Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить: - встановити факт реєстрації шлюбу 24.07.1971 року, актовий запис № 4, складений виконавчим комітетом Камківської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який помер [INFO]; - визнати житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], об'єктом спільної сумісної власності подружжя: [PERSON] та [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], як частку у майні спільної сумісної власності. В обґрунтування позову зазначає, що 24.07.1971 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 22.03.1977 [PERSON], відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, було передано земельну ділянку в [ADDRESS]», загальною площею 500 кв.м. На цій земельній ділянці подружжя збудувало житловий будинок з господарськими спорудами. Згідно акта приймання індивідуального домоволодіння від 19.05.1982, затвердженого рішенням Деснянського райвиконкому № 275, пред'явлений комісії об'єкт по [ADDRESS], Деснянського району м. Чернігова прийнято в експлуатацію. 12 лютого 1985 року Чернігівським МБТІ зареєстровано право власності на житловий будинок в м. Чернігові по [ADDRESS] в цілому за [PERSON] Під час спільного життя з [PERSON] у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO]. 21 серпня 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Позивач ,у зв'язку з розбіжністю в актовому записі про шлюб (ім'я позивача зазначено «[PERSON]») з актовим записом про розірвання шлюбу (ім'я позивача зазначено «[PERSON]») та з паспортом [PERSON] (ім'я позивача зазначено «[PERSON]») позбавлена можливості реалізувати своє майнове право на частку майна у спільній сумісній власності. У судове засідання позивач, представник позивача, відповідачі у судове засідання не з'явилися. Позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, відповідачі[PERSON] та [PERSON] позов визнали, про що подали письмові заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, щовідповідно до договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності с кількістю кімнат від 1 до 5 включно від 22.03.1977, [PERSON] була надана земельна ділянка на праві безстрокового користування по [ADDRESS], площею 500 кв.м. Згідно даного договору [PERSON] зобов'язувався збудувати жилий будинок площею 48 кв.м. (а.с. 9-10). 12 лютого 1985 року [PERSON] зареєстрував в Чернігівському МБТІ на праві приватної власності будинок [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] домоволодіння складається з житлового будинку, площею 63,2 кв.м, прибудов, площею 33,1 кв.м та 6,1 кв.м, сіней, площею 6,4 кв.м, сараю, площею 15,2 кв.м, погребу, площею 14,5 кв.м та гаражу, площею 15,0 кв.м (а.с. 30-34). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 15.03.1972, та свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], їх батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14, 15). Як убачається з копії паспорта позивача, 27.06.1971 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 8). Разом з тим, в актовому записі про шлюб № 04 від 24.07.1971, складеному виконавчим комітетом Камнівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, зазначено прізвище дружини до державної реєстрації шлюбу «[PERSON]», власні ім'я - «[PERSON]» (а.с. 75). 21 серпня 2001 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 994 (а.с. 16). Відповідно до домової книги будинку [ADDRESS], в даному житловому будинку зареєстровані [PERSON], [INFO], прописана з 30.11.1977, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 17-20). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.05.2015 (а.с. 24). 19.10.2015 відповідачі прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON], про що подали письмові заяви до Першої чернігівської державної нотаріальної контори (а.с. 59). Постановою державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори від 10.12.2015 № 4586/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її колишнього чоловіка, [PERSON] померлого [INFO] року (а.с. 25). Відповідно до довідки № 570 від 10.12.2015,виданої Виконавчим комітетом Деснянської районної у м. Чернігові ради, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS], проживала з [PERSON], [INFO], разом та вели спільне господарство до дня його смерті (а.с. 28). Пунктом 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання, усиновлення. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до вимог ст. ст. 60, 63 Сімейного кодексу України та ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, чинного на час будівництва будинку, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить йому на праві спільної сумісної власності; дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положення статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладені обставини справи, правові норми та досліджені у сукупності докази , суд доходить висновку наявність підстав для визнання факту реєстрації шлюбу 24.07.2011 між [PERSON] та [PERSON] та визнання за останньої у зв'язку з цим права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved