Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

17 квітня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказує, що з 25 грудня 2015року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, з травня 2017 року сторони припинили шлюбні стосунки, в теперішній час нею подано позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та утримується за її рахунок, відповідач не матеріальної допомогу на утримання сина в достатньому розмірі. Посилаючись на викладене позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступне. Як видно із матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] з 25.12.2015року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 25.12.2015року виданим Заводським ВДРАЦС Миколаївського МУЮ, та свідоцтвом свідоцтвом про народження [NUMBER] Заводським ВДРАЦС Миколаївського МУЮ 19.02.2016року. Малолітній [PERSON], [INFO] проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №209 від 11.04.2019року. Матеріальна допомога яку надає відповідач на утримання сина має не нерегулярний характер і не стабільну величину. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Взаємної згоди про розмір і періодичність аліментів між позивачем та відповідачем досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з часу пред'явлення вимог і до досягнення дитиною повноліття. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивач звільнена за законом від сплати судового збору при подачі вищевказаного позову та враховуючи, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків від судового збору який підлягав сплаті при подачі відповідного позову.

Outcome: approved