Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

18 жовтня 2021 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» (далі - АТ «МЕГАБАНК») до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 травня 2019 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладенокредитний договір № 71-101-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами), за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 58411,21 грн на строк до 19 травня 2023 року з процентною ставкою за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості, в розмірі 10% річних. Кредитним договором було передбачено здійснення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом щомісячними ануїтетними платежами у сумі 3064,78 грн. Підписанням кредитного договору [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Правилами, розміщеними на офіційному сайті банку www.megabank.ua та/або у відділеннях банку, а також з умовами договору. Відповідач зобов`язалася сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. З 01.10.2019 відповідач порушує умови та строки здійснення платежів за кредитним договором. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору з 30.01.2020 відповідачу було встановлено процентну ставку в розмірі 0,1% річних. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 21.09.2021 виникла заборгованість у сумі 74440,90 грн. Посилаючись на викладене, АТ «МЕГАБАНК» просило суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитним договором № 71-101-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 22 травня 2019 року. Ухвалою від 26.10.2021 позовну заяву АТ «МЕГАБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до провадження, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Подав клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до укладеного 21 травня 2019 року між АТ «МЕГАБАНК» і [PERSON] кредитного договору № 71-101-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) відповідач отримала кредитні кошти на споживчі цілі в сумі 58411,21 грн на строк з 22 травня 2019 року до 19 травня 2023 року (п. 2.2 договору) з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості, в розмірі 10% річних, розміром щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, в сумі 3064,78 грн, процентною ставкою за користування кредитом понад строк, вказаний у п. 2.2 договору, - 0,1% річних (а.с. 19, 20). Згідно п. 1.1, 3.2.3 кредитного договору, [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками, своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Відповідно до п. 3.2.4 кредитного договору відповідач зобов`язався у день підписання договору і не менше ніж на строк його дії застрахувати своє життя на користь кредитодавця. Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю штраф у таких випадках: за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди - у розмірі 10 процентів від несвоєчасно сплаченої суми; за невиконання п. 3.2.1 договору - в розмірі 45 процентів від суми кредиту; за використання кредиту не за цільовим призначенням - у розмірі 25 процентів від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням; за невиконання будь-яких інших прийнятих на себе зобов`язань за договором - у розмірі 10 процентів від суми отриманого кредиту. Згідно п. 6.3 кредитного договору, у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. За змістом п. 6.4 кредитного договору сукупна сума неустойки (штрафу, пені), нарахована за порушення зобов`язань позичальника за цим договором не може перевищувати половини суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором. Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 71-101-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 22.05.2019 станом на 21 вересня 2021 року становить 74440,90 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 48155,86 грн; штраф в сумі 26285,04 грн (а.с. 31). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного між ними кредитного договору № 71-101-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) від 22.05.2019. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та штрафу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання та порушила умови договору, укладеного 22.05.2019 між нею і АТ «МЕГАБАНК», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором, яка виникла станом на 21.09.2021, в сумі 74440,90 грн. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 270,00 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved