Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

18 грудня 2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті матері, [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що [PERSON], померла [INFO] року у віці 87 років внаслідок церебрального атеросклерозу з гіпертензією у м. Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Київським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції невизнаної та самопроголошеної Донецької Народної Республіки 03 вересня 2018 року, про що складено запис акту про смерть № 924. При зверненні до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для отримання свідоцтва про смерть заявнику було відмовлено, оскільки надані для реєстрації смерті документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В судове засідання з'явився заявник, підтримав свою заяву і просив задовольнити. Пояснив суду, що померла є його рідною матір'ю, яку він доглядав до самої смерті, яка померла у м. Донецьк, у себе вдома, за адресою: [ADDRESS] 02.09.2018 року, внаслідок хвороби. [PERSON] похована 03.09.2018 року на Щегловському цвинтарі у м. Донецьк, витрати по похованню здійснював особисто заявник. Також пояснив, що встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території необхідно для отримання свідоцтва про смерть особи українського зразку. Заінтересована особа повідомлена про час, дату і місце судового розгляду належним чином, надала суду письмову заяву розглядати справу без її участі. Заслухавши заявника, дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 року № 79-р), місто Донецьк Донецької області входить до цього переліку і є тимчасово окупованою територією. Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000р, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Як вбачається з матеріалів справи, Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження цього факту пред'явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (копія листа від 13.12.2018 року, а. с. 17). Суд встановив, що заявник [PERSON] [INFO] є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місця проживання якого визначене за адресою: [ADDRESS] (копія довідки від 27.11.2018 року № [NUMBER], а. с. 8). Заявник [PERSON] є громадянином України, уродженець м. Донецьк відповідно до паспорта серії ВЕ №240285 виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 25 липня 2001 року (копія паспорта а.с.7), особа заявника встановлена в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Факт родинного зв'язку заявника з померлою підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] р.н., батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON], серія [NUMBER] (копія свідоцтва про народження, а. с. 9). Судом встановлено, що [PERSON] [INFO]\~року народження, була громадянкою України, уродженкою с.\~Ново-Олексіївка\~Ровенського району\~Кіровоградської області відповідно до паспорта серії [NUMBER] виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 25 липня 2001 року (копія паспорту, а а.с.10). Таким чином, судом встановлений родинний зв'язок між заявником та померлою особою і встановлено, що померла є рідною матір'ю заявника. Як вбачається з так званого свідоцтва про смерть виданого Київським відділом записів актів цивільного стану м. Донецьк Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції так званого ДНР, [PERSON] померла [INFO] року (копія а.с.11). Згідно наданої заінтересованою особою інформації станом на день розгляду справи в суді відсутній актовий запис про смерть [PERSON], [INFO] року народження за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. В матеріалах справи також містяться копії довідки про причину смерті [PERSON], виданої 03 вересня 2018 року Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 міста Донецька» невизнаної та самопроголошеної Донецької Народної Республіки; накладної № б/н від 03 вересня 2018 року та розрахункової квитанції № 603247 від 03 вересня 2018 року за надання ритуальних послуг, фотознімок з місця захоронення [PERSON]. Згідно наданих пояснень заявника, інших письмових доказів, судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] року народження, на день смерті [INFO] року знаходилася у м. Донецьк, померла у м. Донецьк та похована на цвинтарі у м. Донецьк Донецької області, Україна. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON], [INFO] року народження, [INFO] року у м. Донецьк Донецької області, Україна, оскільки наведені заявником докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, [PERSON], так як дозволить використати право на реєстрацію смерті матері, [PERSON] та отримання свідоцтва про її смерть. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. Згідно зі ст. 319 ч.2 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved