Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

18.11.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала із відповідачем у шлюбі, який було розірвано 23.02.2010 року. У шлюбі в них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Зазначає, що впродовж багатьох років після розірвання шлюбу відповідач практично не спілкувався з дочкою, не проявляв батьківського піклування та турботи, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дочки тощо. Вважає, що батько свідомо нехтує своїми обов`язками. Вказує, що відповідач не займається вихованням дочки, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, її утриманням не займається, матеріально не підтримує взагалі. Усі зазначені факти, на переконання [PERSON] , як у сукупності так і кожен з них окремо свідчать про те, що батько ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками. На підставі вказаного, просить задовольнити її позов та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 04.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 03.08.2020 року відповідач через канцелярію суду подав «відзив», згідно якого вважає позовні вимоги незаконними і такими, що не підлягають до задоволення. Свою позицію [PERSON] мотивував тим, що після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати із дружиною. Крім цього, позивач просила не втручатися у духовний і емоційний стан розвитку доньки, оскільки вона проживає з іншим чоловіком, з яким домовилась створити сім`ю. На теперішній час, як і раніше в Україні [PERSON] не працює, а тому змушений виїжджати на заробітки за кордон на тривалий час, починаючи з 2014 р. по 11.04.2020 р., що підтверджується відмітками у закордонному паспорті України для виїзду за кордон. Зазначені обставини фактично утруднюють його спілкування з дитиною. Колишня дружина номеру телефону дочки не дає. На підтвердження наміру піклуватися про дочку ним укладено договір страхування життя на період до 31 липня 2030 року з щомісячними виплатами за участю в інвестиційному доході, згідно якого вигодонабувачем є його дочка [PERSON] .. Також зазначив, що заперечує проти позбавлення батьківських прав, бажає спілкуватися з дитиною та відновити стосунки із дочкою та брати участь у її вихованні. Разом із поданим відзивом відповідачем також подано до суду: копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с.51-53); копію характеристики від 25.07.2020 року (а.с.54); копію договору страхування життя з участю в інвестиційному доході (а.с.57-58). 17.09.2020 року позивач скерувала до суду «відповідь на відзив», у якому вказала на те, що з часу розлучення із відповідачем (дитині було 2 роки), [PERSON] не намагався зустрітися із дочкою, не спілкувався з нею, не проявляв батьківського піклування та турботи, не цікавився станом здоров`я, матеріально її не підтримував, а тому вважає за доцільне позбавити останнього батьківських прав, як такого, що самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 19.10.2020 року постановлено закрити підготовче провадження у цій справі та призначити її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачпідтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити такі в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечивз підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, додатково зазначивши, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні. Представник органу опіки та піклування Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області - Озерянська М.М. у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити їх, покликаючись, серед іншого, на висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.10.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, [INFO] народилася [PERSON] , в графі батьки вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Після розірвання шлюбу, [PERSON] . залишила прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.02.2010 року (а.с.13). У зв`язку із реєстрацією шлюбу 12.08.2012 року [PERSON] . змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.08.2012 року. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку №478 від 05.08.2019 року, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] і її сім`я складається з наступних осіб: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначені відомості підтверджуються також і актом обстеження матеріально-побутових умов проживання за вказаною адресою від 07.08.2019 року. Як вбачається із листа Козівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №5557 від 07.08.2019 року, відомості про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання однієї дитини в відділі ДВС відсутні (а.с.18). Згідно з копії довідки виданої адміністрацією В.Ходачківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №03-06/59 від 01.08.2019 року вбачається, що [PERSON] , батько учениці 6 класу [PERSON] ( [INFO] ) не цікавився навчанням дитини, не відвідував батьківських зборів за період з 01.09.2014 р. по даний час (а.с.19). Відповідно до копії характеристики [PERSON] , [INFO] із В.Ходачківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №03-06/60 від 20.08.2019 р., за період навчання у цій школі вона зарекомендувала себе з позитивної сторони. Серед іншого, на уроках завжди уважна, активна, користується повагою серед учителів та авторитетом серед однокласників. «Виховується [PERSON]. у люблячій дружній сім`ї, де панує щира доброзичлива атмосфера. Мати [PERSON] та вітчим [PERSON] регулярно цікавляться навчанням дівчинки. Разом з ученицею беруть участь у житті класного колективу та школи» (а.с.14). Згідно з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] щодо дочки [PERSON] , [INFO] «орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] … щодо дочки [PERSON] , [INFO] …» (а.с.9). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відтак, судом встановлено, що вищенаведеними доказами підтверджується байдуже ставлення батька до своєї дочки, його безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, навчання та її розвитку тощо. Окрім цього, судом не встановлено будь-яких об`єктивних, незалежних особисто від відповідача причин такого ставлення до своєї дочки, його виховання чи причин, які б виправдовували поведінку відповідача чи таке його ставлення до дитини та її виховання. З врахуванням наведеного, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , [INFO] без поважних причин, не виявляє щодо своєї дочки батьківського піклування, не займається її вихованням та не піклується про неї, не проявляє інтересу до стану її здоров`я, не цікавиться її фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] . При цьому, задовольняючи позов в повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачу сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 грн..

Outcome: approved