Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

17 березня 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05.10.2011 року між ПАТ Банк «Траст» та нею було укладено кредитний договір №R1610009332, згідно якого вона отримала 11916 грн. зі сплатою 12,49% річних на суму залишку кредиту та 1,47% щомісячної комісії за обслуговування кредиту. 10.01.2013 року вона повністю повернула кредит у сумі 16183,90 грн. зі сплатою відсотків по ньому. Вищезазначений кредитний договір укладався між банком та нею для [PERSON], яка зобов'язалася виконувати кредитні зобов'язання. На підтвердження цього [PERSON] 21.11.2011 року було надано їй розписку, де обумовлені всі умови займу та строки його повернення. В порушення договірних зобов'язань, відповідач грошові кошти їй не повернула. Тому просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 16183,90 грн., 3% річних у розмірі 1126,66 грн., моральну шкоду у сумі 10000 грн., судовий збір по справі. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву в якій просила суд позовні вимог задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки, [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 20750,57 грн., від [PERSON], які [PERSON] отримала у банку згідно кредитного договору №R1610009332, за проханням [PERSON]. [PERSON] зобов'язалася сплачувати борг протягом трьох років з 25.10.011 року по 03 жовтня 2014 року (а.с. 10). Вказана розписка відповідає встановленій формі договору позики, згідно ст. 1047 ЦК України. Відповідно до довідки № 504/03/14 від 05.03.2014 року, виданої ПАТ Банк «Траст», [PERSON] повністю виконала умови кредитного договору №R1610009332, заборгованості немає, кредитний договір №R1610009332 від 05.10.2011 року закрито (а.с. 31). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення боргу за розпискою підлягають задоволенню, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у сумі 16183,90 грн., оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що борг на теперішній час ним нею не повернуто саме в сумі 16183,90 грн. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Судом встановлено, що розмір і порядок одержання позикодавцем процентів в борговій розписці не зазначено, а тому в цьому випадку при відсутності домовленості сторін, розмір процентів повинен визначатися на рівні облікової ставки Національного банку України і виплачуватися щомісяця до дня повернення позики. Зобов'язання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( стаття 525 ЦК). У спірному правочині, укладеного між [PERSON] та [PERSON], винятки з цього правила не встановлювались. Наслідки порушення договору позики врегульовані у статті 1050 ЦК України, приписами частини першої якої встановлено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором сума процентів не обумовлено, тому відповідно вимог ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних від простроченої суми, однак не в розмірі 1126,66 грн., з розрахунку 847 днів, а у розмірі 1117,35 грн. (16183,90*3%*840/365), з розрахунку 840 днів (з 25.11.2011 року по 24.11.2012 року - 365 днів, 25.11.2012 року по 24.11.2013 року - 365 днів, 25.11.2013 року по 31.12.2013 року - 37 днів, 01.01.2014 року по 14.03.2014 року - 73 дня). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Тому вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди, не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не довела ті обставини, що своїми діями відповідач завдала їй моральної шкоди, оскільки відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала в наслідок протиправної поведінки щодо неї або членів її родини. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається на суттєве погіршення стану здоров'я, однак на підтвердження своїх вимог, та обставин не надає лікарських висновків (довідок) про погіршення стану здоров'я. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на те, що загальні позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені на суму 17301,25 грн. (16183,90 грн. - борг + 1117,35 грн. - відсотки), то суд вважає належним стягнути з відповідача на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial