Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

18 березня 2021 року адвокат Потапенко А.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить: визнати спільною сумісною власністю [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) житловий будинок загальною площею 98,0 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в [ADDRESS] , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «В» - погріб з шийкою; «Б» - гараж; «Г» - убиральня; «Д» - сарай; «е» - сарай; «Е» - сарай; «№1» - хвіртка; «№2,3» - ворота; «№4» - огорожа; «№5» - яма вигрібна; «№6» - колодязь питний. Визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на: 1/2 частину житлового будинку загальною площею 98,0 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в [ADDRESS] , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «В» - погріб з шийкою; «Б» - гараж; «Г» - убиральня; «Д» - сарай; «е» - сарай; «Е» - сарай; «№1» - хвіртка; «№2,3» - ворота; «№4» - огорожа; «№5» - яма вигрібна; «№6» - колодязь питний. Визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на: 1/2 частину житлового будинку загальною площею 98,0 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в [ADDRESS] , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «В» - погріб з шийкою; «Б» - гараж; «Г» - убиральня; «Д» - сарай; «е» - сарай; «Е» - сарай; «№1» - хвіртка; «№2,3» - ворота; «№4» - огорожа; «№5» - яма вигрібна; «№6» - колодязь питний. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.11.1999 року по 11.10.2018 року. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При розірванні шлюбу позивачем та відповідачем було визначено та встановлено вищевказаним рішенням суду, що спір щодо поділу майна буде вирішуватися в окремому визначеному законом порядку. Зазначає, що впродовж спільного подружнього життя позивач з відповідачем спільними зусиллями та за спільні кошти побудували житловий будинок загальною площею 98,0 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами було побудовано на виділеній позивачу Ульяновською сільською радою земельній ділянці для забудови житлового будинку. Після закінчення будівництва будинку сім`єю [PERSON] , даний будинок відповідно діючого на час завершення будівництва було здано до експлуатації. Вказує, що на момент введення в експлуатацію житлового будинку, а саме вересень 2000 року підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в органах місцевого самоврядування (сільської ради). Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних. У 2018 році з метою розподілу спільного майна подружжя, позивачем [PERSON] замовлено, проведено технічну інвентаризацію будинку та виготовлено на будинок технічний паспорт. Факти, що будинок не являється самовільною побудовою та відсутність реєстрації права власності на будинок підтверджується відсутністю відповідних записів в технічному паспорті на будинок, ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» станом на 24.09.2018 року. В зв`язку з тим, що відповідач не визнає права позивача на спірний будинок та на неодноразові звернення позивача не надає оригіналів виготовлених документів на будинок, позивач вимушений звернутися до суду з даним цивільним позовом за захистом його майнових прав. Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначено підготовче судове засідання на 19.04.2021 року о 13 год. 00 хв. з викликом сторін (а.с.63,64). 19.04.2021 позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість в матеріалах справи міститься заява представника позивача, якою останній просить проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.69). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явилася, натомість через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала у повному обсязі (а.с.70). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд ухвалює судове рішення у разі визнання позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи визнання позову відповідачем, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.11.1999 року між [PERSON] , [INFO] , та Пироговою (після укладення шлюбу Купрій) Оленою Михайлівною , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Гребінківському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавської області, актовий запис № 109, про що свідчить відповідне свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.12). Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 10.09.2018 року (справа №528/675/18) шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано (а.с.13, 13 зворот). 15.02.1993 року засіданням виконкому Ульяновської сільської ради народних депутатів Гребінківського району Полтавської області, громадянину [PERSON] надано дозвіл на виділення земельної ділянки для забудови жилого будинку в с. Ульяновка Ульяновської сільської ради. Розмір земельної ділянки - 0,30 га; довжина - 100 м.; ширина - 30 метрів (а.с.19). З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2000 року житловий будинок [PERSON] , який розташовано в с. Ульяновка, Гребінківського району, Полтавської області введено в експлуатацію, про що свідчить акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації (а.с.20, 20 зворот). Відповідно до облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 року в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] проживають: голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.23-25). Станом на 04.09.2018 виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 98,0 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в [ADDRESS] , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок; «В» - погріб з шийкою; «Б» - гараж; «Г» - убиральня; «Д» - сарай; «е» - сарай; «Е» - сарай; «№1» - хвіртка; «№2,3» - ворота; «№4» - огорожа; «№5» - яма вигрібна; «№6» - колодязь питний. Замовник технічної інвентаризації [PERSON] (а.с.14-16). Відповідно до довідки від 03.05.2018 року №171, виданої виконкомом Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] , 1975 р.н., на правах приватної власності (а.с.17). Відповідно до довідки від 03.05.2018 року №170, виданої виконкомом Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га. (а.с.18). Довідкою від 24.09.2018 року №4140 ТОВ Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне, виданої [PERSON] , підтверджено, що житловий будинок, який розташовано за адресою: [ADDRESS] , самочинного будівництва та перепланувань не виявлено (а.с.22). Відповідно до звіту про оцінку майна СОД [PERSON] станом на лютий 2021 рік, ринкова вартість житлового будинку (площею 98,0 м.кв.) з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 64 300 (шістдесят чотири тисячі триста) грн. 00 коп. (а.с.26-50). Згідно Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.03.2021 року, номер інформаційної довідки 248783518, за параметрами пошуку право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження за адресою: [ADDRESS] , відомості по об`єкту відсутні (а.с.21). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved