Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

19.02.2021 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь Лозуватського ЖКП заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги (поводження з побутовими відходами), з урахуванням 3 % річних та витрат від інфляції у розмірі 1472, 67 грн., з яких основна сума боргу 1416,00 грн., суми інфляції - 34,67 грн. та 3 % річних - 22,00 грн. Також просив суд стягнути на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказував на існування договірних відносин між Лозуватським ЖКП та [PERSON] , щодо надання послуг з вивезення твердих побутових відходів. Лозуватське ЖКП свої зобов`язання за договором виконує належним чином надаючи послуги з вивезення твердих побутових відходів, але відповідач зобов`язання з оплати послуг виконує неналежним чином, у зв`язку з чим має заборгованість, на яку нарахована сума інфляційних втрат та 3 % річних. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 19), однак до суду не з`явилася (а.с. 24), про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, відзиву не подано. Відповідно до п. 2 ч.7, п. 1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час та місце розгляду справи відповідач вважається повідомленим належними чином. За даних обставин, неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Лозуватське ЖКП, відповідно до рішення Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 943-ХХХІV/VI від 27.02.2015, визнане виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Лозуватської сільської ради Криворізького району (а.с. 12-13). Як слідує зі змісту довідки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 26.02.2021 № 501, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до Договору про надання послуг із збирання та вивезення побутових відходів від 14.09.2012 укладеного між позивачем та відповідачем, об`єктами користування послуг з вивезення побутових відходів є 4 особи, які проживають та зареєстровані за вищезгаданою адресою. Відповідно до п.8.1 зазначеного Договору термін дії договору зазначений з 14.09.2012 по 14.09.2018р. та вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього Договору або про його перегляд. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, вказані обставини не заперечила, доказів на спростування існування договірних відносин між позивачем та відповідачем до суду не надала. Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 15 Закону України «Про відходи», на [PERSON] як громадянина України, покладено обов`язок вносити у встановленому законом порядку плату за послуги з поводження з побутовим відходами. Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закону України « Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 2, 6, 13 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі по тексту Закону), виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 5 Закону, комунальні послуги - послуги, в тому числі, щодо поводження з побутовими відходами. Статтею 7 Закону визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому, споживач є зобов`язаним укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 8 Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором, а також має право припинити/зупинити надання комунальних послуг у разі їх несплати або оплати не в повному обсязі в порядку і строки, встановлені законом та договором, а також звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Згідно зі ст. 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Позивач, будучи постачальником послуг з поводження з побутовими відходами на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, надав вказані послуги в тому числі відповідачу, що підтверджено наявністю договірних відносин між позивачем та відповідачем та відсутністю доказів на спростування цього. Однак відповідач, споживаючи послуги з поводження з побутовими відходами, накопиченими за адресою її проживання, зобов`язання щодо оплати вартості спожитих послуг виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим за період з 01.10.2019 по 01.02.2021 року, у неї сформувалася заборгованість за спожиті послуги в розмірі 1416 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 8-10). Про існування заборгованості за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів, відповідач повідомлялася засобами поштового зв`язку, що підтверджується змістом досудової вимоги від 14.12.2020 № 1330 та поштовим повідомленням про вжиті заходи для її вручення відповідачу (а.с. 15,16), але заборгованість не сплачена. Відповідач до суду не з`явилася, факт споживання послуг з поводження з побутовими відходами, які надаються позивачем не заперечила, розрахунок заборгованості не спростувала, зауважень щодо наданих позивачем послуг не висловила. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного суду у справі № 712/8916/17-ц від 07.07.2020, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст. ст. 11, 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, скориставшись правом гарантованим ст. 4, 12 ЦПК України щодо вільного розпорядження своїми процесуальними правами, просив суд стягнути з відповідача саме заборгованість за період з 01.10.2019 по 01.02.2021 у розмірі 1472,67 грн., з яких 1416,00 грн. - сума основного боргу, 34,67 грн. - сума інфляції та 22,00 грн. - 3 % річних від суми заборгованості, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України. Беручи до уваги вищевикладене, доведення в судовому засіданні факту споживання відповідачем послуг Лозуватського ЖКП щодо вивезення твердих побутових відходів, підтвердження розміру заборгованості за надані послуги, факту несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо проведення оплати за надані послуги, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Лозуватського ЖКП заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги з вивезення твердих побутових відходів, за період з 01.10.2019 по 01.02.2021, в розмірі 1472, 67 грн., яка складається з суми основного боргу -1416,00 грн., суми інфляції - 34,67 грн., суми 3 % річних - 22 грн. Оскільки рішення суду ухвалено на користь позивача, яким сплачено судовий збір за подання позову до суду в розмірі 2270 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2270 грн., в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved