Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

19.06.2014 року позивач звернулась до районного суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], що відбувся 11 липня 2012 року між власником [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої, дійсним, та визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, надану для його обслуговування. Позов мотивувала тим, що вона 11 липня 2012 року у відповідача купила житловий будинок за вказаною адресою, оплатила за будинок оговорену сторонами суму - 25 000 грн. Договір нотаріально не посвідчувався через те, що на момент передачі грошей не в належному стані була вся технічна документація на земельну ділянку - державний акт старого зразку та відсутній кадастровий номер земельної ділянки. Через вказану обставину власник даного будинку ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, мотивуючи відсутністю коштів на переоформлення земельної ділянки, хоча претензій до нового власника не виставляє. Враховуючи, що позивач виконав всі суттєві умови договору купівлі-продажу та з 2012 року проживає у вказаному будинку, тому у іншому порядку, окрім судового, він не може визнати договір дійсним та визнати право власності на придбане за цим договором майно. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідач під час судового розгляду позовні вимоги визнав повністю та звернувся до суду з усною заявою про визнання позову. Просив постановити рішення у зв»язку з визнанням позову, наслідки визнання йому зрозумілі. Представник реєстраційної служби до суду не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки до суду не повідомив, що не перешкоджає судовому розгляду. Представник відділу Держземагенства до суду надіслав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення просить постановити згідно чинного законодавства. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухав пояснення позивача та його представника, відповідача, показання свідків, дослідив письмові докази, перевірив заяву відповідачів про визнання позову, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, судом встановлено, що 11 липня 2012 року між власником житлового будинку [PERSON] у простій письмовій формі було досягнуто згоди та укладено договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою по [ADDRESS],в результаті чого [PERSON] у присутності двох свідків передала продавцю 25 000 грн. в рахунок оплати за всю садибу, а [PERSON] передав [PERSON] всю технічну документацію на будинок та земельну ділянку, ключі від будинку, що підтверджується письмовою розпискою від 11 липня 2012 року року та показаннями свідків. Згідно відомостей комунального підприємства Первомайське МБТІ від 09.07.2014 року та технічної документації на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], вказаний житловий будинок в цілому зареєстрований за [PERSON], підстава договір купівлі-продажу від 17.05.1986 року, №842. Оцінка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами станом 20.02.2014 року становить 26659 грн. Відповідно до інформації з відділу Дерземагенства у Врадіївському районі, витягу з технічної документації, земельна ділянка площею 0, 15 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та надана для обслуговування житлового будинку, зареєстрована за власником будинку [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на землю №00000001 від 29 липня 1994 року, реєстровий номер 1430. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 71535 грн. 05 коп. Витяг з Поземельної книги на дану земельну ділянку надати немає можливості через відсутність даних у базі даних АС ДЗК. З Акту обстеження умов утримання будинку та присадибної земельної ділянки від 25 квітня 2014 року вбачається, що [PERSON] з липня 2012 року проживає у будинку по [ADDRESS] та відкрито користується всім нерухомим майном, яке утримує в належному стані, упорядкувала це майно чим значно поліпшила його, вчасно та регулярно сплачує земельний податок. Згідно довідки про склад сім»ї позивача, Будинкової книги, паспортних даних, остання зареєстрована у житловому будинку по [ADDRESS] з 25.10.2013 року. Із пояснень сторін, показань свідків вбачається, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку і земельної ділянки, яка надана для його обслуговування через відсутність коштів на переоформлення земельної ділянки, через що позивач неодноразово зверталась до продавця нерухомого майна для нотаріального оформлення договору. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися відносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами і земельною ділянкою яка надана для його обслуговування та визнання права власності на це майно. У відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України , якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки між сторонами умови договору купівлі-продажу були виконані належним чином - покупець сплатив певну суму коштів продавцю, а продавець передав всю технічну документацію та ключі від будинку покупцю, після чого [PERSON] заселилася до житлового будинку та продовжує відкрито проживати у ньому, користуватися земельною ділянкою, що знаходиться біля садиби, та житловий будинок, що був предметом купівлі-продажу, на момент укладення договору знаходиться у власності продавця, який ухилився від нотаріального посвідчення вказаного договору, тому угода купівлі-продажу може бути судом визнана дійсною. Суд вважає, що у судовому засіданні знайшли свого підтвердження умови, за яких договір може бути визнаний дійсним. А саме - сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору; така домовленість підтверджується письмовими доказами, які свідчать про досягнення сторонами згоди з істотних умов договору та підтверджують факт укладення сторонами договору; відбулося повне виконання договору; одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 656 ЦК України житлове приміщення може бути предметом договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки позивачем укладений правочин, що не заборонений законом, тому він і є власником придбаного майна. Що стосується визнання права власності за позивачем щодо земельної ділянки розміром 0,15 га, яка надана для обслуговування житлового будинку, то вказана позовна вимога теж підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону. За статтею 377 ЦК України , до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для його обслуговування. Зазначене положення також закріплено і в ст. 120 ЗК України, яка також передбачає істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв»язку з набуттям права власності на ці об»єкти . За ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько- побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальними засадами цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність, якими суд керується при прийнятті цього рішення.

Outcome: approved