overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

19 грудня 2014 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 09 листопада 2007 р. померла її мати [PERSON], яка проживала [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2 га, яка розташована на території Іванівської Другої сільської ради Барвінківського району Харківської області (Державний акт серія ХР № 022090) . При зверненні до державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємця фактично. Вважаючи, що встановлений термін пропущений з поважних причин, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засіданні позивачкам не зявилась, просила справу розглянути без її участі, позовні задовольнити. Представник відповідача до суду не зявився, просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. З матеріалів справи убачається, що 09 листопада 2007 р. померла [PERSON], яка проживала [INFO] (а.с.8). Родинний зв'язок між позивачкою та покійною [PERSON], які є, відповідно, донькою та матірю, підтверджується копіями свідоцтва про народження позивачки та свідоцтва про її одруження ( а.с.13,14). З позовної заяви убачається, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 20 листопада 2007 р. по 10 травня 2008 р. перебувала на амбулаторному лікуванні у звязку з переломом лівої ноги. Зазначена обставина підтверджується довідкою Дмитрівського фельдшерського пункту Барвінківського району Харківської області від 10 травня 2008 р., з якої убачається, що [PERSON] з 20 листопада 2007 р. по 10 травня 2008 р. перебувала на амбулаторному лікуванні у звязку з переломом лівої ноги (а.с.5). Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд приходить до висновку, що позивачка не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємця фактично з поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

19 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що з 1998 року по 2001 рік він навчався в Очаківському міському ліцеї, закінчив повний курс навчання та одержав атестат про повну загальну середню освіту. Під час переїзду вказаний документ ним було загублено. Посилаючись на те, що на даний час він має намір офіційно працевлаштуватися, а внаслідок ліквідації Очаківського міського ліцею було втрачено книгу видачі атестатів, просив встановити факт отримання ним у 2001 році атестата про повну загальну середню освіту в Очаківському міському ліцеї. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю. Представник заінтересованої особи - відділу освіти Очаківської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, заінтересована особа про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення. Як вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER], виданого 12 червня 1999 року на ім'я заявника [PERSON], останній у 1999 році закінчив міський ліцей м. Очакова та одержав базову загальну середню освіту (а. с. 5). Згідно листа Очаківського міського відділу освіти від 12 грудня 2014 року (а. с. 6), заявнику відмовлено в одержанні дубліката атестата у зв'язку із тим, що внаслідок ліквідації Очаківського міського ліцею було втрачено Книгу видачі атестатів за 2001 рік та запропоновано звернутися до суду. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що на протязі чотирьох років навчалися разом із заявником в Очаківському міському ліцеї. [PERSON] у 2001 році закінчив цей навчальний заклад та одержав відповідний атестат. Викладене також підтвердив допитаний в якості свідка колишній викладач ліцею [PERSON]. Факт закінчення заявником Очаківського міського ліцею також підтверджується випускним фотоальбомом, оглянутим в судовому засіданні, в якому [PERSON] зображено разом із учнями, які в 2001 році закінчили повний курс вказаного ліцею. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність вставлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на працю згідно чинного законодавства, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що заявник [PERSON] дійсно в 2001 році закінчив Очаківський міський ліцей, а тому його вимогипро встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

19 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає, офіційно ніде не працює. На користь інших осіб аліменти не сплачує. Позивачка до суду не з'явилась, але надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи через позивачку. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України, частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], [INFO] його батьком є [PERSON] [PERSON], тобто відповідач по справі (а.с. 7). За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги, визначивши розмір аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно. У відповідності з вимогами п.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

19 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні дитини. Матеріально її не забезпечує. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Вважає, що відповідач також повинний приймати участь в утриманні їх сина. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) в місяць але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з наведених в ньому підстав, просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує щодо задоволення вимог позивача. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей , або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не порушує прав свобод чи інтересів інших осіб та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд визначає до стягнення з [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також до стягнення з відповідача в дохід держави належить 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

19 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що у сторін є двоє малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 грн. на кожну дитину щомісячно та до повноліття дітей. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] встановлено, що у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні позивача. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження дітей та довідкою Христівської сільської ради від 16 грудня 2014 року № 402 (а.с. 3-5). Враховуючи ту обставину, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про доходи відповідача, суд прийшов до висновку, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі, встановленому з урахуванням думки позивача. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

19 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову посилалася на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 25 серпня 2005 року, шлюб розірвано. Сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем. Вказувала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно до повноліття дітей. У судовому засіданні [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 350 гривень на кожну дитину. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано згідно рішення суду від 24 березня 2014 року. У подружжя народилося двоє дітей - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні позивача. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами. Відповідач проти позову не заперечив, доказів наявності стабільного доходу суду не надав, а тому суд прийшов до висновку, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі, встановленому з урахуванням думки сторін. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

19 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом за кожним по 1/2 частині. В обґрунтування позову вказували, що [INFO] помер їх брат [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 9/75 частини будинку [ADDRESS]. Крім них, інших спадкоємців немає. На даний час нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, хоч вони звернулася в установлений строк для її прийняття, так як відсутнє свідоцтво про право власності на квартиру на померлого. На даний час іншим шляхом, ніж в судовому вони не можуть отримати спадщину. Посилаючись на викладене, просили позов задовольнити. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 13 січня 2015 року було замінено первісного відповідача Первомайську міську раду Миколаївської області належними відповідачами - [PERSON], та [PERSON], дітьми померлого. В судовому засіданні свої вимоги позивачка [PERSON] підтримала. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, якій просить слухати справу в її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, направили заяви про слухання справи у їх відсутність, позов визнають. Суд, заслухавши пояснення позивачки, [PERSON] дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Встановлено, що [INFO] помер брат позивачів [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на на 9/75 частин будинку [ADDRESS]. Позивачі є рідними сестрами померлого і відповідно до ст. 1262 ЦК України відносяться до спадкоємців другої черги за законом. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є синами померлого і відносяться до спадкоємців першої черги , але спадщину після смерті батька не приймали, не бажають її приймати. Викладене підтверджується, довідкою нотаріальної контори № 3160/02-14 від 31.10.2014 року. В зв'язку з відсутністю свідоцтва про право вланості на 9/75 ч. будинку [ADDRESS] у спадкодавця. Нотаріусом позивачам було відмовлено у видачі сідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою державного нотаріуса від 21.10.2014 року № 3160/02/14. Відповідно п. п. 4.15, 4.18 (розділ 2 глава 10) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 2961515 (із змінами і доповненнями) видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно проводиться нотаріусом на підставі правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. Із витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за [PERSON] на праві вланості зареєстровано 9/75 частини будинку [ADDRESS]. Згідно виписки КП Первмайське МБТІ за №561/03.9 від 22.10.2014 р. також встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 9/75 частини будинку [ADDRESS]. Викладені обставини дають підстави прийти до висновку, що позивачі як спадкоємиці ІІ черги за законом після смерті [PERSON] мають право кожна по 1/2 частині від майна в порядку спадкування за законом, тобто по 3/50 частини житлового будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

19 грудня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Обгрунтовуючи позовні вимоги останній зазначає, що 20 червня 2009 року з [PERSON] він уклав шлюб, реєстрація якого проводилась відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №21. Дітей від шлюбу немає. Внаслідок відсутності взаємопорозуміння шлюбні відносини фактично припинені. З жовтня 2012 року проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу з відповідачем буде суперечити інтересам позивача. [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені вище при цьому наполягав на їх задоволенні, а також згідний розглянути справу в порядку заочного розгляду. Відповідачка у судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з′ясувавши обставини справи, вважає позов підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст.112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя [PERSON] та [PERSON], що свідчать про неможливість їх подальшого спільного проживання та збереження шлюбу. В силу статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

19 грудня 2014 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та скасування реєстрації. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначає, що вона має у приватній власності житловий будинок по [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які добровільно не знімаються з реєстрації у вказаному вище домоволодіння. Окрім цього відповідачі членами сім'ї позивачки не являються. З огляду на те, що відповідачі більше року не проживають у належному позивачці житловому будинку [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користуватись жилим приміщенням та скасувати їхню реєстрацію в житловому будинку по [ADDRESS]. У судове засідання позивачка не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з′ясувавши обставини справи, вважає позов підлягає задоволенню. За ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В матеріалах справи мається витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що розташоване по [ADDRESS], який свідчить про те, що дійсно [PERSON] має у приватній власності вказану вище нерухомість (а.с.15). За довідкою виконавчого комітету Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №1734 від 17 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS], однак останні фактично за вказаною адресою не проживають (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідачами суду не надано поважних причин відсутності понад шість місяців у якості наймачів. З'ясовано, що [PERSON] та [PERSON] своїми діями створюють перешкоди для законного власника будинку у володінні, користуванні та розпорядження майном, тому є підстави для зняття останньої з реєстрації. Згідно з ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

19 грудня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1952 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.12.2014р. о 09 год. 36 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.12.2014р. о 09 год. 36 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої контакт носить малопродуктивний характер. Тривожна, напружена. На питання відповідає не по суті. Під час бесіди замовкає, до чогось прислуховується. Емоційно парадоксальна. На більшу частину питань, відповідає: «не помню», «не знаю». Мислення дезорганізоване, Свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що її необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved