Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

18.09.2019 р. заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, та просить встановити і визнати факт того, що він постійно проживає на території України з 30.08.1958р. і по теперішній час, у тому числі, проживав з 24 серпня 1991 року і по теперішній час. В обґрунтування вимог заяви повідомляє, що він постійно проживав усе своє життя на території України, у с.Виноградівка, де й народився, мав паспорт СРСР, який загубив, 24.09.2006 року йому було видано особистий листок для отримання паспорту громадянина України, але він паспорта так і не отримав, причин не пам`ятає. Тепер встановлення юридичного факту потрібно йому для отримання паспорту громадянина України, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до Болградського районного сектору Головного Управління міграційної служби України в Одеській області, де йому було роз`яснено правила отримання (підтвердження) громадянства, та те, що в його випадку - що йому потрібно звернутися до суду для підтвердження юридичного факту. Заявник у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - районного сектору Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області у судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечував, підтвердив, що заявник у списках (реєстрах) громадян України не значиться, повідомив, що заявник у 2006 році почав оформлювати паспорт, йому був виданий особистий лист та навіть був оформлений й паспорт громадянина України, але, оскільки за паспортом ніхто не з`явився, він був знищений, тому наразі оформити [PERSON] паспорту громадянина України без встановлення у судовому порядку факту проживання його на території України законодавством не передбачено. Свідки: [PERSON] та [PERSON] пояснили у судовому засіданні, що заявник їх родич, вони його добре знають - з дня народження, підтвердили, що він дійсно народився і проживав усе життя у с.Виноградівка Болградського району Одеської області, був чабаном - випасав овець, і ніколи нікуди не виїжджав, наразі вони почали йому оформлювати пенсію, бо він є малограмотною особою і юридично неграмотний, тому сам цього не зробив, але з`ясувалося, що в нього відсутній паспорт, для оформлення якого необхідно підтвердити його, заявника, проживання на території України. Вони підтверджують, що заявник нікуди з України і Виноградівки та Болградського району ніколи не виїжджав, усе життя прожив у Виноградівці, був чабаном, перша дружина його померла, наразі він живе з другою дружиною. Вислухавши у судовому засіданні заявника, представника зацікавленої особи, свідків, дослідивши надані суду письмові матеріали, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст.ст.4 і 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року чи 13.11.1991 року. У судовому засіданні дослідженням наданих доказів, встановлено, що: - згідно особистого листка №10 від [INFO] [PERSON] народився [INFO] у с.Виноградівка Болградського району Одеської області (а.с.2); - з довідки Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області від 24.06.2019р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Статтями 55,124,129-1 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або невизнаних прав, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови №5 від 31.03.1995р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що в разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. А згідно п.7 зазначеного «Порядку», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним з документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Відповідно п.3ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає неоднозначне визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України та проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Судом встановлено, що заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України через те, що в нього відсутній паспортний документ, що підтверджує його реєстрацію на території України станом на 24.08.1991року. Факт постійного безперервного проживання заявника [PERSON] на території України з моменту його народження і по теперішній час, у тому числі, й станом на 24.08.1991року, - підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи і що досліджені судом та поясненнями у судовому засіданні самого заявника та свідків. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими підлягають задоволенню, тому підлягає визнанню факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991року починаючи з дня його народження - [INFO] року і по теперішній час.

Outcome: approved