Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

19 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій зазначає, що [INFO] померла [PERSON]. За життя вона мала на праві власності будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину від 25 вересня 1979 року. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, яким заповіла заявнику належний їй будинок [ADDRESS]. Заявник зазначає, що на день смерті він постійно мешкав з [PERSON] за однією адресою. Однак не може оформити свої спадкові права та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в свідоцтві про смерть ім`я спадкодавця вказане як «[PERSON]», в той час як в свідоцтві про право на спадщину від 25 вересня 1979 року значиться «[PERSON]», а в заповіті від 02 лютого 1994 року «[PERSON]». Заявник вважає, що ці помилки виникли при перекладі імені померлої з російської мови на українську при видачі паспорта громадянки України. Внести виправлення в свідоцтво про право на спадщину від 25 вересня 1979 року та заповіт від 02 лютого 1994 року в даний час неможливо, оскільки [PERSON] померла, а тому спадкоємець вимушений звертатись до суду з даною заявою, оскільки в інший спосіб захистити свої права не має можливості. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав, посилаючись на доводи викладені в заяві. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Шосткинської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив суд розглядати справу без його участі, при розгляді заяви покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких підстав. Судом встановлено на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 вересня 1979 року, що [PERSON] отримала у власність житловий будинок [ADDRESS]. Прізвище, ім`я та по-батькові спадкоємиці у вказаному свідоцтві про право на спадщину вказані як «[PERSON]» (на російській мові - мовою оригіналу) /а.с.6/. Відповідно до заповіту від 02 лютого 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Шосткинської районної державної нотаріальної контори Бутко І.Е., на випадок своєї смерті «[PERSON], яка мешкає за адресою [ADDRESS]», заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] своєму племіннику [PERSON] /а.с. 7/. Однак, у свідоцтві про смерть, виданому Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, прізвище ім`я та по-батькові померлої зазначені як «[PERSON]», [INFO] /а.с.8/. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], народилась [INFO] в м. Шостка Сумської області та за життя була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], при цьому, на другій сторінці копії паспорта, прізвище, ім`я та по-батькові його власника в перекладі на російську мову зазначено як «[PERSON]» (мовою оригіналу) /а.с.9/. Отже, в досліджених документах повністю збігаються особисті дані спадкодавця: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, крім імені в свідоцтві про право на спадщину та заповіті. Такі розбіжності при написані імені створюють заявнику перешкоди у прийнятті ним спадщини, яка відкрилася після смерті його тітки. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про установлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За змістом п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.01.1995 року в порядку окремого провадження суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Приведений аналіз вищевказаних документів дозволяє суду дійти висновку про те, що свідоцтво про право на спадщину від 25.09.2017 та заповіт від 02.02.1994, зареєстрований в реєстрі за №132, за життя належали [PERSON], а розбіжності в написанні імені останньої виникли в результаті його перекладу з російської мови на українську. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що їм відомо, що за життя [PERSON] проживала в будинку [ADDRESS], разом зі своїм племінником [PERSON]. Вказаний будинок вона отримала в спадок від свого батька, а на випадок своєї смерті заповідала його своєму племіннику. Зважаючи на вказане, а також враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення своїх спадкових прав, за відсутності іншого позасудового порядку вирішення данного питання, у суду наявні всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved