Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

18.11.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.10.2006 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Другим відділом реєстрації цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис №564, Серії І-ЖД № 039952. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 6108, Серії І-ЖД № 358422. З січня 2016 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, родину та обовязки як батька. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання, крім того відповідач морально вчиняє тиск на неї, маючи дружину та дитину, він відкрито спілкується з іншими жінками. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх дитини та у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в родині, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Родина фактично розпалась, у звязку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх розлучення. Майнових спорів між ними немає. Шлюб вони розривають вперше. Дитина після розірвання шлюбу за їх попередньою домовленістю залишиться проживати за постійним її місцем проживання, [INFO]. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але в позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву (вхід. №50682 від 30.11.2016 року), в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить суд справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 21.10.2006 року у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що зроблено актовий запис № 564. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 358422, який проживає разом з [PERSON] Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є різні погляди на сімейне життя. На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~\~судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved