Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

18.06.2020 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який за життя склав заповіт на ім`я позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту та у зв`язку з віддаленим проживанням від місця відкриття спадщини, постійною зайнятістю в силу професійної діяльності. Таким чином, просить суд визначити йому додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 22.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.Також задоволено клопотання позивача та витребувано інформацію, що стосується розгляду справи в Хмельницькому обласному державному нотаріальному архіві, Одеському державному нотаріальному архіві та Ізяславській державній нотаріальній конторі. В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду заяви по суті справи, документи на підтвердження своїх вимог та заперечень, ухвалою суду від 02.09.2020 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у судове засідання не з`явився, в поданій заяві, яка надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти заявлених позовних вимог. З`ясувавши позицію представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача, виданого повторно 17.07.2020 року, його батьком зазначений [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.01.2000 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00023494725 від 25.07.2019 року, [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS]. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0232255, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Двірець» с.Двірець Ізяславського району, розміром 3,23 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). За життя, 04.05.1989 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області за №8, за яким заповів належний йому жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в с.Двірець Ізяславського району Хмельницької області та все інше хатнє майно обстановки та вжитки своїм дітям [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 04.05.1989 року. Відповідно до довідок Двірецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 09.12.2019 року №474 та від 06.07.2020 року №121, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] до 30.05.1998 року. Згідно з записами в погосподарській книзі №2, [PERSON] 30.05.1998 вибув до м.Одеса. Від дати зняття з реєстрації (30.05.1998 року) до дня своєї смерті ( [INFO] ) [PERSON] на території Двірецької сільської ради Ізяславського району не проживав. На день його смерті в будинку [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований та не проживав. Інформацією, хто фактично вступив у володіння і управління майном після смерті [PERSON] , сільська рада не володіє. Також підтверджено факт наявності заповіту [PERSON] від 04.05.1989 року. Згіднодовідок Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 27.11.2019 року №1513 та від 09.07.2020 року №1008, [PERSON] , [INFO] , на території Лиманської селищної ради Роздільнянського району не був зареєстрований, дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] з 20.05.1998 року до дня смерті [INFO] . На запит суду Ізяславська державна нотаріальна контора листом від 25.06.2020 року №790/01-16 повідомила, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась. Згідно відповіді Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №1762/01-21 від 26.06.2020 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №60707000 від 25.06.2020 року, інформація щодо наявності спадкової справи до майна [PERSON] , який помер [INFO] відсутня. Також, у відповіді Одеського державного нотаріального архіву №2322/01-20 від 20.07.2020 року зазначено, що за результатами перевірки Алфавітних книг спадкових справ Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області у період з 2000 по 2010 роки, відомості щодо заведення спадкової справи до майна [PERSON] , померлого [INFO] , відсутні. Таким чином після смерті [PERSON] спадщину ніхто із спадкоємців не прийняв. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. За змістом п.п.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ст.534 ЦК УРСРкожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , але пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знав про наявність заповіту та у зв`язку з віддаленим проживанням від місця відкриття спадщини. Зважаючи на викладені обставини та беручи до уваги те, що спадщина після смерті [PERSON] ніким із спадкоємців не прийнята, спадкова справа не заведена, позивач захистити своє порушене право в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не може, враховуючи поважність причин пропуску встановленого строку для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved