Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

18 березня 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 22 липня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припиненні з відповідачем з березня 2014 року через те, що вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння, постійно сваряться та не можуть досягти компромісу в їх стосунках. Позивач вважає подальше сумісне життя неможливим та недоцільним, а тому просить суд розірвати між ним шлюб. 04 квітня 2014 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення (а.с.16). Після спливу строку на примирення, від позивача та відповідача надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі, в яких позивач та відповідач просять суд розірвати шлюб між ними, оскільки примиренні не відбулося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 липня 2006 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] (а.с. 5) та [PERSON], [INFO] (а.с. 4), які проживають з позивачем. В судовому засіданні сторони визнали, що шлюбні відносини між ними фактично припиненні з березня 2014 року через відсутність почуттів, з приводу чого виникали постій сварки. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд застосовував передбачені ч. 1 ст. 111 СК України заходи щодо примирення подружжя. 4 квітня 2014 року суд своєю ухвалою надавав сторонам строк для примирення (а.с.16). Позивач та відповідач після спливу строку на примирення надали до суду заяви, в яких просять розірвати шлюб між ними, оскільки примиренні не відбулося, кожен з них проживає окремо, спільне господарство не ведуть. У пункті 10 вказаної Постанови зазначається, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи зміст наведених вище норм права та встановлених в судовому засіданні обставини справи, зокрема те, що відповідач сам не бажає примирятися, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу - не можливе. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved