Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

19.12.2019 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, який уточнила 10.04.2020 року, свої вимоги мотивує тим, що з 06.08.2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проживали в будинку відповідача по [ADDRESS] . За час шлюбу ними придбано за спільні кошти автомобіль RANAULT KANGOO, державний номерний знак [NUMBER] року випуску. З серпня 2018 року вони фактично припинили шлюбні стосунки, просить стягнути з\~відповідача на\~ її\~користь \~грошову компенсацію\~вартості 1/2\~частки автомобіляRANAULT KANGOO, державний номерний знак [NUMBER] року випуску. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.05.2020 року частину позовних вимог [PERSON] за її заявою від 10.04.2020 року (а.с.65) залишено без розгляду (а.с.89). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.01.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків (а. с. 25). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 24.02.2020 року (а. с. 29). 20.02.2020 [PERSON] подана позовну заяву (уточнену) про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя (а. с. 36). 20.02.2020 представник відповідач адвокат Діброва К.Ю. подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що відповідач дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем в період з 2008 року по 2019 рік, проте фактично проживати сторони почали за декілька років до укладення шлюбу. [PERSON] відповідач придбав за 30\~000,00грн., отриманих за продаж належних йому акцій ПАТ «Укрнафта». Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.02.2020 року замінено розгляд справи по суті у спрощеному позовному провадженні підготовчим засіданням та призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 09.04.2020 року (а. с. 48-49). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020 року в зв`язку зі звільненням судді Ковальової О.О. судова справа № 583/5277/19 передана до провадження головуючого судді Ярошенко Т.О. (а. с. 57). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.04.2020 року вказана справа прийнята до провадження судді Ярошенко Т.О. та призначено підготовче судове засідання. 10.04.2020 року за клопотанням позивача підготовче судове засідання відкладено на 06.05.2020 року. 15.04.2020 року позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль RANAULT KANGOO, державний номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску (а. с. 69). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.04.2020 року заява [PERSON] про забезпечення позову задоволена частково та заборонено [PERSON] вчиняти дії по відчуженню автомобіля RANAULT KANGOO, державний номерний знак [NUMBER] року випуску (а.с.71-72). 06.05.2020 року представник позивача подав до суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи (а. с. 86). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.05.2020 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 90). Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2020 року в зв`язку з надходженням висновку судової автотоварознавчої експертизи №04/2020 від 19.06.2020 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання на 14.07.2020 року. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та участі позивачки, позов підтримує в повному обсязі, просив стягнути з відповідача витрати понесені позивачкою щодо проведення експертизи, судового збору та витрати на правову допомогу. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, та зазначив, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги у повному обсязі про стягнення з нього вартості Ѕ частини автомобіля (а. с. 153). Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши сторони, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.08.2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Охтирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 170 (а.с. 9). За час шлюбу 06.09.2014 року сторонами придбаний автомобіль марки RENAULT KANGOO, 2002 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та повідомленням територіального сервісного центру № 5943 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 22.11.2019 року № 31/18/5943-К-16аз (а. с.16,152). Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №04/2020 від 19.06.2020 року ринкова вартість автомобіля марки RENAULT KANGOO, 2002 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] з урахуванням технічного стану та цін станом на час проведення експертизи без урахування ПДВ, складає 73466 грн. (а. с. 109-122). Вказаний висновок суд бере до уваги як належний допустимий доказ, який сторонами не оспорюється. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. У ч. 1\~ст. 61 СК України\~передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1\~ст. 69 СК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2\~ст. 71 СК України). Згідно з роз`ясненням пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Зазначений висновок відповідає правові позиції, висловленій Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль набутий у шлюбі за спільні кошти є спільною сумісною власністю подружжя, його вартість становить 73466 грн., частки майна дружини та чоловіка є рівними, а, отже, спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на його придбання були використані спільні кошти, що також визнав відповідач. У зв`язку з цим у порядку поділу вказаного автомобіля з урахуванням рівності часток подружжя з відповідача необхідно стягнути на користь позивача вартість Ѕ частини автомобіля, тобто 36733 грн. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних конкретних обставин справи, з урахуванням принципів законності, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами сторін, з урахуванням наданих доказів, заяви представника відповідача, в якій відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що маються законні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивачки вартості Ѕ частини автомобіля RANAULT KANGOO, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] у розмірі 36\~733 грн.(73466 грн./2=36733 грн.), що не порушуватиме балансу інтересів обох сторін. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В розумінні ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає, необхідно повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 18.12.2019 року за квитанцією №184610098 .( а. с. 4). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки, а саме 50 % за сплачений судовий при подачі позову в сумі 395 грн. та судовий збір при подачі заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп. та за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 2288, 10 грн., а всього 3103, 50 грн. (395грн. +420,40 грн. +2288, 10 грн.=3103, 50 грн.). Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України\~закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу за умови дотримання вимог\~ст. 137 ЦПК України, згідно з якою витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 4\~статті 137 ЦПК України\~запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги. В постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справ № 301/1894/17 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила, що вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на зазначене, суд, з урахуванням відсутності доказів понесених позивачкою\~витрат за\~надану адвокатом\~допомогу, приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] витрат за надану позивачці правничу допомогу. Враховуючи, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 15.04.2020 року за заявою [PERSON] вжиті заходи забезпечення позову у вигляді заборони [PERSON] вчиняти дії по відчуженню автомобіля RANAULT KANGOO державний номерний знак [NUMBER] , 2002 року випуску, який зареєстрований за [PERSON] , а клопотання сторонами не заявлялося про скасування заходів забезпечення позову, тому у відповідності до положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України вказані заходи продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішення законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved