Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

19.12.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.01.2014 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 26.01.2014 року. Проте, зобов'язання за договором відповідач виконав частково, повернувши 18.03.2016 року позивачу лише частину коштів в розмірі 5000,00 грн. Позивач просить суд, з врахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача в його користь заборгованість за позикою з врахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, пені та інфляційних втрат в розмірі - 57448,12 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Проте, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні підтримав уточненні позовні вимоги. Просив суд позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору позики укладеного 18.01.2014 року позичив у [PERSON] суму в розмірі 20000,00 грн., яку зобов'язувалась повернути до 26.01.2014 року (а.с. 15-17). Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. 18.03.2016 року відповідач повернув позивачу частину коштів в розмірі 5000,00 грн. Однак, суму боргу за договором позики в розмірі 15000,00 грн. до цього часу відповідач не повернув тобто, умови договору не виконав. Ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 19.12.2016 року сума боргу за договором позики становить 54233,33 грн., з них: проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України - 1636,44 грн., три відсотки річних - 19884,38 грн., сума інфляційних втрат - 17712,51 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Отже, з відповідача слід стягнути в користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі - 54233,33 грн., з них: проценти - 1636,44 грн., три відсотки річних - 19884,38 грн., сума інфляційних втрат - 17712,51 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача суму в розмірі - 575,48 грн. понесених витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved