Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

18 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про виділення частки у спільній частковій власності в окремий об»єкт нерухомості та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, мотивуючи свій позов тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-514 від 02.07.2014 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], отримали у спадок після смерті [PERSON] по 1/3 частині житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 455 кв.м. На вказаній земельній ділянці в цілому розташовано: жилий будинок літера А-1 загальною площею 66,8 кв.м, з них: сіни 1 - 11,9 кв.м, кімната 2 - 14,8 кв.м, кімната 3 - 8,8 кв.м, кімната 4 - 8,5 кв.м, передпокій 5 - 12,6 кв.м, вбиральня 6 - 4,0 кв.м, опалювальна 7 - 4,3 кв.м, тамбур 1 - 1,9 кв.м, гараж літера Е - 16,2 кв.м, вбиральня літера В - 1,7 кв.м, літня кухня літера Б - 24,0 кв.м, огорожа №1 та огорожа №2. Позивач в позові вказувала, що на даний час у неї виникла необхідність у заставі її частини домоволодіння, але вона не має можливості розпорядитися своєю частиною нерухомості, оскільки відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку», частина об»єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об»єкт нерухомості. Співвласники даної будівлі відмовляються від укладання договору про виділ у натурі її частки будівлі, що є перешкодою для реалізації її права власності за власним розсудом, в зв»язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про виділення 1/3 частини домоволодіння в окрему одиницю. Просила суд виділити їй в окремий об»єкт нерухомого майна, що складає одиницю з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи та присвоєнням нового реєстраційного номеру, 1/3 частину у праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] в м.Полтаві. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частину у праві власності на домоволодіння у місті Полтаві по [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння в [ADDRESS], як на окремий об»єкт нерухомого майна, що складає одиницю. Визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] між співвласниками домоволодіння відповідно до розміру їх часток, врахувавши фактичний порядок користування земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивача адвокат Мушук В.В позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON]. з позовом не згоден. Просив суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з»явились. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи. Представник виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради Пеляк В.В. в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є розписка про вручення судової повістки. Представник Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності. У вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], представника виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради Пеляка В.В. та представника Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Суд, заслухавши представника позивача адвоката Мушука В.В., представника відповідача [PERSON] [PERSON]., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.07.2014 року (а.с.9) спадкоємцями зазначеного у заповіті майна [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, є його дочка [PERSON], [INFO] на 1/3 частку, дружина [PERSON], [INFO] на 1/3 частку, дочка [PERSON], [INFO] на 1/3 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається із: житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Технічний паспорт від 14.07.2014 року (а.с.12-16) оформлено на [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння; оформлено на [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння; оформлено на [PERSON] на 1/3 частину домоволодіння. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами існує спір щодо порядку користування житловим будинком [ADDRESS] та спір щодо порядку користування земельною ділянкою. В зв»язку з чим ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18.11.2014 року (а.с.59-60) по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. З врахуванням фактичних обставин справи, наданих сторонами документів, Висновку №153 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2015 року, суд приходить до висновку. що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] про виділення частки у спільній частковій власності в окремий об»єкт нерухомості та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки в судовому засіданні співвласник домоволодіння [ADDRESS] [PERSON], інтереси якої представляє адвокат Мушук В.В., заперечував щодо Висновку №153 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2015 року, так як з Висновку експерта вбачається, що він пропонує виділити співвласнику на 1/3 частину житлового будинку в загальній площі 21,1 кв.м, в той час як іншим двом співвласникам [PERSON], [PERSON] експерт пропонує виділити частину будинку загальною площею 23,6 кв.м, що є непропорційним 1/3 частині [PERSON] та [PERSON] Такий запропонований розподіл домоволодіння фактично ділить будинок не на три частини по 1/3 кожному із співвласників, а на дві по ?, що в свою чергу порушує право власності [PERSON], якій належить 1/3 частина, а не ? частина будинку та яка проживає в даному будинку з двома неповнолітніми дітьми. Частиною 2 статті 13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, крім Висновку №153 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2015 року, які б підтверджували виконання позивачем [PERSON] зобов»язання щодо виготовлення відповідної проектно-кошторисної документації по виділенню в окремий об»єкт нерухомого майна, що складає одиницю з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи та присвоєнням нового реєстраційного номеру, 1/3 частини у праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] Згідно статті 10 Закону України «Про пожежну безпеку» виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію чи в експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативних актів з пожежної безпеки. Забороняється будівництво, реконструкція, технічне переоснащення приміщень, об»єктів виробничого та іншого призначення, впровадження нових технологій, випуск пожежно-небезпечної продукції без попередньої експертизи (перевірки) проектної та іншої документації на відповідність нормативним актам з пожежної безпеки. За змістом ст.ст.11,12 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягає проектна документація на відведення земельних ділянок, техніко-економічні обгрунтування та розрахунки, проекти будівництва, розширення, реконструкції об»єктів будь-якого призначення, за винятком тих, для затвердження проектів будівництва яких висновок державної експертизи не є обов»язковим. Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об»єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 34 Закону України «Про планування і забудову територій». Отже, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні висновки та документи державних органів, які б підтверджували, що технічно можливо виділити об»єкт нерухомого майна в окрему одиницю. Таким чином, встановивши, що позивачем [PERSON] не здійснено виготовлення відповідної проектно-кошторисної документації по виділенню в окремий об»єкт нерухомого майна, не надано відповідних дозволів, затверджених проектів та документів щодо введення її відокремленої частини в експлуатацію, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю. Судом не приймається до уваги Висновок №153 судової будівельно-технічної експертизи від 10.02.2015 року (а.с.62-74) щодо запропонованого варіанту порядку користування земельною ділянкою відповідно ідеальним часткам, оскільки на час проведення досліджень, порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння не склався, тому варіант фактичного користування не визначався. Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» з наступними змінами та доповненнями, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до пункту 11 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, одночасно з розв»язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зі ст.105 ЗК України вирішити позов, якщо він заявлений про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. В судовому засіданні встановлено, що порядок користування земельною ділянкою між сторонами не визначений, що також унеможливлює виділ в натурі частки з об»єкта нерухомого майна. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed