Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 12 лютого 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який до теперішнього часу офіційно не розірваний, але останній час разом вони не проживають. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку не надає. Самостійно їй важко нести усі витрати на утримання та виховання дитини, у зв'язку з чим звертається до суду з даним позовом. Посилаючись на діюче законодавство, просить стягнути з відповідача на свою користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та приходить до висновку про обґрунтованість позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що з 12 лютого 1991 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому в Палаці одруження міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 301. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], видане 26 грудня 2005 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO], про що зроблено актовий запис № 763, де в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON]. З довідки, виданої головою КСН від 14 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON], 1973 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS], та її склад сім,ї є чоловік [PERSON], 1968 року народження, син [PERSON], 1992 року народження, син [PERSON], 2005 року народження. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. На підставі наведеного, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів пред'явленого позову і доказування належного виконання ним обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень. На підставі ст. ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved