Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

19.02.2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Камянсько-Дніпровського району електричних мереж, про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної платив розмірі 11\~751,57 грн. Позивач просила розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 20.02.2018 року було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовна заява [PERSON] була прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 10.04.2018 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні. В обрунтування позову позивач зазначила, що вона 03.11.2004 року згідно наказу № 4486-к від 03.11.2004 року була прийнята на роботу до ВАТ «Запоріжжяобленерго» ЗЦЕМ на посаду контролера енергонагляду. Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» з 01.02.2017 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» та позивачка, після змін в організаційній структурі управління, продовжила працювати у Камянсько-Дніпровському районі електричних мереж на посаді контролера енергозбуту 1 групи кваліфікації та у її трудову книжку зроблений відповідний запис. Відповідач має заборгованість по виплаті заробітної плати перед позивачкою за період з вересня 2017 року по грудень 2017 рік у розмірі 11751,57 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі за період з вересня 2017 року по грудень 2017 рік у розмірі 11751,57 грн. та допустити негайне виконання рішення в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за один місяць. В судове засідання сторони не звились. Позивачка [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 41). Представник відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Камянсько-Дніпровського району електричних мереж- Єжов І.В.Ю, який двіє на підставі Довіреності (а.с. 25)також надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій просив суд прийняти рішення на власний розсуд (а.с. 42). Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву [PERSON], відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи на те, що ПАТ«Запоріжжяобленерго» знаходиться у складному фінансовому становищі та ступінь виконання зобовязання відповідача перед позивачем знаходиться в прямій залежності від стану виконання зобовязань споживачів перед ПАТ«Запоріжжяобленерго» та політики НКРЕКП щодо встановлення відсотків відрахувань на поточні рахунки відповідача. Перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму і лише алгоритмом визначається частка коштів, наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, і які можуть бути використані для розрахунків із зарплати, а тому відповідач не може вплавати на перерахування коштів та їх обсяг та на встановлення алгоритму. НКРЕКП було встановлено нульовий відсоток відрахувань коштів, які надходили на рахунок відповідача із спеціальним режимом використання та НКРЕКП не виконує обовязок по забезпеченню додержання прав і законних інтересів ПАТ«Запоріжжяобленерго», повязаних з виплатою заробітної плати (а.с. 29-30). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачка [PERSON] згідно наказу № 4486-к від 03.11.2004 року була прийнята на роботу до ВАТ «Запоріжжяобленерго» ЗЦЕМ на посаду контролера енергонагляду (а.с. 3). Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» з 01.02.2017 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго». Позивачка, після змін в організаційній структурі управління, продовжила працювати у Камянсько-Дніпровському районі електричних мереж на посаді контролера енергозбуту 1 групи кваліфікації та у її трудову книжку зроблений відповідний запис (а.с. 4-5). Відповідач, станом на 02.02.2018 рік, має заборгованість по виплаті заробітної плати перед позивачкою за період з вересня 2017 року по грудень 2017 рік у розмірі 11751,57 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 6). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частина 1 ст. 115 КЗпП України встановлює, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні і строки, встановленні колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»). Згідно із ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України. Крім національного законодавства, право на заробітну плату захищається й Конвенцією про захист заробітної плати № 95, яка ратифікована 31.01.1961 року. Відповідно до ст.1 даної Конвенції, метою цієї Конвенції є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Відповідно до ст. 12 Конвенції, заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений відповідними письмовими доказами та підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць,.

Outcome: approved