Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить збільшити розмір стягуваних з [PERSON], [INFO], аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] з 280 грн. до 1200 грн. щомісячно починаючи з дати подачі позову і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Магдалинівського районного суду від 17.09.2009 року з відповідача стягують на її користь аліменти на доньку [PERSON] [INFO] в розмірі 280 грн. щомісячно. Оскільки чинним законодавством передбачено, що на сьогоднішній день мінімальний розмір аліментів на дитини визначено на рівні 50 % від прожиткового мінімуму просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів до суми 1200 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, надав письмові заперечення проти позову, зазначивши, що зміна на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів не є підставою для автоматичного збільшення стягуваних аліментів до розміру 50 % прожиткового мінімуму. Вказане підтверджується судовою практикою апеляційних судів. З урахуванням вказаних обставин просить відмовити у задоволенні позову повністю. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ № 043238, виданого виконавчим комітетом Топчинської сільської ради Магдалинівського району від 03.03.2006 року вбачається, що 09.02.2006 року народилася [PERSON], батьками вказано: батько [PERSON], мати [PERSON]. Рішенням Магдалинівського районного суду від 17.09.2009 року у справі № 2-713/09 присуджено стягувати з [PERSON] аліменти щомісячно на доньку [PERSON], [INFO] у розмірі 280 грн. щомісячно, починаючи з 15 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (вісімнадцятиріччя) на користь [PERSON]. 12.10.2009 року видано виконавчий лист. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 5 ЦПК України регламентує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. За положеннями\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Предметом розглядуваного судом спору є зміна розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у платника регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного, а також позиції стягувача. Відповідачем по справі не надано доказів щодо наявності у нього інших утриманців, відомостей про матеріальне становище, про стан здоров'я, тощо, наявність яких би могла свідчить про відсутність можливості забезпечувати сплату донці аліментів у мінімально визначеному чинним законодавством розмірі, а саме на рівні 50 % від прожиткового мінімумі для дитини. Відомості про отримані доходи за періоди 2003-2007 роки не беруться до уваги як неактуальні станом на час розгляду справи. Заперечення відповідача зводяться фактично до відсутності юридичних підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів на дитину. Водночас вказана позиція є хибною з оглядну на те, що рішення апеляційних судів на які посилається відповідач не має жодного значення для вказаної справи, оскільки стосується інших осіб. Відомостей про те, що він як батько несе додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], окрім аліментів у розмірі 280 грн. на місяць не надано. По-друге обовязок утримувати дитину батьками визначений чинним законодавством, зокрема Сімейним кодексом України, законодавець визначив, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Присуджена сума\~аліментів на\~рівні 280\~грн.\~на місяць\~є явно\~недостатньою для\~забезпечення гармонійного\~фізіологічного,\~психічного,\~духовного розвитку\~дитини,\~що також\~підтверджується розмірами\~мінімальних прожиткових\~мінімумів для\~дітей певного\~віку,\~які визначає\~держава. Це вартісна оцінка споживчого кошика, що містить мінімальні набори продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, необхідних для збереження здоров'я людини і забезпечення її життєдіяльності. Водночас, заявляючи вимоги про збільшення розміру аліментів до суми 1200 грн. позивачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості саме такого розміру аліментів, відсутні документальні підтвердження витрат які несе позивач повязаних з утриманням дитини. За вказаних обставин, суд виходячи із засад справедливості та обєктивності вважає за можливе збільшити розмір аліментів присуджених з відповідача з 280 грн. до мінімального встановленого чинним законодавством на рівні - 1013,50 грн. що є 50% від прожиткового мінімумі для дитини. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум у 2018 році встановлений на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01. по 30.06. - 1860 грн., з 01.07. по 30.11. - 1944 грн., з 01.12. по 31.12. - 2027 грн. З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача. на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial