Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

18 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 04 березня 2006 року виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області між ним і відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 04, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року між ними був розірваний. Під час перебування в шлюбі вони проживали та були зареєстрованими в житловому будинку, що належав [PERSON] (його матері), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зазначив, що після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] він успадкував зазначений житловий будинок на підставі договору про поділ спадкового майна серії ВВО № 104172, посвідченого 28 жовтня 2004 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. за реєстровим № 2-3107, відповідно до якого йому належить житловий будинок [ADDRESS] . Його колишня дружина - відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але з липня 2017 року в житловому приміщенні фактично не проживає без поважних причин, ним не користується, її речі в приміщенні відсутні, добровільно з реєстрації за вказаною адресою остання не знялася. [PERSON] звертає увагу на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його права, як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17 березня 2020 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 16 вересня 2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,причин неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи у її відсутність, зокрема клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Представник третьої особи Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 березня 2006 року виконавчим комітетом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 04, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] . У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року шлюб між сторонами був розірваний. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору про поділ спадкового майна серії ВВО № 104172, посвідченого 28 жовтня 2004 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. за реєстровим № 2-3107, належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13207854 від 14 січня 2007 року. Зазначений житловий будинок позивач [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Встановлено, що в спірному житловому будинку зареєстрована колишня дружина позивача [PERSON] - відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року за вих. № 50 про реєстрацію місця проживання особи,зокрема довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання особи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 04 лютого 2020 року за вх. № 990/2. Таким чином, відповідач [PERSON] є колишнім членом сім`ї позивача [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстрована, але з липня 2017 року не проживає, житловим приміщенням не користується, її речі в будинку відсутні, що підтверджується актом встановлення факту не проживання та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного в.о. старостою Голубівського старостинського округу Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Нездійминогою О.М. від 01.09.2020 р. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до вимог статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України, вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням,в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved