Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

17 вересня 2018 року Управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області звернулося до Корабельного районного суду м.Миколаєва із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] збитки, завдані рибним запасам України в розмірі 10 625 грн. 14 листопада 2018 року, відповідно до загальних правил підсудності, справу передано для розгляду до Жовтневого районного суду Миколаївської області. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 02 вересня 2017 року, [PERSON] в Бузькому Лимані, знаходячись на території Корабельного району м.Миколаєва без відповідного дозволу на промисел, застосовуючи промислове знаряддя лову - сіткою, незаконно виловив рибу : сингіль (кефаль) в кількості 17 одиниць, молодь судака , чим заподіяв рибним запасам України шкоду на суму 10625 грн. Проте, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 40 КУпАП не прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої рибному господарству України. Посилаючись на те, що відповідач добровільно завдані державі збитки не відшкодував, просить стягнути їх в судовому порядку. Представник позивача - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області, звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 34). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт вилову ним риби, однак просив зменшити розмір майнової шкоди, посилаючись на скрутне матеріальне становище, малий дохід, утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та мешкає в іншому місті, утримання ним матері - пенсіонерки. Представник відповідача також послався на скрутне матеріальне становище відповідача, та, з урахуванням положень ст. 1193 ЦК України, просив суд зменшити розмір відшкодування вище вказаних збитків до 3000 грн., вказуючи, що таку суму відповідач здатен відшкодувати з огляду на його майновий стан. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, що постановою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 23 листопада 2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.85 КУпАП за фактом здійснення вилову риби 02 вересня 2017 року промисловим знаряддям лову без відповідного дозволу на промисел, тобто допущено порушення п. 3.15 Правил рибальства, яким забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм та без наявності відповідних документів, що дають право на здійснення лову в окремих водоймах (а.с. 5). При прийнятті рішення щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності питання про стягнення з нього завданих державі збитків відповідно до ст. 40 КУпАП не вирішено. Статтею 13 Конституції України, статтями 3, 4, 5 Закону України «Про тваринний світ», статтею 39 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» встановлено, що об'єкти тваринного світу (в тому числі риби, ссавці, членистоногі, молюски) знаходяться під охороною держави та належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. З урахуванням вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, розглядаючи дану справу, що стосується правових наслідків дій [PERSON], доказуванню та встановленню підлягає лише розмір, завданих правопорушником матеріальних збитків, що заподіяні внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, опису вилученого майна (а.с. 6-7), постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області, відповідачем [PERSON], виловлено рибу молодь сингіль - кефаль у кількості 17 одиниць та одну молодь риби - судака. Визначення суми шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування або знищення водних живих біоресурсів здійснюється відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року №1209, та відповідно до розрахунку позивача становить 10 625 грн. (а.с. 10). Відповідно до Додатку № 1 до даних Такс, оцінка збитків за вилов риби сингіль становить 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 35х 17= 595. При цьому виловлено риби сингіль 17 одиниць, отже сума шкоди становить 17х595= 10 115 грн. Згідно цього ж Додатку, оцінка збитків за вилов риби судак звичайний становить 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 30х 17= 510. [PERSON] виловлено одну молодь судака, тобто розмір збитків за вилов даного виду риби становить 510 грн. Отже розрахунок здійснено відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють дані відносини. Таким чином, суд вважає встановленим, що своєю протиправною поведінкою відповідач заподіяв рибним запасам України шкоду у вище вказаному розмірі. 20.02.2018 року на ім'я [PERSON] позивачем було направлено претензію про сплату збитків у вище вказаному розмірі, яка відповідачем проігнорована, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Стосовно посилань відповідача та його представника про наявність обґрунтованих підстав, зокрема скрутне матеріальне становище відповідача, на підтвердження чого ним надано відповідні документи (а.с. 26-32), та у зв'язку чим заявлене клопотання відповідно до положень ст.1193 ЦК України зменшити розмір шкоди, що підлягає стягненню з відповідача до 3000 грн., то суд виходить з наступного. Дійсно, положеннями ч.4 ст. 1193 ЦК України передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. В той же час, відповідно до норм ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», яка визначає особливості застосування цивільної відповідальності за завдану, в тому числі рибним запасам України шкоду, то шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до статті 1 вказаного Закону, завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об'єктів, пов'язаних з історико-культурною спадщиною. Згідно статті 2 даного Закону, відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством. Тобто норми Закону «Про охорону навколишнього природного середовища» є імперативними у даних правовідносинах, а за такого застосування вимог ст. 69 даного Закону є обов'язковим та таким, що виключає можливість зменшення суми шкоди відповідно до ст. 1193 ЦК України. Згідно до ст. 64 Закону України «Про тваринний світ» за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу передбачена адміністративна, цивільно-правова чи кримінальна відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Як зазначено вище, дані розміри визначаються відповідними Таксами, та перевіркою розрахунку встановлено його відповідність даним вимогам. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Миколаївського рибоохоронного патруля обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1762 грн.

Outcome: approved