Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

17 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до рідного брата [PERSON], чоловіка [PERSON], синів [PERSON] та [PERSON], заявивши вимогу визнати за нею право власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], на земельну ділянку, яка розташована на території Шибенської сільської ради. Позовні вимоги обґрунтовані неможливістю в позасудовому порядку оформити прийняття спадщини через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку. Представником позивача направлена заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі, про час та місце розгляду справи повідомлені, в судове засідання не з'явився, надали заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1225 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Позивач успадкувала за заповітом земельну ділянку площею 1,4002 га, розташовану на території Шибенської сільської ради та призначену для ведення особистого селянського господарства, після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 08 січня 1963 року Кзимирським рай бюро ЗАГС Кокчетавської області, згідно якого батьками [PERSON], яка народилася [INFO], є [PERSON] та [PERSON]; - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 29 травня 1983 року Шибенською сільською Радою Теофіпольського району Хмельницької області, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]»; - довідкою відділу Держгеокадастру у Теофіпольському районі Хмельницької області від 14 червня 2016 р. № 185/0/6-16, відповідно до якої за [PERSON] зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 1,4002 га, реєстраційний № 010976200149 від 14 серпня 2009 року, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Шибенської сільської ради; - архівною копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14 серпня 2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державним актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010976200149, згідно якого [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 1,4002 га з кадастровим номером [NUMBER], з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Шибенської сільської ради; - заповітом [PERSON], посвідченим секретарем Шибенської сільської ради Теофіпольського району Римаром Олександром Богдановичем 23 грудня 2008 року за № 691, відповідно до якого спадкодавець зробила заповітне розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]; - витягом зі Спадкового реєстру № 20542209, зробленим 09 липня 2009 року Теофіпольською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого даний заповіт є чинним; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03 лютого 2009 р. Шибенською сільською радою Теофіпольського району, відповідно до якого [PERSON] померла 01 лютого 2009 р. в с. Шибена Теофіпольського району у віці 68 років; - витягом з погосподарських книг домогосподарства [PERSON] за період з 2001 по 2009 р.р., зробленого Шибенською сільською радою 13 червня 2016 р. за № 527, згідно якого головою двору до своєї смерті була [PERSON] і разом з нею на день смерті проживали син [PERSON], донька [PERSON], зять [PERSON], внуки [PERSON] та [PERSON]; - витягом № 20542299 з Спадкового реєстру про реєстрацію 09 липня 2009 року за № 47376334 (у нотаріуса № 233/2009) в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті [PERSON]. Як вбачається з довідки Теофіпольської державної нотаріальної контори від 12 липня 2016 р. № 830/02-14, підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] є відсутність правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку. Оголошення про втрату державного акту серії [NUMBER], виданого [PERSON] та визнання даного акту недійсним опубліковано на 7-й сторінці газети «Життя Теофіпольщини» № 47-48 від 16 червня 2016 року. Таким чином, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що позивач [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] земельну ділянку, однак не має можливості офіційно оформити прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на землю, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved