Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

17 липня 2019 року позивач звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Леонова Вікторії Олександрівни про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком позивачки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач як спадкоємець за законом, прийняла, звернувшись у встановлений строк до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До складу спадкового майна, крім іншого, входила земельна ділянка площею 1 (один) га в адміністративних межах Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області (кадастровий номер: 3223181500:02:002:0153), призначена для ведення особистого селянського господарства. На дану земельну ділянку спадкодавцем була виготовлена технічна документація, однак, в зв`язку зі смертю, не отримано Державного акта на право власності на земельну ділянку та не проведено реєстрацію права власності на неї. В установлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку вона не має можливості, оскільки [PERSON] не довів процедуру приватизації до кінця. Ухвалою судді від 19.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 04 жовтня 2019 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивачі в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та повідомила, що її чоловік фактично завершив процедуру приватизації вказаної земельної ділянки, і вона, як його спадкоємиця, набула право в порядку спадкування на завершення даної процедури та отримання свідоцтв про право власності в рівних частках цієї земельної ділянки. Відповідач, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, будучи повідомлений належним чином про час, місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідач Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора в судове засідання представника не направила, надала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина яку позивач з членами сім`ї, як спадкоємці за законом, прийняли, звернувшись у встановлений строк до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. До складу спадкового майна, крім іншого, входила земельна ділянка площею 1 (один) га в адміністративних межах Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області (кадастровий номер: 3223181500:02:002:0153), призначена для ведення особистого селянського господарства. На дану земельну ділянку спадкодавцем була виготовлена технічна документація, однак, в зв`язку зі смертю, не отримано Державного акта на право власності на земельну ділянку та не проведено реєстрацію права власності на неї. Посилаючись на відсутність зазначеного Державного акта на право власності на земельну ділянку та реєстрації права власності на неї, державний нотаріус Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Леонова В.О. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках вказаної земельної ділянки, про що була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від Фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 Цивільного кодексу України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України,проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України,а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Судом встановлено, що позивачка та її члени родини прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON] на частину майна, крім того успадкували право на завершення приватизації та державну реєстрацію права власності земельної ділянки, яку мав спадкодавець, але в установленому порядку не можуть завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набули право на спадкування усіх прав та обов`язків, що йому належали, включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved