Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

18 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 липня 2014 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований Татарбунарським районним відділом ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Актовий запис зроблено за №52. Від подружнього життя сторони мають одного сина: [PERSON], 04 лютого 2015 року. Позивач вказує, що 05 жовтня 2016 року його з відповідачкою сімя розпалася остаточно, між ними зникло почуття кохання, поваги, розуміння один одного. Постійно виникали сварки на побутовому ґрунті. Відповідачка звинувачує відповідача у тому, що він погано матеріально забезпечує сімю. На теперішній час сторони у справі проживають окремо, позивач зазначає, що їх шлюб наразі носить тільки характер тягаря між ними. Сімейні відносини сторони не підтримують, їх сімя розпалася остаточно і поновити її неможливо. Спору з приводу місця проживання дитини у сторін немає. За виниклих обставин позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявився. Представник позивача адвокат [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, повністю підтримуючи вимоги позовної заяви. Проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.19). Відповідачка, [PERSON], у судове засідання двічі не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час судового засідання. Заяв до суду про причини неявки не надходило. Належне повідомлення відповідачки міститься на а.с.а.с.16,17. У звязку з цим, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД №265094 від 11 жовтня 2016 року (а.с.5), видно, що 01 липня 2014 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис за №52. Прізвище дружини після укладення шлюбу не змінювалось. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2014 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис зроблено за №52. Від подружнього життя сторони мають одного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачкою не склалося, сторони по справі мешкають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного бюджету не мають. Спільна дитина проживає з відповідачкою. Спорів про місце проживання дитини та про спільне майно у сторін не виникало. Позивач у збереженні шлюбу сенсу не бачить. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами наразі носить тільки формальний характер, відносини між сторонами зіпсувалися, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved