Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

18.11.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] обґрунтував тим, що 19.07.2008 року він уклав шлюб із відповідачкою у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №405. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2019 року шлюбні відносини між сторонами припинились. В родині відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. З їх відносин зникли любов, щирість, взаєморозуміння, вони перестали розуміти один одного, натомість з`явилися відчуження та психологічна несумісність, хоча вони і проживали за однією адресою. Вважає, що примирення між ним та відповідачкою неможливо, просить про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №405. 18.11.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх з відповідачкою спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинено, вони не пов`язані спільним побутом, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, інтереси дітей та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача та їх спільних дітей, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved