Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

19.08.2015 року в суд звернувся [PERSON] з позовом про скасування арешту майна у звязку з минуванням обставин, що слугували для його накладенню. Він зазначив, що у липні 2015 року під час проведення в Реєстраційній службі Зміївського районного управління юстиції Харківської області перереєстрації права власності на нерухомість, що йому належить, дізнався, що на все належне йому майно накладене обтяження у вигляді арешту та оголошення заборони на його відчуження. Так, 30 січня 2007 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 549315, виданої 26 січня 2007 року Державною виконавчою службою у Зміївському районі Харківської області було зареєстровано обтяження у вигляді арешту на все майна, яке належить йому. У 2007 році Державною виконавчою службою у Зміївському районі Харківської області було відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-1059, виданого 27 грудня 2006 року Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з нього та з [PERSON] на користь [PERSON] по 35023,62 грн. з кожного. 10 квітня 2007 року Зміївським районним судом Харківської області у вказаній вище справі було визнано відмову стягувача [PERSON] від примусового виконання рішення суду від 27 грудня 2006 року про стягнення на його користь з нього та [PERSON] по 35023,62 грн., скасовано забезпечення позову. 17 квітня 2007 року державним виконавцем Нагорною О.О. ДВС у Зміївському районі Харківської області було винесено постанову про закриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1059 виданого 27 грудня 2006 року Зміївським районним судом Харківської області стягнення з нього та з [PERSON] на користь [PERSON] по 35023,62 грн. з кожного. Щодо зняття арешту з належного йому майна дані відсутні. Для вирішення питання про зняття арешту з належного майна, він 05 серпня 2015 року звернувся із заявою до ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області, однак, на момент подачі позову арешт не знято, відповіді на заяву не надійшло. [PERSON] просить суд звільнити з-під арешту все майно, що йому належить відповідно до постанови ВДВС у Зміївському районі Харківської області № АА549315 від 26 січня 2007 року, номер запису про обтяження 10623044 від 26.01.2007 року, 10623053 від 30.01.2007 року. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Представник ВДВС Зміївського РУЮ Харківської області до суду не зявився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Головний державний виконавець ВДВС Зміївського РУЮ [PERSON] надала письмові пояснення, де зазначила. На виконанні в 2007 році у ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1059 від 27 грудня 2006 року, виданим Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 35023,62 грн. 08 червня 2007 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі ст.37 Закону України « Про виконавче провадження», яка діяла на той час. 28 лютого 2012 року вказане виконавче провадження бул знищене у звязку із закінченням строків зберігання. За таких обставин, виконавча служба не має можливості зняти арешт з майна [PERSON] Представник Реєстраційної служби Зміївського РУЮ Харківської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень не надав. 3-тя особа [PERSON] звернувся із заявою про те, що рішення від 27 грудня 2006 року про стягнення на його користь із [PERSON] та [PERSON] по 35023,62 грн. виконано, позов визнав. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив та оцінив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27 грудня 2006 року зі [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] з кожного стягнуто по 35023,62 грн. Ухвалою цього ж суду від 10 квітня 2007 року визнано відмову стягувача [PERSON] від примусового виконання вищевказаного рішення суду. Скасовано забезпечення позову у виді заборони провадження будь-яких дій по відчуженню нежитлового будинку №3 за адресою: м.Зміїв Харківської області, вул.Широнінців, зареєстрованого в цілому за ПП « Анастасія», нежитлового будинковолодіння №9 в м.Змієві, Таранівське шосе, автомобіля [NUMBER], [NUMBER], автомобіля МАЗДА 929, номерний знак [NUMBER], автомобіля ОПЕЛЬ ОМЕГА.( а.с.10,11) Вказане майно було вилучено з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, що свідчить копії витягів від 17.04.2006 року за підписом завідуючої Зміївської державної нотаріальної контори. Копією постанови державного виконавця ДВС у Зміївському районі Харківської області від 17.04.2007 року підтверджується, що знято арешт з майна боржника [PERSON] з урахуванням ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 10 квітня 2007 року. ( а.с.12) Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна від 10.08.2015 року підтверджується, що [PERSON] належить 23/100 частин комплексу за адресою: м.Зміїв, вул.Широнінців,3, який складається з нежитлового будинку(цегла) літ.А-1, заг.площею 266 кв.м., гараж літ.Б, вбиральня літ. Г, загальною площею 266 кв.м. 23/100 комплексу складає гараж літ.Б. На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер АА № 549315, виданий 26 січня 2007 року державною виконавчою службою у Зміївському районі Харківської області, на все зазначене майно накладено обтяження. ( а.с.8,9) Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.( ст.391 ЦК України) Ст. 49 Закону України « Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню в т.ч. й у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду. Із наданих доказів вбачається, що судом було визнано відмову стягувача [PERSON] від примусового виконання рішення суду про стягнення на його користь із [PERSON] та [PERSON] по 35023,62 грн. Відмова стягувача від примусового виконання рішення суду передбачає закінчення виконавчого провадження. Ч.ч.1,2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», щодо наслідків завершення виконавчого провадження передбачають, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Із тверджень представника ВДВС Зміївського РУЮ встановлено, що виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 35023,62 грн. закінчено провадження та знищено у 2012 році. Однак, арешт з майна [PERSON] не було знято, що суперечить вимогам ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» та порушує право власності позивача. Неможливість державного виконавця за відсутності виконавчого провадження зняти арешт з майна [PERSON] дає судові підстави для задоволення позову [PERSON] Керучись ст. 317,391 ЦК України, ст.ст.49,50 Закону України « Про виконавче провадження», ст.ст.10,11,60,88,ч.2 ст.197, ст.ст.209,212-215 ЦПК України,

Outcome: approved