Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

19 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 23.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. В позові [PERSON] зазначає, що 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 1338 про звернення стягнення з громадянина України [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №ZPABAU10170003 від 28.03.2006 року в розмірі 56565 грн. 06 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 822 грн. 75 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 56969 грн. 48 коп., заборгованості з комісії в розмірі 3 290 грн. 00 коп., заборгованості з пені в розмірі 40 482 грн. 83 коп. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 28.03.2006 року по 14 вересня 2016 року. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, а тому він не підлягає виконанню, з таких підстав. Сума заборгованості та особа стягувача позивачу не зрозумілі, адже він виконував зобов`язання перед відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №ZPABAU10170003 від 28.03.2006 року. Зокрема, 18.04.2008 року заплатив на користь відповідача 35 036 грн. 75 коп. Дані обставини визнані відповідачем та встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2008 року №2-1579/08. Даним рішенням за позивачем визнано заборгованість у розмірі 1758 грн. 35 коп. Дане рішення залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.12.2008 року №22-339/2008 року. Позивач вважав зобов`язання за даним договором припиненні в зв`язку з повним виконанням. Після суду - 02.12.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» за стягненням будь-якої заборгованості до виконавців не звертався. Позивач вважає, що за даних обставин, банк мав звернутись за стягненням існуючої заборгованості з 03.12.2008 року, тобто з дня виникнення права вимоги до вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса минуло більше трьох років. Платіж в розмірі 35 036 грн. 75 коп. [PERSON] виконав 18.04.2008 року, що так само скасовує набито встановлений нотаріусом період стягнення з 28.03.2006 року. Крім того, згідно приписів ст.. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Крім того, позивач вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». У зв`язку з викладеним позивач просить про визнання виконавчого напису нотаріуса від 10.02.2017 року таким, що не підлягає виконанню. 16.11.2020 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача в якому зазначив, що банком були виконані всі умови для вчинення виконавчого напису, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначених у виконавчому написі, не є безспірними. Отже, заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості та строків, за які проводиться стягнення. Оскільки у судове засідання учасники справи не явилися, у порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими позивачем доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 28 березня 2006 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ZPABU10170003 шляхом надання готівки у розмірі на строк до 28.03.2011р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 59925,00 гривень. 10 лютого 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 1338 про звернення стягнення з громадянина України [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №ZPABAU10170003 від 28.03.2006 року в розмірі 56565 грн. 06 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 822 грн. 75 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 56969 грн. 48 коп., заборгованості з комісії в розмірі 3 290 грн. 00 коп., заборгованості з пені в розмірі 40 482 грн. 83 коп. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 28.03.2006 року по 14 вересня 2016 року. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як випливає, з заяви від 13.12.2016 року, на підставі якої відповідач звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, заборгованість за кредитом становлять 56565,06 грн. З урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5822,75 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 6969,48 грн., заборгованість з комісії у розмірі 3290,00 грн., заборгованість з пені у розмірі 40482,83 грн. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника.Указана позиція узгоджується також з висновками Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17. За виконавчим написом вбачається, що строк, за яким проводиться стягнення, - сім років два місяці, а саме з 28.03.2006 року по 14.09.2016 року. Отже нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин. Так, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2008 року №2-1579/08 за позивачем визнано заборгованість у розмірі 1758 грн. 35 коп. Дане рішення залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.12.2008 року №22-339/2008 року. Отже, банк мав звернутись за стягненням існуючої заборгованості з 03.12.2008 року, тобто з дня виникнення права вимоги. Таким чином, виконавчий напис вчинено з пропущенням трирічного строку давності, встановленого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та статтями 256, 257, 261 ЦК України, що стало наслідком порушення гарантованих законом прав боржника.Указана обставина є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню,відтак представник позивача довів обґрунтованість позовних вимог. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі.

Outcome: approved