overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 листопада 2009 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Привітненською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 12. Від шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що у них різні погляди на подружнє життя, права та обов'язки подружжя. На даний час вони повністю припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим, а формальна реєстрація шлюбу суперечить його інтересам. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 13 листопада 2009 року Привітненською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 12. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, що протягом останніх шести місяців вони з відповідачем не проживають разом. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 13 листопада 2009 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 051874 від 09 грудня 2009 року (а.с.5). Від шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-СГ № 251041 (а.с.6). Подружнє життя сторін не склалося. Сторони не бажають налагодити подружні стосунки, стверджують, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у справі в розмірі 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

\~19 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 1, у будинку № 4, по вул. Доковій, у м. Одесі, посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі без поважних причин понад встановлений законом строк. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована у [INFO], та є основним квартиронаймачем на підставі ордеру за № 5376, виданого 01 липня 1989 року виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів. За зазначеною адресою відповідач [PERSON] не проживає з 2012 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, вселитися вона не намагалася, позивач не перешкоджала відповідачеві у проживанні у цій квартирі. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк підтвердили у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] Згідно зі ст. 71 ЖК України, при\~ тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з відповідачем з 07 березня 2015 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 99. Від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені пів роки потому через різні погляди на спільне життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Відповідач повністю самоусунулась від родинних обовязків. На теперішній час дитина залишається проживати разом з ним за їх спільною домовленістю. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО № 447452, виданого повторно 07 вересня 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували 07 березня 2015 року шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 99, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Спір майнового характеру та про місце проживання дитини між сторонами на час вирішення справи не виникав. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені приблизно пів року потому. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач надала суду заяву в якій просить провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Строк на примирення не потрібен, після розірвання шлюбу бажає мати прізвище - «[PERSON]», судові витрати залишає за собою.. У судове засідання відповідач надав суду заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Строк на примирення не потрібен. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Судом встановлено, що сторони 08.09.1990 року у відділі РАЦС Білопільського РУЮ Сумської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №135, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. Що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагалось налагодити нормальне сімейне життя, але спроби давали результат лише на деякий час. Останнім часом відносини в сім'ї загострились, позивач впевнилася, що подальше сімейне життя з відповідачем не є можливим, як і збереження сім'ї. На даний час подружжя проживає за різними адресами, сімейних стосунків не підтримують. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 1, у будинку № 31, по вул. Тульській, у м. Одесі, посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі без поважних причин понад встановлений законом строк. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована у [INFO], відповідно до довідки № 276, виданої 16 травня 2016 року КП «ЖКС «Вузівський», є основним квартиронаймачем. За зазначеною адресою відповідач [PERSON] не проживає з 2010 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, вселитися він не намагався, позивач не перешкоджала відповідачеві у проживанні у цій квартирі. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк підтвердили у судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] Згідно зі ст. 71 ЖК України, при\~ тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 17 травня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №222. 22 липня 2003 року від шлюбу народився син [PERSON], 21 лютого 2008 року від шлюбу народився син [PERSON]. З липня 2016 року однією сімєю не проживають у звязку з тим, що відношення вичерпали себе та було прийнято сумісне рішення, що подальше спільне життя неможливе. Просила розірвати шлюб. До судового засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище Рева. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, на розірвання шлюбу погодився. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що між нею та відповідачем 21 січня 2006 року зареєстрували шлюб в РАЦС Дзержинського району м. Харкова, актовий запис № 29. Від шлюбу мають дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивачки. 17 червня 2010 року рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу позивач зазначає, що всі обовязки по утриманню дитини вона несе самостійно. Матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку відповідач надає нерегулярно та в незначному розмірі. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити. Також просила слухати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позов визнав та просив його задовольнити. Також просив слухати справу за його відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебули в зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та розясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині утримання аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

19 жовтня 2016 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ВУСО» про стягнення страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ВУСО» на користь [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], страхове відшкодування, пов'язане з фізичним знищенням транспортного засобу в сумі 15724 (п'ятнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) гривні, витрати на евакуацію транспортного засобу в сумі 400 (чотириста) гривень, страхове відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням в сумі 7342 (сім тисяч триста сорок дві) гривні 17 копійок, а всього - 23833 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять три) гривні 28 копійок, а також витрати на правову допомогу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи в сумі 2900 (дві тисячі дев'ятсот) гривень. На вказане рішення була подана апеляція відповідача та справа направлена до Апеляційного суду Донецької області. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 13 грудня 2016 року справа повернута до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню. Сторони в судове засідання не прибули, що за положеннями ч. 3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає винесенню додаткового рішення. Відповідно до мотивувальної частини рішення позовні вимоги про стягнення моральної шкоди були вирішені судом, а саме, суд прийшов до висновку про їх задоволення частково у сумі 367,11 гривен. У резолютивній частині рішення позовні вимоги про стягнення шкоди задоволені на загальну суму 23833,28 гривен. У вказану суму увійшло і стягнення моральної шкоди 367,11 гривен (15724 + 400 + 7342,17 + 367,11 = 23833,28). За таких обставин суд вважає необхідним постановити додаткове рішення, яким другий абзац резолютивної частини рішення викласти з врахуванням вказаної обставини, зазначивши точну суму грошових коштів, які підлягають стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

\~19 жовтня 2016 року судом ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва. \~Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 листопада 2016 року цивільну справу повернуто до Центрального районного суду м.Миколаєва для виконання вимог ст. 220 ЦПК України. У судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце слухання повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, присутність у судовому засіданні\~ сторін не є обовязковою. Як вбачається з матеріалів справи Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва предявлено позов про стягнення надміру виплаченої пенсії. При подачі позову позивачем не було сплачено судовий збір. Враховуючи підстави і предмет позову, судовий збір при його подачі повинен складати 1378,00\~ грн., оскільки п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору а подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка поданаюридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної\~плати. Відповідно до ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 88\~ ЦПК України, з\~ Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1378,00 грн., несплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

19 жовтня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони в судове засідання не зявилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнав. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1 АМ № 119916 (а.с.8). Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилася діти донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-ЕЛ № 047448 (а.с.5) та серії І-ЕЛ № 073598. На момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно із частиною другою статті 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сімї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дитини та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що позивач просить залишити їй шлюбне прізвище, відповідно до статті 113 СК після розірвання шлюбу їй необхідно залишити її шлюбне прізвище «Сахно». На підставі викладеного,

Outcome: approved