Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

18 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним та відповідачем був укладений договір позики на загальну суму 31000,00 гривень, про що свідчить розписка. Строк повернення коштів до 10.03.2014 року. Незважаючи на те, що строк виконання зобов'язання вже сплив, відповідач до теперішнього часу грошові кошти, отримані в борг так і не повернув, тобто не виконав взяті на себе зобов'язання. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 31000,00 гривень. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], діюча на підставі довіреності, в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили про задоволення позовних вимог, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучі повідомлений належним чином про день та час слухання справи, до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, у зв'язку з чим суд розглядає дану справу на підставі матеріалів, які маються у справі та за відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. З розписки вбачається, що [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Орджонікідзевським РВ Маріупольського ГУ УМВС України в Донецькій області, який мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в присутності свідків, взяв в борг у [PERSON] 31000 (тридцять одну тисячу), які зобов'язався повернути в строк до 10 березня 2014 року. Таким чином, між сторонами був укладений договір позики, на який розповсюджуються вимоги Розділу ІІІ (параграфу 1 Глави 71) ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики єукладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позивальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст.ст. 625, 629 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Аналізуючи вищевикладені норми права, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] порушив виконання зобов'язань за договором позики, тому сума боргу за договором позики підлягає стягненню з нього в повному обсязі на користь позивача в сумі 31000,00 гривень, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати в розмірі 310,00 гривень.

Outcome: approved