Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

17.12.2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити його батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та призначити її опікуном. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своїх дітей - її онуків, які після смерті їх матері [PERSON], проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування і прокурор позов підтримали в повному обсязі, зазначили, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дітей. Відповідач в судове засідання не прибув, судом належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, а тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON], відповідач по справі, та [PERSON] /а.с.5,26/. Остання [INFO] року померла /а.с.4/. Після смерті матері діти проживають та знаходяться на вихованні з бабусею, позивачем по справі /а.с.9, 25/ Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Це, зокрема, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до висновку органу опіки від 11.12.2013 року /а.с.15-17/, який узгоджується з матеріалами справи та відповідачем не спростований належними та допустимими доказами, [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, підготовку до самостійного життя тощо, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання. Судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей, нехтує ними, не виявляє до них батьківської турботи та піклування, не цікавиться їх життям, здоров'ям, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу /а.с.11-13/. В зв'язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно своїх дітей, проти чого він сам не заперечив у нотаріально посвідченій заяві від 04.12.2013 року /а.с.14/, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 60, ст. 63 ЦК України, ст. 243 СК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, позбавленою батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, ким може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, [PERSON] - позивач по справі, виявила бажання бути опікуном над рідними онуками, у зв'язку з чим службою у справах дітей Новоград-Волинської міської ради було визнано за доцільне перебування дітей [PERSON] та [PERSON] під опікою позивача. За таких обставин, суд вважає, що встановлення опіки над дітьми необхідне для забезпечення їх особистих немайнових і майнових прав та інтересів. З відповідача також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, які складаються з судового збору в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved