Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

18 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], вони спільно побудували житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, заповіту на випадок своєї смерті не залишив. Спадщину після його смерті своєчасно прийняла позивач [PERSON] шляхом фактичного вступу в управляння та володіння спадковим майном. Крім позивача спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] являються також його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які на спадщину не претендують. До складу спадкового майна входить вказаний вище житловий будинок, на який позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність на будинковолодіння правовстановлюючих документів і позасудовим порядком вирішити це питання неможливо. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та належав покійному [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви, в яких також просять справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (в ред. 2003 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 60, 70 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS], загальною площею - 94,4 кв.м. Решта будинковолодіння належить позивачу на праві спільної сумісної власності. [INFO] [PERSON] помер. Заповіту не залишив. Спадщину після його смерті своєчасно, у визначений законом строк прийняла його дружина [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом являються діти покійного - відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак вони на спадкове майно не претендують та не заперечують щодо визнання права власності на нього за позивачем. Зазначене підтверджується дослідженими судом свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 18.051964 року, свідоцтвами про народження [NUMBER] від 30.05.1964 року, [NUMBER] від 20.10.1966 року, [NUMBER] від 18.08.1985 року, [NUMBER] від 23.05.1972 року, свідоцтвами про шлюб [NUMBER] від 17.11.1989 року, [NUMBER] від 03.07.1974 року, свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 03.04.1996 року, витягом з погосподарської книги № 2 за 1996-2000 роки Стобихівської сільської ради Камінь-Каширського району, будівельним паспортом на забудову земельної ділянки від 11.04.1974 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.01.2008 року, повідомленням Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області №399/02-14 від 03.07.2017 року, довідкою Стобихівської сільської ради №739 від 07.06.2017 року, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовлений за станом на 09.06.2017 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 92859156 від 26.07.2017 року, копією спадкової справи № 76/2013 до майна померлого [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON], являючись спадкоємцем за законом та співвласником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS], фактично набула на нього право власності. На даний час право власності на це майно ніким не оспорюється, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на вказане будинковолодіння за позивачем.

Outcome: approved