав до м. Маріуполя лише провідати їх. [INFO] року померла [PERSON]. Всі витрати з поховання дружини ніс позивач, [PERSON] не був присутній на похоронах. Після смерті [PERSON], [PERSON] приїжджав лише один раз і більше позивач його не бачив. Він так і не сплачував позивачу обумовлену суму, не допомагав йому, не забезпечував одягом і продуктами, не виконував умов договору. [INFO] року помер [PERSON]. Позивачу стало це відомо зі слів дружини [PERSON]- відповідачки [PERSON] Дружина та діти [PERSON], як його спадкоємці, не беруть на себе зобов'язань по виконанню умов договору довічного утримання, ніяких дій з виконання договору не приймають, не доглядають позивача, не забезпечують харчуванням, одягом, та необхідною допомогою, а також не виплачують йому матеріальну допомогу у розмірі 50 грн. щомісяця, не спілкуються з ним, мешкають у м. Києві і до м. Маріуполя не приїжджають. З травня 2004 року, як і раніше, позивач сам сплачує всі комунальні послуги за квартиру. Позивач просить суд розірвати договір довічного утримання від 28 травня 2004 року укладений між їм та [PERSON], що посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. за реєстровим номером 3-916. Визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви, в яких просили розглянути справу по суті без їх участі, заперечували проти позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В письмових запереченнях, наданих суду, вказали, що [PERSON] з моменту укладення договору довічного утримання з [PERSON] та [PERSON] постійно надавав матеріальну допомогу позивачу, яка в сотні разів перевищує зазначену умовами договору довічного утримання, а також забезпечував та проводив медичне обслідування і лікування позивача в м.Київі. Зауважили, що позивач [PERSON] не пред'являв претензій до [PERSON] за час його життя, а заявив їх тільки після смерті останнього до його спадкоємців, які в свою чергу також виконували умови договору довічного утримання від 28.05.2004 року в тій частині, що стосується позивача, а саме надавали моральну підтримку та допомогу, про що надали квитанції від 24.06.2014 року. Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання(догляду)одна сторона(відчужувач)передає другій стороні (набувачеві)у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та(або) доглядом довічно. Судом встановлено, що 28 травня 2004 року між [PERSON],[PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який був посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. за реєстровим номером 3-916. Відповідно до п.1 вказаного договору право власності на квартиру [ADDRESS], що належала позивачу та його дружині на праві власності, було передано [PERSON] За це, згідно п.5 вказаного договору, [PERSON] зобов`язався довічно повністю утримувати його і його дружину - [PERSON], забезпечуючи харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберегти в безкоштовному довічному користуванні за [PERSON], жилу кімнату розміром 12,9 кв. м., за [PERSON] жилу кімнату розміром 16,6 кв.м. Позивач зазначив, що з часу укладення договору і на протязі наступних років [PERSON] і його сім'я, тобто дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON], ніяких дій з виконання вказаного договору не приймали. [PERSON] не забезпечував ані позивача, ані [PERSON] ні грошима, ні одягом, не надавав необхідної допомоги, постійно мешкав у місті Києві з 1957 року і приїжджав до м. Маріуполя лише провідати їх. Отже, жодне з зобов`язань, взятих [PERSON] за договором, він, на думку позивача, не виконав. З наданих суду відповідачами документів вбачається, що [PERSON] періодично з 2006 року по 2011 рік проходив лікування в м.Маріуполі, а з 01.02.2012 року по 14.02.2012 року у Національному інституті хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова в м.Києві, однак встановити за чий рахунок, власний, [PERSON], або відповідачів, лікувався у цей час позивач суд не має можливості. Всі квитанції виписані на позивача та сплачені від його імені. Крім того суду надано довідку голови правління ОСББ «Будсервіс» Зубенко Т.І. № 177-68 від 30.06.2014 року, згідно якої [PERSON] періодично, з 1995 року по 2013 рік, проживав у [ADDRESS], що зареєстрована на [PERSON], оскільки той потребував догляду та лікування у медичних закладах м.Києва. Догляд за ним здійснювали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які несли матеріальні та інші витрати на проживання [PERSON], за власний рахунок купували йому ліки та оплачували лікування у медичних закладах. Дана довідка не може бути прийнята судом до уваги, оскільки вказану в ній інформацію голова правління ОСББ Зубенко Т.І. могла отримати тільки зі слів відповідачів, а не з офіційних джерел. Згідно з наданої суду копії про смерть, [PERSON] помер [INFO] року. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно до ст. 757 ЦК України, обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Позивач наполягає на тому, що відповідачі, тобто [PERSON], [PERSON] та [PERSON], якій є спадкоємцями [PERSON], після його смерті ніяких дій з виконання договору не приймали. Не забезпечували його ні грошима, ні одягом, не надавали необхідної допомоги, постійно мешкали у місті Києві і приїжджали до м. Маріуполя лише провідати його. Відповідачами надані копії проїзних квитків на потяги «Київ-Маріуполь», «Маріуполь-Київ» та «Київ-Донецьк», що лише можуть підтвердити твердження позивача про те, що відповідачі його навідували час від часу, однак встановити хто саме їхав за цими квітками та у якій рік суд не має можливості, оскільки на більшості з цих квитків відсутні відомості про пасажира, тобто відсутні прізвище та ім'я пасажира, який їде за цим квитком, та вказані лише місяць та число відправлення потягу, але не вказано рік. До того ж надані суду квитанції від 24.06.2014 року про переведення грошей [PERSON] на ім'я [PERSON], не можуть бути прийняті судом як докази виконання [PERSON] умов договору довічного утримання від 28.05.2004 року, оскільки вказані гроші були переведені лише після того, як позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. На підставі ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання(догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Враховуючи норму ч.1 ст. 756 ЦК України,у разі розірвання договору довічного утримання(догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення, таким чином, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] набуває позивач.

Outcome: approved