Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

18 жовтня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на Ѕ частку будинку у порядку спадкування за заповітом, в якому просила суд встановити факт родинних відносин та визнати, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Харкові. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона, [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) народилася [INFO] . Її батьками є: [PERSON] і [PERSON] . Бабусею позивача по материнській лінії є [PERSON] . [PERSON] , крім матері позивача [PERSON] мала доньку [PERSON] , [INFO] , яка є рідною тіткою позивача. [PERSON] у 1968 році уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] на праві власності належало Ѕ частина будинку [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] в м. Харкові. Заповіту остання не залишила. Але, на момент її смерті в належній їй частині будинку проживала і була зареєстрована її донька [PERSON] . Отже, на думку позивача, у відповідності до вимог ст.ст. 548-549 ЦК УРСР [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] в м. Харкові. За життя, а саме 13 липня 2015 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом [PERSON] було відмовлено,оскільки остання не мала документів на підтвердження родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на Ѕ частку будинку у порядку спадкування за заповітом. Призначено підготовче судове засідання. Задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів. Витребувано Відокремленого підрозділу Другої Харківської міської держнотконтори (м. Харків, м-н. Павлівський, б. 2) відомості про осіб, що звертались з заявами про прийняття спадщини після смерті громадянки [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] . Задоволено клопотання [PERSON] про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] . Задоволено клопотання [PERSON] про забезпечення доказів. Витребувано з Новобаварського районного відділу у м. Харків ДМС України завірену копію «форми 1» [PERSON] з відомостями про те, як саме громадянка [PERSON] при отриманні паспорту вказувала своїх батьків. Витребувано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області довідку щодо підтвердження того факту, що громадянка [PERSON] мала паспортну реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , безперервно з 1957 року по 2018 рік. ( а.с. 64-66) УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів, витребувано з Харківського обласного нотаріального архіву відомості про те, чи звертався хто до Державної нотаріальної контори Жовтневого району м. Харкова з заявами про прийняття спадщини після смерті громадянки [PERSON] , що мешкала за адресою: [ADDRESS] , померлої [INFO] . ( а.с. 95-96) УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 09 грудня 2019 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на Ѕ частку будинку у порядку спадкування за заповітом. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. ( а.с. 97-99) В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Щоголь Є.О., який діє на підставі ордеру, заявлений позов підтримали та дали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 19.12.2019 року № 08-21/4279/2-19 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині визнання права власності, оскільки відсутня технічна документація на спірний будинок станом до 90-х років. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, в судовому засіданні було встановлено, що договором на право забудови від 17 жовтня 1941 року [PERSON] та ін. надано право на забудову житлового будинку по [ADDRESS] . Домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано по праву забудови за [PERSON] , [PERSON] на підставі договору забудови. (а.с. 21-23) Згідно довідки КП «ХМБТІ» від 08.08.2019 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року на праві власності належить: Ѕ частина [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25.11.2002 року Р.№4495 та Ѕ частина [PERSON] на підставі відновленого договору про право забудови від 08.12.1947 року Р.№12024/в. ( а.с. 12) [PERSON] померла [INFO] . ( а.с. 127) Пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» зазначає, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Стаття 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що померла [PERSON] - це її бабуся. [PERSON] мала двох дітей, [PERSON] , 1926 року народження (мати позивача) та [PERSON] . [PERSON] на момент смерті [PERSON] жила та була зареєстрована разом зі спадкодавцем за адресою [ADDRESS] , а отже вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті матері. Однак, документи, які б підтверджували факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] не збереглися, у зв`язку з чим, позивач і просить суд встановити факт родинних відносин. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При вирішенні справи суд виходить з положень п. 2 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», яким передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Як вбачається з домової книги по [ADDRESS] , за даною адресою були зареєстровані в тому числі: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] - донька. ( а.с. 50-60) Згідно довідки відділу реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова від 12.11.2002 року, 10 лютого 1968 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №73, який 16 листопада 1983 року було розірвано, запис акту №563. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . ( а.с. 17) З Форми 1 на громадянку [PERSON] ( [PERSON] вбачається, що остання [INFO] , розлучена, її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , місце реєстрації: [ADDRESS] . ( а.с. 76) Також на підтвердження юридичного факту родинних відносин судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що родину Ткачевих вони знали з дитинства, оскільки були сусідами. Їм достовірно відомо, що [PERSON] мала двох доньок - [PERSON] та [PERSON] , сина [PERSON] . Син та чоловік [PERSON] померли до неї. [PERSON] постійно проживала в будинку по [ADDRESS] . Приймаючи до уваги сукупність доказів юридичного факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] та її матір`ю, [PERSON] , померлою [INFO] , суд вважає, що такий факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи і був доведений матеріалами справи. Вирішуючи справу, суд виходить з положень ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), якими передбачено, що спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце, якщо і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частина 2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) зазначає, що прийнятий спадок визнається таким, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки була зареєстрована та постійно проживала в будинку [ADDRESS] , що входить до складу спадкового майна. Отже, [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном З відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 17.02.2020 року № 432/01-21 вбачається, що перевірку наявності спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , що мешкала за адресою: [ADDRESS] , було проведено за документами Дев`ятої та П`ятої (Жовтневого району) Харківських державних нотаріальних контор, оскільки місце відкриття спадщини в даному випадку відноситься за територіальністю до меж обслуговування цих контор. За наявними в архіві даними, згідно з записами: В алфавітних книгах обліку спадкових справ за 1970-1990 роки П`ятої ХДНК перевірка наявності спадкової справи надана у повному об`ємі, оскільки контора працювала з 1954 року, ліквідована у 1977 році (згідно з Наказом №02-7/74 відділу юстиції від 18.03.1977 року, Розпорядженням Ради Міністрів УРСР №63-Р від 04.02.1977 року та Наказом Міністерства юстиції УРСР №13/5 від 28.02.1977 року) заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальних контор не надходили, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про на спадщину не видавалися. ( а.с. 135-137) Отже, єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після померлої [INFO] [PERSON] була її донька, [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 19) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя, а саме 13 липня 2015 року [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає гр. [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 18) Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України) Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як убачається з матеріалів справи, після померлої [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа №386/2018. ( а.с. 77-80) В матеріалах спадкової справи мається заява [PERSON] , [INFO] про прийняття спадщини на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Ключніковою В.О. 13 липня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №1943. Більше із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. ( а.с. 145) [PERSON] звернулась до Шостої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , на нерухоме майно, а саме на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований: [ADDRESS] , який належав [PERSON] (рос. мовою [PERSON] ), яка померла [INFO] , матері спадкодавця, спадщину після якої прийняла, але не оформила своїх спадкових прав [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 17 жовтня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз`яснено право на звернення до суду. ( а.с. 11) Відповідно до п.1.2, п.4,12, п.4,14, п.4,15, п.4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що у [PERSON] виникло право на звернення до суду з даним позовом. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] фактично успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] Ѕ частину будинку [ADDRESS] , однак свої спадкові права у встановленому законом порядку не оформила. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя належала на праві власності Ѕ частина будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, Ѕ частина будинку [ADDRESS] входить до складу спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягаю задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved