Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

17.11.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. Відповідач позов не визнав пославшись на те, що на підставі розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації з грудня 2017 р. дочка проживає разом з ним, зареєстрована за адресою його постійного проживання і перебуває на його повному утриманні. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. 17.04.2013 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 65). [INFO] у подружжя народилась дочка [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2016 шлюб сторін розірвано (а.с. 6). Після припинення шлюбно-сімейних стосунків сторін і певний час після розірвання їх шлюбу дитина проживала з матір'ю. Відповідачем надано докази, які підтверджують, що у вказаний період він приймав участь в матеріальному утриманні дитини - купував одяг, іграшки, продукти харчування, оплачував дитячий садок, а також сплачував аліменти, розмір яких визначив самостійно. 22.11.2017 відповідач перерахував позивачу аліменти на утримання дитини в сумі 1 500 грн. (а.с. 98). 28.11.2017 Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація прийняла розпорядження, яким визначили місце проживання дочки сторін з батьком (а.с. 93). З грудня 2017 р. дитина проживає з відповідачем і зареєстрована за адресою постійного проживання - [ADDRESS] (а.с. 94, 95). Вказана обставина позивачем не оспорюється. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України) Ч. 3 зазначеної норми визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що аліменти на дитину можуть бути присуджені з того з батьків, хто проживає окремо від дитини, оскільки життєдіяльність дитини і повне її утримання забезпечується тим з батьків або інших законних представників, разом з яким вона проживає. Доводи позивача про те, що відповідач фактично украв дитину і з того часу вона позбавлена можливості вільно її бачити та брати участь у її вихованні, та про розгляд судом її позовів про скасування рішення органу опіки і про відібрання дитини суд відкидає, оскільки вказані обставини не мають правового значення для вирішення спору про стягнення аліментів. Отже зважаючи на те, що малолітня дитина сторін проживає з відповідачем, який несе усі витрати на її утримання, правові підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed