Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

18.06.2014р. позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи тим, що 28.01.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким він надав останньому у позику грошові кошти в розмірі 63787,10 грн. на особисті цілі. Позивач зазначає, що вказані кошти були надані відповідачу строком на один рік, тобто до 27.01.2014 р., однак борг не повернув, на неодноразові звернення з вимогою про повернення коштів не реагує. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 63787,10 грн., з урахуванням індексу інфляції 6976,64 грн., 3% річних 749,71 грн., а всього 71513,45 грн., стягнути судовий збір з відповідача. В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений чином, про що свідчить телеграма, причина неявки суду невідома, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, свідка, суд встановив, що 28.01.2013р. [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 63787,10грн. При цьому позичальник зобов'язався повернути грошові кошти строком до 27.01.2014 року, що підтверджується відповідною розпискою. У обумовлений строк відповідач борг не повернув. Заборгованість станом на 18.06.2014 року становить 71513,45грн., що складається з 63787,10грн. - основна сума боргу, 749,71 грн. - 3 % річних від простроченої суми, 6976,64 грн. - збитки від інфляційних втрат. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст.527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно ст.530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.536 ЦК України - За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved