Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

18 квітня 2019 року позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до розміру 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача заборгованість за аліментами на утримання дитини в розмірі 24033,28 грн та заборгованість за аліментами на утримання дружини до досягнення дитиною трох років в розмірі 25443,60 грн. Свій позов обґрунтовувала тим, що згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, до досягнення нею повноліття - [INFO] та аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. На даний час дитині необхідно значно більшого догляду та матеріальних коштів у зв`язку зі збільшенням потреб у навчанні, розвитку та іншому. Вказувала, що у відповідача станом на лютий 2019 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки в сумі 24033,28 грн та дружини в розмірі 25443,60 грн, які необхідно стягнути з відповідача. Ухвалою від 22 квітня 2019 ркоу провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини вказані в позовній заяві. Просила стягнути заборгованість, оскільки аліменти не сплачуються. Відповідач, будучи повідомлений належним чином про день та час проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.06.2016 року (а.с.6). 19 січня 2018 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області шлюб між сторонами у справі розірвано, позивачу змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 14). Згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 15 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 червня 2016 року до досягнення дитиною трьох років, тобто [INFO] (а.с.16-17). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 3131 від 10.04.2019, [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.13). Як передбачено ст.192 СК України, на яку посилається позивач, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже виходячи з вищенаведеного позивач фактично звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки просить стягнути аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини. До цього аліменти стягувались у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 р.), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, остання на даний час працює, дитина перебуває на її утриманні та потребує більших затрат, що також пов`язані з її хворобою. Відповідач ніде не працює, має значну заборгованість за аліментами, наявність у нього рухомого та нерухомого майна не встановлено. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний та сімейний стан сторін, надані по справі докази, положення ст.182,183 СК України та приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню частково в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Разом з тим, як зазначено в ч.1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, позивач не позбавлена можливості за наявності особливих обставин, що будуть підтверджені документально, звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментах, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що виконання зазначеного рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів проводиться у Чернігівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів. Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом - ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК). Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. ( ч.2, 4 ст.194 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України). Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржені. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Права стягувача аліментів, в даному випадку це права [PERSON] , є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Чернігівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Даний виконавчий лист буде перебувати на виконанні до повного погашення суми заборгованості боржником. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами на утримання дитини в розмірі 24033,28 грн та заборгованості за аліментами на утримання дружини до досягнення дитиною трох років в розмірі 25443,60 грн відсутні. За наведених вище підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial