Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

17 липня 2017 року позивачка звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Українська Універсальна Біржа, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку таким що відбувся та визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві вказала, що 27 вересня 2000 року вона [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок, який розташований в селі Яреськи, вул.Першотравнева, 16, (на даний час вул.Медова, 20), Шишацького району Полтавської області. Договір купівлі-продажу був оформлений на Українській Універсальній Біржі за адресою м.Полтава, вул.Шевченка, 52. Право власності на куплений житловий будинок позивачка зареєструвала в Полтавському бюро технічної інвентаризації 20 грудня 2000 року у реєстровій книзі №1 за реєстровим №194. Всі умови укладеного договору купівлі-продажу сторонами були повністю виконані. У червні 2017 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу з проханням зареєструвати житловий будинок у державному реєстрі прав на нерухоме майно, але їй було відмовлено у цьому з тих підстав, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Договір не був нотаріально посвідчений, оскільки за положеннями Закону України «Про товарну біржу», в редакції яка була чинною на момент укладення договору, угоди, укладені на біржі, не потребували нотаріального посвідчення. Після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку відповідачка виїхала з села Яреськи, у звязку з чим на даний час посвідчити угоду нотаріально не видається можливим. У зв'язку з цим позивачка звернулась в суд з вищевказаним позовом до відповідача і просить визнати договір №Н-260 купівлі продажу житлового будинку, який розташований в селі Яреськи, вул.Першотравнева 16 (в даний час вул.Медова, 20) Шишацького району Полтавської області, укладений між [PERSON] та [PERSON] 27 вересня 2000 року на Українській Універсальній Біржі за адресою м.Полтава, зареєстрований у Полтавському БТІ в реєстраційній книзі №1 під реєстровим №194, таким, що відбувся. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2017 року на підставі копії свідоцтва про одруження виданого 20 грудня 2002 року відділом РАГС Ленінського районного управління юстиції міста Полтави, змінено прізвище відповідачки, оскільки після укладення шлюбу відповідачка змінила прізвище з «Кошель» на «Козленко». Сторони та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачки підтримала позов, відповідачка [PERSON] позов визнала, представник третьої особи заперечень на позов не подав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Дослідивши матеріали справи та оцінивши доказами, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2000 року на Українській Універсальній Біржі в м.Полтава між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу реєстровий №Н-260, за умовами якого продавець продав а покупець купив нерухоме майно: житловий будинок, розташований за адресою Полтавська область, Шишацький район, село Яреськи, вул.Першотравнева, 16. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивачка [PERSON] позбавлена можливості в позасудовому порядку оформити своє право власності на вказаний житловий будинок, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Договір купівлі-продажу між сторонами було укладено у 2000 році, тому до правовідносин, які виникли між сторонами слід застосовувати норми ЦК Української РСР, у редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього ЦК УРСР). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На виконання вимог частини 2 статті 227 ЦК УРСР (1963 року) 20 грудня 2000 року позивачка зареєструвала своє право власності, про що на зворотному боці договору купівлі-продажу мається реєстраційний напис про те, що зазначений у цьому Договорі жилий будинок зареєстрований Полтавським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON], записаний у реєстрову книгу №1 за реєстровим №194 20 грудня 2000 року. (а.с.8, зворотний бік). За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (в ред.1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 227 ЦК УРСР передбачала обов'язкову нотаріальну форму договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрацію органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції яка була чинною на день укладення договору купівлі-продажу, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація Полтавським бюро технічної інвентаризації права власності на житловий будинок за позивачкою на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 20 грудня 2000 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності та об'єктів нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала таку підставу для державної реєстрації права власності як договори купівлі-продажу, зареєстровані на біржі. Оскільки покупець та продавець повністю виконали всі умови договору купівлі-продажу жилого будинку, позивачка зареєструвала договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР в Полтавському бюро технічної інвентаризації, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання угоди дійсною. Згідно довідки виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області №2222 від 15 червня 2017 року, вулиця Першотравнева в селі Яреськи перейменована на вул.Медову, а номер будинку, в якому проживає [PERSON], змінено з №16 на №20. (а.с.19) За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачка на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на житловий будинок №20 по вулиці Медовій в селі Яреськи Шишацького району Полтавської області і правомірно володіє ним. На підставі наведеного,

Outcome: approved