Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

18.07.2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла дана позовна заява [PERSON] , у якій просила суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно його неповнолітніх: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ; - змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття, та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача, [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дітей, що пов`язані з оплатою медичних послуг, транспортних витрат, витрат на придбання ліків та на розвиток їх здібностей: доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття(а.с. 1-7 т.1). В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем [PERSON] з 30.11.2001 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який [INFO] було розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають разом з позивачем, яка їх постійно утримує та виховує. Зазначила, що з моменту розірвання шлюбу відповідач жодного разу не виявив бажання їх побачити, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, з ними не спілкується, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, само ухиляється від виконання обов`язків по їх утриманню та вихованню, не цікавиться здоров`ям дітей, хоча жодних перешкод не здійснюється. Зазначила, що відповідач [PERSON] захоплюється азартними іграми, програє великі суми коштів, у наслідок чого в серпні 2012 року проходив курс лікування/кодування в ДП Наркологічному центрі ім. А.В. Довженка від гральної залежності. [PERSON] неодноразово застосовував до позивача фізичну силу та наносив побої на очах дітей, що, в свою чергу, негативно відображалося на їхній психіці. Вказує, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2013 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.04.2013 р. та до досягнення дітьми повноліття. Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 р. стягнуто з [PERSON] 31806,00 грн. інфляційних втрат за призначеним розміром аліментів та 2720,00 грн. пені за несвоєчасно сплачені аліменти, яке рішенням апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2017 р. було змінено в частині розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, якої стягнуто 4060,00 грн. Проте, відповідачем не було сплачено ні заборгованість по аліментам, ні пеню та інфляційні витрати. Станом на 31.03.2018 р. розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів становив 119800,00 грн., внаслідок чого, Бориспільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було відкрито кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 164 КК України та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018110100000660. Позивач переконана, що відповідач свідомо із власної волі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та наданих йому прав, не здійснює за дітьми належного догляду та контролю, не піклується про їх духовний та фізичний розвиток, не цікавиться їх здоров`ям та розвитком, не виявляє до дітей батьківську увагу, турботу, тому вважає, є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Також вважає, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки для забезпечення дітей виникає потреба більших матеріальних витрат. На даний час змінився стан здоров`я позивача та, відповідно її матеріальний стан, оскільки 14.12.2017 року перенесла операцію по видаленню жовчного міхура. В результаті чого погіршився стан здоров`я, витрачаються великі кошти на медикаменти та придбання продуктів харчування за особливою дієтою. У зв`язку з тим, що позивачу стало важче утримувати матеріально своїх неповнолітніх дітей та забезпечувати їх потреби, враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, вважає, що розмір стягуваних аліментів необхідно збільшити та стягувати з відповідача на утримання дітей по 3000,00 грн. на кожного, щомісяця. Одночасно зазначила, що донька [PERSON] має інвалідність, їй встановлено діагноз: лівобічний сколіоз ІІІ ступеню. Внаслідок захворювання їй проводяться реабілітаційні масажи (4 курси на рік вартістю кожний - 3.800 грн.), купується корсет «Шено», який необхідно змінювати кожні півроку, остання вартість якого становила 4300 грн., бо ціна кожного року зростає, придбання ортопедичних меблів. Сину [PERSON] лікарем-стоматологом встановлений діагноз: гострий пришийковий карієс, генералізований пародонтит, хронічний середній карієс, гіпоплазія емалі, періодонтіт. Всі перелічені хвороби дітей потребують постійного нагляду лікарів, лікування, придбання медикаментів, особливого харчування та оздоровлення в санаторії. Позивач не має можливості сама за все сплачувати, оскільки такі лікування коштують дорого. Крім того, неповнолітня донька навчається на курсах англійської мови, вартість якого становить 760,00 грн. щомісячно. Неповнолітній син займається у спортивній секції по карате та боксу, вартість якого становить 500,00 грн. щомісячно. Також для таких занять необхідно придбавати особливий одяг та приладдя. На неодноразові звернення позивача, відповідач брати участь у таких витратах відмовляється. Враховуючи, що діти хворіють на хронічні захворювання, перебувають на диспансерному клінічному обліку, та потребують постійних витрат на лікування, а відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування та навчання дітей, які несе позивач, не бере, вважає за можливе стягнути з відповідача додаткові витрати у твердій грошовій сумі. Ухвалою судді від 10 вересня 2018 року (а.с.143,144 т.1) відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року, яка відображена у протоколі судового засідання,( а.с.149 т.1), витребувано у третьої особи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 16 листопада 2018 року, яка відображена у протоколі судового засідання,( а.с.158 т.1), залучено до участі у справі в якості третіх осіб неповнолітню [PERSON] та малолітнього [PERSON] . Ухвалою судді від 16 листопада 2018 року (а.с.163 т.1) закрито провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. 14 січня 2019 року представником відповідача [PERSON] -адвокатом Мілетич О.О. подано до суду клопотання про поновлення строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву (а.с.182-188 т.1). Згідно відзиву, відповідач визнає позовні вимоги частково у частині зміни розміру аліментів на утримання дітей та не заперечує проти задоволення позовної заяви частково в частині зміни розміру аліментів на стягнення 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, в решті позовних вимог просить відмовити. Зазначив, що позивачем постійно, останні декілька років, спрямовуються дії на перешкоджання йому бачитися з дітьми. Розуміючи, що намаганням побачитися із дітьми призведуть до більшого загострення конфлікту із позивачем, відповідач залишив місце свого проживання: [ADDRESS] , хоч і є власником 1/3 частини квартири. Вказує, що виконував та має намір виконувати і надалі обов`язок щодо утримання дітей, усвідомлює необхідність та свій обов`язок погасити наявну заборгованість по сплаті аліментів, має намір домогтися можливості здійснювати свої права щодо виховання та категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач визнає те, що внаслідок наявних у нього обставин, пов`язаних із погіршенням здоров`я, зокрема і за останніх два роки, дійсно виникла заборгованість по сплаті аліментів. Проте позивач приховує той факт, що нею отримувалися періодичні платежі від відповідача у розмірі 2000 грн. щомісячно із призначенням платежу «аліменти», починаючи з 09.01.2018 по 02.01.2019р. на загальну суму 28 000 грн. Також вказує, що на вимогу позивача з метою покриття додаткових витрат на дітей сплачувалися, а саме: на придбання лікувального обладнання (корсету) для доньки для лікування діагностованої у неї хвороби. Також кошти на додаткові витрати надавалися позивачу нарочно, проте жодних розписок від позивача не вимагав. Також зазначив, що твердження позивача, що захоплюється азартними іграми, постійно програє великі суми коштів, не підтверджено жодними доказами. Проти позбавлення його батьківських прав - категорично заперечує. Відповідач вказує, що наприкінці 2015 року зазнав погіршення стану здоров`я, що пов`язане з опорно-руховим апаратом. 03.01.2016 р. проходив відповідну діагностику, внаслідок чого було діагностовано остеохондроз ІІ ступеню, протрузія дисків хребта. У зв`язку з чим, у період з 10.02.2016 по 15.05.2016, з 10.02.2018 по 16.11.2018 перебував на лікуванні у закладі «Здоров`я» м.Одеса. Зазначені обставини унеможливили в повній мірі вчасне виконання зобов`язань пов`язаних із сплатою аліментів на утримання дітей, а також повноцінно брати участь у вихованні дітей у зазначені періоди лікування. У відповідності до ст. 182 СК, зазначені вище обставини, мають бути взяти до уваги судом в частині розгляду позовних вимог про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат. Позивачем зазначено у позовних вимогах непомірні для відповідача та необґрунтовані суми, що дорівнюють 3000 грн. на кожну дитину. Позивачем не надано доказів витрачання нею щомісячно суми, що дорівнювала б 6 000 грн. на кожну дитину, або 12 000 грн. на обох дітей, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки в тому числі, і в утриманні дітей. Відтак зазначені суми аліментів, не є обґрунтованими та є явно завищеними. Вважає доцільним збільшити стягуваний розмір аліментів на 20%, що виразилось би у твердій грошовій сумі 1200 грн. на кожну дитину. Крім того, відповідач категорично не погоджується із позовними вимогами у частині стягнення додаткових витрат, оскільки заявлено стягнення додаткових витрат до досягнення дітьми повноліття. Проте невідомо, чи будуть наставати такі витрати у подальшому чи ні. Вважає, що зазначені позивачем витрати не є передбачуваними аж на такий строк - досягнення повноліття дітьми, а відтак позовна вимога не підлягає задоволенню. 19.02.2019 р. представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мілетич О.О. до суду подано : -клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи-довідки -розрахунок заборгованості по аліментам від 15.02.2019 (а.с.203 т.1), - заяву про виклик та допит у якості свідка [PERSON] (а.с.205 т.1), заяву про допит відповідача [PERSON] у якості свідка за його згодою( а.с.206,207 т.1). 26.03.2019 до суду подано: -позивачем [PERSON] заяву про виклик та допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.224,225 т.1); - представником відповідача-адвокатом Мілетич О.О. клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи- характеристики на дітей (а.с.228-230 т.1). Ухвалою суду від 26 березня 2019 року, які відображені у протоколі судового засідання (а.с.231-233 т.1) : - відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про виклик свідків; - клопотання представника відповідача-адвоката Мілетич О.О. про долучення до матеріалів справи доказів та про допит відповідача [PERSON] у якості свідка - задоволено; - відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-адвоката Мілетич О.О. про виклик свідка. Ухвалою суду від 02.07.2019 , яка відображена у протоколі судового засідання (а.с.275-277 т.1) відмовлено у задоволенні клопотання позивача та представника позивача про допит дитини [PERSON] в якості свідка. 04.12.2019 р. представником позивача [PERSON] подано клопотання про повернення до з`ясування обставин справи та приєднання до матеріалів справи доказу довідки-розрахунок заборгованості по аліментам від 29.11.2019( а.с.23,24 т.2). Ухвалою суду від 05.12.2019 (а. с. 25т.2), яка відображена у протоколі судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача- [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених у позові підстав, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача-адвокат Мілетич О.О. частково визнали позовні вимоги в частині зміни розміру стягуваних аліментів та не заперечували щодо стягнення аліментів у розмірі 1200 грн. щомісяця на кожну дитину, у задоволенні іншої частини позову заперечували з наведених у відзиві підстав та просили відмовити. Представник третьої особи - органу опіки та піклування - Бориспільської районної державна адміністрація Київської області, Коновал Д.Б. не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Треті особи, неповнолітня [PERSON] та малолітній [PERSON] надали суду пояснення про те, що тривалий час не спілкуються з батьком та не бажають такого спілкування, висловили своє негативне до нього відношення та повідомили негативні спогади про їх спільне життя, протиправну поведінку відповідача та ставлення до їх матері. Заслухавши пояснення учасників справи, а також у порядку ст. 171 СК України, заслухавши пояснення залучених до участі у справі в якості третіх осіб, неповнолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] , допитавши відповідача [PERSON] , відповідно до ст. 234 ЦПК, у якості свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 30 листопада 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 22 березня 2013 року було розірвано, що підтверджується відповідними свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.11,12 т.1). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 13,14 т.1). [PERSON] є інвалідом з дитинства, у зв`язку з хворобою опорно рухового апарату, що підтверджується копіями індивідуальної програми реабілітації інваліда (а.с.83-90 т.1) та довідкою № 126, виданою лікарем Чубинської сільської медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини (а.с.91 т.1). Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.04.2013 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.16-21 т.1). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів на дітей, інфляційних витрат та пені, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 31806 грн. інфляційних втрат за призначеним розміром аліментів, 2720 грн. пені за несвоєчасно сплачені аліменти, а всього 34526 грн. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26.10.2017 (а.с.27-32 т.1) рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року змінено в частині розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 4060грн.00 коп., в іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року - залишено без змін. Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.63 т.1), Бориспільським відділом поліції ГУ НП в Київській області 10.03.2018 відкрито кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст. 164 КК України, за злісне ухилення від плати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, та внесено до ЄРДР за № 12018110100000660. Згідно довідки, виданої 13.06.2016 виконавчим комітетом Великоолександрівської сільради Київської області за № 2-14/01/406, [PERSON] , 2002 р.народження, та [PERSON] , 2006 р.народження, не зареєстровані, проживають разом з матір`ю [PERSON] , 1981 р.народження, за адресою: [ADDRESS] (а.с.77 т.1). Той факт, що діти проживають разом з позивачем, відповідачем не оспорюється. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов позивача [PERSON] , складеного 24.04.2018 депутатом Великоолександрівської сільради [PERSON] за № 69, встановлено, що колишній чоловік [PERSON] довготривалий час не проживає за адресою: [ADDRESS] . У квартирі відсутні будь-які речі та ознаки присутності [PERSON] Мати [PERSON] дітей виховує самостійно. Для виховання, розвитку та проживання дітей створено усі належні умови (а.с.80 т.1). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , складеного 20 квітня 2018 року директором Щасливського навчально-виховного комплексу [PERSON] , класним керівником 10-Б класу [PERSON] та класним керівником 5-Г класу [PERSON] , встановлено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , чисто, прибрано, охайно. Квартира складається з двох кімнат. Квартира обладнана необхідними меблями та сучасною побутовою технікою. Квартира після ремонту. Діти забезпечені окремою дитячою кімнатою, мають окремі спальні місця (двоповерхове ліжко). У дитячій кімнаті є комп`ютер, комп`ютерний стіл, також є стіл для виконання домашніх завдань дітей. Діти забезпечені всім необхідним: одягом, взуттям, канцелярськими приладдями, планшетами, телефонами, їжею. Діти на вигляд доглянуті, задоволені. Для [PERSON] , яка є інвалідом дитинства, у зв`язку з хворобою опорно рухового апарату, матір`ю куплено ортопедичне крісло, яке знаходиться в дитячій кімнаті. Також в акті зазначено, що у квартирі відсутні будь-які речі батька дітей [PERSON] та будь-які ознаки присутності проживання батька дітей в квартирі. Мати [PERSON] дітей виховує самостійно. Для виховання, розвитку та проживання дітей матір`ю [PERSON] створено всі належні умови. Стосунки в сім`ї дружні, доброзичливі. За даною адресою проживають: [PERSON] , 1981 р.н.-мати, [PERSON] , 2002 р.н.-донька, [PERSON] , 2006 р.н.-син (а.с.78 т.1). З довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 30.05.2017 по 31.01.2019, виданої 15.02.2019 за № 5668 головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області О.В. Хороша Н.В. вбачається, що боржником [PERSON] періодично сплачуються аліменти, та надано дві квитанції за 2016 рік, які не були враховані у попередніх довідках на суму 6000,00 грн. Заборгованість станом на 31.01.2019 становить 103800,00грн. (а.с.204 т.1). Згідно наданої позивачем [PERSON] . Довідки - розрахунок заборгованості з аліментів за період з 30.05.2017 по 31.01.2019, виданої 18.03.2019 за № 8604 головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області О.В. Хороша Н.В. , встановлено, що заборгованість станом на 31.01.2019 становить 115 800,00грн. (а.с.248 т.1). Постановою головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 24.04.2019 у ВП № 51039794, накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 50% від суми заборгованості, а саме: 57900,00грн., оскільки за боржником наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 03.03.2013 по 31.03.2019 становить 115800,00грн., що перевищує суму відповідних платежів за три роки. Проте, суд не бере зазначену довідку та постанову державного виконавця до уваги як належні докази, оскільки останні були скасовані рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2019 р. (а.с. 273 т.1). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З висновку органу опіки та піклування Бориспільської районної держадміністрації від 16.11.2018 за вих..№ 48/07-46-5214 (а.с.167,168 т.1), вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У висновку також зазначено, що питання про позбавлення батьківських прав розглядалося на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини, куди були запрошені обоє батьків дітей. [PERSON] на комісію не з`явився та не надав будь-яких пояснень щодо невиконання батьківських обов`язків відносно його дітей. З`ясовано, що в [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , де для дітей створені всі належні умови для проживання та виховання. Зі слів [PERSON] батько дітей, [PERSON] , проживає окремо від них, самоусунувся від виховання своїх дітей, матеріально не утримує, повністю нехтує своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до характеристик Щасливського НВК Бориспільського району, вихованням дітей займається мати [PERSON] , яка приділяє дітям належну увагу, займається їх розвитком, цікавиться шкільним життям та співпрацює з батьківським комітетом. Батько [PERSON] до школи жодного разу не з`являвся, успіхами дітей не цікавився, не приймав участі у шкільному житті та у вихованні дітей. Згідно довідки Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів. Діти знаходяться на повному утриманні матері, [PERSON] , яка займається їх вихованням та розвитком, спільно проводять дозвілля. Із пояснень сторін, малолітнього [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] , та досліджених у судовому засіданні письмових матеріалів справи, встановлено, що [PERSON] тривалий час ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не проявляє батьківської турботи, хоча має таку можливість. Внаслідок такої поведінки у дітей сформувалось вкрай негативне ставлення до батька, яке вони продемонстрували своєї поведінкою та висловили у своїх поясненнях суду. Неповнолітньою [PERSON] , окрім того, направлено до суду письмові пояснення від 29.08.2019 (а.с.8-9 т.2), в яких вона наводить свої негативні спогади про поведінку відповідача, його батьківське ставлення, висловлює прохання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, а також небажання подальшого спілкування з відповідачем, страх перед ним. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що, дійсно, поведінка відповідача [PERSON] об`єктивно вказує на те, що він тривалий час не виявляє батьківського піклування щодо своїх дітей: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , - не мав та не має бажання займатися їх вихованням, доглядом, належним утриманням, внаслідок чого втратив їх любов і прихильність, та у дітей сформувалось вкрай негативне, вороже ставлення до батька, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів дітей, слід позбавити [PERSON] батьківських прав. При цьому, суд враховує, що окрім запевнень відповідача у своєму бажанні спілкуватись з дітьми та брати участь у їх вихованні, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню дітей належним чином, суду не надано. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази та враховуючи пояснення дітей, їх ставлення до батька, суд дійшов висновку, що а сам лише факт перерахування відповідачем коштів на утримання дітей, який не носив характер постійних, систематичних платежів, за відсутності доказів прояву дійсного батьківського піклування, за відсутності духовного та емоційного зв`язку з дітьми, не є достатнім для спростування висновку суду щодо ухилення відповідача від участі у вихованні дітей. Суд також, враховує, що неповнолітня [PERSON] , 2002 року народження, висловила своє чітке та свідоме бажання, щоб відповідач був позбавлений батьківських прав, аргументувавши це поведінкою відповідача, його ставленням до неї, її брата та їх матері, відсутністю піклування зі сторони батька, любові, прив`язаності і довіри зі сторони дітей, а також таким, вкрай негативним ставленням, як страхом перед батьком та його поведінкою. А тому, враховуючи вимоги чинного законодавства, що позбавлення батьківських прав можливо лише до досягнення дитиною повноліття, таке рішення буде в інтересах неповнолітньої [PERSON] . Так, відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК Приймаючи рішення щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , 2006 року народження, суд враховує, що на даний час є усі достатні підстави для такого рішення, яке, на переконання суду, має також спонукати відповідача переосмислити та змінити свою поведінку, знайти правильні шляхи для відновлення довіри та любові сина, щоб в подальшому мати можливість порушувати перед судом питання про поновлення його у своїх батьківських правах, а отже, у будь-якому разі, направлено на захист якнайкращих інтересів його неповнолітнього сина. Вирішуючи спір щодо зміни розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що ма ють істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено, на даний час змінився стан здоров`я позивача [PERSON] та , відповідно її матеріальний стан. 14.12.2017 р. [PERSON] перенесла операцію по видаленню жовчного міхура, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого Броварської ЦРЛ від 19.12.2017(а.с.49,54 т.1). У результаті чого у позивача погіршився стан здоров`я, та як наслідок за призначенням лікарів, вимушена харчуватися за особливою дієтою та приймати медикаменти (а.с.50-53 т.1). Також встановлено, що відповідач [PERSON] знаходився на лікуванні в професійному масажному центрі « Ваше здоров`я» м.Одеса у періоди з : 10.02.2016 по 15.05.2016, та з 10.02.2018 по 16.11.2018, з діагнозом: «Остеохондроз ІІ степени, протрузия дисков позвоночника» (а.с.193-197 т.1). Наведені обставини, на думку суду, також потребували від відповідача додаткових зусиль, часу та втрат матеріального характеру, а отже вплинули на його матеріальне становище. Встановлено, що визначений ще в 2013 році судом розмір аліментів у сумі 1000 грн. на кожну дитину є вкрай недостатнім для їх належного утримання, оскільки таких коштів не вистачає в повній мірі забезпечувати усі потреби їхнього розвитку. Так, відповідно до вищенаведених правових норм розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 1109,00 гривень - тобто 50% від встановленого прожиткового мінімуму, який на час розгляду справи становить 2218,00 грн., а отже сплата аліментів відповідачем на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн. щомісячно на кожну дитину, є нижчим від встановленого мінімуму, а тому вимога позивача про зміну розміру аліментів є обґрунтованою. Крім того, суд враховує, що після винесення Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 10 червня 2013 року про стягнення з відповідача аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей збільшився вдвічі та відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та становить: для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень (у 2013 році становив: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 972 гривні, з 1 грудня - 1032 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1210 гривень, з 1 грудня - 1286 гривень). При цьому розмір мінімальної заробітної плати виріс з 1218 гривень (у 2013 році) до 4173 гривень (у 2019 році). Будь-яких доказів щодо матеріального стану відповідача, перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб, суду надано не було. Також не було надано доказів, що за своїм станом здоров`я відповідач не може бути працевлаштований та надавати утримання дітям у визначеному судом розмірі 1500 гривень, який є співрозмірним з мінімальним розміром аліментів, визначеним ст.182 Сімейного кодексу України. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: partial