Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

17.11.2014 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить зняти арешт з транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ-2107», 2005 року випуску, зеленого кольору, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], зареєстрований на ім я [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що в ході виконання виконавчого листа № 2-2869, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 06.07.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/5 частини, державним виконавцем було накладено арешт та оголошено заборону на відчуження вищевказаного автомобіля. Проте, даний автомобіль придбано нею та відповідачем [PERSON] під час перебування в шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю. Тому накладення арешту на весь автомобіль без визначення частки боржника є протиправним. Крім того, розмір заборгованості на момент накладення арешту та оголошення заборони відчуження складав якраз половину вартості автомобіля, і на даний час заборгованість з аліментів відсутня. В зв язку з чим наявність арешту перешкоджає їй володіти автомобілем в повній мірі. Позивач до суду не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, а також слухати справу в свою відсутність. Представник відповідача ВДВС Бориспільського МРУЮ Київської області Лузанова О.В. в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій проти позову не заперечила, просить проводити розгляд справи без її участі, покладаючись при вирішенні справи на думку суду. Відповідач [PERSON] за викликом суду не з явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, свого представника не направив, причини неявки не повідомив, заяви про слухання справи в свою відсутність та письмових заперечень не надав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, на виконання виконавчого листа № 2-2869, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 06.07.2005 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/5 частини, постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ у Київській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.08.2012 року накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ-2107», 2005 року випуску, зеленого кольору, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], зареєстрований на ім я [PERSON]. В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись Законом України «Про власність» і нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист. Частиною першою статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як вбачається з Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09.09.2002 року та Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 03.03.2006 року, вищевказаний автомобіль був придбаний сторонами під час перебування в шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч.6 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. На момент винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.08.2012 року розмір заборгованості відповідача [PERSON] з аліментів складав 20196,20 гривень, а дійсна вартість арештованого автомобіля на сьогоднішній день складає приблизно 40000,0 гривень, згідно даних авторинку (а.с.12). Отже, враховуючи те, що арештований автомобіль належить позивачу та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, та розмір заборгованості по сплаті аліментів, державний виконавець був зобов язаний звернутись до суду для визначення частки майна, на яку необхідно накласти арешт. Більше того, як вбачається з заяви позивача до ВДВС Бориспільського МРУЮ у Київській області від 26.09.2014 року, заборгованість відповідача [PERSON] по аліментам на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] відсутня. В силу ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Пунктом 4-4. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року передбачено, що встановивши, що описане майно, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами або за даними вимогами, суд відповідно до ч.7 ст.203 ЦПК виключає це майно з опису незалежно від заявлених позивачем вимог. Відтак, враховуючи наведене вище та наявність порушення норм чинного законодавства при накладенні арешту на спірний автомобіль, позов підлягає задоволенню із зняттям арешту з даного автомобіля, накладеного постановою державного виконавця. В зв'язку з вищевикладеним, на підставі п.4-4, 5 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року; ст.ст.52 ч.6, 60 ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року; ст.60 СК України; ст.ст.321 ч.1, 391 ЦК України,

Outcome: approved