Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

17 лютого 2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Голівський В.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] в с. Вила Томашпільського району померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,02 га, що розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії ВН № 001068, виданого 28 серпня 2001 року Вилянською сільською радою Томашпільського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом. Коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.\~ В судове засідання представник позивача адвокат Голівський В.В. не з`явився, однак, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради, позов визнає й не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вила Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.21). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Як видно з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] позивач уклала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Як видно з довідки № 354 від 21 вересня 2020 року, виданої Вилянським старостинським округом селищної ради Томашпільського району після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,02 га, розташованої на території Вилянської сільської ради, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії ВН № 001068. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишилася її дочка [PERSON] (а.с. 11). З копії державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 001068 видно, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,02 гектарів розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с.9). Згідно довідки, виданої приватним нотаріусом № 2/02-14 від 22 січня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадщину (а.с. 12). Згідно повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори № 57/02 - 14 від 21 квітня 2021 року спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не відкривалась (а.с.51). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved