Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

17 лютого 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 квітня 2006 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № DNH4KP99370424, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 5232 грн. 50 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 04 лютого 2014 року у розмірі 45724 грн. 48 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повісткою. До судового засідання надійшла заява представника позивача Тимошенка О.А., в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Не заперечуючи факт отримання вищевказаного кредиту для придбання комп'ютерної техніки, пояснив, що через складне матеріальне становище припинив сплачувати кошти на його погашення з 2007 року. В 2008 році він передав працівникам банку придбану за рахунок кредитних коштів комп'ютерну техніку та вважав що таким чином повністю погасив заборгованість по кредиту. Також наполягав на застосуванні судом строків позовної давності, який, на його думку, позивач пропустив без поважних причин. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 21 квітня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника за № DNH4KP99370424 разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами. Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви. На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит на споживчі цілі в сумі 5232 грн. 50 коп. строком до 21 жовтня 2010 року, в обмін на його зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідно до п. 5.1 Умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу. Крім того, відповідно до п. 5.3 Умов при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором більш на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Із заяви, підписаної [PERSON] вбачається, що він ознайомлений та погоджується з Умовами надання вказаного споживчого кредиту. Відповідач неналежно виконувала умови договору, оскільки припинив проводити оплату заборгованості по кредиту в 2008 році. Згідно з розрахунком, станом на 04 лютого 2014 року заборгованість за даним кредитним договором складає 45724 грн. 48 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 3311 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14824 грн. 27 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 24935 грн. 66 коп., штрафи - 500 грн. ( фіксована частина) та 2153 грн. 55 коп. (процентна складова). У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За змістом ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, а тому вимоги про стягнення з нього заборгованості по кредиту є обґрунтованими. Разом з тим, згідно розрахунку, банком нарахована пеня за період з 15 серпня 2008 року по 04 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки можу бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, наданим позивачем, вбачається, що збитки останнього внаслідок порушення умов договору складають 18135 грн. 27 коп. із них: 3311 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 14824 грн. 27 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. Конституційний суд в Рішенні у справі № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року зазначив, що положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього захисту та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь - якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Аналізуючи наведені обставини, суд з урахуванням розміру збитків, заподіяних Банку з вини відповідача, а також критеріїв справедливості та добросовісності в межах дії свободи договору, приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК, для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Банку, з 24935 грн. 27 коп. до 5000 грн. 00 коп. Враховуючи вище викладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність зменшення штрафу (процентна складова) до 1156 грн. 76 коп. (3311 грн. 00 коп. + 14824 грн. 27 коп. + 5000 грн. 00 коп.) х 5%). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача слід стягнути заборгованість, яка складається з заборгованості по кредиту у розмірі 3311 грн. 00 коп., заборгованості по процентам у розмірі 14824 грн. 27 коп., пені у розмірі 5000 грн. 00 коп., штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована частина), та штрафу у розмірі 1156 грн. 76 коп., а всього 24792 грн. 03 коп. Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до п. 5.5 Умов, строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлений сторонами тривалістю 5 років, який на день звернення до суду не сплинув. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial