Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

18.10.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1999 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що сімейне життя між нею та відповідачем по справі не склалось, оскільки останній постійно вчиняє сварки, які відбуваються на очах дітей, надмірно вживає алкогольні напої. Шлюбні відносини між ними припинено, з травня 2013 року вони проживають окремо. Шлюб існує формально. Діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати. Відповідач уваги та часу вихованню дітей не приділяє. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ними повноліття та судовий збір. Позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених у позовній заяві, просили суд позов задовольнити. В судовому засіданні суду показала, що донька [PERSON] з нею не проживає більше 4 місяців, хоча зареєстрована з нею. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлені вимоги щодо розірвання шлюбу визнали у повному обсязі, проте сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі не має можливості, оскільки офіційно не працює, має мінливий заробіток, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно.. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 25 січня 1999 року, який зареєстрований Рудниківською сільською радою Маневицького району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 4, згідно свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 017147 від 26.01.1999 року (а.с. 10). В судовому засіданні з пояснень сторін та досліджених письмових доказів суд встановив, що сторони на даний час подружніх відносин не підтримують. Сімя розпалась, оскільки у подружжя виявились різні характери та погляди на життя. До примирення за цей час вони так і не прийшли. Шлюб існує формально, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, а тому суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії 1-ЕГ № 080748 від 25.10.2001 року (а. с. 3), та [PERSON], [INFO], серії 1-ЕГ № 046541 від 15.10.1999 року (а. с. 4) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини. З пояснень сторін суд встановив, що неповнолітній син [PERSON] перебуває на утриманні позивачки, проживає разом із нею, однак неповнолітня донька [PERSON] проживає більше 4 місяців окремо із чоловіком, з яким має намір укласти шлюб, що не заперечується відповідачем, останній не працює, має мінливий заробіток, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі у розмірі 650 гривень на утримання сина [PERSON] щомісячно до досягнення ним повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України в дохід держави з відповідача підлягає до стягнення судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів.

Outcome: partial