Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

19 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась 28 жовтня 1933 року в с. Козилівка, Корюківського району, Чернігівської області. Зараз зареєстрована та проживає в [INFO], котрий придбала у [PERSON]. Даний будинок [PERSON] отримав у спадок від своєї матері. Оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, тому будинок нотаріально не був оформлений. 20 вересня 2004 року між нею та [PERSON] була укладена угода купівлі-продажу, за якою вона передала [PERSON] кошти в сумі три тисячі гривень, а він у свою чергу передав їй у власність будинок. В підтвердження отримання коштів за продаж будинку [PERSON] написав розписку, котра була завірена у Наумівській сільській раді, Корюківського району Чернігівської області. Цього ж року позивач вселилась в даний будинок на почала проживати. 16 грудня 2004 року був відкритий особистий рахунок за №757 на господарство, яке знаходиться за адресою: с. Наумівка, вул. Шевченка, 23, Корюківського району Чернігівської області. Зараз їй необхідно отримати житлово-комунальну субсидію, але для цього потрібно надати документи про право власності на житловий будинок, в якому вона проживає, але даних документів немає. Тому позивач звернулась з даного приводу до [PERSON], котрий повідомив, що ні в його батьків ні в нього правовстановлюючих документів на даний будинок не було. Для вирішення питання права власності на придбаний житловий будинок позивач звернулась до виконавчого комітету Наумівської сільської ради, що він своїм рішенням визнав її право власності на житловий будинок, але їй пояснили, що це зробити неможливо. Тому позивач змушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (сарай, погреб), що знаходиться за адресою: с. Наумівка, вул. Шевченко, 23, Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання представник позивача, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримує повністю. В судове засідання представник відповідача, Наумівської сільської ради в судове засідання надали заяву про визнання позову. В судове третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Як встановлено судом, позивач народилась 28 жовтня 1933 року в с. Козилівка, Корюківського району, Чернігівської області. Зараз зареєстрована та проживає в [INFO], котрий придбала у [PERSON]. Даний будинок [PERSON] отримав у спадок від своєї матері. Оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, тому будинок нотаріально не був оформлений. 20 вересня 2004 року між нею та [PERSON] була укладена угода купівлі-продажу, за якою вона передала [PERSON] кошти в сумі три тисячі гривень, а він у свою чергу передав їй у власність будинок. В підтвердження отримання коштів за продаж будинку [PERSON] написав розписку, котра була завірена у Наумівській сільській раді, Корюківського району Чернігівської області. Цього ж року позивач вселилась в даний будинок на почала проживати. 16 грудня 2004 року був відкритий особистий рахунок за №757 на господарство, яке знаходиться за адресою: с. Наумівка, вул. Шевченка, 23, Корюківського району Чернігівської області. Зараз їй необхідно отримати житлово-комунальну субсидію, але для цього потрібно надати документи про право власності на житловий будинок, в якому вона проживає, але даних документів немає. Тому позивач звернулась з даного приводу до [PERSON], котрий повідомив, що ні в його батьків ні в нього правовстановлюючих документів на даний будинок не було. Для вирішення питання права власності на придбаний житловий будинок позивач звернулась до виконавчого комітету Наумівської сільської ради, що він своїм рішенням визнав її право власності на житловий будинок, але їй пояснили, що це зробити неможливо. Тому позивач змушена звернутись до суду. Відповідно до законодавства колишньої СРСР реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу. При побудові будинків в селах, громадяни отримували земельну ділянку та після завершення будівництва, в господарській книзі відповідної сільської Ради робились відповідні відмітки та відкривався особовий рахунок на забудовника. На сьогодні, власники будинків не мають документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно. Той факт, що позивач є власником спадкового нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними будівлями, підтверджується документально: довідкою КРКП «Рампа» БТІ про вартість та стан житлового будинку, технічним паспортом на спірний житловий будинок та іншими документами. Згідно довідки КРКП «Рампа» БТІ житловий будинок А-1 деревяний, 100% готовності 40% зносу вартістю 40420 грн., з надвірних будівель сарай Б-1 деревяний вартістю 1896 грн., погреб цегляний В-1 вартістю 668 грн. Загальна площа будинку становить 61,5 кв.м., житлова площа становить 28,2 кв.м. Загальна інвентаризаційна вартість становить 42984 грн. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності на нерухоме майно через п'ятнадцять років з часу спливу позовної давності. Право власності на набувальною власністю на нерухоме майно набувається а рішенням суду. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання його власником майна житлового будинку з господарськими будівлями не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, а оскільки позивач сплатила на користь держави судовий збір, тому ці витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved