Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

18.06.2021 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті батька [PERSON] він звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті останнього, а саме: ј частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Проте, постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. № 3833/02-31 від 14.05.2021 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] накладено арешт. З метою з`ясування підстав арешту 05.03.2021 позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори, якою було накладено арешт на майно померлого [PERSON] на підставі листа №211/98 від 25.01.1999, виданого Київським міським судом. Проте, у відповідь на вказаний запит, Перша київська державнанотаріальна контора повідомила, що надати копію листа №211/98 від 25.01.1999 не уявляється можливим, оскільки термін зберігання вказаного документу сплив. 08.04.2021 позивач звернувся до Апеляційного суду міста Києва з проханням надати копію листа №211/98 від 25.01.1999, виданого Київським міським судом. 15.04.2021 листом Апеляційного суду міста Києва № 1610/1504-2/2021 повідомлено, що встановити зміст листа Київського міського суду №211/98 від 25.01.1999, а також надати його копію не вбачається можливим у зв`язку з його відсутністю у матеріалах кримінальної справи № 1-56/98 за обвинуваченням [PERSON] 08.04.2021 позивач звернувся до Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з запитом про надання інформації щодо наявності виконавчих проваджень стосовно [PERSON] , у відповідь на який була отримана інформація щодо відсутності будь-яких виконавчих проваджень, де боржником є [PERSON] . 24.04.2021 року позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про зняття арешту з майна [PERSON] та виключення запису про арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого, однак листом Першої київської державної нотаріальної контори № 4780/01-16 від 17.05.2021 позивача повідомлено, що провести державну реєстрацію припинення обтяжень неможливо, оскільки не надано жодних документів, які б могли бути підставою для державної реєстрації припинення обтяжень. З урахуванням наведеного позивач змушений звернутися до суду з зазначеним позовом, в якому просить скасувати арешт нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 1412054, зареєстрований 26.10.2004 року за №1412054 Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі листа №211/98 від 25.01.1999, виданого Київським міським судом, та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №1412054 від 26.10.2004. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.06.2021 року відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, судовий збір, та витрати, пов`язані з розглядом справи, просив покласти на позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслали на адресу суду лист, в якому зазначили, що з 01.01.2013 на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріуси не є суб`єктами, які вносять або вилучають обтяження (арешти) на підставі процесуальних рішень судів або правоохоронних органів, у зв`язку з чим нотаріальна контора є неналежним відповідачем по справі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, надіслали письмові пояснення, в яких зазначили що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.09.2020 року. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.12.1976 вбачається, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] . З довідки Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 14.05.2021 вбачається, що після смерті [PERSON] , 1951 року народження, спадкоємцями якого є: дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , заведена спадкова справа №1091/2020. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. № 3833/02-31 від 14.05.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на їх ім`я на ј частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та яка належала померлому [PERSON] у зв`язку з накладеним арештом на вказане нерухоме майно на підставі листа Київського міського суду №211/98 від 25.01.1999 (реєстраційний номер обтяження: 1412054). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №246235191 від 27.02.2021 на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , 26.10.2004 реєстратором - Першою київською державною нотаріальною конторою було накладено арешт на майно [PERSON] на підставі листа №211/98 від 25.01.1999, виданого Київським міським судом; реєстраційний номер обтяження - 1412054. Відповідно до інформаційної довідки КВ-2020 №40597 від 04.01.2021, виданої КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ј частина квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва від 07.09.1995 №214, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 22.09.1995 за реєстровим №2061. З відповіді Першої київської державної нотаріальної контори від 16.03.2021 вбачається, що надати копію листа №211/98 від 25.01.1999, на підставі якого було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , не уявляється можливим, у зв`язку з його відсутністю, оскільки термін зберігання вказаного документу сплив. Як вбачається з листа Апеляційного суду міста Києва №1610/1504-2/2021 від 15.04.2021 встановити зміст листа №211/98 від 25.01.1999, виданого Київським міським судом, а також надати його копію не вбачається можливим, у зв`язку з його відсутністю у матеріалах кримінальної справи №1-56/98 за обвинуваченням [PERSON] за ч.3 ст. 168 КК України (1960 року). Відповідно до листа Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) №38140 від 14.04.2021 перевіркою відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП), встановлено, що станом на 14.04.2021 виконавчих документів, де боржником є [PERSON] , на виконання відділу не надходило та на виконанні не перебуває, у зв`язку з чим обтяження не проводились. Листом Першої київської державної нотаріальної контори № 4780/01-16 від 17.05.2021 позивача повідомлено, що провести державну реєстрацію припинення обтяжень неможливо, оскільки не надано жодних документів, які б могли бути підставою для державної реєстрації припинення обтяжень. Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. Відповідно ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Ураховуючи наведене, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що наявність арешту на квартиру [ADDRESS] , перешкоджає позивачу реалізувати свої права спадкоємця щодо вказаного нерухомого майна. Беручи до уваги, що матеріалами справи не доведена необхідність у подальшому арешті вказаного нерухомого майна, позивач позбавлений можливості захистити свої права у інший спосіб, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] , зняти арешт з нерухомого майна (архівний запис), а саме: квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 1412054, зареєстрований 26.10.2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі листа №211/98 від 25.01.1999, виданого Київським міським судом, та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №1412054 від 26.10.2004.

Outcome: approved