Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

18 січня 2017 року до суду надійшла заява в.о. завідуючого 4-м відділенням КЗ СОР «Першої обласної спеціалізованої лікарні м.Ромни» [PERSON] про продовження примусової госпіталізації в примусовому порядку [PERSON],[INFO], мешканця [INFO]. Свою заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] з дитинства відставав у психічному розвитку від одноліків, неодноразово лікувався стаціонарно в психоневрологічному диспансері, був госпіталізований до КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» згідно вимого ст.13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» де знаходиться і на теперішній час на стаціонарному лікуванні. Щомісяця [PERSON] оглядався комісією лікарів-психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року подальше перебування на лікуванні пацієнта можливе лише за наявності рішення суду [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу , дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду. По своєму стану не в змозі забезпечити життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У поданій заяві лікар-психіатр КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити та продовжити [PERSON] госпіталізацію в психіатричному закладі у примусовому порядку. Він психічно хворіє з дитинства, неодноразово лікувався в 1-й ОСЛ, а рішенням Роменського районного суду Сумської області від 26.06.2003 року визнаний недієздатним. Згідно довідки № 01-55/288 від 17.01.2017 року характер псих захворювання пацієнта [PERSON] перешкоджає знаходитись йому в судовому засіданні. Захисник та прокурор не заперечували проти задоволення даної заяви. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Роменського районного суду Сумської області від 26.06.2003 року [PERSON] визнано недієздатним. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 17.01.2017 року вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Легкої розумової відсталості із значним порушенням поведінки». Дані психічні розлади потребують спеціалізованого медичного нагляду. По своєму стану не може забезпечити життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків. Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд вважає, що [PERSON] необхідно продовжити примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, згідно вимог ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», так як вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. На основі викладеного,

Outcome: approved