Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

18.03.2021р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Врадіївської селищної ради Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивачки, після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0,15 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованого за вище зазначеною адресою. Спадщину після [PERSON] прийняла його дружина, тобто мати позивачки [PERSON] , але не оформила своїх прав на вищезазначене майно. Позивачка звернувшись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право померлої на житловий будинок, а саме Свідоцтва про право власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , яке вона не має можливості надати через його втрату, через що вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Крім того у позовній заяві позивачка також просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за нею. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Представниця позивачки адвокат Миронець Л.А. в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Водночас 14.04.2021р. представниця позивачки адвокат Миронець Л.А. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, та у разі визнання відповідачем позову прийняти рішення за результатами проведення підготовчого судового засідання. Крім того просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 14.04.2021р. представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, оскільки не може з`явитися до суду через зайнятість на роботі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого 14.12.1969р., батьками позивачки на російській мові вказано [PERSON] та [PERSON] . 11.08.1984р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , який рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.01.1987р. було розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00028677768 від 26.11.2020р. Після розірвання шлюбу за позивачкою залишено прізвище [PERSON] . 25.09.1988р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2011р. було розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00028677475 від 26.11.2020р. та рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2011р. Після розірвання шлюбу за позивачкою залишено прізвище [PERSON] . 18.10.2018р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 18.10.2018р. Відповідно до копії технічного паспорта на житловий виготовленого 10.12.2020р. та виписки Комунального підприємства Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації № 30/04-02-03 від 25.01.2021р. [PERSON] , на підставі дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Врадіївської селищної Ради депутатів трудящих Врадіївського району Миколаївської області від 30.06.1971р., володів житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами розташованим по [ADDRESS] . Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії № 00000001, виданого 31.03.19943р. на підставі рішення виконкому Врадіївської селищної ради від 10.11.1992р. № 103, [PERSON] який проживав по [ADDRESS] , був власником земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. Згідно довідки Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 1352 від 17.03.2021р., рішенням сесії Врадіївської селищної ради № 21 від 29.01.2016р. назву вул. Радянської Армії було перейменовано на вул. Української Армії. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.04.2005р. Відповідно до довідки Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області № 1350 від 17.03.2021р. слідує, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] був зареєстрований в смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області та проживав по [ADDRESS] , разом з дружиною - [PERSON] , [INFO] . За життя, а саме 11.02.2011р. [PERSON] заповіла позивачці все майно, належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Заповіт від 11.02.2011р. посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лавріненком М.І., зареєстрований за номером [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.04.2020р. За даними у витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60404807 від 02.06.2021р. після смерті [PERSON] до Врадіївського нотаріального округу М иколаївської області звернулась позивачка [PERSON] та приватним нотаріусом Врадіївсього районного нотаріального округу 02.06.2020р. відкрито спадкову справу №27/2020. Відповідно до довідки Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області № 1351 від 17.03.2021р. слідує, що [PERSON] , [INFO] , на день смерті [INFO] була зареєстрована в смт. Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області та проживала по [ADDRESS] , разом з: онуками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зятем - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку станом на 20.01.2021р. ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] становить 61 003 грн. 00 коп. Постановою від 26.11.2020р. приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Демченко Т.М. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, які б посвідчували право померлої на житловий будинок по [ADDRESS] . З примірника газети Вісник Врадіївщини № 13 (10168) від 17.02.2021р. вбачається, що позивачкою розміщено оголошення, згідно якого оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , вважати загубленим. Згідно інформаційної довідки приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. № 190/01-16 від 05.04.2021р. слідує, що після померлої [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа. Заяву про прийняття спадщини подала донька спадкодавиці [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 98 від 02.06.2020р.). Інші спадкоємці, передбачені с. 1241 ЦК України, із заявами про прийняття спадщини та /або із заявами про видачу свідоцтва про прав на спадщину, не звертались. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , в даному випадку позивачка не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у неї виникло у зв`язку із смертю матері [PERSON] , з врахуванням визнання позову відповідачем, позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивачки, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. покласти на позивачку.

Outcome: approved