Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

17 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», треті особи: [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» про визнання додаткової угоди недійсною, посилаючись на те, що 22.03.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0110-220306-М, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в сумі 250 000 доларів США строком до 22.03.2016 року під поручительство [PERSON] (договір поруки б/н від 22.03.2006 року). 08.12.2006 року між [PERSON], [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» була укладена додаткова угода №1 до договору поруки від 22.03.2006 року, згідно з якою пункт 1.2 розділу 1 Договору поруки був викладений у новій редакції щодо збільшення суми кредитного договору з 250 000 доларів США до 300 000 доларів США. 27.02.2009 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» була укладена додаткова угода №1 до Договору поруки № 5807 від 22.03.2006 року, згідно з п.1 якої у зв'язку з укладенням між Банком та [PERSON] додаткової угоди № 3 та додаткової угоди № 4 до договору про надання споживчого кредиту № 10700541000 від 22.03.2006 року, поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується Договором. Позивач вказує, що Додаткова угода № 1 від 27.02.2009 року до договору поруки № 5807 від 22.03.2006 року укладена з порушенням вимог закону та має бути визнана судом недійсною, оскільки між [PERSON], [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки від 22.03.2006 року без номера. Договір поруки № 5807 позивач взагалі з АКІБ «УкрСиббанк» не укладав. Договір поруки без номера від 22.03.2006 року укладений у письмовій формі між трьома сторонами: АКІБ «УкрСиббанк» (Кредитором), [PERSON] (Позичальником) та [PERSON] (Поручителем). Натомість додаткова угода № 1 від 27.02.2009 року до договору поруки № 5807 від 22.03.2006 року укладена лише між двома сторонами - [PERSON] та Кредитором, що порушує вимоги ст. 654 ЦК України та вимоги п. 5.4 трьохстороннього договору поруки від 22.03.2006 року. Також в угоді є й інші порушення, в т.ч. несправедливі умови у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». У зв'язку з наведеним, позивач просить суд визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 27.02.2009 року до Договору поруки № 5807 від 22.03.2006 року укладену між ним та АКІБ «УкрСиббанк». Також в межах розгляду даної справи [PERSON] подала позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання додаткової угоди № 1 від 27.02.2009 року до Договору поруки № 5807 від 22 березня 2006 року, укладену між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» недійсною, вказавши, що додаткова угода № 1 від 27.02.2009 року до Договору поруки № 5807 від 22.03.2006 року має бути визнана судом недійсною у зв'язку з тим, що у цій угоді відсутній її підпис, що є грубим порушенням закону. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали. Третя особа - [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, вимоги свого позову та позову [PERSON] підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] з мотивів їх необґрунтованості. Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи в судове засідання повноважного представника не направила. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Судом об'єктивно встановлено, що 22.03.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0110-220306-М, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в сумі 250 000 доларів США строком до 22.03.2016 року під поручительство [PERSON] (договір поруки б/н від 22.03.2006 року). 08.12.2006 року між [PERSON], [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» була укладена додаткова угода №1 до договору поруки від 22.03.2006 року, згідно з якою пункт 1.2 розділу 1 Договору поруки був викладений у новій редакції щодо збільшення суми кредитного договору з 250 000 доларів США до 300 000 доларів США. 27.02.2009 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» була укладена додаткова угода №1 до Договору поруки № 5807 від 22.03.2006 року, згідно з п.1 якої у зв'язку з укладенням між Банком та [PERSON] додаткової угоди № 3 та додаткової угоди № 4 до договору про надання споживчого кредиту № 10700541000 від 22.03.2006 року, поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується Договором, а саме: розмір ануїтетного платежу - 3575 доларів США, якщо інший розмір не буде встановлений згідно умов Кредитного Договору; графік погашення кредиту; кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 22.03.2021 року, якщо інший термін нє буде встановлений згідно умов Кредитного договору; усі інші умови Кредитного договору залишаються без змін; - згідно з п.2 Поручитель зобов'язується перед Банком відповідно до умов Договору відповідати за виконання Боржником усіх його зобов'язань перед Банком, що виникли з Кредитного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У випадку зміни в подальшому умов Кредитного договору Поручитель підписанням цієї Додаткової угоди, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін в майбутньому. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Додаткової угоди, не і потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін. Договір Поруки укладався 22.03.2006 року, згідно пояснень представника відповідача на той час всі договори поруки, які укладались не нотаріально між Банком і клієнтами, не нумерувались, тобто їм не привласнювались порядкові номери. У 2008 році в АТ «УкрСиббанк» було введено електронний реєстр у програмному забезпеченні щодо інформації про клієнтську базу даних та укладених з клієнтами угод. У зв'язку з цим, при заведенні в облікове програмне забезпечення банку, кожній угоді, у т.ч. укладеному 22.03.2006 року Договору поруки, надавався власний порядковий обліковий номер. Таким чином, Договір Поруки без номера від 22.03.2006 року, з 2008 року було обліковано під порядковим номером 5807, який не змінює жодної умови як укладеного Договору Поруки від 22.03.2006 року, так і Додаткових угод до нього. Отже, цифрове упорядкування угод жодним чином не вплинуло та не змінило ані умов укладених сторонами угод, ані обсягу відповідальності за цими угодами. Так само і укладеному з [PERSON] 22.03.2006 року Договору про надання споживчого кредиту № 0110-220306-М, були надані нові реєстраційні номери, внаслідок чого цей самий кредитний договір з 2008 року набув реєстраційний номер № 10700541000 від 22.03.2006 року, а надалі, у зв'язку з його реструктуризацією, з 30.01.2009 року цей Кредитний договір надалі обліковувався за реєстраційним № 10700541001 у відповідності до змісту умов п. 1 Додаткової угоди № 4 від 30.01.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 10700541000 від 22.03.2006 року, де зазначено, що сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0110-220306-М, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 10700541001. Отже, укладений з [PERSON] 22.03.2006 року Договір про надання споживчого кредиту № 0110-220306-М та його реєстраційні номера № 10700541000 від 22.03.2006 року і № 10700541001 є не різними окремими Кредитними договорами, а одним і тим же самим Кредитним договором. Також не обґрунтованим є твердження позивача та третьої особи щодо того, що внаслідок укладання оскаржуваної угоди без участі [PERSON], тобто лише між [PERSON] і відповідачем, були порушені норми ст. 654 ЦК України та вимоги п. 5.4. трьохстороннього Договору поруки від 22.03.2006 року. Проте, підписанням оскаржуваної угоди [PERSON] надав згоду на зміну лише основного зобов'язання, тобто Кредитного договору [PERSON], а не зміну Договору поруки від 22.03.2006 року, а отже, Договір поруки не змінювався. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Умовами Договору Поруки від 22.03.2006 року не передбачено форми укладення додаткових угод до нього або внесення змін. До того ж, підписуючи оскаржувану угоду 27.02.2009 року, [PERSON] погодився як з її змістом так і формою. Разом з тим, Додатковою угодою № 1 від 27.02.2009 року до Договору поруки № 5807 від 22.03.2006 року не передбачено додавання до неї графіку погашення кредиту, оскільки такий графік передбачений і є невід'ємною частиною Додаткової угоди до Договору про надання споживчого кредиту, так як йдеться про зміну умов основного зобов'язання, тобто кредитного договору, про що [PERSON] дав свою згоду з підписанням оскаржуваної угоди. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку що ні [PERSON] ні [PERSON] не наведено жодної законодавчо обґрунтованої підстави для визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 27.02.2009 року до Договору поруки № 5807 від 22.03.2006 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed