Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

18 лютого 2021 року позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду із вищевказаною повною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача на її користь 24 246 доларів США боргу за договором позики від 30 січня 2019 року, що за офіційним курсом валют становить 674 766 грн. 18 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 січня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується письмовою розпискою написаною відповідачем. Згідно даного договору позивач передав відповідачу 12 123 долари США, які відповідач зобов`язався повернути до 01 травня 2019 року. Також відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити неустойку в разі несвоєчасного повернення суми позики, і повернути обумовлену грошову суму у подвійному розмірі, тобто в сумі 24\~246 доларів США. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за цим договором не виконує, в обумовлений строк грошові кошти не повернула, як і не повернула суму боргу на час звернення позивача до суду із вказаною позовною заявою. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за умовами договору позики від 30 січня 2019 року. Ухвалою суду від 05 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до першого судового засідання на 31 березня 2021 року, яке було відкладено для повторного виклику [PERSON] , на 30 квітня 2021 року, яке також було відкладено через неявку відповідача. Позивач в судове засідання не з`явились, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 14). Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується Рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання. (а.с. 19, 25) Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Причини неявки відповідача у судове засідання суду не повідомлені. З огляду на викладене, суд визнає причини повторної неявки відповідача у судове засідання неповажними і на підставі ч.4\~ст. 223 ЦПК України\~розглядає справу у відсутність відповідача на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 03 червня 2021 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи відповідно до\~ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно копії розписки від 30.01.2019 позивач передав відповідачу 12 123 долари США, які відповідач зобов`язався повернути до 01 травня 2019 року. Також відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити неустойку в разі несвоєчасного повернення суми позики, і повернути обумовлену грошову суму у подвійному розмірі, тобто в сумі 24\~246 доларів США. Розписка написана власноручно позичальником, містить дані паспорта, підпис, дату та свідчення [PERSON] про підтвердження отримання грошових коштів. (а.с. 5) Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1047 ЦК України\~передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина перша\~статті 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку,що встановлені договором. З огляду на викладене суд приходить висновку, що між сторонами укладено договір позики від 30 січня 2019 року, згідно якого позивач передав відповідачу 12 123 долари США, які відповідач зобов`язався повернути до 01 травня 2019 року. Також відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити неустойку в разі несвоєчасного повернення суми позики, і повернути обумовлену грошову суму у подвійному розмірі, тобто в сумі 24\~246 доларів США. Враховуючи, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач у встановлений договором строк грошові кошти не повернула, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 24\~246 доларів США підлягають задоволенню. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду справи № 464/3790/16-ц зроблено такі висновки. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею\~193, частиною четвертою статті\~524 ЦК України,\~Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»\~(далі Декрет № 15-93),\~Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи задоволення позовних вимог,

Outcome: approved