Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

18 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з 8 серпня 1977 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте в травні 2014 року їхні сімейні стосунки розладилися і остання подала позов про розірвання шлюбу. З 1993 року позивач проживав разом з відповідачкою у її батьків, за цей час вони зробили добудови і значно поліпшили житлові умови. Після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач [PERSON] вигнала позивача [PERSON] з вищезазначеного будинку. З 2001 року місце проживання позивача було зареєстроване за адресою: [ADDRESS], проте на даний момент вказаний будинок напівзруйнований, що унеможливлює проживання в даній квартирі позивача. Просить зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] В судовому засіданні позивач позовні вимоги викладені в зяаві підтримав у повному обсязі та пояснив, що новий будинок, який не оформлено, в [ADDRESS] побудував він. Право власності на будинок № 4 за вищевказаною адресою мала мати відповідачки - [PERSON], яка після своєї смерті заповіла даний будинок доньці, проте остання спадщину не прийняла. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги в позовній заяві, пояснив, що за час спільного проживання з відповідачкою, позивач значно поліпшив житлові умови у вищезазначеному будинку, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що будинок [ADDRESS] належав її батькам. Після смерті батька, а потім матері, зазначений будинок мати 15.03.1991 року заповіла їй. В 1993 році переїхавши з Росії разом з [PERSON], вони стали проживати в будинку батьків в [ADDRESS]. В 1993 році матері [PERSON], як працівнику радгоспу, радгосп ім. Чкалова почав будувати новий будинок і [PERSON] як прораб теж приймав участь у його будівництві. Позивач не прописаний за вищезазначеною адресою, має власну квартиру в якій зареєстрований. Проживати спільно стало неможливо, тому відповідачка не бажає щоб позивач проживав в [ADDRESS], на який він не має жодного права. Окрім того, останнім часом [PERSON] почав сильно випивати та вчинювати сварки, висловлюватися нецензурною лайкою в адресу дружини [PERSON], у зв'язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Просила в позові відмовити. Адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що спірний будинок належав матері відповідачки, [PERSON] не має права на проживання в ньому. Заперечувала проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає позивача і відповідача 17 років. Позивач [PERSON] весь час проживав з відповідачем [PERSON] в [ADDRESS]. Позивач чоловік хороший та до насилля не здатний. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає позивача з 1993 року, разом будували кухню сім'ї [PERSON] на території, що була власністю батьків відповідача [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її сестра [PERSON] почала проживати в будинку їхньої матері по [ADDRESS] разом з позивачем з 1993 року. За життя їхньої матері, [PERSON], яка працювала в Чкалівському радгоспі, радгосп побудував їй новий будинок, на території цього ж подвір'я. Позивач [PERSON] не має права проживати в даному будинку, оскільки власницею була мати, яка заповіла після своєї смерті спірний будинок відповідачці. В останній час позивач почав сильно випивати, обзивати [PERSON], вчиняти сварки. Заслухавши доводи сторін, представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про залишення позову без задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності від 19.02.1991 року, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.01.2001 року [PERSON] померла [INFO] року. Як вбачається з копії заповіту від 15.03.1991 року [PERSON] заповіла на момент своєї смерті житловий будинок [ADDRESS] [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08.12.1977 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON]. Згідно з довідкою КП «Міф» від 09.09.2014 року № 116 [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. Із довідки КП «Міф» від 12.01.2015 року № 1 вбачається, що квартира під номером [ADDRESS] не придатна до житлових умов. З положень ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Отже позивач не має права вимоги про усунення перешкод в користуванні спірним житлом, оскільки не є його власником З матеріалів справи вбачається, що на даний час відповідач [PERSON] оформлює спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Як вбачається з положень ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до матеріалів справи та показів свідків у судовому засіданні, встановлено, що будинок побудований Чкалівським радгоспом, де працювала покійна мати відповідачки та який не добудовано та не оформлено у встановленому законодавством порядку, на який посилається позивач [PERSON], не є предметом спору, та відповідно до якого позивачем не надано будь-яких доказів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в позові необхідно відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено та визнано доведеним, що позивач у спірному будинку не зареєстрований та будь-яких прав володіння, користування та розпорядження відносно даного будинку він не має. На підставі ст. 155 ЖК України, ст.ст. 368 ч. 3, 391 ЦК України та

Outcome: dismissed