Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

18 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 40070 грн. 89 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що дійсно вона має заборгованість перед банком, проте ця заборгованість виникла через тяжкі життєві обставини. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг (пункти 3.2; 3.3), після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою», за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Також, п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору, а тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в пунктах 4.9. Умов та Правил надання банківських послуг і п. 5.8. «Правил користування платіжною карткою». У відповідності до пунктів 6.3; 6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. При незгоді зі змінами Правил та/або тарифів банку звернутись в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам. Про зміни в тарифах банк, у відповідності до вказаних умов договору, повідомляє відповідача у виписках по картрахунку при нарахуванні відсотків за користування кредитними коштами за попередній період. Заяв про дострокове розірвання договору відповідач не подавала, що свідчить про згоду останньої зі змінами тарифів. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 28 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.ст. 641-642 ЦК або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України. Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як зазначено позивачем, відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 40070 грн. 89 коп., з якої 4631 грн. 57 коп. - заборгованість за кредитом, 30493 грн. 09 коп. - заборгованість по процентам, 2800 грн. - пеня, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1896 грн. 23 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-6). Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved