Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

19.09.2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом в якому вказала, що 31 серпня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в Відділі РАЦС по м. Первомайську Первомайського МРУЮ Миколаївської області, актовий запис № 225. Їх подружнє життя не склалося, тому [PERSON] звернулася до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Але, на сьогоднішній день, залишилося не вирішеним питання щодо розподілу спільного майна подружжя, яке складається з автомобіля марки «Маzda 323 F», 1995 року випуску, державний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий 12.10.2009 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області. Згідно звіту № 5781 від 13.09.2017 року, середня ринкова вартість вказаного автомобіля становить 73700 (сімдесят три тисячі сімсот) грн. 60 коп. Позивач запропонувала відповідачу сплатити їй грошову компенсацію в розмірі її частки у праві спільної сумісної власності на майно, що складає 36850 грн., але останній відмовився, тому вона змушена в судовому порядку вирішити дане питання. Таким чином, автомобіль марки «Маzda 323 F», 1995 року випуску державний номер [NUMBER], є спільним майном подружжя, оскільки придбаний в період шлюбу. Так як, автомобіль являється річчю неподільною, виділити свою частку з вказаного майна неможливо, спільне володіння і користування ним є неможливим, позивач має намір на припинення права власності своєї частки в даному майні з компенсацією вартості цієї частки. В свою чергу за відповідачем бажає визнання права власності на вказаний автомобіль та, відповідно, стягнення вартості частки, право власності на яку припиняється. Сплатити їй зазначену компенсацію відповідач має можливість, оскільки офіційно працевлаштований, а саме: працює торговим представником ПрАТ «Чумак», за що отримує заробітну плату. В результаті, [PERSON] отримає право власності на весь автомобіль, буде єдиним власником, зможе самостійно розпоряджатися та користуватися майном. Таке припинення не завдасть шкоди інтересам останнього. В судове засідання позивач подала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, уточнила позовні вимоги, просила зменшити їх розмір і вважати їх наступними: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 27500 грн., що складає частку останньої у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Маzda 323 F», 1995 року випуску, державний номер [NUMBER]; визнати за відповідачем право власності на зазначений автомобіль та стягнути з нього на користь позивача понесені судові витрати. Відповідач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.08.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2012 року. На сьогоднішній день, залишилося не вирішеним питання щодо розподілу спільного майна подружжя, а саме автомобіля марки «Маzda 323 F», 1995 року випуску, державний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт придбання вказаного майна під час шлюбу визнано сторонами. Майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності відповідно до ст. 60 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, таке ж передбачено ч. 2 ст. 372 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Таким чином, відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК України, присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Так, відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Згідно звіту № 5781 від 13.09.2017 року, вартість вказаного автомобіля становить 73700,60 грн. Сторони не заявляли клопотань про призначення товарознавчих експертиз для встановлення реальної вартості майна, що підлягає поділу, а тому суд проводить поділ майна в натурі, виходячи з його вартості, визначеної позивачкою в уточнених позовних вимогах, з заявленою грошовою компенсацією в розмірі 27500 грн., яка була визнана відповідачем. Отже, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, та враховуючи той факт, що відповідачем подано заяву про визнання позову в повному обсязі та у відповідності до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Також на підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved