Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

19 березня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Миколаївгаз» про стягнення на його користь 150\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що неправомірними діями відповідача по нарахуванню заборгованості за природний газ в 2014-2016 роках, незаконними відключеннями позивача від газопостачання в той же період, постійними і злісними порушеннями умов договору, не реагуванням на звернення позивача з питань обстеження систем газопостачання йому спричинена моральна шкода, яка полягає в завданні душевних та фізичних страждань, погіршенні його здоров`я та смерті його дружини, позбавленні можливості отримання державної субсидії та виникненні у нього боргових зобов`язань перед односельцями, приниженні честі, гідності та ділової репутації. На підтвердження неправомірності дій з нарахування заборгованості за газопостачання послався на постанову Верховного суду від 25 липня 2018 року у справі №477/193/17 та рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2018 року у вищезазначеній справі за його позовом до ПАТ «Миколаївгаз» про визнання безпідставною нараховану заборгованість та звільнення від її сплати, яким визнано неправомірним нарахування відповідачем заборгованості за спожитий природний газ позивачу в розмірі 14767, 60 грн. 23 березня 2020 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 28 травня 2020 року позивачем заявлено про відвід головуючої у справі судді Семенової Л.М. Ухвалою від 28 травня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено. 28 травня 2020 року представник відповідача звернувся з клопотанням про закриття провадження у справі в зв`язку з тим, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди з відповідача вже розглядались у справі №477/193/17 за якими постановлено рішення про відмову у їх задоволенні. Зазначене рішення набрало законної сили. Посилаючись на п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, просив провадження у справі №477/519/20 закрити в зв`язку з ухваленням рішення з приводу спору між тими ж сторонами, щодо того ж предмету і з тих самих підстав. Ухвалою від 03 червня 2020 року у задоволенні заяви представника позивача від 28 травня 2020 року про закриття провадження у справі відмовлено. 03 червня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просив поновити строк на подачу відзиву та зазначив, що позивачем не надано жодного доказу неправомірності дій відповідача, наявності моральної шкоди та причинного зв`язку між ними. Вказував на те, що судовими рішеннями у справі №477/193/17 позивачу вже було відмовлено у стягненні моральної шкоди. Щодо посилання позивача на незаконність дій відповідача щодо відключення останнього від газопостачання послався на постанову Верховного суду від 25 липня 2018 року у справі №477/193/17 в якій зазначено, що позивач не надав доказів на підтвердження неналежного виконання працівниками ПАТ «Миколаївгаз» обов`язків щодо монтажу, ремонту та обслуговування газових приладів та системи газопостачання, власником яких є позивач. Натомість вбачається, що заявки позивача щодо наявності пошкоджень у системі газопостачання працівниками ПАТ «Миколаївгаз» були виконані вчасно, претензій щодо якості виконаних робіт позивач не заявляв. В зв`язку з зазначеним вважав позов не обгрунтованим та таким в задоволенні якого належить відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали. Просили суд стягнути в відповідача моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та сторони відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступне. 02 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовом до ПАТ «Миколаївгаз», третя особа ТОВ «Миколаївгаззбут» про визнання дій незаконним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди. Зазначав, що у січні 2014 року він виявив суттєве збільшення обсягів спожитого газу його домоволодіння, в зв`язку з чим звернувся до ПАТ «Миколаївгаз» з заявою про перевірку лічильника газу. В результаті перевірки було встановлено його несправність та відремонтовано. В зв`язку з утворенням заборгованості за спожитий газ представниками відповідача було перекрито газопостачання та за кошти позивача проведено роботи по заміні автоматики газового котла, після чого газопостачання було відновлено. Через деякий час позивачем було знову виявлено витік газу, після чого представники ПАТ «Миколаївгаз» виявили пошкодження газопроводу. Позивач вважав, що зазначене пошкодження відповідач мав виявити за його першого звернення, а тому бездіяльність відповідача призвела до необґрунтованих витрат з заміни автоматики, завищення обсягів нарахування споживання газу, а відтак безпідставно нарахованої заборгованості, а також становило реальну загрозу його життю та здоров`ю. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив встановити факт нараження його на небезпеку у зв`язку з неналежним виконанням працівниками ПАТ «Миколаївгаз» своїх обов`язків, визнати безпідставним нарахування йому заборгованості за спожитий газ та звільнити від її сплати, зобов`язати відповідача здійснити перевірку системи газопостачання на відповідність нормам безпеки і експлуатації, стягнути з ПАТ «Миколаївгаз» 30\~468 грн. 48 коп. на відшкодування моральної шкоди. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 червня 2017 року у справі 477/913/17 у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 29 листопада 2017 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області залишено без змін. Постановою Верховного суду від 25 липня 2018 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області та ухвалу Апелляційного суду Миколаївської області у частині вирішення позовних вимог про визнання безпідставною нараховану ПАТ «Миколаївгаз» заборгованість та звільнення від її сплати, скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області та Апеляційного суду Миколаївської області залишено без змін. Верховним судом зазначено, що ураховуючи, що у справі не встановлені обставини, з якими закон пов`язує право позивача на відшкодування моральної шкоди, законними та обгрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для відшкодування [PERSON] моральної шкоди. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2018 року у справі 477/193/17 визнано неправомірним нарахування ПАТ «Миколаївгаз» заборгованості за спожитий природний газ [PERSON] станом на лютий 2017 року у розмірі 14767 грн. 60 коп. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 березня 2019 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області в цій частині залишено без змін. 21 травня 2019 року змінилась назва відповідача з Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільчої системи «Миколаївгаз». Зважаючи на ту обставину, що неправомірність дій відповідача по нарахуванню заборгованості позивачу встановлена рішенням суду, позивач звернувся з позовом про відшкодування моральної шкоди, яка полягає в завданні йому душевних та фізичних страждань, погіршенні його здоров`я та смерті його дружини, позбавленні можливості отримання державної субсидії та виникненні у нього боргових зобов`язань перед односельцями, приниженні честі, гідності та ділової репутації. Посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів», суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією, у випадках, передбачених законом. Умовами укладеного між [PERSON] та ПАТ «Миколаївгаз» договору про надання послуг з газопостачання також не передбачено відшкодування моральної шкоди споживачу. Таким чином, в даному випадку правовідносини між сторонами виникли із заподіяння позадоговірної шкоди і врегульовані ст.1167 ЦК України, якою визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За загальним правилом, моральна шкода супроводжує будь-яке порушення цивільного права чи охоронюваного законом інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. П.5 постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 31\~березня 1995\~року №\~4 визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, позивач повинен довести не тільки неправомірність дій чи бездіяльності відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю та заподіяною шкодою. Неправомірність нарахування ПАТ «Миколаївгаз» заборгованості за спожитий позивачем природний газ станом на лютий 2017 року в розмірі 14767 грн. 60 коп., була встановлена рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2018 року та не підлягає доказуванню, оскільки відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд вважає доведеним спричинення позивачу зазначеними діями відповідача моральної шкоди, оскільки вони призвели до необхідності тривалого відновлення позивачем порушеного права, звернення за правовою допомогою та судовим захистом, зміни звичайного способу життя та, зважаючи на його похилий вік та стан здоров`я, мали наслідком моральні страждання. Обставини спричинення моральної шкоди позивачу постійним і злісним порушенням відповідачем умов договору, не реагуванням на звернення позивача з питань обстеження системи газопостачання, незаконним відключенням від газопостачання суд не приймає до уваги та вважає не доведеними, оскільки зазначені обставини жодним з рішень судів не встановлено. Не доведено зазначені обставини і позивачем, так як жодних доказів на їх підтвердження суду не надано, не зважаючи на те ,що відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем не надано доказів і на підтвердження проявів моральної шкоди у вигляді фізичних страждань, погіршення його здоров`я та смерті його дружини, позбавленні можливості отримання державної субсидії та виникненні у нього боргових зобов`язань перед односельцями, приниженні честі, гідності та ділової репутації, а також причинного зв`язку з неправомірним нарахування відповідачем заборгованості за спожитий газ. Надані позивачем в якості доказів архівні довідки про обрання позивача народним депутатом Жовтневої районної ради та Миколаївської обласної ради а також копія статті з газети жодним чином не свідчать про приниження честі та гідності, або спричинення моральних чи фізичних страждань позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача. Долучена до матеріалів справи копія медичної довідки свідчить про стан здоров`я позивача на теперішній час, однак також не може бути доказом погіршення стану його здоров`я внаслідок неправомірних дій відповідача. За таких обставин, суд критично ставиться до зазначених позивачем доказів та не бере їх до уваги. Суд критично ставиться і до твердження позивача щодо приниження його ділової репутації, оскільки ділова репутація це категорія економічного плану. Приниження ділової репутації є проявом моральної шкоди для фізичних осіб лише в тому випадку, коли їх діяльність спрямована на отримання прибутку. З огляду на встановлені обставини, зокрема, що неправомірним нарахуванням заборгованості відповідачем було спричинено позивачу моральну шкоду, враховуючи, що за захистом своїх прав позивач був змушений звернутися до суду та доводити протиправність дій відповідача, що безперечно потягло для позивача моральні страждання, викликані витрачанням власного часу та значних зусиль для відновлення порушених прав, суд вважає позовні вимоги в частині спричинення моральної шкоди неправомірним нарахування заборгованості за спожитий газ обґрунтованими, однак заявлений розмір завдання такої шкоди не доведеним. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує стан здоров`я [PERSON] , тяжкість вимушених змін у його способі життя, значний час та зусилля, докладені ним для відновлення порушеного права. Враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням завдань цивільного судочинства, що визначені\~ст.2 ЦПК України, ст. 55 Конституції України, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн.- компенсації за спричинені позивачу моральні страждання, та вважає таку суму достатньою та розумною компенсацією зазначених позивачем моральних страждань. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стосовно судових витрат, то підстав для звільнення позивача від судового збору відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» не вбачається, оскільки як вже було визначено судом, зазначені правовідносини не регулюються цим законом. Тобто судовий збір має стягуватись на загальних підставах, визначених ЗУ «Про судовий збір», однак враховуючи похилий вік та тяжке матеріальне становище позивача, суд вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та роз`яснень п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 250 грн. 50 коп. (25\~000 грн. х 100 / 150 000 = 16.7 %; сума судового збору за даною категорією справ для фізичних осіб 1500 грн. х 16.7% = 250, 50).

Outcome: partial