Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

17 червня 2020 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті Кривому Розі ради про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Позовна заява мотивована тим, що позивач не проживав разом з [PERSON] , вони лише інколи зустрічалися, після чого [INFO] у них народилася спільна донька [PERSON] , відомості про батька було зазначено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки мати дитини відмовилася записати його батьком. Після народження дитини позивач постійно її навідував, надавав матеріальну допомогу на її утримання, однак [PERSON] перешкоджала їх спілкуванню. В липні 2009 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , у них народилася спільна донька [PERSON] . [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки, дитина навчається у КЗО «Криворізькому багатопрофільному навчально-реабілітаційному центрі «Перлина» ДОР, та влаштована у комунальний заклад «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Позивач завжди визнавав себе батьком дитини, тому посилаючись на вищевикладені обставини, просить суд задовольнити позовну заяву. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Чуйко І.А. у підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Представник третьої особи Зирянова Н.С. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти позову. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 990, [PERSON] записаний батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Наказом служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 29.07.2020 № 106-П, малолітню [PERSON] влаштовано в сім`ю [PERSON] (а.с.25). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2020, яке набрало законної сили 07.09.2020, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки - [PERSON] , та стягнено аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29.01.2020 та до її повноліття на користь опікуна, прийомних батьків або батьків-вихователів (а.с.26-28). Малолітній [PERSON] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 16.09.2020 № 322 (а.с.29). Статтею 126 СК України встановлено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень п.п. 4, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, а утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині 3 статті 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина 1 статті 135 СК України). Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13 пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є : рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, та яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, приймаючи до уваги усі зібрані докази з урахуванням встановлених обставин справи, та зміст вказаних норм, судом встановлено, що у ході судового розгляду підтверджено факт батьківства позивача відносно доньки [PERSON] , та приймаючи до уваги інтереси останньої та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вимог позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved