Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

18 січня 2012 року Чаплинська районна спілка споживчих товариств звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про витребування із незаконного володіння 92/100 частки нежитлової будівлі універмагу, що знаходиться у [ADDRESS], в тому числі: «а» підвал 499,8 кв.м (якій складається з коридору 2,4 кв.м, тепло пункту 19,7 кв.м, коридору 5,5 кв.м, щитової 19,7 кв.м, укриття 93,8 кв.м, санвузлу 7,5 кв.м, туалету 1,2 кв.м, туалету 1,3 кв.м, туалету 1,1 кв.м, умивальнику 2,5 кв.м, туалету 1,1 кв.м, укриття 48,1 кв.м, кладової 17,0 кв.м); «а 1» вітрина 69,9 кв.м; «а 2» крильцо 614,5 кв.м; «а 3» вхід у підвал 7,8 кв.м; «а 4» крильцо 5,9 кв.м; «а 5» вент. шахта 7,3 кв.м; «а 6» навіс 120,3 кв.м; «а 7» крильцо 6,6 кв.м; «а 8» вхід у підвал 5,2 кв.м; «а 9» вхід у підвал 10,8 кв.м; «а 10» крильцо 37,6 кв.м. - з підстав вибуття зазначеного майна із володіння Чаплинської районної спілки споживчих товариств поза їх волею в процесі незаконно порушеної господарським судом Херсонської області справи про банкрутство, а також внаслідок незаконних дій ліквідатора з відчуження цього майна за результатами аукціону. Крім того позивач зазначає підставою позовних вимог нікчемність договору купівлі-продажу нерухомості від 16.03.2007 року № 36/07, укладеного між Українською Товарною Біржею «УТБ» (продавець) та фермерським господарством «СФГ «Нива» (покупець), за яким останнім було придбано у власність 92/100 будівель та споруд «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки, які в подальшому на підставі договору міни від 04.10.2007 р. були відчужені відповідачу [PERSON] Крім того позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою просив витребувати майно у відповідача шляхом виселення останнього з будівлі універмагу. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, пояснивши, що доказом незаконності дій ліквідатора з продажу спірного майна вважають судові рішення, які прийнято господарськими судами у процесі розгляду справи про банкрутство Чаплинської райспоживспілки та рішення господарського суду Запорізької області від 26.03.2012 р. по справі №10/194/07-22/93/09-7/59/10, тому просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на вибуття спірного майна із володіння позивача у порядку виконання постанови господарського суду про визнання Райспоживспілки банкрутом за волею особи, яка мала повноваження власника щодо розпорядження цим майном, а також на відсутність правових підстав для застосування ч.1 ст.388 ЦК України до спірних правовідносин щодо права власника на витребування майна від добросовісного набувача, заявляючи, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, заявляючи також про пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом, просили у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи на стороні відповідача ФГ «СФГ «Нива» в судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримавши доводи відповідача, посилаючись, що договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна - 82/100 частини приміщення і споруд універмагу від 16.03.2007 року №36/07 був укладений на товарній біржі за результатами відкритих торгів, які є дійсними, проведених в процедурі банкрутства позивача, і що дії ліквідатора з продажу 92/100 частин будівлі універмагу не визнано неправомірними. Набуття покупцем - ФГ «СФГ «Нива» - права власності на спірне майно відбулось у встановленому порядку і покупець, будучі добросовісним набувачем і власником, відчужив це майно відповідачеві [PERSON] за нотаріально посвідченим договором міни, просила суд у задоволенні позову відмовити. Залучене при попередньому розгляді цивільної справи у якості третьої особи на стороні позивача - підприємство «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки відповідно до повідомлення державного реєстратора Чаплинської районної державної адміністрації Сапожкова П.Г. не є зареєстрованим, оскільки 19.12.2011 року до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців внесено запис за №14981110010000172 про припинення юридичної особи - підприємство «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки на підставі рішення засновників. Цивільний спір з приводу 92/100 частини приміщення універмагу в смт. Чаплинка розглядався судами неодноразово. При розгляді даної цивільної справи встановлено, що 12.02.2008 року до Чаплинського районного суду зверталось підприємство «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки з позовними вимогами до [PERSON], ФГ «СВГ Нива», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Чаплинська районна спілка споживчих товариств про визнання правочинів недійсними, а саме - договору міни від 04.09.2007 року серії ВКА №067056, за яким [PERSON] набула права власності на будівлю універмагу, а також недійсним договору купівлі - продажу за результатами аукціону по реалізації нерухомого майна від 16.03.2007 року, за яким ФГ «СФГ Нива» набуло права власності на будівлю універмагу. За зустрічним позовом [PERSON] до підприємства «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження та користування належним їй на праві власності будівлею універмагу, що складає 92/100 частини всієї будівлі постановлена ухвала апеляційного суду Херсонської області, відповідно до якої постановлене Чаплинським районним судом Херсонської області рішення від 16.04. 2009 року про відмову підприємству «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки у задоволенню позовних вимог, а також про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] - скасоване у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи з направленням справи на новий судовий розгляд. Під час нового судового розгляду справи знову постановлено судове рішення Чаплинського районного суду від 09.06.2010 року, відповідно до якого підприємству «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки відмовлено у задоволенні їх позовних вимог щодо визнання правочинів недійсними, а саме - договору міни від 04.09.2007 року серії ВКА №067056, за яким [PERSON] набула права власності на будівлю універмагу та договору купівлі - продажу за результатами аукціону по реалізації нерухомого майна від 16.03.2007 року, за яким ФГ «СФГ Нива» набуло права власності на будівлю універмагу, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права спільної часткової власності на 92/100 будівлі універмагу з витребуванням із незаконного володіння вказаної споруди від підприємства «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки шляхом їх виселення задоволено. Згідно ухвали апеляційного суду Херсонської області від 06.10.2010 року апеляційну скаргу підприємства «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки залишено без задоволення, а рішення суду від 09.06.2010 року без змін. Згідно змісту вказаної ухвали, спірне нерухоме майно було відчужене до ФГ «Нива» через аукціон, проведений на біржі повноважною на той час особою - ліквідатором Чаплинської РПСТ, призначеним постановою господарського суду від 08.02.2007 року. Право власності зазначеного фермерського господарства на момент укладання договору міни спірного майна з [PERSON] було підтверджено чинним рішенням господарського суду від 30.03.2007 року, тому скасування через деякий час зазначених судових рішень на може мати правових наслідків для [PERSON], оскільки закриття провадження у справі про банкрутство Чаплинської РПССТ не скасовує повноважень ліквідатора, який їх здійснив у термін чинності та дії такої постанови. Питання дійсності договору купівлі - продажу спірного майна, яке у господарському суді свого остаточного вирішення не знайшло через зупинення провадження у тій справі до вирішення даної цивільної справи у загальному суді, тому у будь - якому випадку [PERSON] за договором міни виступала добросовісним набувачем предмету угоди і передбачених законом підстав для позбавлення її набутого права іншою стороною при постановлені судового рішення не наведено, а судом не встановлено. В свою чергу [PERSON] як власник, вправі заявляти вимоги про захист порушеного права в силу положень ст.ст. 387, 392 ЦК України. Згідно з рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2011 року вирішення судом першої інстанції від 09.06.2010 року в частині первісного позову є законним, тобто по відмові підприємству «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки у задоволенні їх позовних вимог до [PERSON], ФГ «СВГ Нива», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Чаплинська районна спілка споживчих товариств про визнання правочинів недійсними - договору міни від 04.09.2007 року серії ВКА №067056, за яким [PERSON] набула права власності на будівлю універмагу та договору купівлі - продажу за результатами аукціону по реалізації нерухомого майна від 16.03.2007 року, за яким ФГ «СФГ Нива» набуло права власності на будівлю універмагу. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права спільної часткової власності на 92/100 будівлі універмагу з витребуванням із незаконного володіння вказаної споруди від підприємства «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки шляхом їх виселення, рішення суду першої інстанції скасоване, оскільки у [PERSON] право власності на 92/100 частини приміщення універмагу не потребує встановлення такого права судовим органом через офіційне і законне визнання такого права шляхом здійснення його державної реєстрації органом БТІ, що є достатнім, оскільки право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів у відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України. Тобто, на думку Вищого спеціалізованого суду, спір щодо права власності на 92/100 спірної будівлі універмагу вирішено остаточно. Разом з тим, 18.01.2012 року до Чаплинського районного суду звертається позивач - Чаплинська районна спілка споживчих товариств з позовною заявою до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на вже встановлені у судових засіданнях обставини справи, доповнивши, що 25.06.2008 року Вищим господарським судом України скасоване рішення господарського суду Запорізької області від 30.03.2007 року у справі № 10/194/07, а також, що рішення у цій справі не є постановленим господарським судом, що підтверджує нікчемність договору купівлі - продажу 92/100 будівлі універмагу ФГ «Нива». За результатами розгляду позовних вимог Чаплинської районної спілки споживчих товариств до [PERSON] Чаплинським районним судом Херсонської області у даній справі 04.05.2012 року прийнято рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 26.09.2012 року, прийнятим у справі скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нове рішення, відповідно до якого позов Чаплинської райспоживспілки задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким витребувано від [PERSON] на користь позивача Чаплинської районної спілки споживчих товариств 92/100 частки нежитлової будівлі універмагу, а саме: «а» підвал 499,8 кв.м (якій складається з коридору 2,4 кв.м, тепло пункту 19,7 кв.м, коридору 5,5 кв.м, щитової 19,7 кв.м, укриття 93,8 кв.м, санвузлу 7,5 кв.м, туалету 1,2 кв.м, туалету 1,3 кв.м, туалету 1,1 кв.м, умивальнику 2,5 кв.м, туалету 1,1 кв.м, укриття 48,1 кв.м, кладової 17,0 кв.м); «а 1» вітрина 69,9 кв.м; «а 2» крильцо 614,5 кв.м; «а 3» вхід у підвал 7,8 кв.м; «а 4» крильцо 5,9 кв.м; «а 5» вент. шахта 7,3 кв.м; «а 6» навіс 120,3 кв.м; «а 7» крильцо 6,6 кв.м; «а 8» вхід у підвал 5,2 кв.м; «а 9» вхід у підвал 10,8 кв.м; «а 10» крильцо 37,6 кв.м. За результатами касаційного перегляду рішення апеляційного суду Херсонської області від 26.09.2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2013 року зазначені судові рішення від 04.05.2012 року та 26.09.2012 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2013 року судове рішення Чаплинського районного суду від 04.05.2012 року скасоване через посилання суду на безпідставність позовних вимог позивача - Чаплинської райспоживспілки і одночасно на порушення ними строку звернення до суду через перебіг строку давності, що є неприпустимим, оскільки відмовити у задоволенні позовних вимог через пропуск строку звернення до суду можливо лише у разі обґрунтованості позовних вимог. При цьому, Вищий спеціалізований суд України, скасовуючи рішення Чаплинського районного суду від 04.05.2012 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 26.09.2012 року зазначив, що суд апеляційної інстанції не перевірив правильність відмови судом у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог та через пропуск без поважних причин строку звернення до суду, а суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов Чаплинської райспоживспілки не перевірив чи вчасно позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки з позовом про визнання договорів купівлі - продажу та міни, визнання права власності звертався не позивач - Чаплинська райспоживспілка, а підприємство «Універмаг» Чаплинської РССТ. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та правовідносини: У відповідності до Свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Чаплинської селищної ради №168 від 26.09.2001 року спільному підприємству «Чаплинський універмаг» належало приміщення будівлі універмагу по [ADDRESS]. 19.12.1994 року державним реєстратором на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи було зареєстроване підприємство «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки, яке є правонаступником підприємства «Чаплинський універмаг». Відповідач у справі [PERSON] мала сталі орендні відносини з підприємством « Універмаг» Чаплинської райспоживспілки з оренди частини приміщення універмагу для здійснення комерційної діяльності. У зв'язку з неналежним господарюванням Чаплинської райспоживспілки, господарським судом Херсонської області на підставі ухвали від 19.01.2007 року було порушено справу №6/19-Б-07 про банкрутство Чаплинської районної спілки споживчих товариств (далі - райспоживспілка). 08.02.2007 року господарський суд прийняв постанову про визнання райспоживспілки банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру та призначив ліквідатором арбітражного керуючого Герасименко О.В., яку зобов'язав забезпечити виконання дій та заходів, передбачених ст.ст.23, 25-32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та надати звіт і ліквідаційний баланс в строк до 05.06.2007 року. У порядку виконання постанови господарського суду від 08.02.2007 року по справі №6/19-Б-07 та згідно зі ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор прийняв до свого відання майно боржника, виконав дії з проведення його інвентаризації та здійснив реалізацію цього майна на відкритих торгах, проведених Українською Товарною Біржею «УТБ». Продажу майна передувала публікація оголошення у пресі про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. За результатами аукціону по продажу майна райспоживспілки, проведеного 16.03.2007 року Українською Товарною Біржею «УТБ» згідно зі ст.30 Закону України ««Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Фермерському господарству «СФГ «Нива» було відчужено 92/100 частин належної райспоживспілці будівлі універмагу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 2575,3 кв.м, в тому числі: «а» підвал 499,8 кв.м (якій складається з коридору 2,4 кв.м, теплопункту 19,7 кв.м, коридору 5,5 кв.м, щитової 19,7 кв.м, укриття 93,8 кв.м, санвузлу 7,5 кв.м, туалету 1,2 кв.м, туалету 1,3 кв.м, туалету 1,1 кв.м, умивальнику 2,5 кв.м, туалету 1,1 кв.м, укриття 48,1 кв.м, кладової 17,0 кв.м); «а 1» вітрина 69,9 кв.м; «а 2» крильцо 614,5 кв.м; «а 3» вхід у підвал 7,8 кв.м; «а 4» крильцо 5,9 кв.м; «а 5» вент. шахта 7,3 кв.м; «а 6» навіс 120,3 кв.м; «а 7» крильцо 6,6 кв.м; «а 8» вхід у підвал 5,2 кв.м; «а 9» вхід у підвал 10,8 кв.м; «а 10» крильцо 37,6 кв.м (далі - магазин «Універмаг»). Продаж майна оформлений договором купівлі-продажу нерухомості від 06.03.2007 року № 36/07, укладеному між Українською Товарною Біржею «УТБ» (продавець) та фермерським господарством «СФГ «Нива» (покупець). Фермерському господарству «СФГ «Нива» за цим же договором було продано магазин «Раймаг», розташований за адресою: Херсонська обл., смт. Чаплинка, вул. Леніна, 103, що складається з «А» магазин 285,5 кв.м; «а», «а 1» склади; «а 2» гараж; «а 3» ганок; загальна площа підсобних приміщень складає 160,0 кв.м (далі - магазин «Раймаг»). Передача покупцю - фермерському господарству «СФГ «Нива» магазину «Універмаг» та магазину «Раймаг» здійснена Українською Товарною Біржею «УТБ» за актом приймання-передачі об'єктів нерухомості від 16.03.2007 року. Рішенням господарського суду Запорізької області від 30.03.2007 року у справі №10/194/07 за позовом фермерського господарства «СФГ «Нива» до Української Товарної Біржі «УТБ» про визнання договору купівлі-продажу від 16.03.2007 року № 36/07 дійсним та про визнання права власності на об'єкти нерухомості позовні вимоги задоволено, визнано дійсним зазначений договір купівлі-продажу та визнано за фермерським господарством «СФГ «Нива» право власності на 92/100 частин цілої нежитлової будівлі універмагу та на магазин «Раймаг», відчужені за договором купівлі-продажу. На підставі цього рішення за фермерським господарством «СФГ «Нива» зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності магазин «Універмаг» (92/100 частин цілого), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №15609912 від 16.08.2007 року, виданим комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради. 04 жовтня 2007 року між фермерським господарством «СФГ «Нива» та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір міни серії ВКА № 067056 нерухомого майна на квартиру, згідно з умовами якого фермерське господарство «СФГ «Нива» передало [PERSON] належні йому на праві приватної спільної часткової власності 92/100 частки нежитлової будівлі універмагу, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у порядку обміну на квартиру [ADDRESS] із грошовою доплатою у розмірі 111 664,00 грн. Згідно змісту договору підтверджено, що при його укладенні нотаріусом перевірено правоздатність та дієздатність [PERSON] і фермерського господарства «СФГ «Нива», повноваження його представника та належність фермерському господарству «СФГ «Нива» 92/100 часток нежитлової будівлі універмагу. Договір міни зареєстрований у встановленому порядку. Право приватної власності відповідача на 92/100 частин цілого нежитлової будівлі універмагу зареєстровано, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16180691 від 05.10.2007 року, виданим комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради. 25 червня 2008 року, тобто після укладення договору міни, рішення господарського суду Запорізької області скасовано постановою Вищого господарського суду України від 30.03.2007 року. Зазначені обставини згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказування у цій справі, оскільки встановлені у відповідності до рішення Чаплинського районного суду від 09.06.2010 року у справі №2-55-2010 року, в межах якої розглядався первісний позов підприємства «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки до [PERSON] і фермерського господарства «СФГ «Нива» про визнання договорів недійсними, визнання права власності та зустрічний позов [PERSON] до підприємства «Універмаг» Чаплинської райспоживспілки про визнання права власності і усунення перешкод в користуванні майном. Райспоживспілкою пред'явлено вимогу про витребування 92/100 частин будівлі універмагу з незаконного володіння відповідача з мотивів вибуття майна із володіння позивача через незаконну процедуру банкрутства і внаслідок незаконних дій ліквідатора. Розглядаючи позовні вимоги у цій частині, суд виходив з наступного: Згідно з положеннями чинного законодавства до компетенції судів загальної юрисдикції не віднесено можливість перегляду справ, підвідомчих господарським судам, до компетенції яких віднесено розгляд справ про банкрутство. Тому при вирішенні цивільної справи суд не може встановлювати обставини, що підлягають встановленню виключно в межах розгляду справ про банкрутство. До таких обставин, зокрема, відносяться питання щодо законності проведеної судом процедури банкрутства та щодо законності дій ліквідатора, вчинених під час цієї процедури. Згідно зі ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону станом на 19.12.2006 року) наслідки визнання боржника банкрутом настають з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Ст. 25 цього Закону встановлює, що відповідні повноваження у ліквідатора виникають саме з дня його призначення. До таких повноважень належать, зокрема, прийняття до свого відання майна боржника; виконання функцій з управління та розпорядження майном банкрута; здійснення інвентаризації та оцінки майна банкрута; виконання повноважень керівника (органів управління) банкрута; формування ліквідаційної маси: реалізація майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом та інші. Частиною 2 ст. 25 зазначеного Закону України встановлено, що з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута. Згідно зі ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури. Відповідно до ч.ч.1, 10 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на відкритих торгах (якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута), при цьому продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України. Отже, згідно з Законом, здійснюючи повноваження щодо розпорядження майном банкрута та його продажу, призначений судом ліквідатор виступає як особа, що наділена правами органа управління особи-банкрута. Матеріалами справи підтверджено і не спростовано позивачем, що на час здійснення ліквідатором Гєрасименко О.В. дій з інвентаризації спірного нерухомого майна та його продажу на відкритих торгах постанова господарського суду від 08.02.2007 року по справі №6/19-Б-07 була чинною, отже ліквідатор мав повноваження на вчинення дій і виконання функцій, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Оцінюючи посилання позивача на нікчемність дій ліквідатора у зв'язку з наступним скасуванням постанови господарського суду першої інстанції про визнання райспоживспілки банкрутом постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 26.04.2007 року, суд виходить із того, що чинним законодавством не встановлено наслідком скасування такої постанови незаконність дій арбітражного керуючого (ліквідатора), вчинених ним під час, коли постанова про визнання боржника банкрутом була чинною. Суд звертає увагу на те, що встановлення апеляційним господарським судом неправомірності переходу місцевого господарського суду до спрощеної процедури банкрутства та скасування постанови про визнання боржника банкрутом не призводить до автоматичного встановлення неправомірності дій ліквідатора, здійснених ним у період існування відповідних повноважень. Доказів визнання незаконним призначення ліквідатором райспоживспілки Герасименко О.В., як саме і доказів визнання незаконними дій ліквідатора з продажу майна боржника та вирішення господарським судом питання щодо повернення проданого майна позивачем не надано. Крім того при розгляді цивільної справи №22ц-4879 2010 року за участю Райспоживспілки та [PERSON], апеляційним судом Херсонської області було встановлено, що відчуження спірного майна фермерському господарству «СФГ «Нива» відбулось через аукціон, проведений на біржі повноважною на той час особою - призначеним постановою господарського суду від 08.02.2007 року ліквідатором райспоживспілки. Скасування через деякий час зазначеного судового рішення не може мати правових наслідків для [PERSON], оскільки закриття провадження у справі про банкрутство Райспоживспілки не скасовує повноважень ліквідатора, який їх здійснював у термін чинності такої постанови. Встановлені обставини мають преюдиційне значення для справи, що розглядається. За таких обставин суд відхиляє доводи позивача у цивільному позові щодо незаконності призначення ліквідатора та незаконного відчуження майна як такі, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Встановлюючи наявність підстав для витребування спірного нерухомого майна у відповідача у зв'язку з його вибуттям із володіння позивача не з його волі та аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків: Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. За змістом ст. 388 ЦК випадки витребування майна власником від добросовісного набувача можуть мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Якщо майно вибуло з володіння власника за його волею він не має права вимагати повернення майна від добросовісного набувача. Таким чином, враховуючи вимоги ст.10 ЦПК України та виходячи зі змісту п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, у процесі розгляду справи за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння позивач (власник) зобов'язаний довести, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій він передав його, не з їхньої волі, а набувач - що він придбав майно за відплатною угодою й не знав і не міг знати про те, що придбаває майно в особи, якій не належить право його відчуження. За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено необхідність встановлення обставин вибуття майна із володіння власника, який вважає своє право власності порушеним та вимагає повернення майна, а не особи, яка в подальшому здійснила продаж цього майна відповідачу, що зазначено у судовій практиці за постановою Верховного Суду України від 21.11.2012 року у справі 6-136цс12. Отже право власника майна підлягає захисту відповідно до вимог зазначеної статті шляхом витребування спірного майна в останнього набувача, якщо на час укладення першого договору відчужувач не був власником спірного майна або не мав повноважень на розпорядження цим майном. Належність спірного майна на праві власності райспоживспілці на момент його відчуження за договором купівлі-продажу від 16.03.2007 року № 36/07, обставини, за яких майно вибуло від позивача, наявність у ліквідатора повноважень з розпорядження спірним нерухомим майном позивача та правовий статус відповідача як добросовісного набувача спірного майна встановлені рішенням Чаплинського районного суду від 09.06.2010 року по справі №2-55-2010 року та не потребують повторного доведення. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 06.05.2010 року, в юридичному розумінні поняття волі означає цілеспрямоване регулювання суб'єктом правовідносин своєї поведінки, спрямованої на досягнення свідомо обраної мети, шляхів і засобів її здійснення та подолання перешкод для її досягнення. Елементами волі є усвідомлення, передбачення і прагнення. Складовою частиною дефініції волі як зовнішнього її прояву є умисні дії і вчинки особи, спрямовані на досягнення свідомо поставленої мети. При цьому не завершення власником свого наміру щодо відчуження майна через певні перешкоди, недодержання встановленої нотаріальної форми договору тощо, не свідчить про відсутність волі власника. Мотив поведінки також не є визначальним елементом волі, а лише її спонукальним фактором. Таким чином, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК вибуття майна не з волі власника означає відсутність у нього свідомо поставленої мети щодо передачі майна у власність іншій особі, невжиття ним будь-яких дій чи заходів для досягнення цієї мети та втрату майна в результаті вчинення іншими особами дій, спрямованих на відчуження майна, без погодження з власником. Таким чином, правове значення для вирішення питання про витребування майна від добросовісного набувача на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК має встановлення наявності або відсутності волі на передачу майна іншій особі саме у діях власника цього майна (уповноваженої особи), при цьому не доведення цього волевиявлення до кінця (зокрема, не оформлення правочину щодо відчуження майна в належній формі) вже не відноситься к обставинам, що характеризують вольовий момент самого вибуття, а тому не може вважатися підставою для задоволення індикаційного позову. Крім того суд приймає до уваги наступне. Як вбачається з матеріалів справи, первісне вибуття з володіння райспоживспілки спірного майна відбулось за наслідками проведення 16.03.2007 року відкритих торгів з продажу майна банкрута в процесі ліквідаційної процедури боржника-позивача. Відповідно до ст.45 ГПК України постанова про визнання особи банкрутом є однією з форм судових рішень, які ухвалюються господарськими судами. Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено порядок виконання цієї постанови, порядок продажу ліквідатором майна боржника на виконання цієї постанови тощо. Отже продаж майна банкрута в процедурі банкрутства здійснюється в порядку, установленому для виконання судових рішень згідно з порядком, передбаченим Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки такий продаж відбувається саме на підставі рішення (постанови) суду та в ліквідаційній процедурі здійснюється задоволення вимог кредиторів. Відчуження майна банкрута з відкритих торгів є способом, визначеним законом, примусу власника продати майно з метою оплати боргу перед кредиторами, визнаного судом. Незалежно від того, що продавцем майна з публічних торгів виступає ліквідатор (уповноважена ним особа) правова природа статусу сторін за договором купівлі-продажу не змінюється, а ліквідатор, маючи повноваження на розпорядження майном банкрута, свідомо виконує специфічні функції примусу власника. Відтак застосуванню у спірних правовідносинах підлягає ч.2 ст.388 ЦК України, за якою майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продано у порядку, установленому для виконання судових рішень (постанова Верховного Суду України від 27.03.2013 року). Проведення відкритих торгів з продажу майна банкрута є способом укладення договору купівлі-продажу, результати яких оформляються протоколом та актом, тобто є їх невід'ємною частиною. Як вбачається з матеріалів справи і не спростовано позивачем, відкриті торги та їх результати не були визнані недійсними в судовому порядку, їх недійсність прямо законом не передбачена. Суд приймає до уваги чинність результатів відкритих торгів (аукціону) з продажу майна райспоживспілки у процедурі банкрутства, передачу за результатами аукціону майна покупцю за актом приймання-передачі, отримання позивачем коштів за продане майно та ту обставину, що дійсність договору купівлі-продажу від 16.03.2007 року та набуття за цим договором права власності на спірне майно було встановлено рішенням господарського суду Запорізької області від 30.03.2007 року по справі №10/194/07, на підставі якого державою було зареєстровано право власності фермерського господарства СФГ «Нива» на це майно. Вказані обставини свідчать, що продаж спірного нерухомого майна у процедурі банкрутства райспоживспілки фактично відбувся. Доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу від 16.03.2007 року, за яким фермерське господарство СФГ «Нива» набуло право власності є недійсним у зв'язку зі скасуванням у 2008 році рішення господарського суду Запорізької області про визнання його дійсним, не має в даному спорі правового значення, виходячи з положень ст.388 ЦК України, тому саме як таке, що не спростовує факту вибуття спірного майна із володіння позивача у порядку виконання судових рішень. Оскільки спірне нерухоме майно було придбано фермерським господарством «СФГ «Нива» за оплатним договором купівлі-продажу в межах ліквідаційної процедури, введеною постановою господарського суду Херсонської області від 08.02.2007 року по справі №6/19-Б-07, тобто на виконання вказаної постанови, то відсутні правові підстави вважати обґрунтованими посилання позивача на необхідність застосування до спірних правовідносин п.3 ч.1 ст.388 ЦК України. Враховуючи те, що відповідач є добросовісним набувачем майна, яке було продано у встановленому законом порядку на відкритих торгах, правові підстави для витребування у нього спірного майна відсутні. З огляду на відсутність у даному випадку підстав, з якими закон пов'язує можливість витребування майна від добросовісного набувача, підстави для задоволення позову райспоживспілки відсутні.

Outcome: dismissed