Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

19.04.2016 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] Позивач звернулась до нотаріального органу для отримання свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємець за законом, проте їй було відмовленно, так як не було подано документів щодо прийняття/відмови від спадщини [PERSON], який є спадкоємцем за законом та має право на отримання частки майна. Від чого залежить частка спадщини позивача. Вказані обставини, спонукали позивача звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилась, але повідомила заявою суд про неможливість з'явитись в судове засідання, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, просив розгляд даної справи провести за його відсутності, про що до суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке: Беззаперечно встановлено, що померла [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.7), яка була власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] про що свідчить технічний паспорт на квартиру (а.с.10). Після смерті спадкодавця сторони являються спадкоємцями за законом, позивач має намір успадкувати майно померлої. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з не поданими документами щодо прийняття/відмови від спадщини [PERSON], який є спадкоємцем за законом та має право на отримання частки майна, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с. 9). Дані правовідносини регулюються: Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Зважаючи на вище викладене та з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за позивачем право приватної власності на зазначене майно.

Outcome: approved