overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 17153,92 грн. та судових витрат. В судове засідання представник позивача не з'явився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № CNXRRX07180116 від 04.05.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2049,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 24.11.2014 року виникла заборгованість в розмірі 23788,56 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 1889,2 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 118,68 грн., по комісії за користування кредитом - 401,76 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 21378,92 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 793,04 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 8-9). Проте, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені до суми, що становить заборгованість за кредитом в розмірі 1889, 2 грн. Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 5591 грн. 88 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом і, уточнивши 26.02.2015 року раніше заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 27.04.2007 року в розмірі 16289 грн 08 коп., а також понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою представника позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 27.04.2007 року сторони уклали договір відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит сумі 11970 грн, строком до 27.04.2009 року, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 12% річних від суми залишку (далі по тексту - Договір). Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.07.2012 року з відповідача стягнуто заборгованість за Договором, що існувала станом на 22.02.2012 року в сумі 90242 грн 32 коп. (а. с. 46, 47). Посилаючись на невиконання умов Договору та заочного рішення суду, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 16289 грн 08 коп., яку нараховано за період з 23.02.2012 року по 25.11.2014 року включно. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 45), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача суми боргу в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 03.03.2001 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач є матір`ю дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 03.03.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] , відповідно свідоцтва про народження (а.с.7,8). Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина проживає разом з батьком, знаходиться на його утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим він змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідач є матір`ю дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає,інших дітей немає та інших стягнень з неї не проводиться. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 101595 грн. 14 коп. та судового збору в розмірі 1015 грн. 95 коп. Позов мотивовано систематичним невиконання відповідачем умов договору. Представник позивача до початку судового засідання через канцелярію суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 22.08.2008 року сторони уклали договір кредиту № 985/08-094, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000 Доларів США зі сплатою 23% річних, шляхом надання грошових коштів у тимчасове користування (а.с. 6-12). Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 24.11.2014 року складає 6745,69 Доларів США, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ на 24.11.2014 року становить 101595 грн. 14 коп., та складається з: заборгованості за кредитом - 3610,00 Доларів США, що в еквіваленті становить 54369 грн. 47 коп., заборгованості по відсотках - 3135,69 Доларів США, що в еквіваленті становить 47225 грн. 94 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 19), правильність якого відповідачем не спростована. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та відсоткам підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 07.12.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони через канцелярію суду подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач наполягала на розірванні шлюбу, також просила змінити її прізвище на дошлюбне, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 07 грудня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернулася до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона згідно рішення виконавчого комітету Артемівської міської Ради № 17 від 13.01.2015 року призначена опікуном над неповнолітньою дитиною - [PERSON]. Мати дитини - [PERSON], є її донькою. 01.11.2014 року її донька [PERSON] була затримана в порядку ст..208 КПК України за скоєння кримінального правопорушення та з 03.11.2014 року перебуває під вартою в СІ м.Артемівська. Неповнолітній син її доньки - [PERSON] постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає і вона була змушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з неї аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Відповідач надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Згідно рішення виконавчого комітету Артемівської міської Ради № 17 від 13.01.2015 року [PERSON] призначена опікуном на неповнолітньою дитиною - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON], народився [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 2004 року квітня місяця 28 числа зроблено відповідний запис № 212, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть від 26.11.2014 року [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], про що 19 листопада 2014 року складено відповідний актовий запис № 1353. Відповідач проти позовних вимог не заперечувала, згодна на сплату аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку/доходу/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із наведених доказів вбачається, що позивачка виховує і утримує неповнолітнього [PERSON], [INFO], відповідач має можливість утримувати сина, так як здорова та інших утриманців не має. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини вказуючи, що 16.10.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Великознам'янської сільської ради. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя з [PERSON] не склалося, в період спільного проживання в сім'ї постійно відбувалися конфлікти та суперечки. Все це призвело до того, що останнім роком фактичні шлюбні відносини були припинені. При розірванні сімейних стосунків подружжя не дійшло згоди щодо утримання дитини. [PERSON] працює та знаходиться на пенсійному забезпеченні. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали повністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі 16.10.2012 року уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Великознам'янської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, про що був зроблений запис про укладення шлюбу №9, що підтверджується штампами в паспортах (а.с. 3, 12). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України суд стягує і судові витрати. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

19.01.2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частки від доходу відповідача щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування вимог зазначала, що 01.07.1989 р. уклала шлюб із відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину - [INFO], яка на даний час проживає разом із нею. Відповідач ухиляється від покладеної на нього відповідальності за ст. 180 СК України, зобов'язання утримувати свого сина. Це проявилось з кінця 2012 р. Їй відомо, що відповідач немає інших зобов'язань щодо сплати аліментів, стягнень за виконавчими листами, інших неповнолітніх дітей. Позивач у останнє судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач також у останнє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], свідоцтво серії [NUMBER], батьками якого у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 2). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку із чим, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач працює у КП «Харківські теплові мережі» на посаді електрогазосварювальник, суд вважає за необхідне задовольнити позов, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повнолітнього віку. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

19.01.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 січня 2011 року, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини та до її повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути у попередньому судовому засіданні за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у попередньому судовому засіданні в його відсутність, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частки його заробітку кожного місяця та до її повноліття. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.2). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

19.01.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2013 року. Від даного шлюбу в сторін дітей немає. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як останній зловживає спиртними напоями, зневажає її як дружину, часто затіював суперечки, що супроводжувались образами, нецензурною лайкою з його сторони, а також застосовує фізичну силу та завдає побої. Намагання порозумітись ніяких результатів не дали, фактично шлюб існує лише формально. Зазначає, що через постійні сварки та конфлікти надалі перебувати в таких шлюбних відносинах немає наміру. На сьогоднішній день їх шлюб існує лише формально, жодних подружніх відносин вони не підтримують, на примирення не згідна. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем, а також відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка не з'явилася, однак надіслала заяву, в якій вказала, що підтримує заявлені позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони 25 жовтня 2013р. уклали шлюб, який зареєстрували в Угрівській сільській раді Городоцького району Львівської області за актовим записом №13. Від даного шлюбу в сторін дітей немає. Сторони понад шість місяців проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються: заявами сторін та свідоцтвом про шлюб між сторонами. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим пред'явлений позов підлягає до задоволення. Враховуючи думку позивачки та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved