Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

19 лютого 2018 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на його утримання в зв'язку з продовженням ним навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 18 жовтня 1996 року його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який 05 жовтня 2006 року було розірвано, він залишився проживати з матір'ю. За рішенням суду з його батька - [PERSON] стягувались аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу до його повноліття. На даний час він є повнолітнім і з вересня 2017 року навчається на денній формі навчання першого курсу Одеського національного політехнічного університету, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки потрібно нести витрати, пов'язані з навчанням, харчуванням, особистими речами, проїзду. Однак його батько [PERSON]матеріальної допомоги на його утримання, не надає, хоча має таку можливість. Справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на підставі ст. 279 ЦПК України. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який 05 жовтня 2006 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу та копією свідоцтва про народження позивача /а.с. 7, 8/. Відповідно до довідки виданої Одеським національним політехнічним університетом09 січня 2017 року, [PERSON] є студентом 1 курсу денної бюджетної форми навчання Одеського національного політехнічного університету. Строк закінчення навчального закладу - 31 липня 2021 року (бакалавр) /а.с. 9/. Позивач стверджує, що у зв'язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги батьків. Через денну форму навчання він не працює. Усі витрати по його утриманню несе мати [PERSON] Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, яка продовжує навчання. [PERSON] в позовній заяві вірно послався на ст.ст.199, 200 та 201 СК України. Так, згідно з ч. ч.1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Суд вважає, що позивач дійсно не має змоги працювати, оскільки є студентом денної форми навчання. Відповідач має постійне місце роботи і його дохід перевищує мінімальну заробітну плату. Згідно довідки №1511 від 14 лютого 2018 року відповідач працює у ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» на посаді слюсар-електрик. Йому нарахована заробітна плата з лютого 2017 року по січень 2018 року в розмірі 153509,91 гривень, тобто близько 12792 гривні в місяць /а. с. 12/. Враховуючи, що відповідач не подав заперечення, суд виходить з того, що він не має інших аліментних зобов'язань. В його житті немає обставин, передбачених Законом, які б могли звільнити його від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина. Таким чином, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача на період навчанняв розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не пізніше ніж до досягнення позивачем двадцяти тьох років. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 740,80 грн.

Outcome: approved