Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

18.03.2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 06 грудня 2011 року помер його дідусь [PERSON]. 07 липня 2015 року померла його бабуся [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 1965 року. За час шлюбу ними на праві спільної сумісної власності подружжя було нажито майно, а саме квартиру [ADDRESS], яку було оформлено на [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 24.07.1996 року. За життя його дідусь [PERSON] склав заповіт, за яким усе належне йому майно заповів йому, а бабуся в свою чергу склала заповіт, за яким усе належне їй майно заповіла на імя його сестри [PERSON]. На даний час, маючи намір успадкувати частину, належну на підставі спільної сумісної власності у відповідності до ст. ст. 60, 61 СК України квартири дідуся, він звернувся до нотаріуса, як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті дідуся. [PERSON], йому було розяснено, що у звязку з тим, що вказана квартира зареєстрована за померлою, а за їх життя частки виділені не були, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно дідуся на частку в спільному майні подружжя йому видано бути не може, у звязку з чим він змушений звернутися до суду. Відповідач, яка є спадкоємицею за заповітом після смерті бабусі, не заперечує проти оформлення за ним спадкових прав на частину квартири [ADDRESS]. Вони є єдиними спадкоємцями майна померлих. Частки співвласників у праві спільної сумісної власності не були визначені, а отже померлому [PERSON] на день його смерті мала б належати 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Просить визначити, що частка померлого 06 грудня 2011 року [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/2. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Реєстраційного посвідчення, виданого 24 липня 1996 року Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову книгу №131 за реєстровим №21383 власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] ( а.с. 12 ). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження гр. [PERSON] 30 травня 1964 року уклав шлюб з гр. [PERSON], який було зареєстровано міським бюро ЗАГС м. Кіровоград, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Грінченко» ( а.с. 8 ). У відповідності до заповіту від 14 липня 2011 року, складеного [PERSON], [INFO], посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2-588 видно, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частку квартири, що знаходиться в м. Кіровограді, на [ADDRESS] заповіла [PERSON], [INFO] ( а.с. 10 ). Згідно заповіту від 05 вересня 2011 року, складеного [PERSON], [INFO], посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №1061 вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: - все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати йому на день його смерті, та все те, на що він за законом матиме право, заповів - [PERSON], [INFO] ( а.с. 7 ). З копії свідоцтва про смерть, серії І-ОЛ №144432, виданого 07 грудня 2011 року Міським відділом по державній реєстрації смертей [PERSON] управління юстиції у Кіровоградській області вбачається, що [PERSON] помер 06 грудня 2011 року ( а.с. 6 ). Згідно копії свідоцтва про смерть, серії І-ОЛ №209355, виданого 08 липня 2015 року Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції видно, що [PERSON] померла 07 липня 2015 року ( а.с. 9 ). З розяснення приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] від 15.03.2016 року за вих. №47/02-31, адресованого [PERSON] щодо виділення частки в спільній сумісній власності подружжя на імя [PERSON], померлого 06 грудня 2011 року, який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], та видачі свідоцтва про право власності на його імя, на майно, яке складається з квартири за номером 138, що знаходиться по вулиці Васнєцова, 8 у м. Кіровограді нотаріусом повідомлено наступне: вищевказане майно належить дружині спадкодавцю [PERSON], яка померла 07 липня 2015 року, на підставі Реєстраційного посвідчення, яке видане 24 липня 1996 року Кіровоградським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації та записано в реєстраційну книгу за №131 за реєстровим №21383, але яке було придбано в період шлюбу, укладеного 30 травня 1964 року. На підставі п. 2.1, 11 Глави, ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Законодавством України, а саме нормативно-правовими актами, які регулюють роботу нотаріуса, не передбачена видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на імя померлого подружжя ( а.с. 17 ). У відповідності до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції 1969 року, який діяв на момент придбання спірної квартири - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Таким чином, оскільки при спадкуванні частка в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, тому спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши досліджені докази у їх сукупності та враховуючи те, що між співвласниками спірної квартири угоди про встановлення порядку користування та домовленості щодо встановлення часток не було, суд виходячи із рівності часток кожного співвласника вважає можливим визначити за [PERSON], [INFO], який помер 06 грудня 2011 року - 1/2 частку в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved