Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

18 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Чернігівобленерго», в якому, просила визнати неправомірною відмову відповідача в задоволенні датованих 12 листопада та 23 грудня 2015 року заяв позивача про приєднання електроустановки певної потужності та зобов»язати у відповідності до положень п.п.2.1.2., 2.1.2 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж задовольнити заяву позивача від 23 грудня 2015 року і надати підписаний договір про приєднання, з визначенням у ньому розміру плати за приєднання, невід»ємною частиною якого є технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок відповідно до додатка 4 до цих Правил. У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні. Представники відповідача подали до суду письмові заперечення та просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 12.11.2015 [PERSON] звернулася до Чернігівських міських електромереж ПАТ «Чернігівобленерго» з письмовою заявою про приєднання електроустановки певної потужності та заключити договір користування електричною енергією (а.с. 9). До поданої заяви надала копію витягу із рішення від 20.05.2013 року №147 «Про присвоєння та зміну поштових адрес об»єктами нерухомого майна, заяву про приєднання (типова форма з дотиками), ситуаційний план, викопіювання з топографо-геодезичного плану в масштабі 1:2000; 1:500, державного акту на право власності на земельну ділянку , паспорту та коду (а.с. 10-15). 18.11.2015 року директором Чернігівських МЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» Кузнецовим О.В. була надана відповідь на заяву [PERSON] від 12.11.2015 року про повернення заяви про приєднання з додатками без розгляду, оскільки необхідно надати копію документа, який підтверджує право власності чи користування цим об»єктом, або за відсутності об»єкта, право власності чи користування земельною ділянкою ( а.с. 16). 23.12.2015 року [PERSON] повторно звернулася до Чернігівських міських електромереж ПАТ «Чернігівобленерго» з письмовою заявою про приєднання електроустановки певної потужності, зазначивши, що ніяких будівель не має. (а.с. 17). До заяви від 23.12.2015 року надала копії витягу із рішення від 20.05.2013 року №147 «Про присвоєння та зміну поштових адрес об»єктами нерухомого майна», заяву про приєднання (типова форма) з додатками, ситуаційний план, проект землеустрою, викопіювання з топографо-геодезичного плану в масштабі 1:2000; 1:500, державний акт на право власності на земельну ділянку, паспорт та код. 25.12.2015 року директором Чернігівських МЕМ ПАТ «Чернігівобленерго» Кузнецовим О.В. була надана відповідь на заяву [PERSON] від 23.12.2015 року з посиланням та ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, оскільки листом від 18.11.2015 року була надані детальні роз»яснення щодо питання, порушеного повторно в заяві від 23.12.2015 року. 24.01.2016 року ПАТ «Чернігівобленерго» було направлено запити на інформацію до начальника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області, начальнику управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради, начальнику управління архітектури та містобудування з приводу отримання додаткової інформації щодо дозвільних документів на виконання будівельних робіт, надання у власність чи користування земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], існування поштових адрес та за якими об»єктами будівництв вони закріплені. Разом з тим, для вирішення заяв [PERSON] від 12.11.2015 року та від 23.12.2015 року ПАТ «Чернігівобленерго» вирішення даного питання передало до Комісії інформаційно-консультаційного центру. Заяви [PERSON] були розглянуті за засіданні комісії ІКЦ ПАТ «Чернігівобленерго» 29.01.2016 року, про що складено протокол №10. Комісією було вирішено ПАТ «Чернігівобленерго» звернутись до центрального апарату НКРЕКП та надати всі матеріали, які були розглянуті під час проведення даного засідання комісії ІКЦ, з метою отримання роз»ясень стосовно подальших дій енергопостачальника в ситуації, що склалась та 03.02.2016 року був направлений лист щодо надання роз»ясень. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів та механізм їх захисту врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів»№ 1023-XII від 12 травня 1991 року, в редакції Закону N 3161-IV від 1 грудня 2005 року. Відносини між сторонами у справі також регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про електроенергетику», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (далі - Правила № 1357), Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 17.01.2013 № 32. Згідно ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положеннями ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачеві надано право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 1 частини 2 цієї ж статті встановлений обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. При цьому згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець також зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. За змістом ст. ст. 24, 26 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику (споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладанні договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією) за умови, що нова електроустановка замовника приєднана або потужність для діючої електроустановки споживача збільшена в установленому законодавством порядку. Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Так само і пунктом 3 Правил № 1357 передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. Згідно ж п. 7 Правил № 1357 для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання. Аналіз вищевказаних правових норм дає підстави для висновку, що надання житлово-комунальних послуг, до складу яких відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» входить і електропостачання, здійснюється на підставі договору, зокрема, про постачання електроенергії, обов'язок по укладенню якого покладається як на споживача, так і на енергопостачальника. Як встановлено в ході судового розгляду та знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, [PERSON], звернувшись з письмовою заявою від 12.11.2015 року та 23.12.2015 року щодо приєднання електроустановки, укладення договору про користування електричною енергією, відкриття особового рахунку у встановлений чинним законодавством обов'язок споживача виконала. Однак ПАТ «Чернігівобленерго» як виконавець послуги з енергопостачання безпідставно уникає виконання свого обов'язку з укладення з позивачем такого договору. Доводи відповідача про те, що звернення [PERSON] про укладення з нею договору за адресою: [ADDRESS], унеможливлює укладення такого договору, оскільки позивач не є власником даної земельної ділянки та надала державний акт на земельну ділянку по [ADDRESS], де також власником земельної ділянки за вказаною адресою є [PERSON], не ґрунтуються на чинному законодавстві України. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий [NUMBER]. Пунктом 1.6 рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20.05.2013 року №147 присвоєно поштові адреси власній земельній ділянці ( кадастровий [NUMBER]) загальною площею 0,1000 га, [PERSON] по [ADDRESS] (будівельна адреса) - [ADDRESS]. У судовому засіданні представники відповідача не заперечували факту подання позивачем усіх необхідних для укладення договору документів, а наявність двох різних державних актів на право власності на земельні ділянки у [PERSON] та [PERSON] з різними конфігураціями земельних ділянок, копії яких були наявні у відповідача, спростовують твердження відповідача проте, що це одна й таж сама земельна ділянка. Пунктом 1.2 Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 17.01.2013 № 32 (далі - Правила № 32) визначено, що договір про приєднання до електричних мереж - письмова домовленість сторін, що є документом встановленої форми, який визначає зміст та регулює правовідносини між сторонами щодо приєднання електроустановок замовника до електричних мереж власника електромереж (далі - договір про приєднання). Приєднання електроустановки - надання електропередавальною організацією послуги замовнику зі створення технічної можливості для передачі (прийняття) у місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж електропередавальної організації (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності. Згідно п. 1.3 Правил № 32 електропередавальна організація не має права відмовити в приєднанні до її мереж електроустановки замовника за умови дотримання ним вимог цих Правил. Пунктом 2.1.1 Правил № 32, подання замовником до електропередавальної організації заяви про приєднання електроустановок певної потужності відповідно до додатка 2 до цих Правил, необхідних документів та оплату замовником електропередавальній організації вартості приєднання відповідно до умов договору про приєднання. У разі відсутності повного комплекту документів, що додаються до заяви про приєднання електроустановки певної потужності, електропередавальна організація протягом трьох робочих днів від дня отримання заяви повідомляє про це замовнику та повертає заяву про приєднання з додатками без розгляду. Пунктом 2.1.2. визначено, що електропередавальна організація безоплатно протягом п»яти робочих днів від дня подання зазначеної заяви надає замовнику підписаний договір про приєднання, з визначенням у ньому розміру плати за приєднання, невід»ємною частиною якого, є технічні умови стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок відповідно до додатка 4 до цих Правил. У відповідності до пункту 2.1.4. цих Правил енергопостачальна організація надає замовнику підписаний договір про користування електричною енергією або договір про постачання електричної енергії не пізніше п»яти днів після введення в експлуатацію електроустановок зовнішнього електрозабезпечення. Таким чином, з огляду на викладені обставини та досліджені докази, суд доходить висновку про неправомірність відмови Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» в розгляді заяв [PERSON] про приєднання електроустановки певної потужності від 12 листопада 2015 року та від 23 грудня 2015 року, у зв'язку з чим на ПАТ «Чернігівобленерго» слід покласти обов'язок надати [PERSON] підписаний договір про приєднання електроустановки певної потужності за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, вимоги позивача про зобов»язання задовольнити заяву позивача від 23 грудня 2015 року не підлягають задоволенню, оскільки у вказаній заяві позивач ставила вимоги про заключення договору, надання технічних умов, заключення договору на оплату постачання (користування) електричної енергії, відкриття особового рахунку, що в свою чергу є послідовним у відповідності до вимог Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 17.01.2013 № 32, оскільки вони є передчасними. Враховуючи приписи ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial