Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

18.04.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи- Служби у справах дітей Білопільської РДА,- про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 25 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче судове засідання. 18.07.2018 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третьої особи- Служби у справах дітей Білопільської РДА,- про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON] за її місцем проживання або перебування. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 18 липня 2018 року обидва позови об'єднані в одне провадження. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Уточнені позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що він є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], матір'ю яких є відповідач. На даний час він через повну психологічну несумісність із [PERSON] проживає окремо, а їхні спільні малолітні діти мешкають з відповідачкою, тобто разом з матір'ю. Після того як він з відповідачкою припинили стосунки, остання усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дітьми, а саме без жодних причин відмовляє у спілкуванні з дітьми на його неодноразові прохання по телефону, не надає можливості бачитися з дітьми та приймати участь у їх вихованні. Він не перебуває на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, як свідомий громадянин розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дитини, має дуже велике бажання виховувати своїх дітей, спілкуватися з ними, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його особисте спілкування із дітьми спричинить їм шкоду не існує. Створення перешкод відповідачкою у спілкуванні з дітьми порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дітей. Посилаючись на вищезазначене, уточнивши позовні вимоги, він просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]: шляхом підтримування з дітьми регулярних особистих стосунків і прямих контактів з 14.00 години суботи по 14.00 годину неділі через тиждень за місцем проживання батька. Надати йому можливість спілкування з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у дні їх народження з 09.00 години до 13.00 години з урахуванням побажань дітей. На вказаний первісний позов [PERSON] подала відгук, в котрому просила відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог, вказала, що доказів існування перешкод у спілкуванні із малолітніми дітьми [PERSON] суду не надав. Що вона проживала спільно з [PERSON] з березня 2011 року по лютий 2018 року у будинку [ADDRESS], який належить [PERSON]. Вказане житло вона з [PERSON] купили разом, однак договору купівлі-продажу не уклали у зв'язку з тим, що спадкоємець ([PERSON]) його не переоформив на себе. Від спільного проживання у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У серпні 2017 року [PERSON] почав сварку, яка переросла у побиття її у присутності дітей. [PERSON] неодноразово вчиняв сварки та бійки, тому вона протягом 2017-2018 років скаржилася до поліції і за результатами розгляду її скарг було на [PERSON] накладено адміністративне стягнення постановою Білопільського районного суду Сумської області по справі № 573/1899/17 про адміністративне правопорушення, ( вчинення домашнього насильства у сім'ї), та позивача піддано адміністративному стягненню у виді громадських робіт. Починаючи з серпня 2017 року [PERSON] не надавав коштів на утримання дітей, після чого вона звернулася із заявою про винесення судового наказу, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання двох дітей. Про стягнення аліментів [PERSON] дізнався у січні 2018 року, після чого влаштував сварку та виганяв із займаного будинку. 02 лютого 2018 року [PERSON] з'явився у нетверезому стані із мисливською рушницею, з якої стріляв у стелю в приміщенні житлового будинку у присутності [PERSON] та її старшого сина [PERSON], погрожуючи вбивством та вимагав виїхати з будинку, говорив, що у разі невиконання його вимог, він застрелить її. Після чого вона звернулася до поліції, яка прийняла заяву, вилучила зброю і направила його на освідування. Після погроз із зброєю, [PERSON] виїхала із будинку разом з дітьми та речами до нового помешкання, де зараз проживає. З березня 2018 року [PERSON] телефонує старшому сину [PERSON]- [PERSON]( сину від першого шлюбу) і викликає своїх дітей [PERSON] та [PERSON] на вулицю, де спілкується з ними, інколи забирає до себе. На початку квітня 2018 року [PERSON] узяв дітей і відвіз у село Рижівку Білопільського району Сумської області, не повідомивши [PERSON] про їх місце знаходження. Цього ж дня діти знаходилися не з батьком, а з його донькою від першого шлюбу, що не може подобатися- передання дітей іншим особам. Діти: [PERSON] і [PERSON] вільно спілкуються з [PERSON], але діти не бажають залишатися на ніч, оскільки у [PERSON] немає належних умов для проживання малолітніх дітей. Крім того, діти повинні повноцінно харчуватися і дотримуватися режиму дня. Додержання вказаних вимог позивач забезпечити не може, готувати їжу він не вмії. Доказів належних умов перебування дітей він до суду не надав. За заявою [PERSON] було прийнято рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчим комітетом Білопільської міської ради Сумської області за № 7 від 05.04.2018 року, яка вирішила визначити [PERSON] дні спілкування з дітьми: щотижня у середу з 17-00 до 20-00 години та через тиждень, у суботу та неділю з 09-00 до 17-00 години, за попередньою домовленістю з матір'ю дітей. [PERSON] часто дотримується графіку, бере дітей по суботам з 09-00 години і привозить їх о 14-00 годині, а також у неділю з 09-00 години і привозить о 15-00 годині, тому будь-яких перешкод у спілкуванні [PERSON] не має. Щодо вимог [PERSON] призначити спілкування з дітьми щосуботи з 10-00 години до 17-00 години неділі, не вбачається можливим у зв'язку із відсутністю у [PERSON] належних умов для перебування та харчування малолітніх дітей. Не підлягає задоволенню вимога про перебування дітей у день народження з батьком з 10-00 години до 18-00 години, оскільки в післяобідній час дітей приходять привітати родичі, знайомі та друзі. [PERSON] не визначив в який час планує спілкуватися з дітьми влітку та яким способом їх оздоровлюватиме. При проведенні літнього відпочинку необхідно враховувати вікові психологічні особливості дітей, тому малолітні діти не можуть знаходитися довгий час без матері. [PERSON] ніде не працює, не має заробітку, тому не має змоги забезпечити належні умови проживання, виховання та оздоровлення дітей, є поганим прикладом для них. У зустрічний позовній заяві [PERSON] просить визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON], [INFO], за її місцем проживання або перебування, посилаючись на доводи, вказані у відгуку на первісний позов [PERSON], та ті обставини, що [PERSON] має окреме житло, а саме трикімнатну житлову квартиру [ADDRESS], житловою площею 39.90 м2, загальною площею 50.0 м2. До цієї квартири належить підвал, ? частина сараю. [PERSON] придбала вказане майно на підставі договору купівлі-продажу від 14 грудня 2017 року, про що внесені відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18.05.2018 року зазначено, що при обстеженні вказаного житлового приміщення встановлено, що у квартирі наявні меблі, побутова техніка, одяг, взуття, продукти харчування, в приміщенні чисто, прибрано, хоча потребує поточного ремонту, у дітей є місце для проведення дозвілля. Житло знаходиться в належному стані. [PERSON] має постійне місце роботи- працює шкільним вчителем, позитивно характеризується за місцем роботи, а діти відвідують дитячий садок. Висновком рекомендовано залишити проживати дітей разом з матір'ю. Необхідність встановлення місця проживання дітей виникла внаслідок того, що батько дітей, [PERSON], має звичку без попередження забирати їх і утримувати у себе. Не дотримується графіку спілкування з донькою [PERSON] та сином [PERSON]. Рішенням виконкому Білопільської міської ради Сумської області від 05.04.2018 року за результатами розгляду його заяви про визначення порядку спілкування з дітьми установлено графік його участі у вихованні та спілкуванні, якого він не дотримується. У такий спосіб він продовжує з'ясовувати стосунки з [PERSON], що негативно впливає на вихованні неповнолітніх дітей. Крім того, діти вказують, що батько їх передає іншим особам, що підтверджує недобросовісне виконання батьківських обов'язків по відношенню до них. Час, визначений рішенням, надається для спілкування з дітьми відповідачу, тому він не має права передавати їх іншим особам, з чого слідує, що не він проводить з ними час, а його знайомі. Так як такі випадки стали не поодинокими, то забирати дітей, які не бажають з ним залишатися й ночувати, стало складно, бо все це супроводжується бійками та сварками в їх присутності. Відповідач не може забезпечити належні умови для проживання дітей, а також забезпечити умови для їх фізичного, культурного розвитку, спортивних та художніх здібностей, не сприяє забезпеченню дотримання елементарних санітарно-гігієнічних правил. Житла свого не має, відсутній постійних дохід для утримання дітей, зловживає спиртними напоями. Зважаючи на зазначене, є необхідність захисту інтересів дітей шляхом встановлення їх місця проживання з матір'ю. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали та просили зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Визначити такі способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]: шляхом підтримування з дітьми регулярних особистих стосунків і прямих контактів з 14.00 години суботи по 14.00 годину неділі через тиждень за місцем проживання батька. Надати [PERSON] можливість спілкування з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у дні їх народження з 09.00 години до 13.00 години з урахуванням побажань дітей. Надати можливість батькам, [PERSON] та [PERSON] змінювати порядок побачень батька з дітьми за їх взаємною згодою. Просили відмовити у задоволенні зустрічного позову, так як вважали, що спору з приводу визначення місця проживання дітей не має. В судовому засідання позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за зустрічни позовом підтримали та просили визначити місце проживання малолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом з матір'ю [PERSON], [INFO], за її місцем проживання або перебування. Первісних позовних вимог не визнали. В судовому засіданні представник третьої особи - Служби у справах дітей Білопільської РДА, - Головаченко С.О. вважала доцільним задовольнити уточнений первісний позов [PERSON], взявши до уваги висновок районної комісії з питань захисту прав дитини від 09 листопада 2018 року № 46 ( 27 листопада 2018 року № 01-31/2781), згідно якого, враховуючи інтереси дітей, розглянувши ряд пропозицій та пояснень батьків дітей з питання визначення способів участі батька у вихованні дітей, орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації вважає доцільним надати можливість [PERSON] дозвіл брати участь у вихованні дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], шляхом підтримування з дітьми регулярних особистих стосунків і прямих контактів з 14.00 години суботи по 14.00 годину неділі через тиждень за місцем проживання батька. Надати можливість [PERSON] спілкуватися з дітьми: [PERSON] та [PERSON] у дні їх народження з 09.00 години до 13.00 години з урахуванням побажань дітей. Надати можливість батькам, [PERSON] та [PERSON], змінювати порядок побачень батька з дітьми за їх взаємною згодою. Вислухавши пояснення [PERSON] та його представника [PERSON], пояснення [PERSON] та її представника [PERSON], представника органу опіки та піклування- Головаченко С.О., свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що як уточнений первісний позов, так і зустрічний позов підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік і жінка без укладення шлюбу з березня 2011 року по лютий 2018 року. Під час спільного проживання у них народилися діти: донька [PERSON], народилася [INFO] в м.Білопілля Сумської області, та син [PERSON], народився [INFO] в м.Білопілля Сумської області. Батьком обох дітей є [PERSON], позивач по справі, а матір'ю- [PERSON]( а.с.45,46). На час розгляду справи судом діти проживають разом з матір'ю за її місцем проживання. При цьому, між батьками дітей виникли непорозуміння щодо можливості спілкуватися з ними та брати участь у їх вихованні та невдоволення з боку батька щодо його участі у вихованні дітей та виникнення перешкод у спілкуванні з дітьми з боку матері дітей. Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи з обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст.158 СК України орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За зверненням суду до голови районної комісії з питань захисту прав дитини при Білопільській районній державній адміністрації щодо надання висновку органу опіки та піклування Білопільської РДА щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дітей їх батька [PERSON], на адресу суду надійшов вказаний висновок. З висновку органу опіки та піклування - районної комісії з питань захисту прав дитини при Білопільській РДА від 09 листопада 2018 року № 46 ( 27 листопада 2018 року № 01-31/2781), враховуючи інтереси дітей, розглянувши ряд пропозицій та пояснень батьків дітей з питання визначення способів участі батька у вихованні дітей, орган опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації вважає доцільним надати можливість [PERSON] дозвіл брати участь у вихованні дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], шляхом підтримування з дітьми регулярних особистих стосунків і прямих контактів з 14.00 години суботи по 14.00 годину неділі через тиждень за місцем проживання батька. Надати можливість [PERSON] спілкуватися з дітьми: [PERSON] та [PERSON] у дні їх народження з 09.00 години до 13.00 години з урахуванням побажань дітей. Надати можливість батькам, [PERSON] та [PERSON], змінювати порядок побачень батька з дітьми за їх взаємною згодою. Комісія врахувала акт обстеження умов проживання [PERSON] від 27.09.2018 року, складеного спеціалістами Рижівської сільської ради Білопільського району, відповідно до якого житло, у якому мешкає батько, придатне для перебування малолітніх дітей. Батько займається фермерством, утримує підсобне господарство. На засіданні комісії [PERSON] було рекомендовано облаштувати ще одне спальне місце для дітей. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що як тільки діти приїдуть, так і буде облаштовано ще одне спальне місце. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Головаченко С.О. пояснила, що з 27 вересня 2018 року їй невідомо що є в будинку [PERSON], так як свій будинок [PERSON] представникам органу опіки та піклування не відчинив. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч.7, ч.8 ст.7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішенні у справі Olsson v.Sweden ( N2) від 27.11.1992 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського Суду з прав людини мають в Україні значення джерел права. Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дітей, суд враховує його доброзичливе ставлення до обох дітей, потребу у вихованні дітей саме обома батьками із врахуванням рекомендацій органу опіки і піклування, та приходить до висновку про те, що спілкування дітей з батьком повинно відбуватися шляхом підтримування з дітьми регулярних особистих стосунків і прямих контактів з 14.00 години суботи по 14.00 годину неділі через тиждень за місцем проживання батька. З можливістю батька спілкуватися з дітьми: [PERSON] та [PERSON] у дні їх народження з 09.00 години до 13.00 години з урахуванням побажань дітей. З можливістю змінювати порядок побачень батька з дітьми за взаємною згодою сторін. При цьому попередньо погоджувати з [PERSON] час спілкування з дітьми, враховуючи погодні умови та не порушуючи режиму дня дітей, з урахуванням стану здоров'я, турбуючись про їх стан здоров'я та в час, коли діти не задіяні в освітньому процесі. Такий спосіб участі батька у вихованні дітей перш за все не буде суперечити їх інтересам із врахуванням малолітнього віку. Проте, це не перешкоджає [PERSON] в подальшому звернутись до суду про зміну такого способу. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON], то у відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як вже зазначено вище, сторон по справі проживали разом як чоловік і жінка без укладення шлюбу з березня 2011 року по лютий 2018 року. Під час спільного проживання у них народилися діти: донька [PERSON], народилася [INFO] в м.Білопілля Сумської області, та син [PERSON], народився [INFO] в м.Білопілля Сумської області. Батьком обох дітей є [PERSON], позивач по справі, а матір'ю- [PERSON]( а.с.45,46). З народження діти проживали разом з батьками за адресою: [ADDRESS]. На даний час, після припинення спільного проживання сторін, діти проживають разом з матір'ю за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 14 грудня 2017 року ( а.с.61-63). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 18.05.2018 року та від 06.07.2018 року зазначено, що при обстеженні вказаного житлового приміщення встановлено, що у квартирі наявні меблі, побутова техніка, одяг, взуття, продукти харчування, в приміщенні чисто, прибрано, хоча потребує поточного ремонту, у дітей є місце для проведення дозвілля. Житло знаходиться в належному стані. [PERSON] має постійне місце роботи- працює шкільним вчителем, позитивно характеризується за місцем роботи, а діти відвідують дитячий садок. Стосунки між мамою та дітками теплі та довірливі. Мама багато уваги приділяє розвиткові дітей, спілкуванню з ними. В сім'ї [PERSON] створені умови для проживання дітей та їх повноцінного розвитку ( а.с.41, 65). Білопільська районна державна адміністрація Сумської області (орган опіки та піклування) власним висновком визначила доцільність визначення місця проживання дітей за місцем проживання матері дітей ( а.с.64). Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5). Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов'язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між [PERSON] та [PERSON] стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов'язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п.1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір'ю не суперечитиме інтересам дітей, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] щодо визначення місця проживання дітей за місцем проживання чи перебування матері. [PERSON] та її представник [PERSON] просили стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 786 грн, надавши документи, що підтверджують розмір судових витрат. [PERSON] проти стягнення цих витрат заперечував, вважав, що заявлений розмір та загальна кількість годин участі адвоката під час вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням та під час розгляду справи є перебільшеним. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладається на позивача у разі відмови в позові. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2018 року між [PERSON] та адвокатом укладено договір про надання правової допомоги при розгляді даної цивільної справи, розмір гонорару визначено за домовленістю сторін у сумі 680 грн за годину участі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді (а.с.33-40). На виконання угоди адвокатом було прийнято участь під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (складання процесуальних документів, надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи у суді, копіювання документів) (12 год.20 хв.), а також він брав участь у судових засіданнях в якості представника відповідача в кількості 5 годин, що підлягає оплаті на загальну суму 11 786 грн. За правилами ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторо нами. Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Як роз'яснено в п.47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Обов'язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено ст.134 ЦПК України в редакції, яка діє із 15.12.2017. Детальний опис та розрахунок судових витрат наведені [PERSON] та її представником адвокатом [PERSON] суд вважає правильним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що адвокат брав участь в якості представника відповідача в п'яти судових засіданнях, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути витрати з оплати правничої допомоги в сумі 11 786 грн. Підлягає також стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved