Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

17 вересня 2020 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовом, в якому зазначила, що 03 червня 1989 року вона уклала шлюб з [PERSON] (далі відповідач), який був зареєстрований у виконкомі Новоукраїнської сільської ради народних депутатів Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 06. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, сторони разом не проживають з червня 2012 року, спільного господарства не ведуть. Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, просила залишити їй прізвище, яке вона набула при державній реєстрації шлюбу, а саме « [PERSON] ». Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд дійшов висновку про те, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 03 червня 1989 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Новоукраїнської сільської ради народних депутатів Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 03 червня 1989 року виконкомом Новоукраїнської сільської ради народних депутатів Куйбишевського району Запорізької області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, любові та поваги. Підстав для примирення сторони не знаходять. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Питання щодо розподілу майна, що є спільною власністю сторін, між ними не виникає. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.ст.\~105,112\~СК шлюб\~припиняється внаслідок\~його розірвання\~за позовом\~одного з\~подружжя на\~підставі рішення\~суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що родина сторін розпалася остаточно і відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК, у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved