Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

18 червня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому прохає суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №113 по вул. Крупській в м. Ромни Сумської області та стягнути з відповідача [PERSON] сплачений нею судовий збір та витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею указаного будинку, з відповідачем перебували у шлюбі. У червні 2013 року відповідач залишив її і проживає за іншою адресою. Реєстрація відповідача за місцем проживання в належному їй будинку створює перешкоди в отриманні соціальних пільг, зокрема в реалізації права на оформлення субсидії, тому вона змушена звернутись до суду. Позивачка до суду не зявилась, подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач також до суду не зявився, надав заяву, в якій позов визнав повністю, просив розглянути справу у його відсутності . Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виник житловий спір. Даний спір регулюється ст. ст. 150, 156 ЖК України , ст. 29 ч.1, ст. 310 ч.2, ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 310 ч. 2 ЦК України фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачці на праві особистої власності належить житловий будинок по вул. Конотопська, 113 в м. Ромни, що підтверджується договором дарування серії ВВО №813460, посвідченим 02.12.2004 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 3371 (а.с.4). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1998 року, який 03 грудня 2013 року було розірвано (а.с.8). У будинку №113 по вул. Конотопській в м. Ромни зареєстровані: [PERSON] позивачка по справі, відповідач [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7). Відповідач [PERSON] з червня 2013 року по місцю реєстрації не проживає, що останній і не заперечує у своїй заяві. Зазначене підтверджується також і довідкою виконавчого комітету Роменської міської ради від 15.06.2015 року (а.с.14, 18) . Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією. Реєстрація [PERSON] за місцем проживання в належному позивачці на праві особистої приватної власності будинку створює для неї перешкоди реалізації прав власності. Добровільно знятись з реєстрації за місцем проживання в будинку, [PERSON] відмовляється. Оскільки відповідач з червня 2013 року не проживає в належному позивачці на праві власності жилому будинку, то згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України він втратив право на користування цим житлом, так як відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. За таких обставин порушене право позивачки підлягає захисту у судовому порядку шляхом задоволення її позову і визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №113 по вул. Конотопській в м. Ромни Сумської області . Крім того. з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати, а саме 243 грн. сплаченого нею судового збору та 400 грн. витрат на оплату правової допомоги.

Outcome: approved