Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

18.03.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року. 30.10.2013 року у них народився син - [PERSON], який проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальну допомогу на сина не надає, тому, позивачка в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивачка розмір позовних вимог зменшила, просила стягнути з відповідача кошти на утримання її неповнолітнього сина в розмірі 1/6 частина від усіх видів доходів відповідача. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини в розмірі, визначеному позивачкою. Третя особа без самостійних вимог у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів, відповідно до вимог, передбачених ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 30.10.2013 року в м. Вознесенськ Миколаївської області народився [PERSON]. Батьками даної неповнолітньої дитини є сторони: [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12.11.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Згідно довідки від 18.03.2014 року, виданої головою вуличного комітету № 19, неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з вищевказаних положень та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому отримання аліментів на дитину, не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні , живуть вони разом чи окремо один від одного. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від згаданих обставин. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, зокрема, що відповідач сплачує аліменти на утримання іншої неповнолітньої дитини, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/6 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 18.03.2014 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved