Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

18 березня 2021 року Чернігівська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обгрунтовано позов тим, що житлове приміщення [ADDRESS] належить до державного житлового фонду та перебуває у віданні Чернігівської міської ради. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 25 березня 2003 року, однак не проживає в ній більше семи років, він добровільно залишив житло і жодної участі в його утриманні не приймає, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Також, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Житлове приміщення [ADDRESS] належить до державного житлового фонду та перебуває у віданні Чернігівської міської ради. Відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , з 25 березня 2003 року, що підтверджується копією особового рахунку Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради (а.с. 9). Представник позивача у судовому засіданні вказав, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше семи років, він добровільно залишив житло, місце його проживання позивачу не відомо. Так, згідно з копіями актів від 15 вересня 2020 року та 24 лютого 2021 року, що засвідчені начальником дільниці з обслуговування житлового фонду № 1 Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, [PERSON] фактично не проживає за місцем своєї реєстрації більше семи років, квартира має занедбаний стан, комунальні послуги не надаються, місце постійного проживання відповідача не відоме (а.с. 7, 8). Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що в будинку [ADDRESS] він проживає близько 40 років. У квартирі, яка була виділена для проживання відповідачу, необхідно було робити ремонт, однак відповідач ремонт не робив, іноді приходив до житла і вже близько 10 років відповідач не проживає за адресою реєстрації. Свідок [PERSON] , який також проживає в будинку [ADDRESS] , суду показав, що відповідач працював у Комунальному підприємстві «Деснянське» Чернігівської міської ради. У 2003 році, коли відповідач зареєстрував своє місце проживання у квартирі № 2/3 в цьому ж будинку, квартира мала аварійний стан, жити в ній було не можливо і відповідач жодного дня у ній не проживав. Свідок [PERSON] суду, зокрема, показала, що вона проживає в будинку, який знаходиться поряд з будинком [ADDRESS] . Відповідача вона не знає, квартира має занедбаний стан і в ній ніхто не проживає. Глава 2 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР передбачає норми, які регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно до частин першої, другої статті 61 Житлового кодексу Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Частиною першою статті 63 Житлового кодексу Української РСР визначено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно із частиною першою статті 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, оскільки поважних причин відсутності відповідача, як наймача, за адресою його реєстрації, судом не було встановлено, а тому відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР наявні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved