Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

18 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»(надалі ДП СхідГЗК) про визнання незаконним наказу від 24.11.2014 року № 7013/к «Про направлення [PERSON] у простій», зобовязання ДП «СхідГЗК» допустити до виконання обовязків директора гідрометалургійного заводу, стягнення різниці в середньому заробітку в розмірі 8993,92 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. У ході судового засідання позивач [PERSON] заявами від 19.05.2015 р., від 03.07.2015 р. та від 21.09.2015 р. /Том 1 а.с. 86-87, 126-127, Том 3 а.с. 115-128/ збільшив позовні вимоги та просив суд визнати незаконними накази ДП «СхідГЗК»: від 24.11.2014 року № 7013/к, від 21.01.2014 р. № 303-к, від 24.02.3015 р. № 972-к, від 25.03.2015 р. № 1530-к, від 20.04.2015 р. № 2079-к, від 12.05.2015 р. № 2471-к «Про направлення [PERSON] у простій», стягнути з ДП «СхідГЗК» різницю в середньому заробітку в розмірі 114266 грн. 59 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 1985 року почав свою трудову діяльність апаратником на гідрометалургійному заводі ДП «СхідГЗК» (надалі ГМЗ). Наказом від 28.11.2013 р. № 1944 ос його звільнили з роботи без погодження профспілкової організації. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. його поновлено на посаді директора ГМЗ з 29.11.2013 р., рішення суду в цій частині допущено до негайного виконання. 19 листопада 2014 р. позивача ознайомили з наказом від 14.11.2014 р. № 1900-ос «Про поновлення [PERSON] на роботі» та розпорядженням від 19.11.2014 р. № 169 «Про направлення [PERSON] на проходження періодичного медичного огляду». Після проходження періодичного медичного огляду позивача ознайомили з наказом від 24.11.2014 р. № 7013/к «Про направлення [PERSON] у простій», пунктом 3 якого на час простою йому було визначено місцезнаходження у кабінеті № 8 будівлі бібліотеки та технічного навчання за адресою вул. 8 березня, 10 в м. Жовті Води. У подальшому його так і не допустили до виконання обовязків директора ГМЗ. Відповідачем було видано накази «Про направлення [PERSON] у простій»: від 24.11.2014 року № 7013/к, від 21.01.2014 р. № 303-к, від 24.02.3015 р. № 972-к, від 25.03.2015 р. № 1530-к, від 20.04.2015 р. № 2079-к, від 12.05.2015 р. № 2471-к. Позивач вважає, що ці накази є незаконними та такими, що порушують його право на працю гарантовані ст. 43 Конституції України. Вважає, що рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. не виконано. Оскільки ГМЗ працює, ніяких підстав для направлення позивача у простій не було. З 29.03.2011 р. позивача перевели на посаду директора ГМЗ та ознайомили з посадовою інструкцією, яка введена в дію 18.03.2009 р. Згідно із зазначеною інструкцією в його обовязки входило керівництво усіма видами діяльності ГМЗ, організація виробничо-господарської діяльності заводу відповідно до його Положення та інші. З іншою посадовою інструкцією позивача не ознайомлювали. Також згідно з положенням про гідрометалургійний завод ДП «СхідГЗК», ГМЗ є структурним підрозділом ДП «СхідГЗК» та підпорядковується генеральному директорові підприємства. ГМЗ очолює директор, що призначається на посаду та звільняється з займаної посади наказом генерального директора підприємства. Директор ГМЗ самостійно вирішує всі питання діяльності заводу, якщо вони не суперечать чинному законодавству, Статуту підприємства і правам, що надані цим Положенням. Вважає, що його фактично відсторонили від виконання своїх посадових обовязків. Ніякої згоди на зміну робочого місця він не давав. Також позивач зазначає, що всі дії відповідача направлені на невиконання рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 року. Крім того, позивач зазначає, що порушено його право на працю, визначене ст. 43 Конституції України і для нього, як директора ГМЗ, є принизливим заходитись не на своєму робочому місці, а в приміщенні бібліотеки та технічного навчання за адресою вул. 8 Березня, будинок 10 м. Жовті Води за 4 км від ГМЗ і не працювати. У звязку з чим позивач вважає, що йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 5000 грн. Позивач також зазначає, що після поновлення на посаді директора ГМЗ були суттєво змінені умови оплати праці. Протягом 2014 року на підприємстві відбувалися підвищення заробітної плати працівників ДП «СхідГЗК», а саме: наказом від 19.05.2014 р. № 168 заробітна плата збільшилась в 1,1 рази, наказом від 06.10.2014 р. в 1,1 рази. З урахуванням інформації, зазначеної у поданні відповідача від 07.05.2014 р. № 18/3930, розрахунок різниці в середньому заробітку, який підлягає сплаті, позивач визначив у сумі 114\~266,59 грн. 18 травня 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «СхідГЗК» про визнання незаконними пункти 1,2 наказу ДП «СхідГЗК» від 19.02.2015 р. № 94 «Про скорочення позаштатного працівника ГМЗ ДП «СхідГЗК» та пункти 1,2 наказу ДП «СхідГЗК» від 07.05.2015 р. № 211 «Про внесення змін до наказу». В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 19.02.2015 р. його ознайомили з наказом № 94 «Про скорочення позаштатного працівника ГМЗ ДП «СхідГЗК». Потім 07.05.2015 р. його ознайомили з наказом № 211, яким до наказу від 19.02.2015 р. № 4 внесені зміни в частині строку, з якого планується скоротити позаштатного працівника [PERSON] Згідно із тексту наказу від 19.02.2015 р. № 94 підтверджується, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. [PERSON] поновлено з 29.11.2013 року на посаді директора ГМЗ ДП «СхідГЗК». Також підтверджується, що фактично [PERSON] на посаді не поновили, оскільки наказом від 23.12.2013 р. № 367 посаду директора ГМЗ ДП «СхідГЗК» виключено із штатного розпису. Позивач вважає, що рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. не виконане. ГМЗ працює. Робоче місце директора знаходиться на другому поверсі будівлі № 1 (заводоуправління) а території ГМЗ, кабінет № 9. Обовязки директора ГМЗ не зникли, а покладені лише на іншу особу заступника генерального директора із забезпечення виробництва. Згідно із посадовою інструкцією директора ГМЗ та положення про ГМЗ саме в обовязки директора ГМЗ входить керівництво усіма видами діяльності ГМЗ, організація виробничо-господарської діяльності заводу відповідно до його Положення та інші. У звязку із чим вважає пункти 1,2 наказів від 19.02.2015 р. № 94 «Про скорочення позаштатного працівника ГМЗ ДП «СхідГЗК» від 07.05.2015 р., № 211 «Про внесення змін до наказу» незаконними. Також, 25.06.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до ДП «СхідГЗК» про визнання незаконним наказу ДП «СхідГЗК» від 25.05.2015 р. № 913 о/с про звільнення [PERSON] 27 травня 2015 року у звязку зі скороченням чисельності працівників за п.\~1 ст. 40 КЗпП України, поновлення на попередній роботі директора ГМЗ з 28 травня 2015 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з урахуванням уточнених позовних вимог у цій частині) з дня звільнення по день ухвалення судом рішення та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Позивач вважає зазначений наказ незаконним з наступних підстав. З 1985 року позивач почав свою трудову діяльність апаратником на гідрометалургійному заводі ДП «СхідГЗК». З 29.03.2011 року працював на посаді директора ГМЗ ДП «СхідГЗК». Наказом від 28.11.2013 р. № 1944 ос його було звільнено з роботи при наявності обґрунтованої відмови профспілки. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. позивача було поновлено на посаді директора ГМЗ з 29.11.2013 р., рішення суду в цій частині допущено до негайного виконання. На виконання вищезазначеного рішення відповідачем було видано наказ від 14.11.2014 р. № 1900-ос «Про поновлення [PERSON] на роботі». Проте позивач фактично до роботи не приступив, а замість того згідно із наказом від 24.11.2014 р. № 7013/к був направлений у простій. У подальшому його ознайомили із наказами від 19.02.2015 р. № 94 та від 07.05.2015 р. № 211 про скорочення позаштатного працівника. Наказом від 25.05.2015 р. № 913 о/с позивача звільнено з 27.05.2015 р. у звязку із скороченням чисельності працівників відповідно штатного розпису ГМЗ ДП «СхідГЗК», за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вказує, що відповідачем вищезазначене рішення суду в частині його поновлення не виконане. Крім того, підставою для визнання незаконним наказу про його звільнення, як зазначає позивач, є порушення відповідачем вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України, якою встановлено, що звільнені з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу, оскільки була можливість перевести його на іншу роботу. Аналогічні висновки містяться в п. 19 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9. Також позивач зазначає, що відповідачем були порушені вимоги ст. 49-2 КЗпП України, якою встановлено, що однією з гарантій права на працю при вивільненні працівників є пропозиція іншої роботи на тому ж підприємстві. Протягом часу з моменту вручення йому попередження про вивільнення позивачеві було надано перелік вакансій з пропозицією складання заяви на переведення з урахуванням його кваліфікації. Проте йому було невідомо, яким чином він повинен був визначитися з вакансією відповідно до своєї кваліфікації. Вважає, що саме відповідач повинен був визначити ті вакансії, які відповідають його освіті, кваліфікації, стажу та запропонувати переведення на іншу роботу. Також вказує, що у переліках запропонованих вакансій не зазначено умови праці та умови оплати праці. Від запропонованих вакансій він жодного разу не відмовлявся. Оскільки позивач вважає своє звільнення незаконним, у відповідності з вимогами ст. 235 КЗпП України, йому має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодовано моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 28.07.2015 року зазначені вище позови обєднані в одне провадження. /а.с.88 Т.3/ В ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги (остання редакція від 21.09.2015 р.), та просив визнати незаконними накази ДП «СхідГЗК» від 24.11.2014р. №7013/к «Про направлення [PERSON] у простій», від 21.01.2014р. №303-к «Про направлення [PERSON] у простій», від 24.02.2015р. №972-к «Про направлення [PERSON] у простій», від 25.03.2015р. №1530-к «Про направлення [PERSON] у простій», від 20.04.2015р. №2079-к «Про направлення [PERSON] у простій», від 12.05.2015р. №2471-к «Про направлення [PERSON] у простій». Стягнути з ДП «СхідГЗК» на користь [PERSON] різницю в середньому заробітку в розмірі 114\~266 грн. 59 коп. Визнати незаконним наказ ДП «Схід ГЗК» від 25.05.2015р. №913 о/с про звільнення [PERSON] 27 травня 2015 року у звязку зі скороченням чисельності працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. Поновити [PERSON] на попередній роботі директора гідрометалургійного заводу ДП «СхідГЗК» з 28 травня 2015 року. Стягнути з ДП «Схід ГЗК» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 106\~000 грн. та грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн. Визнати незаконним п.п. 1,2 наказу ДП «СхідГЗК» від 19.02.2015 року №94 «Про скорочення позаштатного працівника ГМЗ ДП «СхідГЗК» та п.п. 1,2 наказу ДП «СхідГЗК» від 07.05.2015 року №211 «Про внесення змін до наказу». /а.с.115-128 Т.3/ У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову з урахуванням уточнень підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідача, кожен окремо, позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні не визнали у повному обсязі та просили у задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у письмових запереченнях. При цьому, пояснили, що наказом в.о. генерального директора ДП\~«СхідГЗК» від\~28.11.2013 р. № 1944-ос позивача [PERSON] звільнено з роботи з посади директора гідрометалургійного заводу ДП\~«СхідГЗК» відповідно до п.\~3 ст. 40 КЗпП України з 28.11.2013\~р., рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014 р. [PERSON] поновлено з 29.11.2013 року на посаді директора ГМЗ ДП «СхідГЗК» і рішення в цій частині допущено до негайного виконання. На виконання рішення суду наказом генерального директора ДП\~«СхідГЗК» від 14.11.2014 року № 1900-ос [PERSON] поновлено на посаді директора ГМЗ з 29.11.2013 р., та виконано, таким чином, судове рішення, а згідно з постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 20.11.2014 р. виконавче провадження з примусового виконання рішення Жовтоводського міського суду та виданого на його виконання 13.11.2014 р. виконавчого листа №190/2188/13-ц Пр.№2/176/797/14 про поновлення [PERSON] на посаді директора гідрометалургійного заводу ДП «СхідГЗК» з 29.11.2013 р., було закінчене. Постанова державного виконавця не була оскаржена [PERSON] Оскільки у період звільнення [PERSON] з 28.11.2013 р. до ухвалення судом рішення про його поновлення на роботі 13.11.2014 р. на підприємстві з метою підвищення економічної ефективності виробничо-господарської діяльності гідрометалургійного заводу ДП «Схід ГЗК», виконання ГМЗ встановлених виробничих планів випуску готової продукції, посилення та оптимізації управління ГМЗ з питань забезпечення, організації ефективної взаємодії служб управління, інших підрозділів підприємства та ГМЗ, наказом в.о.\~генерального директора від 23.12.2013 р. № 366 проведено зміну у системі управління ГМЗ, покладено з 24.12.2013 року безпосереднє керівництво ГМЗ на заступника генерального директора із забезпечення виробництва ДП «Схід ГЗК». З метою оптимізації функції управління усіма видами діяльності ГМЗ, уникнення їх дублювання та забезпечення якості прийнятих рішень щодо організації виробничо-господарської діяльності ГМЗ наказом в.о.\~генерального директора від 23.12.2013 р. №367 виключено з 24.12.2013 року зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців ГМЗ посаду директора ГМЗ в кількості однієї штатної одиниці. У звязку з проведеними змінами в організації виробництва та праці ДП\~«Схід ГЗК» та на підставі листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 13.12.2013 року № 01/16-1494 наказом в.о. генерального директора підприємства від 08.01.2014 року № 6 введено в дію з 08.01.2014 р. структуру ДП «СхідГЗК». На виконання наказу від 23.12.2013 року № 367 «Про зміну штатного розпису ГМЗ» та у звязку з проведеними змінами в організації виробництва та праці ГМЗ наказом в.о. генерального директора від 27.01.2014 року №27 введено в дію з 03.02.2014 р. нову структуру ГМЗ ДП\~«СхідГЗК». Таким чином, на переконання відповідача на дату видачі наказу про поновлення позивача на роботі на підприємстві не існувало посади директора ГМЗ, але підприємство, виконуючи рішення суду про поновлення позивача на роботі з 29.11.2013 р., виконало це рішення, так як до 23.12.2013 р. посада директора ГМЗ на підприємстві перебувала в штатному розписі. З 24.12.2013 р. посада директора ГМЗ підприємства виключена із штатного розпису і фактично з дня видачі наказу про поновлення позивача на роботі, його не можливо було забезпечити обсягом роботи: підприємство не мало організаційних умов, необхідних для забезпечення роботою [PERSON] Відповідно до заперечень представників відповідача з 24.12.2013 р. посада директора ГМЗ ДП «СхідГЗК» виключена зі штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців ГМЗ в кількості однієї штатної одиниці, а тому [PERSON] з 24.12.2013 р. є позаштатним працівником підприємства, у звязку з чим [PERSON] з 25.11.2014 р. і надалі наказами від 24.11.2014 №7013/к, від 21.01.2015 р. №303/к, від 24.02.2015 р. №972/к, від 25.03.2015 р. №1530/к, від 20.04.2015 р. №2079/к, від 12.05.02015 р. №2471/к був направлений у простій з визначенням робочого місця за межами ГМЗ у звязку з тим, що підприємство не мало організаційних умов, необхідних для забезпечення роботою [PERSON] на поновленій судом посаді. Представники відповідача заперечували проти тверджень позивача щодо того, що ДП «СхідГЗК» на виконання вимог рішення Жовтоводського міського суду повинно було ввести до структури підприємства посаду директора ГМЗ, оскільки вважав, що це не ґрунтується на нормах чинного законодавства: рішення суду про введення до штатного розпису ГМЗ посади директора ГМЗ та про фактичний допуск [PERSON] до виконання обовязків директора ГМЗ ДП «СхідГЗК» жодним судом в Україні не приймалось. У звязку з чим твердження про його невиконання в цій частині є безпідставними, та відповідно до вимог ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Просили суд врахувати, що згідно з п. 7.4. Статуту ДП «СхідГЗК» підприємство самостійно встановлює штатний розпис, форми, системи, розміри оплати праці, а також інші види доходів працівників у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених чинним законодавством України, генеральною та Галузевою угодами. Зазначені дії повністю відповідають вимогам п.2.1 Розділу 2 «Виробничі відносини» «Зобов?язання роботодавця» Колективного договору ДП «СхідГЗК», якою роботодавець зобов?язується «Самостійно здійснювати керівництво виробничою та господарською діяльністю підприємства, розробляти та затверджувати структуру підприємства, штатний розпис, на підставі договорів організовувати господарські відносини з іншими підприємствами і організаціями, відповідати за порушення договірних зобов?язань, кредитно-розрахункової та податкової дисципліни, здійснювати фінансові та кредитні взаємовідносини. Надалі з метою дотримання штатної дисципліни та приведення реальної чисельності працівників у відповідність до затвердженого наказом в.о.\~генерального директора від 27.01.2014 р. №27 штатного розпису,

Outcome: partial