Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

17 серпня 1985 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Вознесенській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 33, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 436035 від 17.08.1985 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені з вересня 2017 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності, стягнути з відповідача половину сплаченого ним судового збору. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Після розірвання шлюбу просила присвоїти дошлюбне прізвище [PERSON]. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи визнання позову відповідачем та згоду обох сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд на підставі ст. 141 ЦПК України та врахлвуючи клопотання позивача стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача половину судових витрат. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved