Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

18 вересня 2014 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява[PERSON] до Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року долучено до участі у розгляді вказаної справи співвідповідачів [PERSON] та [PERSON]. Позивач в позові посилається на те, що 10 червня 2014 року вона звернулася із заявою до Магдалинівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право власності на частку будинку [ADDRESS]. 12.08.2014 року нотаріальною конторою відмовлено позивачеві у видачі свідоцтво про право власності на частку будинку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи та запропоновано звернутися до суду. Між [PERSON] було зареєстровано шлюб 05.09.1980 року, який розірвано 24.12.2001 року. У 1983 році позивач з її чоловіком [PERSON] придбали будинок для спільного проживання за адресою: [ADDRESS]. Згідно домовленості з колишнім чоловіком - [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків, де і помер [INFO] року, а позивач із 1983 року по теперішній час проживає у будинку придбаному за час шлюбу. Житловий будинок по [ADDRESS] був придбаний під час шлюбу за спільні кошти та знаходився у спільній сумісній власності без виділу часток, а тому має право на ? частину цього будинку, як дружина. Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати будинок спільним сумісним майном подружжя та визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, позивач зазначила, що має право на ? частину домоволодіння, яке придбане за час шлюбу з [PERSON], вважає вказане майно спільною сумісною власністю. Відповідачі в судовому засіданні зазначили, що необхідно вирішити справу відповідно до вимог законодавства, оскільки вони є спадкоємцями першої черги після смерті їхнього батька [PERSON] та мають право на спадкування. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохали розглянути справу без їхньої участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 21 , 36 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.09.1980 року (а. с. 7). Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. 24.12.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 8). Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до записів у погосподарській книзі № 2 Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області - житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] (а. с. 12). Позивач із 1983 року проживає у вказаному домоволодінні. У відповідності до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 08 (а. с. 61). Згідно ст. 70 Закону України «Про нотаріат» , у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку будинку по [ADDRESS] (а. с. 72), але листом нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку домоволодіння, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок (а. с. 13). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Оскільки позивачем заявлено вимоги щодо визнання за будинку спільним сумісним майном подружжя та визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння, суд розглядає заяву в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, у відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Із матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] позивач не зверталася до суду із вимогами щодо поділу майна, яке є спільною сумісною власністю. Позивач після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку спільного житлового будинку, однак на час відкриття спадщини шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, у зв'язку із чим позивач не може вважатися одним із подружжя. Крім того, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася, вимоги щодо визнання за нею права власності на частку спільної сумісної власності в порядку спадкування не заявлено. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У зв'язку із тим, що відсутні підстави для визнання за позивачем будинку спільним сумісним майном подружжя та визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння, суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні вимог.

Outcome: dismissed