Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

17 серпня 2015 року до суду звернувся позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта банк» (правонаступником якого є АТ «Дельта Банк») із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №9/25ДС/1134/2006-НВВклн від 22.12.2006 року та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем кредитного договору банк надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 27500,00 доларів США з розрахунку 13,40 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22.12.2006 року по 10.12.2026 року, мета кредитування споживчі цілі. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1441 від 25.05.2012 року). Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до п.4.1.1., починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, відповідно до п.2.1.1. Кредитного договору забезпечити погашення отриманого кредиту шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок банку, у період з 01 по 10 число включно кожного календарного місяця. Відповідно до п.4.3. сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до «10» - го числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітнім, а також в день коли спливає термін Кредитного договору, а також в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкою чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок банку. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 14.07.2015 року у сумі 515205,43 грн., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 382090,01 грн., заборгованості за відсотками у сумі 101949,15 грн., пені 28027,83 грн., а також суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1301,88 грн.; суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1835,56 грн. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. 02.09.2015 року ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області відкрито провадження та призначено справу до до підготовчого засідання (а.с.37). 04.09.2015 року ухвалою суду цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.39). 15.10.2015 року ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області вказану справу передано за підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави (а.с.49). 13.05.2016 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду (а.с.77). 04.12.2018 року постановою Полтавського апеляційного суду ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 13 травня 2016 року скасовано; справу направлено до Октябрського районного суду м.Полтави для продовження розгляду (а.с.121-123). У судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надав заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.152). Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надходили. Під час розгляду справи у судовому засіданні відповідач надав пояснення, у яких зазначив, що частково визнає позовні вимоги, та просив згідно з ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669 від 02.09.2014 року не нараховувати пеню та штрафи на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, про що у матеріалах справи наявна копія відповідної письмової заяви, щодо вимог позовної заяви відповідач визнав позов частково (а.с.64, 65). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники справи зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.4\~ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Судом постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процессу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши надані докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.12.2006 року за кредитним договором № 9/25ДС/1134/2006-НВВклн банк відкрив позичальнику не відновлювальну мультивалютну креитну лінію у національній валюті України та/або національній валюті в межах загальної суми 27500,00 грн. за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту терміном погашення до 10 грудня 2026 року надав позичальнику [PERSON] кредитні кошти у розмірі 27500,00 доларів США з розрахунку 13,40 % річних за весь час фактичного користування кредитом, мета кредитування споживчі цілі (а.с.5-12). Відповідач підтвердив свою згоду щодо умов кредитного договору, що підтверджується його підписами на кожному аркуші вказаного договору. Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1441 від 25.05.2012 року) (а.с.17-22). Так, згідно з додатком №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26.06.2013 року ПАТ «Дельта Банк» придбало у ПАТ «Кредитпромбанк» зобовязання за кредитним договором № 9/25ДС/1134/2006-НВВклн від 22.12.2006 року, укладеним із [PERSON] (а.с.23). Таким чином, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитом ПАТ «Дельта Банк» набув статусу нового кредитора за вказаним кредитним договором згідно з ст.ст.\~512,\~513,\~514,\~516,\~517\~ЦК України та всіх прав та обов'язків нового кредитора. Відповідно до змісту вказаного кредитного договору, зокрема п.4.1.1., позичальник зобовязується, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, відповідно до п.2.1.1. Кредитного договору забезпечити погашення отриманого кредиту шляхом безготівкового перерахування зі свого поточного/карткового рахунку грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок банку, у період з 01 по 10 число включно кожного календарного місяця. Відповідно до п.4.3. Договору позичальник зобовязується сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до «10» - го числа включно кожного календарного місяця, наступного за звітнім, а також в день коли спливає термін Кредитного договору, а також в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкою чи перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок банку (а.с.6,7,8). Згідно з ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повертати кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою банку та відповідачем [PERSON] Згідно з\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст.610, 611 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог\~ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч.2\~ст.1050\~ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України. Факт виконання банком умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 14.07.2015 року у розмірі 515204,43 грн.,\~яка складається з: - 382090,01 грн. - заборгованість за кредитом; - 101949,15 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; -\~28027,83 грн.\~- пеня; -\~1301,88 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту; -\~1835,56 грн - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках (а.с.13, 134-136). У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Згідно\~з ст.549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ст.2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014\~року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 09.02.2015 було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція,\~затвердженогорозпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015\~№ 1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження № 1053-р від 30.10.2014 та №1079-р від 05.11.2014 року, місто Макіївка Донецької області, а також м.Лисичанськ Луганської області відносяться до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».\~\~Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Тобто мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями накладається відповідно до вимог вказаного\~Закону\~з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Крім того, згідно з ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом»\~район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13.10.2014 року № 47-411/58939 та від 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог\~Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014\~року щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Тому при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». (Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2879цс16 від 13 березня 2017 року.) Як проголошено в ч.1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно з\~ст.8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача пеню, що нарахована, зокрема, у період з 15.07.2014 року станом на 14.07.2015 року, тобто в період дії\~ст.2\~Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції» (а.с.134-136). Згідно з копією паспорту [PERSON], [INFO], є громадянином України, з 02.07.2004 року був зареєстрований за адресою: [INFO] та з 20.05.2010 року знятий з реєстрації за вказаною адресою, а з 17.06.2010 року зареєстровано місце проживання за адресою: [INFO]/10 [ADDRESS] (а.с.14-15, 42-45). За наявними у матеріалах справи відомостями відповідач зареєстрований у [INFO]/10, кв.2 Донецької області та перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до м.Полтави (а.с.46-47), а тому він є суб'єктом у розумінні Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст.2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором за вказаний період нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені за період з 15.07.2014 року по 13.07.2015 року є необґрунтованим та в цій частині позову слід відмовити. Крім того, вбачається, що згідно кредитного договору нараховані додаткові відсотки, які фактично є пенею, даний вид неустойки нарахований за період з 15 липня 2014 року по 13 липня 2015 року, відповідач, як особа, що постійно проживає в зоні АТО, звільняється від її сплати за цей період. Згідно з ст.81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує умови договору та своєчасно не платить кредитні кошти, внаслідок чого утворилася заборгованість, а тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому позов підлягає частковому задоволенню. За встановлених судом обставин, сума заборгованості, яка підлягає стягненню, становить 484039,16 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 382090,01 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 101949,15 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial