Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

17 червня 2020 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про примусове виселення з квартири. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко В.В., їй належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Продавцем вказаної квартири був [PERSON] , який на момент продажу був зареєстрований у вказані квартирі. Відповідач обіцяв самостійного знятися з реєстрації місця проживання, однак цього не зробив, чим порушив права позивача, як власника квартири. Зазначені причини стали підставою для звернення позивача до суду із позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2020 у справі №206/4615/19 визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Необхідність примусового виселення відповідача із квартири, яка належить позивачу на праві приватної власності виникла, оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється звільнити займане приміщення та чинить перешкоди у вільному користуванні належним їй житлом. Просить виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] . 17 червня 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.25). 29 вересня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті (а.с.37). Від позивача на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, всі необхідні докази додано до позовної заяви, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Приймаючи до уваги позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Судом встановлено, що [PERSON] на підставі купівлі-продажу нерухомого майна від 25 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Камеко В.В., належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2020 визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-20). Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 109 ЖК України та 405 ЦК України передбачено, що виселення із жилих приміщень допускається з підстав, встановлених законом та в судовому порядку. Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.2 ст.76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Приписами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку,встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В матеріалах справи міститься конверт з рекомендованим повідомленням, який було направлено відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Згідно відмітки на поштовому конверті адресат [PERSON] за зазначеною адресою відсутній (а.с.31). Позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували факт того, що відповідач ухиляється від виконання заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2020 та продовжує проживати у спірній квартирі. Таким чином, оскільки позивачем належними, достатніми та допустимими доказами не доведено факту порушення відповідачем її прав, а отже й правомірності своїх вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог, слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed