Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

19 березня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2013 року було змінено в частині визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі на визначення аліментів у частці від заробітку, а саме стягнуто з [PERSON] аліменти по 1/3 частині заробітної плати щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На той час, він працював директором товариства з обмеженою відповідальністю «Ромб», а також працював за сумісництвом директором товариства з обмеженою відповідальністю «Діасон». У зв'язку зі складною політичною та економічною ситуацією в Україні, підприємства на яких він працював опинилися в тяжкому матеріальному стані. Він на теперішній час звільнений з посади директора ТОВ Фірми «Ромб», а в ТОВ «Діасон» його посадовий оклад становить 2200 гривень. На його утриманні знаходиться також батько - [PERSON], пенсіонер, інвалід третьої групи, який потребує фізичної, моральної та фінансової допомоги. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 року на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], із розміру 1/3 частини на 1/6 частину заробітної плати щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просить відкликати виконавчий лист про примусове виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 року про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі по 1/3 частині заробітної плати щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.1). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила суд у позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Суд встановив, що 15 травня 2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, було прийнято рішення, згідно з яким позов було задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 1000 гривень на утримання [PERSON] та 1000 гривень на утримання [PERSON] (а.с.4). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.07.2014 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2013 року - змінено та стягнуто з [PERSON] аліменти по 1/3 частині заробітної плати щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.5). Вимогу про зменшення розміру аліментів позивач пов'язує зі складною політичною та економічною ситуацією в Україні, своїм звільненням за наказом №10 від 15.02.2013 року з посади директора ТОВ Фірми «Ромб», а також перебуванням на його утриманні батька - [PERSON], який потребує фізичної, моральної та фінансової допомоги. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сімейний стан платника аліментів не змінився, стан його здоров'я також не погіршився. Доводи позивача про те, що він звільнився з посади директора ТОВ Фірми «Ромб», та має єдиний дохід від роботи у ТОВ «Діасон» з посадовим окладом 2200 гривень не можуть бути підставою для задоволення його позову, оскільки на момент визначення розміру аліментів апеляційним судом ці обставини вже існували, враховувалися судом при ухвалені рішення, а про наявність наказу щодо звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ Фірми «Ромб» №10 від 15.02.2013 року, останній наголошував під аудіо фіксацію при прийнятті рішення апеляційним судом Дніпропетровської області, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Не можна погодитися з доводами позивача про те, що він має на утриманні непрацездатного батька [PERSON], оскільки останній отримує державну допомогу та пенсію у відповідності до чинного законодавства. Крім того, позивач є не єдиним сином свого батька, оскільки у їхній сім'ї є ще двоє дітей. Додатковим доказом, який спростовує доводи позивача про неможливість сплачувати встановлений за рішенням суду розмірі аліментів та потребу його батьків у фінансовій підтримці з його боку є та обставина, що згідно копії виписки з ДАЇ, на ім'я матері позивача - [PERSON], жінки пенсіонера [PERSON], придбано 31.01.2014 року транспортний засіб марки AUDI Q5. Суттєвим доказом спроможності позивача здійснювати сплату присуджених аліментів є те, що він звернувся з позовною заявою 26.03.2014 року до суду про усунення перешкод у здійсненні батьківських прав та визначення порядку участі у вихованні дітей, де чітко зазначає, що в нього є можливість надати дітям відповідний курс оздоровлення та звозити їх на курорт, на що він має кошти. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка виключно сама займається утриманням дітей, про що свідчать дані характеристик зі школи з 1-В та 7-А класів, а також копія довідки № 209, в той час, як позивач продовжує не сплачувати встановлені за рішенням суду аліменти, про що свідчить довідка про заборгованість по аліментам. Не можна погодитися також з твердженнями позивача про те, що загальний розмір стягнутих з нього аліментів не відповідає приписам частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ця норма статті визначає розміри відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника в примусовому порядку та не підлягає при визначенні розміру аліментів, а спеціальним нормою ст. 183 Сімейного кодексу України не встановлено обмежень щодо розміру аліментів, які стягується з платника. Виходячи з принципів розумності та справедливості, а також відсутності в даному випадку передбачених законом підстав для зменшення розміру аліментів, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у заявлений позивачем спосіб.

Outcome: dismissed