Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

19.10.2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 27 вересня 2003 року відділом ДРАЦС Будьонівського УЮ м. Донецьк Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 289. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, позивачем по справі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що між нею та відповідачем шлюбні відносини фактично припинились з 2014 року, відтоді сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем не виникло. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона наполягає на розірванні шлюбу. Позивач впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи (через оголошення у пресі), в судове засідання не з'явився та про причини неявки не повідомив. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги відсутність заперечень позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, яке було видане 05 липня 2016 року відділом ДРАЦС Будьонівського УЮ м. Донецьк Донецької області, актовий запис № 289, серії [NUMBER], сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.09.2003 року, сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO], який, згідно позовної заяви проживає разом з матір'ю, позивачем по справі, що відповідачем заперечене не було. Позивач, згідно позовної заяви, проживає на території Великоновосілківського району Донецької області, окремо від позивача та дитини. У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На протязі тривалого часу шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Доказів на підтвердження іншого сторонами не представлено а судом не здобуто. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення для вирішення спору в даній справі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач заявила про своє бажання після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Також згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на її користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання не розглядає. Враховуючи ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved