Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

17 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0990 га кадастровий номер 6322655100:01:006:0197, розташованої за адресою: Харківська область, смт. Золочів, вул. Б. Хмельницького, 69 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18.10.2012 року що належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №606704. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за життя її бабуся [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] вказану земельну ділянку, прийнявши спадщину за законом та отримавши відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.04.2011 року. 18.10.2012 року [PERSON] померла, та не встигла отримати правовстановлюючі документи, через що позивач позбавлена можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріуса. У судове засідання позивач та відповідачі не з'явилися. Позивач подала заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідачі відділ Держгеокадастру в Золочівському районі Харківської області та Золочівська селищна рада Харківської області надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯИ №606704 [PERSON] на підставі рішення VІІІ сесії ХХІІ скликання №1526 від 25.11.1997 року, XLІ сесії V скликання від 25.11.2009 року Золочівської селищної ради Харківської області належить земельна ділянка площею 0,0990 га кадастровий №6322655100:01:006:0058 у межах згідно з планом за адресою: Харківська область, смт. Золочів, вул. Б. Хмельницького, буд. 69(а.с.9). 17 лютого 2010 року помер [PERSON], у віці 81 року. Про що в книзі реєстрації смертей 23.02.2010 року зроблено відповідний актовий запис за №36, що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №249856 виданого Відділом реєстрації актів цивільної стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області (а.с.7). 26.04.2011 року державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] на ім'я [PERSON], видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0990 га в межах згідно з планом, що розташована: Харківська область, Золочівський район, смт. Золочів, вул. Б.Хмельницткого, 69, та належала померлому на підставі Державного акту ЯИ №606704 на право власності на землю (а.с.9). [PERSON], 26.04.2011 року на випадок своєї смерті зроблено таке розпорядження: усе своє майно, де б таке не було і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона, згідно з законом, буде мати право, вона заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.11). 18 жовтня 2012 року в смт. Золочів Харківської області у віці 85 років померла [PERSON], про що 22.10.2012 року зроблено відповідний актовий запис №176. Свідоцтво про смерть серія І-ВЛ №371368 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 12). 13 грудня 2016 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В постанові зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0990 га, кадастровий номер 6322655100:01:006:0058, після померлої 18.10.2012 року [PERSON], не може бути видано [PERSON] з огляду на те, що з поданого свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадкоємцем на цілу частку майна [PERSON], який помер 17.02.2010 року, є його дружина [PERSON], спадкове майно, на яке було видане це свідоцтво складається із вказаної земельної ділянки. З поданого державного акту на право приватної власності на землю, що виданий на ім'я [PERSON], вбачається, що нотаріусом була поставлена відмітка про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого 17.02.2010 року [PERSON] на ім'я [PERSON]. Разом з тим, відмітка органу, що здійснює реєстрацію прав та їх обмежень щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] відсутня. З поданого Державного акта на право власності на земельну ділянку, що виданий на ім'я [PERSON] вбачається, що нотаріусом була поставлена відмітка про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] на ім'я [PERSON]. Разом з тим відмітка органу, що здійснює реєстрацію прав та їх обмежень щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] відсутня. З поданого витягу з Державного земельного кадасту про вказану земельну ділянку з кадастровим №6322655100:01:006:0197 вбачається, що земельна ділянка все ще зареєстрована за [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 05.01.2010 року серія ЯИ №606704, крім того відділ Держгеокадастру у Золочівському районі Харківської області повідомлено, що земельна ділянка яка вказана в Державному акті серія ЯИ №606704 за кадастровим №6322655100:01:006:0058, площею 0,0990 га, та земельна ділянка яка вказана у витязі НВ 6303408172016 за кадастровим №6322655100:01:006:0197 є однією ж і тією земельною ділянкою. Кадастровий номер, що вказаний в Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №606704 6322655100:01:006:0058 було присвоєно помилково. Вважати дійсним кадастровий номер що вказаний у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 6322655100:01:006:0197(а.с.8, 13). Тобто, реєстрації права власності на вказані земельні ділянки за [PERSON] не відбулось. При вирішені спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані наступними нормами. Статтею 55 Конституції України\~визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст.\~49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно положень\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статті 1217 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статті\~1268, 1269 ЦК України\~обумовлює порядок прийняття спадщини так спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона\~\~належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1225 ЦК України\~регулює спадкування права на земельну ділянку. Так, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Положеннями\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV\~надано визначення понять, вживаних у даному законі. Так, відповідно, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що за життя [PERSON] набув у власність земельну ділянку, розташовану по вул. Б. Хмельницього, б.69 в смт. Золочів Харківської області площею 0,0990 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, про що Золочівською селищною радою Харківської області 05 січня 2010 року було видано відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №606704, який зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №011069500007. Після смерті [PERSON] вказану земельну ділянку як спадкоємець за законом успадкувала [PERSON], про що їй було видано відповідне свідоцтво. [PERSON] померла, не встигнувши зареєструвати вказане свідоцтво та отримати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто здійснити його державну реєстрацію. Проте виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відтак, відповідно до положень\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація є лише визнанням державою цього права. Водночас виникнення вказаного права у позивача на спірну земельну ділянку пов'язано лише із фактом прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідно до положень ст. ст.\~1268,1269 ЦК України. До складу вказаної спадщини після смерті [PERSON] увійшли усі права та обов'язки, що остання мала на момент смерті, в тому числі і ті, що набула як спадкоємець після смерті свого чоловіка [PERSON], з моменту відкриття спадщини 17.02.2010 року, яку [PERSON] прийняла, про що їй видано відповідне свідоцтво про право на спадщину, що мало статус правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Тобто позивач як спадкоємиця за заповітом, в шестимісячний термін подала заяву про прийняття спадщини, фактично прийняла спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки. Інші спадкоємці відсутні. Той факт, що спадкодавець [PERSON], успадкувавши ділянку від свого чоловіка та отримавши відповідне свідоцтво, не встигла отримати відповідний правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку, не є перешкодою для переходу даного майна до спадкоємиці [PERSON], оскільки положення\~ст.1268 ЦК України\~обумовлюють, що спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття. Проте, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів в розумінні положень\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, позивач позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, в звязку з чим їх право підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved