Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

18 липня 2013 року до суду з позовом звернулася Радовельська сільська рада Олевського району Житомирської області до [PERSON], в якому просить суд визнати сім'ю [PERSON], такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] та виселити сім'ю [PERSON], із вказаного будинку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 січня 2006 року сім'я [PERSON], в особі її чоловіка [PERSON] у зв'язку з переселенням в чисту від радіоактивного забруднення територію передали на баланс Радовельської сільської ради Олевського району належне їм на праві власності домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] та втратили право власності на нього. Рішенням виконкому Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області від 02.11.2006 року № 8 спірний будинок на підставі договору оренди було передано [PERSON], для тимчасового проживання її сім'ї, до отримання компенсації за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, оскільки на час прийняття спірного будинку на баланс Радовельської сільської ради компенсація відповідачу виплачена небула. 12.11.2007 року сім'я [PERSON], в особі її чоловіка [PERSON], отримали компенсацію за втрачене нерухоме майно у повному розмірі. У зв'язу із чим та виконуючи умови договору оренди від 02.01.2008 року, укладеного між [PERSON], та сільською радою, рішенням виконкому Радовельської сільської ради від 20.12.2012 року прийнято рішення про розірвання договорів оренди між сільською радою та громадянами (в тому числі і з [PERSON]), які передали свої житлові будинки на баланс сільської ради, у зв'язку з отриманням відповідних компенсацій, однак продовжують проживати в переданих будинках, з вимогою про звільнення втраченого житла після закінчення опалювального періоду та зобов'язано, у тому числі і сім'ю [PERSON], після вказаного періоду звільнити спірне житло. Рішенням виконкому Радовельскої сільської ради № 5 від 06.02.2013 року спірний будинок [ADDRESS] виділено сім'ї [PERSON], як інваліду першої категорії по ЧАЕС, але вселити сім'ю [PERSON], у спірне житло сільська рада немає можливості, оскільки відповідач та її сім'я до даного часу без законних підстав продовжує проживати у вказаному будинку і на неодноразові пропозиції сільради виселитися з будинку відмовляється. Проживання відповідачки і її сім'ї в спірному будинку не дає змоги сільради в повному об'ємі використовувати та розпоряджатися вказаним будинком, що також привело до порушення права особи, якій виділено зазначене житло. У зв'язку із чим представник позивача, як балансоутримувача спірного будинку просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. В ході розгляду справи представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги, просив визнати громадян [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в домоволодінні по [ADDRESS] та виселити їх із вказаного жилого будинку (а.с.56-59). Представник відповідачів [PERSON], та [PERSON], - [PERSON], діючи на підставі довіреностей, у судовому засіданні заявлені вимоги представника Радовельської сільської ради не визнав та вважає їх безпідставними, оскільки позивач не є власником спірного житла і у зв'язку із чим немає права вимоги на спірне житло. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до його довірителів, так як підстави в задоволенні позову Радовельської сільської ради відсутні. Третя особа - [PERSON], у судове засідання не з'явилася подавши до суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності. Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як встановлено у судовому засіданні [PERSON], та [PERSON], (відповідачі у справі) мали у власності будинок [ADDRESS], яке віднесено до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Закон) визначено, що кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об'єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров'я самостійно приймати рішення про подальше проживання на цій території чи відселення. [PERSON], та [PERSON], скористалися своїм правом на переселення та після отримання направлення звернулися до Радовельської сільської ради із заявою про прийняття їхнього будинку [ADDRESS] на баланс Радовельської сільської ради для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території. Згідно акту від 18 січня 2006 року Радовельська сільська рада Олевського району Житомирської області прийняла на баланс, а [PERSON] передав житловий будинок [ADDRESS] та отримав грошову компенсацію за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території (справа № 287/86/13-ц за позовом [PERSON], до Радовельської сільської ради про визнання рішень незаконними). Відповідно до виписки з протоколу засідання виконавчого комітету Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області № 8 від 02.11.2006 року, [PERSON], було надано житловий будинок [ADDRESS], для тимчасового проживання її сім'ї, до отримання компенсації за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, оскільки на час прийняття спірного будинку на баланс Радовельської сільської ради компенсація відповідачу виплачена небула. На виконання даного рішення 02.01.2008 року між [PERSON], та Радовельською сільською радою Олевського району Житомирської області був заключений договір оренди житлового приміщення - житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 68 кв.м. Строк дії Договору визначено сторонами в один рік (п.7.1 договору). П.7.2 Договору передбачено, що у разі продовження користування [PERSON], вказаним будинком після закінчення строку дії Договору за відсутністю заперечень з боку орендодавця Договір вважається поновленим на невизначений строк, і кожна із його сторін має право відмовитись від Договору, попередивши про це письмово іншу сторону за один місяць. У 2012 році до Радовельської сільської ради Олевського району звернулися мешканці села з вимогою розірвати договори оренди житлових приміщень з громадянами, які передали свої житлові будинки на баланс сільської ради та отримали відповідну грошову компенсацію від держави внаслідок відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, мають інше житло в місцях переселення, проте продовжують мешкати у переданих на баланс органу місцевого самоврядування будинках, а інші особи, що потребують поліпшення житлових умов його не отримують. У зв'язу із чим та виконуючи умови договору оренди від 02.01.2008 року, укладеного між [PERSON], та сільською радою, рішенням виконкому Радовельської сільської ради від 20.12.2012 року прийнято рішення про розірвання договорів оренди між сільською радою та громадянами (в тому числі і з [PERSON]), які передали свої житлові будинки на баланс сільської ради, у зв'язку з отриманням відповідних компенсацій, однак продовжують проживати в переданих будинках, з вимогою про звільнення втраченого житла після закінчення опалювального сезону та зобов'язано, у тому числі і сім'ю [PERSON], після вказаного сезону звільнити спірне житло (а.с.10, 11). Зазначене рішення органу місцевого самоврядування від 20.12.2012 року є чинним, набрало законної сили та не скасовене у встановленому законом порядку. Рішенням виконкому Радовельскої сільської ради № 5 від 06.02.2013 року спірний будинок [ADDRESS] виділено сім'ї [PERSON], як інваліду першої категорії по ЧАЕС, в складі родини: [PERSON], [PERSON], та [PERSON], знявши сім'ю [PERSON], із черги на отримання житла та прописати у виділеному будинку після звільнення даного будинку родиною [PERSON], протягом місяця після опалювального сезону періоду 2013 року. Зазначені вище обставини підтверджуються копією відповідної ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 01.07.2013 року (а.с.18-20), що набрала законної сили, й, за правилами ч.3 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягають (справа № 287/86/13-ц за позовом [PERSON], до Радовельської сільської ради про визнання рішень незаконними). Зазначені обставини також представниками сторін не заперечувалися у судовому засіданні. З актів від 27.12.2012 року та 31.05.2013 року складених комісією виконавчого комітету Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області вбачається, що [PERSON], запропоновано добровільно виселитися із будинку [ADDRESS], однак [PERSON], відмовилась від отримання повідомлення про звільнення спірного будинку та відмовляється добровільно звільнити втрачене нерухоме майно (а.с.12,13). За змістом статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, віднесено до власних (самоврядних) повноважень виконкому сільської ради. Як вбачається із копії рішення виконкому Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області від 06 лютого 2013 року № 5 «Про виділення житлового будинку для проживання» сім'ї [PERSON], у складі родини: [PERSON], [PERSON], та [PERSON], надано для проживання житловий будинок по [ADDRESS] та знято сім'ю [PERSON], із черги на отримання житла, вирішено питання щодо реєстрації у виділеному будинку та питання вручення ордеру і вселення сім'ї [PERSON], у виділений будинок, після звільнення даного будинку родиною [PERSON], протягом місяця після опалювального сезону періоду 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Статтею 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Із повідомлення № 35 від 03.04.2014 року слідує, що ордер на отримання житлового будинку [ADDRESS] будь-якій сім'ї не видавався. Зазначений будинок рахується на балансі Радовельської сільської ради (а.с.71,72). Представник відповідачки у судовому засіданні пояснив, що правовою підставою набуття права користування [PERSON], та її сім'ї спірним будинком стало укладення договору оренди від 02.01.2008 року про надання житла для тимчасового проживання, при цьому представник позивачки не надав до суду доказів стосовно видачі органом місцевого самоврядування ордеру його довірітельниці на спірний житловий будинок. За таких обставин [PERSON], при укладенні договору оренди від 02.01.2008 року не набула у визначений законом спосіб права користування будинком [ADDRESS] й всі подальші дії виконавчого комітету Радовельської сільської ради з цим нерухомим майном не порушують права [PERSON] Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України. Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов'язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постійно діючим органом місцевого самоврядування було прийнято рішення про надання сім'ї [PERSON], спірного житлового будинку для тимчасового проживання, однак ордер на зазначений будинок не видавався. Рішенням виконкому Радовельської сільської ради від 20.12.2012 року прийнято рішення про розірвання договору оренди між сільською радою та громадянкою [PERSON], яке є чинним на день розгляду справи. А тому суд вважає, що тимчасове проживання сім'ї [PERSON], у складі: [PERSON], та [PERSON], припинилося, у зв'язку із чим останні підлягають виселенню у примусовому порядку, оскільки добровільно виселитися відповідачі відмовляються, що вказує на те, що відповідачі взагалі не мали наміру відселятися із радіоактивнозабрудненої території. Вирішуючи питання щодо позовної вимоги представника позивача про визнання такими що втратили право користування будинком, слід зазначити наступне. Статтею 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що роз'ясненя порядку його застосування провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форми власності. Відповідно до п.1 Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою КМ України від 15.07.97 р., № 755 (надалі Положення), яке діяло на момент виникнення правовідносин, моментом приинення права власності є дата подання переселенцем заяви про передачу ним майна органу місцевого самоврядування у місці відселення, яка є підставою для занесення переселенця райдержадміністрацією (виконавчим органом міської ради міста обласного підпорядкування) до списків на виплату грошової компенсації. Суд зважає на те, що відповідно до п.12 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення, внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 року № 706 (зі змінами від 04.04.1994 року) житлові будинки, що належали громадянам, які переселилися на нове місце проживання, на праві приватної власності, після виплати їм грошової компенсації зараховуються на баланс районних державних адміністрацій, виконкомів міських рад народних депутатів, або відповідних установ чи організацій, однак, не приймає до уваги зазначену правову норму, оскільки вона суперечить за змістом нормі Положення, яке було видане пізніше, а тому, підлягає застосуванню. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що сім'я [PERSON], у складі: [PERSON], та [PERSON], внаслідок своїх послідовних дій та розуміючи їх правові наслідки, втратили право власності на домоволодіння [ADDRESS]. Оскільки право користувача є похідним від права власника, а сім'я [PERSON], при укладенні договору оренди від 02.01.2008 року не набула у визначений законом спосіб права користування спірним будинком, рішення Радовельської сільської ради від 20.12.2012 року про розірвання договору оренди із [PERSON], є чинним і не скасоване у встановленому законом порядку, тому сім'я [PERSON], втратили право користування спірним житловим будинком з дня його винесення виконавчим комітетом Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області і повторному визнанню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Так відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного та

Outcome: partial