Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

17\~липня 2020\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення порядку участі у вихованні дитини. Позов мотивовано тим, що [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] . Починаючи з 2018 року шлюбні стосунки [PERSON] та [PERSON] фактично припинились і відповідач разом з сином переїхали мешкати окремо від позивача за адресою: [ADDRESS] , де проживають її батьки. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 січня 2018 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] чинить перешкоди побаченням батька та сина та не дає позивачу можливості бачитися з ним. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2020 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. На підставі ст. 19 СК України зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору (а.с. 14). 01 вересня 2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач вимоги позову визнає частково та просить визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини сина [PERSON] , [INFO] : побачення із сином через тиждень у період часу з 12:00 год. суботи до 16:00 год. неділі (наступного дня), за виключенням часу, коли дитина хворітиме; святкові дні; 31 грудня - у [PERSON] ; 19 грудня у [PERSON] ; 06 січня у [PERSON] ; 13 січня - у [PERSON] ; 01 травня - у [PERSON] ; 09 травня - у [PERSON] ; [PERSON] ) - у [PERSON] ; 28 червня - у [PERSON] ; 24 серпня - у [PERSON] ; 14 жовтня - у [PERSON] ; в день народження сина [PERSON] - у [PERSON] ; наступний день після дня народження сина [PERSON] у [PERSON] , якщо останній виявить таке бажання; в день народження [PERSON] - у [PERSON] , за виключенням часу, коли дитина хворітиме. Зобов`язати [PERSON] попереджати [PERSON] про своє місце перебування та свої дії з дитиною і узгоджувати їх з врахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини (а.с. 24-26). [PERSON] до суду було надано відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що останній просить суд його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 45-46). 01 жовтня 2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення на позовну заяву (а.с. 61-62). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 109). Позивач [PERSON] та його представник до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від позивача [PERSON] надійшла заява, у якій останній просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити на підставі доказів, які є у справі. Також просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 7\~000 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] та її представник до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом. На адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, у якій остання просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та позов задовільнити частково, відмовивши позивачу у задоволенні вимоги не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити такі способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , які зазначені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях [PERSON] . Також просить відмовити позивачу у стягненні судових витрат. Крім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8\~000 грн. 00 коп. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Остапець Н.М. до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Однак, на адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 грудня 2020 року № 01-00-011-75307 про визначення способів участі батька, [PERSON] , у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] . Суд дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 04 травня 2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Відповідно до довідки № 633 від 29 вересня 2020 року, виданої КК «Добробут», відповідач [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] , 2016 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 63). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 26 листопада 2018 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 127/16102/18, виданого 01 жовтня 2018 року Вінницьким міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Згідно із\~довідкою №\~47\~від 10\~липня 2020\~року,\~виданою Філією\~«Вінницятрансприлад» АТ\~«Українська залізниця»,\~ [PERSON] \~працює у\~філії «Вінницятрансприлад» АТ «Українська залізниця» водієм автотранспортних засобів з 01 березня 2018 року по теперішній час (а.с. 4 зворотній бік). Відповідно до\~висновку виконавчого\~комітету ВМР\~про визначення\~способів участі\~батька,\~ [PERSON] ,\~у вихованні\~та спілкуванні\~з дитиною,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , від 09 грудня 2020 року № 01-00-011-75307, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне: 1.визначити такі способи участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : -І та ІІІ субота щомісяця з 10:00 год. до 18:00 год. неділі; -наступний день за визначеними законодавством України святковими днями з 10:00 год. до 18:00 год. 2.рекомендувати батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини (а.с. 90-92). Судом встановлено, що самостійно і добровільно сторони не можуть визначитися із спільною участю у вихованні та утриманні спільної дитини, а тому порушено питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно статті 9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у виховання дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи час для спілкування позивача з дитиною, суд враховує вік дитини, необхідність їх духовного та фізичного розвитку. Суд, на підставі даних про особу батька, вважає, що побачення мають носити систематичний характер. Однак, оскільки дитина проживає з матір`ю, природно, що мати більше часу знаходиться з дитиною. Таким чином, суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Аналогічний висновок був зроблений Верховним судом у складі колегією суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 квітня 2020 року справа № 686/687/17. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Спілкування дитини з батьком відповідає її найкращим інтересам, а батько підтвердив своє бажання брати в житті дитини найактивнішу участь. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено. Крім того, суд звертає увагу, що батько, як і мати, діють в інтересах дитини. Приймаючи до уваги вік дитини, розумний баланс участі обох батьків у вихованні дитини та її інтереси, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а тому слід визначити такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : - \~ \~ \~ \~І та ІІІ субота щомісяця з 10:00 год. до 18:00 год. неділі; - \~ \~ \~ \~наступний день за визначеними законодавством України святковими днями з 10:00 год. до 18:00 год. Суд вважає, що вказані способи участі в даний період з урахуванням фактичних обставин, відповідатиме принципу «найкращих інтересів дитини», який є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною [PERSON] , суд відмовляє у її задоволенні, адже така вимога є передчасною у зв`язку з тим, що права позивача не є порушеними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки це відповідає інтересам дитини. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі № 910/15944/17. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Судом встановлено, що 31 серпня 2020 року між адвокатом Вдовцовою Л.К. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн., на підтвердження чого надано акт виконаних робіт № 31 від 27 квітня 2021 року та квитанція № 85 від 31 серпня 2020 року на суму 6\~000 грн. Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має необґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг). Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які можна вважати необхідними для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом, позивачем не було сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру. Суд, відкривши провадження у даній справі не звернув на це увагу. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 грн. 80 коп. (станом на день звернення позивача до суду). Таким чином, позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. за подання до суду даної позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведених обставин, враховуючи що позов задоволено частково, судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., який підлягав сплаті позивачем при зверненні із даною позовною заявою до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial