Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

18.10.2018 року представник позивача [PERSON] [PERSON] - звернувся до суду з позовом до АТ «Миколаївобленерго» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 323,42 грн. та 3614,06 грн., моральної шкоди в сумі 5000 грн. спричиненої незаконним відключенням від електропостачання. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначав, що позивач [PERSON] проживаючи за адресою: [INFO] перебувала у договірних відносинах з відповідачем з приводу постачання електричної енергії, у звязку з недопуском працівника відповідача до контрольного огляду засобу обліку для зняття показів електроенергії 19.07.2018 року була відключена від постачання електроенергії, яке було поновлено 06.08.2018 року. Посилаючись на те, що дій позивачем щодо ненадання доступу до розрахункового засобу обліку не вчинялося, незаконними діями відповідача було спричинено матеріальну шкоду, яка складається з понесених витрат на поновлення електропостачання 323,42 грн., вартості пошкоджених продуктів харчування в літній період, що зберігалися в холодильнику, сплачених коштів на користування інтернетом, яким не змогла скористатися, а також моральну шкоду в сумі 5000 грн. завдану внаслідок порушення прав позивача, представник позивача просив позов задовольнити. Моральну шкоду в сумі 5000 грн., що підлягає стягненню з відповідача, позивач обґрунтовує перенесеними душевними (моральними) стражданнями, яких зазнала у звязку з неправомірними діями відповідача на фоні наявних захворювань, проживання тривалий час в будинку, де відсутнє постачання електроенергії порушило її права та призвело до моральних страждань В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надали заперечення на відзив на позовну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що з 19 липня 2018\~року по 06 серпня 2018 року позивач [PERSON] проживала за адресою: [INFO] без постачання електроенергії до цього будинку. Після надання нею 25.07.2018 року доступу до розрахункового засобу обліку, постачання електроенергії було поновлено і позивачем 21.08.2018 року укладений договір на користування електричною енергієї № 315074 зі строком дії до 01.12.2018 року. Відносини з приводу постачання фізичних осіб електричною енергією регулюються ст. 714 ЦК України, у період спірних правовідносин діяли Правила користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року № 1357 (до 11.06.2018 року) та Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (набули чинності з 11.06.2018 року), які містять норми, що регулюють механізм відключення від енергопостачання споживача з підстави відмови в доступі до засобу обліку електроенергії. Необхідною умовою для відключення електропостачання за цією підставою є отримання споживачем акту про недопуск. \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи слідує, що акт про недопуск від 08.06.2018 року підписаний трьома представниками відповідача був направлений позивачу поштовим звязком рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але причиною невручення стало повернення за закінченням терміну зберігання з довідкою форми 20, що відповідач вважає належним повідомленням та виконанням вимог діючих нормативних актів, але суд з вказаною позицією не погоджується з урахуванням наступного. \~ \~ \~ \~Загальний зміст поняття повідомлення передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного відключення позивача від електропостачання житлового будинку є незаконним. \~ \~ \~ \~У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до п.10 Розділу «Права та обовязки енергопостачальника» Правил користування електричною енергією для населення енергопостачальник зобовязаний забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензії та договорами на користування електричною енергією. \~ \~ \~ \~Статтею 611 ЦК України визначено, що одним із правових наслідків порушення зобовязання, встановленого договором або законом є відшкодування збитків та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~До суми матеріальних збитків, що підлягають стягненню з відповідача слід віднести витрати, які позивач [PERSON] понесла у звязку з відключенням електроенергії і які підтверджені матеріалами справи (а.с. 16-17) 323,42 грн. затрати на повторне підключення до споживання електричної енергії та 53,47 грн. сплачених (а.с. 19) позивачем за користування Інтернетом від Укртелеком ТП (Двійка+) (94,35 грн. щомісячний платіж) за неможливість користування вказаною послугою протягом 17 днів, а всього 376,89 грн. \~ \~ \~ \~До складу збитків спричинених відповідачем не підлягають включенню (а.с. 18): - вартість продуктів, що зберігалися в холодильнику за місцем проживання в сумі 874,9 грн. через те, що їх найменування, кількість визначена позивачем самостійно без участі представників енергопостачальної організації; - витрати на придбання ліків в сумі 2539,16 грн. через не підтвердження причинного звязку необхідності їх придбання через незаконні дії відповідача, оскільки позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи через загальні захворювання; - витрати повязані із виготовленням ксерокопій документів, придбання конвертів в сумі 219 грн. у звязку зі зверненням до інших органів, суду за поновленням порушеного права; - витрати повязані з придбанням свічок у кількості 100 штук на загальну суму 200 грн. через не підтвердження належними доказами (чеки, квитанції, накладні); Суд виходить з того, що до спірних правовідносин норми статті 1167 ЦК України та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосуванню не підлягають. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Правила статті 1167 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди на спірні відносини не поширюються, оскільки регулюють позадоговірні (деліктні) відносини. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до будинку позивача споживача цієї енергії. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» (набув чинності 11.06.2017 року) та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26\~липня 1999 року № 1357 та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року. Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобовязання з постачання електричної енергії. Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом. У відповідності до п. 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial