Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

18 січня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Виконкомом Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман, актовий запис № 18. Від сумісного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає з липня 2016 року. Дитина мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила справу розглянути без її участі. (а.с.15). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та просив справу розглянути без його участі. (а.с.16). Судом встановлено, що 18.10.2003 року між [PERSON] та відповідачем був зареєстрований шлюб Виконкомом Ямпільської селищної ради м. Красний Лиман, актовий запис № 18(а.с.7). Від сумісного життя з відповідачем вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач по справі - [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, здоровий, працює монтером колії Краснолиманська дистанція колії Регіональної філії Донецька залізниця ПАТУкрзалізниця, хронічними захворюваннями не страждає, інших осіб наутриманні не має. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, визначених ст. 7 СК України, суд вважає необхідним та достатнім для матеріального забезпечення неповнолітньої дитини та стягнути аліменти з [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Отже, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що в грошовому вираженні складає 640,00 гривень.

Outcome: approved