Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

18.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду с позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, де зазначає, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 22.09.2010 року. Від шлюбу мають спільну дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. 14.04.2016 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області шлюб між сторонами був розірваний.Донька проживає з позивачем перебуває на її утриманні. З червня 2016 року відповідач ніяким чином турботу про доньку не виявляє, життям її не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої доньки до її повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до наданого до суду свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] її батьком є [PERSON]. (а.с.6) Дитина проживає з матір'ю. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Згідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 ст.182 СК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач, є батьком дитини, матеріальну допомогу не надає, позивач бажає одержувати аліменти на утримання доньки за рішенням суду. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача суд стягує на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, до її повноліття, але їх мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial