Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

19.12.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.08.2010 в сумі 12350 грн. 56 коп. та судовий збір в сумі 1600 гривень. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.08.2010 відповідач у ПАТ КБ Приват Банк отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, зобовязання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 26.11.2017 виникла заборгованість по кредиту, відсоткам з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 12350 грн. 56 коп. Ухвалою судді від 09.02.2018 провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Від відповідача до суду на позов банку надійшов відзив на позовну заяву ( а.с. 44-48), відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Зокрема, позивачем до позову було надано тільки Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 09.08.2010 без ідентифікуючої інформації щодо якого саме кредитного договору вони складені, не було надано первинні бухгалтерські документи на підтвердження заборгованості відповідача перед банком. Крім того, зазначає, що позивачем було порушено строки позовної давності, як загальної - 3 роки, так і позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивачем відповідь на відзив не надано. Під час судового розгляду суд дійшов висновку, що за наявності заяви представника позивача про судовий розгляд справи за його відсутністю, з урахуванням доводів, викладених у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст. ст. 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, 09.08.2010 [PERSON]Ю, звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку згідно з якою ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку виявив бажання оформити на своє ім»я платіжну картку кредитку «Універсальну» з бажаним кредитним лімітом 3000 гривень, що підтверджується відповідною анкетою-заявою і Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 8, 9, 10-24). Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, щго кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент зменшити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Так, пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору, при цьому у сторін виникають обовязки: у кредитора інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п. 1.1.3.1.9 договору, у позичальника отримання виписки про стан та про здійснення операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 договору). Згідно з п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 2.1.1.12.10 Правил користування платіжною карткою встановлено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.7.6 Умов та правил позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, оплачувати комісії. При порушенні останнім строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Таким чином, між сторонами в силу статей 634, 1046, 1047, 1048, 1054 ЦК України 09.08.2010 було укладено кредитний договір (без номеру), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Форма договору складається із заяви позичальника від 09.08.2010, довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна», умов та правил надання банківських послуг (а.с. 8, 9, 10-24). Договір укладено у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Банку та особисто відповідачем, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обовязковим для виконання. На день укладання договору та подання заяви про отримання кредиту, відповідач погоджувався з усіма його умовами та вчиняв дії передбачені договором, що підтверджується не тільки його підписом на документах, але й отриманням платіжної картки, періодичною сплатою коштів в рахунок погашення кредиту. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач взяті на себе обов'язки за цим договором - забезпечення своєчасного погашення кредиту, сплату нарахованих відсотків порушив. Як вбачається із розрахунку заборгованості позивача станом на 26.11.2017, погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановлених кредитним договором умов, кредит погашався не в повному обсязі, внаслідок чого відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 12350 грн. 56 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1212 грн.29 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 625 грн. 54 коп.; пеня в сумі 9448 грн. 42 коп.; а також штраф в сумі 1064 грн 31 коп(а.с.6-7 ). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З виписок розрахунку заборгованості за договором б/н від 09.08.2010 (а.с.4-7) вбачається, що останній платіж на погашення суми заборгованості по рахунку відповідачем було здійснено 18.05.2016 . Із позовом ПАТ КБ „ПриватБанк звернулось 19.12.2017. З урахуванням вищевикладеного, вимоги банка в частині стягнення з [PERSON] тіла кредиту та відсотків за його користування заявлені в межах строку позовної давності та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 у справі № 6-2003цс15. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором б/н від 26.11.2017 в сумі 2902 грн. 14 коп., з них: заборгованість за кредитом в сумі 1212 грн.29 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 625 грн. 54 коп.; та штрафу в сумі 1064 грн. 31 коп.(а.с.6-7 ). Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2902,14х 1600/12350,56 =375,96). На підставі викладеного,

Outcome: approved