overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

19 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від спільного подружнього життя у сторін є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча фізично здоровий, має мінливі доходи. Позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача в судовому засіданні подала заяву про зміну розміру позовних вимог та просила суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). Відповідач в судовому засіданні позов, з урахуванням зміни розміру позовних вимог, визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.03.2015 року розірвано. Від шлюбу у сторін є діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем, що підтверджується довідкою квартального комітету №6 «Карпівський» від 16.03.2015 за №93. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходяться малолітні діти та яка на даний час не працює, матеріальне становище відповідача, який працює на посаді укладальника-пакувальника ФОП [PERSON], фізично здоровий, інших утриманців не має, позов визнав та вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

19 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 01 березня 2009 року в відділі державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського МУЮ. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, не дбає про матеріальне становище сім'ї. На ґрунті цього виникали сварки, скандали, під час яких відповідач проявляв до неї неповагу, висловлювався нецензурною лайкою, що відбувалося в присутності дітей та негативно впливало на них. З вересня 2014 року сторони не підтримують шлюбних стосунків, ведуть окремо свої господарства, не мають спільного бюджету. Вважає, що спільне проживання та примирення і збереження сім?ї є неможливим. Оскільки сторони мають неповнолітніх дітей, і не можуть розірвати шлюб через міськвідділ РАЦС, тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати та змінити її прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне - [PERSON], і стягнути судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу та стягнення судових витрат по справі. В судовому засіданні встановлено, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, які тривалий час не живуть однією сім'єю, не підтримують подружніх взаємин, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд позов задовольняє. До задоволення також відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 400 грн. понесених витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с.11-14), 243,60 грн. сплаченого судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

19 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову посилається на те, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Шлюб розірвано. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає, а тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. щомісячно та до її повноліття. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згідно телефонограми відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання доньки щомісячно в розмірі 100 грн. Суд, заслухаши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Шлюб розірвано. У сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивача. Відповідач офіційно ніде не працює. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.11.2012 року. Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що аліменти слід визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 100 гривень на дитину щомісячно. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

19 березня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернувся [PERSON] із заявою про визнання [PERSON] недієздатним, та призначення над ним опікунства. Свою заяву [PERSON] мотивує тим, що [PERSON], [INFO], є його дідом. [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку лікаря-психіатра з діагнозом - Деменція. Внаслідок хвороби він не може самостійно приймати рішення, порушені навики самообслуговування, постійно потребує його догляду та уваги. Віддавати діда до спеціального закладу для психічно хворих заявник не бажає, вважає що сам може надати хворому необхідний догляд. В судове засідання заявник не з'явився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 20). В судове засідання представник заінтересованої особи Виконкому Іллічівської міської ради, не з'явився, про слухання справи сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 21) Згідно виписки з медичної амбулаторної картки хворого [PERSON], страждає мультінфарктною деменцією з сенсомоторною афазією, внаслідок декількох інсультів, втратою здатності до самообслуговування. [PERSON], потребує в оформленні над ним опіки (а.с. 4). Відповідно до акту умов проживання [PERSON] - [PERSON] проживає в [ADDRESS] зі своїм онуком, умови проживання задовільні, онук піклується про свого діда (а.с.16) Згідно ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. При таких обставинах вимоги [PERSON] є обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

19 березня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 23 вересня 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач пішов із сім'ї, проживає окремо, дитина проживає разом з нею. [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення до суду; допустити рішення до негайного виконання у частині стягнення аліментів за один місяць. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 23 вересня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою № 1937 від 19.03.2015 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

19 березня 2015 року до суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення юридичного факту, вказуючи, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], з яким вона перебувала в шлюбі, зареєстрованому 10.12.1950р. виконкомом Ширмівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 15. Проте, під час внесення запису у свідоцтві про одруження була допущена помилка, а саме запис її імені та по батькові був внесений як, [PERSON], тоді як необхідно було внести правильний запис [PERSON], що перешкоджає їй оформити пенсію після смерті чоловіка. Представник заявниці в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (про що свідчить розписка (а.с.16) представник заінтересованої особи не з`явився до суду, не повідомив про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] дійсно перебувала у шлюбі із [PERSON], який помер [INFO], тому зазначений факт необхідно встановити на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

19 березня 2015 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з позовною заявою в якій просив укладений ним шлюб з [PERSON] розірвати. В позові зазначив, що 03 травня 1987 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів. З лютого 2010 року вони перестали проживати разом, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, вважав неможливим спільне проживання з відповідачкою та збереження шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав просила його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначив, що між ним та відповідачкою частко виникали сварки, скандали, причиною яких було різність характерів. З лютого 2010 року вони перестали проживати разом, вести спільне господарство, мати спільний бюджет. З того часу вони не спілкуються, та будь-яких стосунків не підтримують. Від шлюбу є спільна дитина, яка на даний час досягла повноліття. Категорично заперечував проти надання часу для примирення, вважав, що воно є не можливим. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. За таких обставин, а також зважаючи на те, що від відповідача не надійшло заяви про перенесення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, а також того, що позивач не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача та прийняття заочного рішення, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

19 березня 2015 року заявник звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, державного акту на право приватної власності на землю - [PERSON], яка померла [INFO]. Заявник у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримав, заяву просив задовольнити, справу розглянути без його участі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, у відповідності до якої проти задоволення заяви не заперечує, просить суд розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [INFO] померла мати заявника - [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина за заповітом у вигляді земельної ділянки площею 6,57 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та знаходиться на території Ганівської сільської ради Тарутинського району Одеської області. 30 липня 2009 року державний нотаріус Тарутинської державної нотаріальної контори видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на вказане вище майно. Свідоцтво про право на спадщину та державний акт на право приватної власності на землю заявник не зареєстрував. У державному акті на право приватної власності на землю не вірно вказано по-батькові померлої [PERSON] як «[PERSON]», у той час як у свідоцтві про смерть вірно зазначено «[PERSON]», через що [PERSON] має складнощі у реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце та час народження якого, вказані в документі, не співпадають з прізвищем, ім'ям, по-батькові, місцем та часом народження цієї особи, які вказані у свідоцтві про народження чи паспорті. Факт належності заявнику вказаного державного акту на земельну ділянку підтверджується: державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.07.2009 року, поясненнями співмешканців померлої [PERSON], засвідчені підписом та гербовою печаткою секретаря Ганнівської сільської ради, наявними у матеріалах справи. Таким чином, суд вважає доведеним юридичний факт, який заявник просить суд встановити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

19 березня 2015 року заявниця звернулась до суду з наведеною заявою. В своїй заяві вона вказала, що вона звернулася до районного Управління Пенсійного Фонду України в з приводу призначення їй надбавки до пенсії як члену родини загиблого учасника війни. При вивченні її документів виявилось, що в її посвідченні члена сім'ї загиблого ветерана війни, яке заповнено російською мовою, невірно вказано по- батькові - [PERSON] замість правильного - [PERSON]. Разом з тим, в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 12 серпня 1950 року, яке заповнено російською мовою, не вірно вказано ім'я її чоловіка - [PERSON], замість [PERSON], а також не вірно вказано по- батькові - замість [PERSON] записано [PERSON]. Крім того не вірно вказаний її рік народження 1932 замість правильного - 1930. Так як, факт належності їй свідоцтва про шлюб встановити в окремому провадженні неможливо (так як відповідно до ч.3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають) та, оскільки її чоловік помер, вона просить встановити факт перебування її у шлюбі з період з 12 серпня 1950 року до дня смерті чоловіка - [INFO] Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву слухати справу в його відсутність та про те, що проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 10). Факт належності їй посвідчення члена сім'ї загиблого Серії [NUMBER] від 25 листопада 1998 року, що видано на ім'я «[PERSON] та факт перебування її у шлюбі підтверджується копіями: паспорта та свідоцтвом про народження заявниці, посвідченням члена сім'ї загиблого (ветерана війни), свідоцтвом про шлюб, та показаннями свідка [PERSON], допитаної в судовому засіданні. Встановлення даного факту необхідно заявниці для оформлення пенсії і тому має для неї юридичне значення. На підставі викладеного заява підлягає задоволенню повністю згідно ч.2 п 5 ст. 234,ст. 235, 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

19 березня 2015 року ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20.07.2010 року в сумі - 23257 гривень 34 копійки. 03 квітня 2015 року ухвалою суду було повернуто позовну заяву позивачу у звязку з непідсудністю справи даному суду. Згідно ч.3 п.4, ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду, про що суддя постановляє ухвалу. 07.07.2015 року від представника позивача надійшла заява про повернення судового збору. Згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Як вбачається з наданого оригіналу платіжного дорученя № PROM7ВМ46R від 07.03.2015 року, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Суддею перевірено факт зарахування коштів на рахунок. Враховуючи, що позовна заява ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» повернута, сплачений судовий збір підлягає поверненню позивачу. Частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Згідно ч.2 ст. 45 Бюджетного Кодексу України Державна казначейська служба України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

19 березня 2015 року позивач, [PERSON], звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення грошових коштів за договором позики. Посилався на те, що 30 грудня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] укладений договір позики грошових коштів. За умовами договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 36 000 грн., терміном до 30 грудня 2014 року. Відповідач [PERSON] повернув йому 6 000 грн. Після 30.12.2014 року він неодноразово в усній формі звертався до відповідача з вимогою виконати його взяті на себе зобов'язання та повернути грошові кошти в сумі 30 000 грн., але відповідач зобов'язання не виконує. Просив, стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором позики в сумі 30 000 грн., 300 грн. сплаченого судового збору. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача [PERSON] понесені витрати на оголошення в засобах масової інформації в розмірі 120 грн. та розглядати справу в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи , через засоби масової інформації, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання позивача про заочний розгляд справи, суд ухвалив, розгляди справу у відсутність відповідача, що не з'явився, у порядку заочного провадження. Судом встановлено, що 30 грудня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір позики грошових коштів. За умовами договору [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 36 000 грн., терміном до 30 грудня 2014 року. Відповідач [PERSON] повернув 6 000 грн. До часу розгляду справи у суді відповідач не повернув грошові кошти в сумі 30 000 грн., отже борг підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати, що понесені позивачем при пред'явленні позову у розмірі 300 грн. судового збору та 120 грн. за публікацію оголошення в засобах масової інформації про виклик відповідача до суду.

Outcome: approved