Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

17 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було підписано Заяву-приєднання до умов продукту «Кредитна картка» (кредитний договір за № ICKGMCUI.216364.004, номер якого присвоюється для внутрішнього обліку Банку) та анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких позичальник приєднується до договору приєднання згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України, який розміщений на офіційному сайті ПАТ «ВБР» www.vbr-bank.com.ua. Відповідно до кредитного договору, банк зобовязується, з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн., який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 36,00% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік триста шістдесят днів, місяць рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Згідно із заявою-приєднанням до умов продукту «Кредитна картка», щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє протягом 3-х років, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобовязань за Кредитним договором. Підписання Кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, у період обслуговування кредитного договору. Позивач встановив відповідачу 17 січня 2014 року кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку, а отримання відповідачем кредиту було визнано ним у судовому засіданні. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 28.10.2016 року має заборгованість в розмірі 11 180,57 грн., яка складається з наступного: поточна заборгованість по тілу кредиту 436,10 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 1 559,80 грн.; поточна заборгованість за процентами 14,97 грн.; прострочена заборгованість за процентами 2 899,91 грн.; сума штрафу/пені 6 269,79 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене та зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнає його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем надано платіжне доручення від 17.11.2016 № 139340, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1378,00 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved