Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

19.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2011 року по цивільній справі № 2-750/11, відповідно до якого з [PERSON] на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі твердої грошової суми в розмірі 70 гривень на кожну дитину, посилаючись на те, що визначений рішенням суду розмір аліментів, що стягується з відповідача згідно рішення суду, не вистачає для утримання дітей, оскільки значно збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та підвищено ціни на основні продукти харчування. У звязку з чим позивачка просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі твердою грошовою сумою 800 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 21.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії виконавчого листа Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2011 року з [PERSON] щомісячно стягуються на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 70 грн. на кожну дитину, починаючи з 17.11.2011 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.4). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах боржника [PERSON] перед [PERSON], наданого відділом ДВС Покровського РУЮ у Дніпропетровській області виконавчому листу № 2-750 від 19.12.2011 року, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області, загальна сума заборгованості станом на 30.06.2018 рік становить 5594,00 гривень (а.с. 5-6). Відповідно до копії свідоцтва, [PERSON] та [PERSON], є батьками [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 04.09.2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 98, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 358743, виданого 15.11.2011 року (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва, [PERSON] та [PERSON], є батьками [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 16.03.2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 35, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 252980 виданого 09.04.2004 року (а.с.8). У звязку із змінами, внесеними до Сімейного кодексу України, визначений рішенням суду розмір аліментів на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Положеннями ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обовязку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме з 70 гривень на кожну дитину, на стягнення аліментів твердою грошовою сумою в розмірі 800 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved