Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

19.08.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнень від 03.12.2013 року просила суд зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди у приватизації [PERSON] дачної земельної ділянки [ADDRESS]; визнати неправомірною відмову [PERSON], [PERSON], [PERSON] в погодженні меж земельних ділянок; зобов'язати компетентні органи виготовити та затвердити землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] без узгодження муж із суміжними землевласниками. Відповідно до позовної заяви, на підставі договору дарування від 18 квітня 2002 року [PERSON] належить 36/1000 частин у ДБК «Червона Зірка» - [ADDRESS]. Державний акт на право постійного користування одержано ДБК «Червона Зірка», членом якого є [PERSON] Дачну земельну ділянку, користувачем якої є [PERSON], оформлює у приватну власність шляхом приватизації у порядку визначеному діючим законодавством України. Однак суміжними землевласниками було відмовлено у підписанні акту про узгодження меж земельної ділянки від 14 травня 2013 року, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 14 травня 2013 року. Представник позивача у судове засідання з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі договору дарування від 18 квітня 2002 року [PERSON] належить дача, що являє собою 36/1000 частин у ДБК «Червона Зірка» - [ADDRESS]. Державний акт на право постійного користування одержано ДБК «Червона Зірка», членом якого є [PERSON], 30 травня 1999 року відповідно до Рішення виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 17 липня 1998 року № 705, та зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 62. Дачну земельну ділянку, користувачем якої є [PERSON], оформлює у приватну власність шляхом приватизації у порядку, визначеному діючим законодавством України. Відповідно до п.9 Порядку розроблення проектів землекористування про відведення земельних ділянок, затвердженого постановою КМУ № 677 від 26.05.04 р. проект відведення земельної ділянки виконавець узгоджує з_землевласником або землекористувачем, органом земельних ресурсів, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічною службою, органом містобудування та архітектури та охорони культурного наслідування. Згідно з статтею 198 Земельного Кодексу України при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Суміжними землевласниками (землекористувачами) [PERSON] є : [PERSON], [PERSON], ДБК «Червона Зірка», [PERSON], [PERSON] (спадкоємці у рівних частках), [PERSON] Суміжними землевласниками (землекористувачами) вже було погоджено межі земельної ділянки [PERSON], про що свідчить заява від 10.09.2003 року, заява від 21.09.2010 року. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належала на праві приватної власності гр. [PERSON]. [PERSON] померла, спадкоємцями домоволодіння по [ADDRESS] та суміжної земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Відповідно до положень ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, затверджено наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376. Пунктом 2.8 цієї Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт приймання- передачі чежових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Акт від 14 травня 2013 року про приймання-передачу межових знаків на зберігання, акт узгодження меж земельної ділянки від 14 травня 2013 року підписано усіма суміжними землевласниками (землекористувачами), крім [PERSON], його братом [PERSON], [PERSON] Щодо відмови суміжного землекористувача (землевласника) підписати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, зазначаємо, що згідно з ч.З ст.158 Земельного Кодексу України, земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Відповідно до п.34 ст.25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Особа, зацікавлена у вирішенні земельного спору (погодження меж земельної ділянки суміжними землевласниками), може звернутись до Комісії (ч.І ст.ЗЗ ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»), із заявою щодо неможливості узгодити межі земельної ділянки в натурі у зв'язку з ненаданням погоджень суміжних землевласників. [PERSON] звернулася до Комісії з розгляду земельних спорів, однак представником [PERSON] подано клопотання не розглядати це питання, оскільки спір розглядається Київським районним судом. Комісія клопотання представника [PERSON] задовольнила. Дії комісії позивачем не оскаржувались. Також, судові не надано доказів, що суміжні землевласники чинять перешкоди у приватизації земельної ділянки. Крім того, ст. 16 ЦК визначає перелік способів захисту прав та інтересів у судді, проте визнання неправомірними відмови в погодженні меж земельної ділянки та зобовязання компетентних органів виготовити та затвердити землевпорядну документацію як спосіб захисту прав чинним законодавством не передбачено, а тому в позові слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed