Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 28 вересня 2002 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, актовий запис №376. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2002 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина\~ - [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем він припинив в січні 2016 року, через різні погляди на сімейне життя, що призводило до сварок та суперечок. Вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, миритись та відновлювати подружні стосунки не бажає, в звязку з чим звернувся до суду з вказаною позовною заявою.\~ Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Просив судові витрати по справі покласти на нього. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Малько». Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, враховуючи, що відповідач [PERSON], позов визнала, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Заслухавши доводи позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку: Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України,\~ шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-СР №157818, виданого повторно Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області 17 жовтня 2018 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 28 вересня 2002 року зареєстрували шлюб, про що в цей же день складено відповідний актовий запис №376. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Малько» (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СР №131763, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції 04 вересня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). Крім того, згідно свідоцтва про народження серії 1-СР №059774, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 01 листопада 2007 року, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як встановлено під час судового розгляду, сім'я позивача з відповідачем розпалась остаточно, миритись та відновлювати подружні стосунки вони не бажають. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що згідно з Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~ Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~ вимог ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У ст. 17 Закону України №3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини\~ як джерело права». Так, ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини\~ та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» в ЄСПЛ не є чітко визначеним і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Відповідно до квитанції №1003933711 від 18 жовтня 2018 року, позивачем [PERSON] при поданні позовної заяви до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про розірвання шлюбу з [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок (а.с.1). Оскільки відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги [PERSON], останньому необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 352 гривні 40 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача має бути стягнутий сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 352 гривні 40 копійок. Така сума є різницею між сплаченим судовим збором позивачем та його частиною, яка підлягає поверненню з державного бюджету. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] просить витрати, повязані з розірванням шлюбу, покласти на нього. Крім того, під час підготовчого судового засідання позивач [PERSON] звернувся до суду з усним клопотанням, в якому просив судові витрати за розгляд цивільної справи покласти на нього. Таким чином, враховуючи позицію позивача [PERSON], суд вважає за можливе не стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 352 гривні 40 копійок, та витрати по його сплаті покласти на останнього.\~ З урахуванням клопотання відповідача, після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище «Малько». На підставі викладеного, відповідно до ст.51 Конституції України,\~ згідно ст.ст. 3, 24, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved