Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

17 грудня 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява Слов`янського психоневрологічного інтернату про встановлення факту смерті. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , проживала в Слов`янському психоневрологічному інтернаті та знаходилась на повному державному забезпеченні. У 2014 році під час проведення на території м. Слов`янськ антитерористичної операції [PERSON] була евакуйована до іншого інтернатного закладу без зняття з реєстрації місця проживання, де і померла. Підтвердженням факту смерті є свідоцтво про смерть останньої українського зразка, що видане у 2014 року на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На даний момент зв`язку з лікарнею немає, отримати оригінали документів та інші докази факту смерті [PERSON] не можливо. Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Сніжне, смт. Андріївка, Донецької області. Заявник в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно із вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(зі змінами), заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. З наданих суду доказів слідує наступне: Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.2014 року, виданого відділом реєстрації державної актів цивільного стану реєстраційної служби Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , померла\~ [INFO] у м. Сніжне, смт. Андріївка, Донецької області (а.с.8). Відповідно до листа Слов`янського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області № 58-10915 від 06.11.2019 року в Державному реєстрі актів цивільного стану відсутня інформація щодо померлої [PERSON] (а.с.9). Представник заявника звертався до Слов`янського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТ УЮ у Донецькій області з відповідною заявою та останній, листом вих. № 16.22-2509/62 від 04.12.2019 року надав роз`яснення щодо виконання умов для реєстрації смерті фізичної особи (а.с.11). Згідно вимог ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7\~ст.81\~ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Всупереч вказаним вимогам заявником не надано суду жодних належних та достатніх доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] , окрім свідоцтва про смерть, що, на думку суду, є недостатнім для задоволення заяви. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність вимог Слов`янського психоневрологічного інтернату та про відсутність правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed