Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

18.11.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, зазначивши, що у них з відповідачем є спільний син [PERSON] , [INFO] . В даний час відповідач проживає окремо. Син знаходиться на її утриманні та враховуючи те, що [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, має скрутне фінансове становище. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2019 року до досягнення повноліття сином [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] та аліменти на її утримання в розмірі ј частки з усіх видів його доходів, щомісяця, до досягнення сином трирічного віку. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 11.12.2019 року постановлено відкрити провадження у вказаній справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 28.12.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в, якому він просив позовні вимоги позивачки задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2019 року до досягнення повноліття сином [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення сином трирічного віку, тобто до [INFO] , посилаючись на те, що він є аспірантом четвертого курсу заочної форми навчання на комерційних засадах Вінницького державного педагогічного університету ім. Михайла Коцюбинського, має заборгованість по кредитному картковому рахунку в розмірі 5587,72 грн., який він отримав в банку в період спільного проживання для потреб сім`ї проживає в квартирі, яку винаймає та сплачує кошти власнику, а вимоги позивачки є завищеними в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення сином трирічного віку, що може призвести до виникнення в нього скрутного матеріального становища. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. З копії свідоцтва про шлюб від 04 жовтня 2014 року вбачається, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстрований шлюб. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується його копією свідоцтва про народження. Згідно довідки Балтської міської ради Одеської області № 2552 від 11.11.2019 року вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] по [ADDRESS] . Як видно з копії довідки про суму сплаченого прибутку та утриманого податку, сума доходу [PERSON] за 2019 рік складає 220638, 86 грн. Станом на 26.12.2019 року у [PERSON] наявна заборгованість по кредитному картковому рахунку № [NUMBER] в сумі 5587,72 грн., кредитний договір № 010/0573/82/0091894 від 26.08.2016 року, що підтверджується копією довідки АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» від 26.12.2019 року № 333. З копій довідки від 24.12.2019 року № 20-2/10, додаткової угоди до договору про надання освітніх послуг від 02.09.2019 року та довідки про доходи від 24.12.2019 року № 153 вбачається, що [PERSON] є аспірантом четвертого курсу заочної форми навчання на комерційних засадах Вінницького державного педагогічного університету ім. Михайла Коцюбинського зі спеціальності 011 «Науки про освіту». Термін навчання з 01.09.2016 року до 31.08.2020 року. Стипендія не нараховується. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів; витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивачки в частині сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів та не погоджується з розміром заявленої вимоги позивачки щодо сплати аліментів на її утримання, а саме 1/4 частки з усіх видів його доходів, зазначивши, що він не може надавати матеріальну допомогу в такому розмірі. Втім, відповідач не відмовляється щомісячно сплачувати позивачці кошти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, але в розмірі 1/10 частки з усіх видів його доходів. Таким чином, суд не приймає до уваги твердження позивачки щодо можливості сплати відповідачем коштів на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку в розмірі ј частки з усіх видів його доходів щомісячно, оскільки її доводи не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами згідно з вимогами процесуального закону, тому її позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial