Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

17 листопада 2017 року [PERSON], звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті його рідної матері - [PERSON], [INFO], яка настала [INFO] в с.Кримка, Джанкойського району, АР Крим. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що свідоцтвом про смерть від 23.05.2017 року, виданого Джанкойським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту відділу реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим підтверджується факт смерті матері - [PERSON] у с.Кримка, Джанкойського району Автономної Республіки Крим, однак листом від 29.11.2017 року органом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено заявнику у державній реєстрації смерті у зв'язку з тим, що документи, які підтверджують факт смерті, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Підтвердження факту смерті надає можливість реалізації заявником права на спадкування прав та обов'язків померлої особи. Заявник підтримав подану до суду заяву та просить суд задовольнити заявлені вимоги із підстав викладених у ній, розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи - Олевського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про те подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що свідоцтвом про смерть від 23.05.2017 року, виданого Джанкойським районним відділом реєстрації актів цивільного стану департаменті відділу реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, підтверджується факт смерті [PERSON], де зазначено, що остання померла [INFO] в с.Кримка, Джанкойського району, Республіка Крим (а.с.9,10). Померла [PERSON] була матір'ю заявника - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.8) З матеріалів справи також вбачається, що 29.11.2017 року Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Житомирській області відмовлено [PERSON], у державній реєстрації смерті матері - [PERSON], у зв'язку з тим, що документи, які підтверджують факт смерті, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин (п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5). Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільно-процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10.05.2001 року зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суду, просто не можуть ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Таким чином, судом приймається до уваги надане заявником [PERSON] свідоцтво про смерть матері - [PERSON], померлої [INFO] в с.Кримка, Джанкойського району, Автономної Республіка Крим, видане органом створеним на тимчасово окупованій території АР Крим у порядку не передбаченому законодавством України, оскільки вказаний документ підтверджує факт смерті особи в певний час на певній території та його неприйняття може зашкодити правам та законним інтересам заявника. За наведених обставин вимоги заявника суд вважає обґрунтованими, оскільки надані ним докази достовірно свідчать про смерть [PERSON] у певний час і за певних обставин. Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved