Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

18.12.2013 року позивачі звернулися до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до відповідача про стягнення з останнього на свою користь : на користь [PERSON] 20 755,24 грн. у відшкодування заподіяної майнової шкоди, 10 000,00 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди, 900,00 грн. понесених витрат по сплаті за проведення автотоварознавчого дослідження, 316,55 грн. понесених витрат, пов'язаних з оплатою судового збору; на користь [PERSON] 2555,83 грн. у відшкодування понесених витрат, пов'язаних із придбанням ліків, 15 000 грн. у відшкодування заподіяної їй особисто моральної шкоди, 20 000,00 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди неповнолітньому сину [PERSON], 20 000, 00 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди неповнолітньому сину [PERSON], 575,56 грн. понесених витрат, пов'язаних з оплатою судового збору. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі вказали, що 30.04.2013 року близько 13 год. відповідач, керуючи автомобілем марки BMW-525TDS, номерний знак [NUMBER], рухаючись в напрямку м. Києва по правій смузі 230 км автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Наталівка Новоград-Волинського району, в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху не вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого передньою частиною свого транспортного засобу скоїв зіткнення із задньою частиною автомобіля ЗАЗ-110307, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], який рухався у попутному напрямку. Внаслідок даної ДТП позивач [PERSON] та його пасажири [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження, а неповнолітній [PERSON] - фізичний біль. По даному факту проводилося досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013060090000677 від 01.05.2013 року, під час якого була встановлена вина [PERSON] у порушенні Правил дорожнього руху, що привело до негативних наслідків, тобто заподіянні легких тілесних ушкоджень [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] фізичної болі. Кримінальне провадження за вказаним фактом органами досудового розслідування закрито постановою від 03.06.2013 р, оскільки в діях відповідача не вбачається ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, а вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначають, що саме внаслідок дій відповідача, які викликали настання ДТП, позивачу [PERSON] завдано матеріальної шкоди, а саме : матеріальний збиток, спричинений автомобілю ЗАЗ 11037-42, номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 20 499,78 грн.; ним були понесені витрати, пов'язані з оплатою послуг за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 900, 00 грн.. Також під час ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження і на лікування отриманих травм поніс витрати на придбання ліків в сумі 147,99 грн. та поніс витрати пов'язані з оплатою автобусних квитків під час поїздок на виклики слідчого в сумі 107 грн. 47 коп. Всього [PERSON] було заподіяно майнової шкоди на загальну суму 20 755,24 грн. Крім того, внаслідок отримання тілесних ушкоджень та пошкодження автомобіля [PERSON] було завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 10 000 грн.. Позивачі вказують, що під час дорожньо-транспортної пригоди неповнолітні [PERSON] та [PERSON] також отримали тілесні ушкодження і на лікування отриманих травм їх законний представник [PERSON] понесла витрати на придбання ліків, на що нею було витрачено 2 555,83 грн. власних коштів. Розмір моральної шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача позивачці та її неповнолітнім дітям, в позовній заяві оцінюється наступним чином : неповнолітньому [PERSON] завдано моральної шкоди на суму 20 000 грн., неповнолітньому [PERSON] - на суму 20 000 грн., позивачці [PERSON] - на суму 15 000 грн.. Також позивачі просять суд стягнути з відповідача на їх користь понесені судові витрати по справі. В ході розгляду справи позивачі збільшили позовні вимоги, подавши до суду відповідну письмову заяву (а.с. 91-92). Просили додатково стягнути з відповідача на користь [PERSON] 1251, 94 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на придбання ліків та проведення консультативної діагностики; 668 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на проведення заправки транспортного засобу для поїздки до м. Києва на обстеження. Крім того, просили збільшити виплату моральної шкоди на користь [PERSON] та [PERSON] до 40 тис. грн. кожному з них відповідно та у зв'язку з інфляцією проіндексувати раніше заявлену суму відшкодування у 2 рази. В судовому засіданні позивачі підтримали позов з підстав та в обсязі, зазначених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Позивач [PERSON] пояснив, що його транспортний засіб, пошкоджений внаслідок ДТП, сьогодні перебуває в його сина в невідремонтованому стані. Позивачка [PERSON] пояснила, що відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдані збитки. Вказала, що після того, як трапилося ДТП, він завітав до лікарні, де знаходилися діти, з пакунком з фруктами. Дав їй номер свого телефону, щоб можна було з ним зв'язатися, та тисячу гривень. Однак після того, як було завершено розслідування по кримінальній справі, відповідач став всіма можливими способами ухилятися від будь-яких контактів з позивачами та не вчинив жодних дій для того, щоб вирішити питання відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, заяв про розгляд справи в своїй відсутності та заперечень проти позову не подав, а тому суд, враховуючи думки позивачів, вважає за можливе розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача на підставі наявних в справі доказів з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачів, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження № 12013060090000677, суд приходить до наступного висновку. Cудом встановлено, що 30 квітня 2013 року близько 13 години водій автомобіля BMW-525TDS, держ. номер [NUMBER], [PERSON] рухаючись в напрямку м. Києва по правій смузі 230 км автодороги Київ-Чоп поблизу с. Наталівка Новоград-Волинського району передньою частиною свого ТЗ скоїв зіткнення із задньою частиною автомобіля ЗАЗ-110307, держ. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку. Внаслідок даної ДТП водій автомобіля ЗАЗ-110307, держ. номер [NUMBER], [PERSON] та його пасажири [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, що підтверджується висновками судово-медичного експерта № 99 (а.с. 39-40), №257 (а.с. 41), №258 (а.с. 42). По даному факту проводилося досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013060090000677 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. Постановою слідчого СВ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області старшого лейтенанта міліції Васильчук В.Я. від 03.06.2013 року встановлена вина водія [PERSON] у вчиненні ДТП (а.с. 44-47), однак вказане кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, а останнього постановлено притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Ця постанова відповідачем не оскаржувалась. Згідно відповіді начальника Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області № 5569 від 26.03.2014 року (а.с. 88) дану постанову направлено за вих. № 10327 від 03.06.2013 року у ВДАІ м. Коростень Житомирської області для притягнення гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за місцем його проживання. З відповіді начальника ВДАІ з обслуговування м. Коростень та Коростенського району, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області № 64 від 12.05.2014 року (а.с. 114) на запит суду, вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] не складався. Таким чином, вина [PERSON] в скоєнні ДТП підтверджується постановою від 03.06.2013 року про закриття кримінального провадження (а.с. 44-47), яка не була ніким оскаржена, а також зібраними матеріалами кримінального провадження № 12013060090000677 від 01.05.2013 року, дослідженими в судовому засіданні. Власником автомобіля ЗАЗ-110307, держ. номер [NUMBER], є позивач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 17). Ст. 1187 ч. 2 Цивільного Кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що приватним підприємством «Владас» 27 травня 2013 року складений висновок № 013/173 експертної автотоварознавчої експертизи автомобіля ЗАЗ 110307-42, реєстр. [NUMBER] (а.с. 8 - 16), відповідно до якого матеріальний збиток завданий власникові цього автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 20 499,78 грн. В добровільному порядку позивачу [PERSON] ця шкода відповідачем не була відшкодована; відновлювальний ремонт автомобіля, як встановлено з пояснень [PERSON], на момент розгляду справи не проведений. Статтею 22 Цивільного Кодексу України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала в зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що за проведення вищезазначеної експертизи [PERSON] сплатив на користь ПП «Владас» 900 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 18 від 24 травня 2013 року (а.с. 23). Таким чином, суд приходить до висновку, що загальний розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] складає 21 399 грн. 78 коп. (20 499,78 грн. матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, згідно висновку експертизи + 900, 00 грн. витрачених позивачем на складення цього висновку), а тому задовольняє позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди на користь [PERSON] частково в цьому розмірі. Визначаючи розмір завданої матеріальної шкоди, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні вимоги про стягнення на свою користь 147 грн. 99 коп. понесених витрат за надання медичних послуг (а.с. 24), оскільки [PERSON] не було надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно знаходився на лікуванні і придбання ліків безпосередньо пов'язане з лікуванням від наслідків ДТП. Крім того, суд звертає увагу, що дві квитанції на загальну суму 45 грн. (а.с. 24) свідчать не про придбання ним ліків, а про сплату благодійних внесків. Також, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні вимоги щодо стягнення 107 грн. 77 коп. транспортних витрат (а.с. 31), оскільки останнім не було надано суду доказів на підтвердження того, що ці витрати безпосередньо пов'язані з його участю в розслідуванні кримінальної справи щодо дорожньо-транспортної пригоди, як про це було зазначено ним в позовній заяві та поясненнях, даних в судовому засіданні. Щодо позовної вимоги [PERSON] про відшкодування з відповідача понесених збитків в сумі 4475 грн. 77 коп. , то вона також підлягає частковому задоволенню. [PERSON] є матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 118,119). Згідно наданих [PERSON] чеків та інших платіжних документів (а.с. 25-30, 98, 116) загальна сума коштів, витрачених [PERSON] на придбання ліків та надання медичних послуг, пов'язаних з лікуванням синів [PERSON] та [PERSON], становить 3801 грн. 78 коп., і вона підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі на її користь. Факт знаходження [PERSON] та [PERSON] на лікуванні підтверджується наданими документальними доказами (а.с. 32-38, 41, 42-43, 93-97), поясненнями [PERSON], показаннями свідка [PERSON]. В той же час суд відмовляє [PERSON] в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача 668 грн. 18 коп. (а.с. 98) витрат понесених на проведення заправки транспортного засобу для поїздки до м. Києва на обстеження, оскільки позивачкою не було надано доказів суду, що придбання пального було здійснено нею саме для здійснення цієї поїздки. Крім відшкодування майнової шкоди, позивачі просили стягнути з відповідача на свою користь завдану їм моральну шкоду : на користь [PERSON] - 10 000, 00 грн.; на користь [PERSON] 15 000 грн. завданої їй особисто моральної шкоди, 40 000 грн. моральної шкоди, заподіяної неповнолітньому сину [PERSON], 40 000 грн. моральної шкоди, заподіяної неповнолітньому сину [PERSON]. Як вказав [PERSON] в позовній заяві та поясненнях, даних ним в судовому засіданні, завдана йому моральна шкода полягає в тому, що були істотно порушені його нормальні життєві зв'язки і тепер він вимушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Він був позбавлений можливості реалізації власних звичок та бажань, погіршився стан його здоров'я, він вимушений був амбулаторно лікуватися, звертатися до міліції, яка розташована в іншому районі, відвідувати юридичні консультації, збирати довідки, щоб звернутися до суду. Внаслідок ДТП він зазнав суттєвих моральних втрат, його позбавлено можливості організувати сімейний відпочинок, що є суттєвою обставиною, яка сприяє подоланню психічного навантаження, яке накопичується протягом робочого року. Також, він позбавлений можливості своєчасно відремонтувати автомобіль і ці дії відповідача зумовили його користуватися міжміським транспортом та орендувати засоби транспортного пересування. В такій ситуації він жодного разу не був спокійним, це його травмувало й гнітило як особистість. Заподіяння моральної шкоди неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] позивачі обґрунтовують тим, що останні внаслідок ДТП отримали легкі тілесні ушкодження, в зв'язку з чим зазнали суттєвих моральних втрат, перенесли моральні страждання, погіршився стан їх здоров'я, були істотно порушені їх нормальні життєві зв'язки, вони були позбавлені можливості реалізації власних звичок та бажань і тепер вони змушені прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. [PERSON] обґрунтувала заподіяння їй особисто моральної шкоди тим, внаслідок отримання тілесних ушкоджень її неповнолітніми дітьми порушилися нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, вона вимушена звертатися до міліції, збирати довідки, щоб звернутися до суду. У такій ситуації вона жодного разу не була спокійною, це її травмувало й гнітило як особистість. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування заподіяної шкоди. Вона і її сім'я на протязі тривалого періоду позбавлені засобу пересування, можливості використовувати автотранспорт для власних потреб. Крім того, внаслідок ДТП її діти дуже злякалися і отримали глибоку психологічну травму, що потребує тривалих відвідувань психолога та лікаря-невропатолога, оскільки вони дуже погано сплять, стали неспокійні, були поставлені на облік в Новоград-Волинську лікарню. Наявність у неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] глибоких душевних потрясінь від пережитих подій підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ст. 1167 ЦПК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних, психологічних страждань, яких зазнали позивачі через неправомірні дії відповідача, їх нервове потрясіння, характер немайнових втрат, їх тривалість, виниклі внаслідок цього зміни в життєвих стосунках, тривалість лікування неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] після отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, неможливість використання в повсякденному житті позивачами пошкодженого транспортного засобу, небажання відповідача відшкодувати шкоду в добровільному порядку, а також виходить із засад розумності, виваженості і справедливості і тому вважає за необхідне в цій частині задовольнити позов в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивачів суму моральної шкоди в розмірі, зазначеному в позовній заяві. В той же час суд вважає за необхідне відмовити позивачам в задоволенні вимоги про індексацію суми відшкодування у два рази в зв'язку з інфляцією, оскільки ця вимога не ґрунтується на конкретних правових нормах чинного законодавства України, а викликана, як пояснили самі позивачі в судовому засіданні, наявністю складної економічної ситуації в державі, зокрема тотальним підвищенням цін на товари та послуги. У відповідності до вимог ст. 88 ЦК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] документально підтверджені понесені ним судові витрати - 316,55 грн. сплаченого при подачі позовної заяви до суду судового збору (а.с. 1). Також на користь позивачки [PERSON] з відповідача підлягають стягненню понесені останньою документально підтверджені судові витрати - 575,56 грн. сплаченого при подачі позовної заяви до суду судового збору (а.с. 2). Крім того, враховуючи, що позивачі в ході розгляду справи збільшили свої позовні вимоги (а.с. 91-92), з відповідача на користь держави підлягає стягненню недоплачена позивачами сума судового збору в розмірі 419 грн. 19 коп..

Outcome: partial