Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

17 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 17 вересня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1786, шлюбі. Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та дитини. Фактично спільне життя припинено. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, який позивач сама забезпечити не може, відтак стягнення аліментів забезпечить рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини. У зв`язку з тим, що відповідач є здоровим, працездатним та таким, що має постійну роботу в ІТ-сфері і високий заробіток, наявні підстави для стягнення аліментів у розмірі 10000,00 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Також надано сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 25 січня 2021 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. Також зазначив, що вважає неможливим збереження шлюбу та примирення, а розмір аліментів вважає обґрунтованим та погоджується на сплату аліментів у розмірі 10000,00 грн. 08 лютого 2021 року від [PERSON] надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких останній підтримує викладену у відзиві позицію та зазначив, що йому відомі та зрозумілі наслідки визнання позову відповідно до ст. 206 ЦПК України, а також відомі права та обов`язки учасників справи, передбачені ст. 43, 49 ЦПК України. Представник позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням раніше поданих заяв по суті справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. З 17 вересня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1786, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сім`ї. Згідно положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд доходить висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. Крім цього, судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини. [PERSON] просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн. щомісячно. Згідно ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відзиві [PERSON] зазначив, що працює в ІТ-сфері, вважає заявлений розмір аліментів обґрунтованим, та з урахуванням рівня його доходу, погоджується на сплату аліментів у розмірі 10000,00 грн. Підстав для сумніву у вірності тверджень відповідача у суду відсутні. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, а також згоду відповідача на сплату заявленого позивачем розміру аліментів. Також суд враховує те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням достатності заробітку платника аліментів. Відтак, з урахуванням інтересів дитини та позиції відповідача, суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] , 2013 року народження, у розмірі 10000,00 грн. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення її належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, оскільки [PERSON] , на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved