Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

19.05.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд усунути йому перешкоди у побаченні та вихованні дочки - [PERSON] , [INFO] , визначивши йому наступний порядок участі у вихованні дочки: - батько забирає дочку після уроків зі школи кожної 1-ї та 3-ї п`ятниці місяця до місця свого проживання з правом ночівлі за місцем проживання батька; - кожну 1 - шу та 3 - тю суботу місяця дитина проводить з батьком за межами с. Надиби Самбірського району Львівської області з правом ночівлі за місцем проживання батька; - кожну 1-шу та 3-тю неділю місяця дитина проводить з батьком до 17.00 години. Батько зобов`язується привезти [PERSON] до с. Надиби за місцем проживання матері до 18.00 години; - з 2 червня по 15 липня щороку (літніх канікул) або з 16 липня по 29 серпня щороку, дитина проводить час з батьком за місцем його проживання з правом виїзду на відпочинок у будь - яке курортне місто України у визначений період без присутності матері. При тому позивач зобов`язується повідомляти відповідача про загальний стан здоров`я дитини на період виїзду у будь - яке курортне місце України для відпочинку та забезпечити відповідачу спілкування з дитиною за допомогою телефонного та іншого зв`язку; - дитина проводить час з батьком з 10.00 години до 21.00 години дня кожного 26 грудня щороку на Різдвяні свята та другий день Великодніх свят без присутності матері; - батько має право на проведення з дочкою за межами с. Надиби Старосамбірського району Львівської області половину весняних та зимових канікул; - батько має право на безперешкодне спілкування з дитиною будь - якими доступними засобами зв`язку, зокрема skype, viber, whatsApp , messenger та телефонним зв`язком. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30.08.2011 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений шлюб, який рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 року розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з матір`ю - відповідачкою [PERSON] у с.Надиби Старосамбірського району Львівської області. Зазначає, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2018 року було вирішено стягувати з нього аліменти на утримання доньки в розмірі ј частки від усіх видів заробітку та доходу щомісячно, починаючи з 04.10.2017 року до досягнення донькою повноліття. Аліменти сплачував та продовжує сплачувати щомісячно добровільно та заборгованості перед дитиною по аліментах у нього ніколи не було. Стверджує, що після розірвання шлюбу він належно виконував свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини. Зокрема, часто бачився та спілкувався з дочкою, брав її до себе до дому, ходив на прогулянки, разом з дочкою проводив дозвілля та між ними склались добрі та довірчі відносини. Проте з відповідачкою у них склалися неприязні відносини та з часом такі відносини погіршувалися. Відповідач не бажала домовитися з ним щодо певного графіку побачень з дочкою. Він все рідше бачив дочку та не мав можливість повноцінно брати участь у її вихованні, тому придбав мобільний телефон та спілкувався з дочкою найчастіше по телефону. Проте, оскільки під час таких розмов була присутня постійно відповідач, вона коментувала почуте та підказувала дочці, що відповідати, аналізувала та висловлювала свої висновки від почутої розмови вголос при дочці, даючи йому негативну оцінку, а згодом дочка перестала приймати від нього дзвінки. Відповідач на його запитання відповідала, що телефон поламався, оскільки дешевий і не має програм з іграми, вимагала придбати І-Phone та дорогий планшет, мотивуючи тим, що він потрібен дитині для розвитку. Їхні побачення з дочкою стали не частими та випадковими та відбувалися лише в тому випадку, якщо він платив відповідачці за це кошти, або придбавав якісь речі, які хотіла відповідач. Оскільки відповідач все частіше почала знаходити будь - які причини, щоб не надати йому можливість побачитись з дочкою, він звернувся до Старосамбірської районної державної адміністрації як до органу опіки і піклування, а також у службу у справі дітей Самбірської міської ради. Органом опіки і піклування 23.03.2018 року було формально визначено порядок його участі у вихованні малолітньої дочки, надано йому можливість побачень з дитиною у вихідні дні, святкові, неробочі дні та канікулярний період за попередньою домовленістю та взаємною згодою батька [PERSON] та матері [PERSON] . Тобто фактично, виходячи із змісту рішення, орган опіки і піклування не вирішив спору щодо порядку та способів його побачень з дочкою та не визначив йому чіткого графіку таких побачень, враховуючи інтереси дитини та віддав перевагу матері дитини, від волі та бажання якої залежить його можливість бачити дочку. Вважає, що інтересам дитини суперечать дії відповідачки щодо створення йому перешкод у побаченнях та спілкуванні з нею. Оскільки, вони з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо визначення графіку, способу та тривалості їх побачень з дочкою, тому змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.10.2020 (а.с.23) відкрито провадження у справі. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2020 (а.с.30) справу передано за підсудністю до Старосамбірського районного суду Львівської області. 17.12.2020 року справа надійшла до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2020 (а.с.33) справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 22.12.2020 (а.с.34,35) справу прийнято до розгляду та розпочато підготовче провадження. В ході підготовчого провадження, 31.12.2020 року до суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.42-44), в якому вона просить відмовити в позові, обґрунтовуючи наступним. Вказує, що [PERSON] звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, посилався на те, що визначений Розпорядженням органу опіки і піклування Старосамбірської райдержадміністрації від 23.03.2018 року графік побачень не вирішив спору щодо порядку та способів його побачень з дочкою та не визначив йому чіткого графіку, а віддав перевагу матері дитини від волі та бажання якої залежить можливість бачити дочку. Дане твердження не відповідає дійсності, згідно розпорядження позивачу визначено участь у вихованні малолітньої доньки надавши йому можливість побачень з дитиною у вихідні дні, святкові (в 2020 році-8 днів і неробочі (в місяць - 8 днів), та канікулярний період, який триває 3 місяці за попередньою домовленістю та взаємною згодою батька [PERSON] та матері [PERSON] . Зазначає, що позивач не звернувся до суду протягом десяти днів , а тому визнав його і це рішення є обов`язковим для двох батьків. Будь яких належних та допустимих доказів ,що вона не виконує цього розпорядження в матеріалах справи немає, а тому вважає, що позов необґрунтований та безпідставний. Крім того вказує, що з позову вбачається, що нібито вона чинить йому перешкоди в спілкуванні з дочкою і що зустрічі відбуваються лише в тому випадку коли він заплатив за це кошти, або купляв речі які вона хотіла, але при тому не надає будь - яких доказів, а тому вона вважає ці твердження голослівними. Від часу окремого проживання, тобто з 2015 року, позивач рідко бачиться з дитиною, а після їх зустрічей наступає велика перерва. За цей період часу він лише пару разів приходив до дочки, але нічого не купляв та як він ніде не працює, а утримує компенсацію по догляду за пристарілою матір`ю. Всі розходи по утриманні дочки несе вона, а позивач навіть не цікавиться її утриманням та вихованням, а вважає що 50 процентів прожиткового мінімуму які він сплачує як аліменти є достатніми. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що вона умисно порушує його права щодо спілкування з дитиною та участі у її вихованні та розвитку, що дитина потребує спілкування з батьком та його піклування. Вона ніколи не заперечувала, щоб батько бачився зі своєю дочкою, навіть дала дозвіл без зазначення часових обмежень побачення. Проблема полягає в тому, що батько хоче, щоб донька під час зустрічей з ним вела себе і робила все що він хоче все що він спланував, але при тому не враховує її бажання та вільний час. Щодо часу призначення зустрічей, то позивач не враховує інтереси дочки, а саме її занятість, вона розвиває свої здібності в математиці та англійській мові, а також відвідує суботньо-недільну школу яка діє при ЛВТПК Львівщини у Воютичах. Щодо навчання дочки то [PERSON] додатково займається англійською, а саме: в понеділок на 16-00 год , в середу, четвер (по дзвінку вчителя) на 1 год, в селі Надиби. В суботу з 09-00 год до 10-45 год дочка вивчає польську мову в селі Воютичі в Лановицькому відділенні товариства польської культури Львівщини. Після закінчення уроків, а саме в 11-15 в неї заняття в Самборі з математики так як дочка має нахили до цієї науки, в неділю дочка відвідує римо-католицький костьол на 08-30 год і після завершення служби відвідує з 12-30 год до 14-00 год уроки катехизації у с. Надиби. Що до зустрічей дитини з батьком то вона неодноразово наголошувала щоб він сам забирав [PERSON] з дому, а не просив її маму, щоб вона посадила дитину на автобус без супроводу дорослого так, як він може її зустріти в Самбір. Також він ніколи не відвозив її додому, а просив когось друзів щоб відвезли. Батько не знає чим займається його дочка, не відвідує школу, не цікавиться успіхами дитини, не відвідує з дитиною суботньо-недільну школу яка діє при ЛВТК Львівщини у Воютичах, не приймає участі в поїздках які організовує товариство не підтримує дочку у виступах з яких вона приймає участь, також не цікавиться духовним життям дочки і йому не відомо, ще від вересня місяця дочка готується до Першого Причастя, а тому відвідує уроки катехизації на 12-30год і завжди з нею залишається вона або бабуся. А тому, вважає, що орган опіки та піклування Старосамбірської районної адміністрації видавши розпорядження яке обов`язкове до виконання, надав достатньо часу батькові дитини для їх спілкування з дочкою, але батько не часто приходить та не спілкується з дитиною, а видумує необґрунтовані позови до неї, що вона перешкоджає у спілкуванні з дочкою не надаючи належних та допустимих доказів на підтвердження свого позову. З огляду на наведене, просила суд в позові відмовити. 19.01.2021 року до суду від позивача [PERSON] поступила відповідь на відзив (а.с.69-73), у якій наведені у відзиві на позов відповідачем заперечення він відхиляє та не визнає. Зокрема, те, що відповідач зазначила, що нібито органом опіки та піклування визначено йому порядок участі у вихованні дочки надавши можливість побачень з дитиною у вихідні, святкові (вказує - у 2020р. - 8 днів), не робочі - (в місяць - 8 днів) та канікулярний період, який триває 3 місяці за попередньою домовленістю та взаємною згодою двох батьків при цьому перекручує зміст даного рішення. Зі змісту розпорядження Старосамбірської районної державної адміністрації , а саме: « Визначити участь [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість побачень з донькою у вихідні, святкові, неробочі дні та канікулярний період за попередньою домовленістю та взаємною згодою між батьками», вбачається що йому визначено певний графік (не чіткий ), проте для перетворення цієї можливості у дійсність мають бути дотримані дві умови. Перша - це попередня домовленість, а друга - це взаємна згода. А оскільки дитина проживає з відповідачкою, а у її відсутності на території України, з бабою (мамою відповідачки), що дає їй значні переваги у вирішенні даних питань, то реалізація його можливості залежить прямо від їх згоди. Крім того, негативне ставлення відповідачки до нього в присутності дитини мимоволі формує негативне ставлення дитини до нього. Він не відмовлявся від дочки та не ухилявся від участі у її вихованні та утриманні, систематично сплачує аліменти та відсутня заборгованість по їх сплаті. Вважає, що рішення органу опіки та піклування є не ефективним та відсутність у ньому конкретики дає можливість відповідачу маніпулювати своїми перевагами та створювати йому перешкоди. Так впродовж 2020 року відповідач ( яка тривалий час перебувала за кордоном) не давала йому згоди на зустрічі з дитиною та вказувала різні причини. Тривалі розриви між побаченнями з дочкою виникали лише з вини відповідачки, яка сама виховує дитину в більшості - на відстані, оскільки має постійне місце праці за кордоном, проте по телефону вирішує, чи бачитись йому з донькою. Відповідач стверджує, що з 2015 року він лише пару разів приходив до доньки. Проте це не відповідає дійсності, оскільки до 2018 року він брав дитину часто до себе до дому та більше того відповідач сама дзвонила до нього, щоб він її забирав та відводив у садочок, оскільки вона була на роботі то в Польщі, то в Німеччині, а її мамі було важко з маленькою дитиною, тому так тоді їй було зручно. У 2020 році він з дочкою справді вкрай рідко бачився та це було зумовлено тим, що через карантинні заходи (так пояснювала відповідач) вона не відпускала дитину. Також відповідач, заперечуючи позов зазначає, що він не враховує інтереси та зайнятість дитини. Проте саме зі змісту позовних вимог вбачається, що він просить надати йому лише двічі на тиждень забирати дитину на вихідні, а не в будні, проте не заперечує щоб вона відвідувала уроки математики «Соробан» та недільну катехитичну школу, адже він може її відвести на заняття та забрати із занять. Виховання дитини та його присутність в її житті не вимагає того, щоб вона безперервно спілкувалась тільки з ним та перебувала в його полі зору. Вважає позов підставним та таким, що підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 19.02.2021 (а.с.106,107) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бісковицьку сільську раду Самбірського району Львівської області як орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 07.05.2021 (а.с.156,157) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Стецяк В.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідачки - адвокат Кіт В.Ю. в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі, з підстав, наведених у відзиві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання на 30.09.2021 не з`явилася, на попередніх судових засіданнях проти позову заперечувала в повному обсязі. Представник Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області як орган опіки та піклування, в судове засідання на 30.09.2021 не з`явився, проте 29.09.2021 до суду надійшла заява від Бісковицького сільського голови М.Яремко про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування Бісковицької сільської ради, просять при розгляді справи враховувати поданий висновок №953/02-09 від 24.09.2021. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду. Заслухавши сторони, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (сторони у справі) з 30.08.2011 перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2015 розірвано (а.с.11,12). У даному шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Після розірвання шлюбу малолітня дочка [PERSON] залишилася проживати з матір`ю - [PERSON] за адресою: с.Надиби Самбірського району Львівської області. Батько дитини - позивач [PERSON] після розірвання шлюбу з відповідачкою проживає окремо від дочки за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Із довідки, виданої КП СМР «ЖЕК» №2287 від 12.05.2020 (а.с.13), відомо, що [PERSON] , 1971 р.н., дійсно проживає в [ADDRESS] , де і зареєстрований, разом з ним проживає мама, [PERSON] 1939 р.н. З акту обстеження матеріально -побутових умов проживання [PERSON] від 15.05.2020 (а.с.14) відомо, що [PERSON] проживає у будинку площею 76 кв.м., який складається з 4 кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, підсобних приміщень. Створені належні умови для розвитку і відпочинку дитини. В будинку охайно, тепло, наявна система індивідуального опалення, зроблений ремонт, оселя обладнана всіма необхідними меблями та побутовими приладами. Матеріально-побутові умови проживання [PERSON] добрі. Із копії трудової книжки [NUMBER] (а.с.16,17) відомо, що позивачу [PERSON] . Управлінням соціального захисту населення Самбірської міської ради виплачується компенсація по догляду за пристарілим згідно постанови КМУ від 26.07.1996року №832. Інші відомості про роботу відсутні. Із довідок Самбірської ЦРЛ №1 та №2 від 04.01.2021 (а.с.76,77) відомо, що позивач [PERSON] в Самбірському наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває. Згідно довідки, виданої Самбірським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Львів) №18.8-40/69від 11.01.2021, станом на 11.01.2021, у [PERSON] , [INFO] , відсутня забогованість в користь держави, фізичних чи юридичних осіб (а.с.80). Відповідно до листа Самбірського районного відділу поліції від 05.05.2021 №3062/58/03-2021 (а.с.141) з`ясовано, що гр. [PERSON] , жит. [ADDRESS] , у Самбірський РВП ГУНП у Львівській області із заявами щодо створення йому перешкод у баченнях з дитиною [PERSON] , [INFO] жителькою с. Надиби Самбірського району не звертався. Розпорядженням Старосамбірської районної державної адміністрації від 23.03.2018 року №207/01-04, визначено участь [PERSON] , [INFO] , у вихованні мамолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , надавши йому можливість побачень з донькою у вихідні дні, святкові, неробочі дні та канікулярний період за попередньою домовленістю та взаємною згодою батька [PERSON] та матері [PERSON] . [PERSON] не перешкоджати зустрічам та спілкуванню батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №3391 від 04.11.2020 (а.с.45) та акту обстеження умов проживання (а.с.146), відомо, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає в [ADDRESS] і на утриманні в неї знаходиться дочка [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є власником будинку. Будинок придатний для проживання, створено усі умови для проживання дитини, у будинку наявна окрема кімната для дитини. Дитина доглянута, забезпечена усім необхідним, матеріально-побутові умови добрі. Із характеристики, виданої виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області №259 від 27.04.2021 (а.с.143), відомо, що [PERSON] народилася та проживає в с.Надиби Старосамбірського району Львівської області, за час проживання зарекомендувала себе з позитивної сторони, ввічлива, культурно поводить себе серед односельчан, не схильна до вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів, бере участь у громадському житті села, порушень громадського порядку не допускала, до адміністративної і кримінальної відповідальності не притягувалася, скарги з боку сусідів не поступали. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №258 від 27.04.2021 (а.с.144), відомо, що [PERSON] має такий склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] . Із характеристик, виданих ЗСШ І-ІІ ступенів с.Надиби вбачається, що [PERSON] є ученицею 3 класу ЗСШ І-ІІ ступенів с.Надиби, навчається в школі з 1 класу, з 03.09.2018. За час навчання зарекомендувала себе як учениця з високим рівнем навченості з усіх навчальних предметів. Проживає з мамою та бабусею, які відповідально ставляться до її навчання та виховання. Батько періодично цікавився успіхами дитини (а.с.46, 145). Із характеристики, виданої Римо-католицької парафії св.Катерини Олександрівської від 04.11.2020 (а.с.47), вбачається, що опіку дитини здійснює матір та бабця [PERSON] . Кожного тижня вони присутні на Святій Літургії, від вересня [PERSON] готується до Першого Причастя і приходить кожної неділі на уроки катехизації на 12.30год. З повідомлення Лановицького відділення Товариства Польської Культури Львівщини від 04.11.2020 (а.с.48) відомо, [PERSON] є членом ЛВТПК Львівщини, разом зі своєю дочкою [PERSON] бере активну участь у культурному та соціальному житті товариства. [PERSON] навчається у третьому класі суботньо-недільної школи, яка діє при ЛВТПК Львівщини у Воютичах. [PERSON] старанна учениця, систематично відвідує всі заняття, її приводить на уроки і забирає мама, а інколи й бабуся. Вона із задоволенням бере участь у всіх додаткових заходах та у підготовці різних заходів. На всіх зустрічах, у яких бере участь мати та дочка, мають добрий контакт один з одним. Із Договору надання інформаційних (консультаційних послуг від 31.10.2020 (а.с.49,50) відомо, що між ФОП [PERSON] від імені ТМ «Соробан» (школа усного рахунку СОРОБАН ) та замовником [PERSON] укладено договір про надання послуг - доступ до теоретичної бази оволодіння усним рахунком арифметичних послідовностей за методикою ТМ «Соробан» та доступ до комп`ютерних програм - on-line тренажерів для практичного оволодіння усним рахунком арифметичних послідовностей за методикою ТМ «Соробан». Рішенням І сесії VІІІ скликання Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області №5 від 20.11.2020 року «Про початок реорганізації Воютицької сільської ради та Воле-Баранецької сільської ради шляхом приєднання до Бісковицької сільської ради» вирішено почати процедуру реорганізації Воютицької сільської ради шляхом приєднання до Бісковицької сільської ради. Бісковицька сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Воютицької сільської ради (а.с.100). Допитаний в судовому засіданні як свідок, за його згодою, позивач [PERSON] суду показав, що після розлучення з відповідачкою йому створюються перешкоди у побаченнях з дочкою, вони з відповідачкою не могли дійти спільної згоди щодо його участі у вихованні дочки. Допитана в судовому засіданні як свідок, за її згодою, відповідачка [PERSON] суду показала, що вона займається вихованням дитини, жодних проблем у спілкуванні батька з дочкою вона не створює. Відповідач добровільно кошти не надає, сплачує аліменти в мінімальному розмірі. Вона не заперечує, щоб батько бачився з дочкою, однак зазначає, що дочка не хоче ночувати в батька. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні суду показали, що позивач любить дочку, добре до неї ставиться, нічого поганого про позивача не можуть сказати, батько опікується дитиною, зі слів позивача йому створюють перешкоди у спілкуванні та побаченні з дочкою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що ніколи перешкод у спілкуванні батька з дочкою не було, позивач приїжджав до них тільки по святах. Із висновку Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області як органу опіки та піклування №953/02-09 від 24.09.2021 відомо, що 14 вересня на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бісковицької сільської ради було розглянуто питання надання висновку про усунення перешкод щодо участі у вихованні дитини [PERSON] [INFO] батьком [PERSON] [INFO] . На засіданні були присутні мати [PERSON] , батько [PERSON] . 14.09.2021 року перед засіданням комісії, за попередньою згодою обох батьків було проведено розмову з дитиною [PERSON] за присутності психолога Надибського закладу загальної середньої освіти Карпенко Юлії Василівни . Під час розмови з дитиною, [PERSON] поводила себе спокійно. Щира, відкрита, гарно іде на контакт, розповідала про свої захоплення, ігри. Розповідає про своїх друзів та рідних. На запитання про своє ставлення до батьків. [PERSON] відповіла, що любить обох батьків, але більше тепла та ласки відчуває з боку матері. На запитання якими раніше були у неї відносини з батьком [PERSON] відповідає, що батько брав її до себе додому, але дуже часто замість того, щоб проводити з нею час відправляв її бавитися до дівчинки по сусідству. Також [PERSON] сказала, що в певний момент віддалилася від батька, але не захотіла розповідати чому. На запитання психолога чи хоче вона спілкуватися з батьком як і раніше, проводити з ним час, [PERSON] відповіла, що можна спробувати. На запитання в які саме дні їй було б зручно бачитися з батьком [PERSON] відповіла, що у суботу, але тільки у неї вдома. [PERSON] наголошує на тому, що мати дитини [PERSON] перешкоджає йому бачитися з дитиною, завжди знаходить недоречні пояснення щодо того, що дитина не може приїхати до батька, та не може з ним зустрітися через ті чи інші обставини. Створює штучні перешкоди стосовно нормального спілкування з дочкою. Зі своєї сторони вказує на те, що аліменти сплачує вчасно і хоче брати участь у житті дитини, та просить визначити йому години та дні бачення з малолітньою дочкою [PERSON] в кожну першу та третю суботу місяця за межами села Надиби з правом ночівлі за його місцем проживання, кожну першу та третю неділю місяця дитина проводить з батьком до 17:00 години. З 2 червня по 15 липня щороку або з 16 липня по 29 серпня щороку, дитина проводить час з батьком за місцем його проживання з правом виїзду на відпочинок у будь-яке курортне місто України у визначений період без присутності матері. Половину весняних та зимових канікул за межами с. Надиби. З 10:00 години до 21:00 години дня кожного 26 грудня щороку на Різдвяні свята та другий день Великодніх свят без присутності матері. [PERSON] заперечує слова [PERSON] щодо створення йому перешкод у побаченнях з дитиною. Зі своєї сторони повідомила, що часто їздить за кордон і на час її відсутності вихованням дитини займається бабуся. Наголошує на тому, що батько не намагається налагодити контакти з дитиною, не приїжджає до неї, і дитина сама не хоче їхати до батька. Поряд з тим не заперечує, щоб батько [PERSON] бачився з малолітньою дочкою та брав участь у її вихованні у будь - який зручний час, якщо на це буде згода самої дитини. Згідно вищевказаного висновку, орган опіки та піклування Бісковицької сільської ради рекомендує встановити порядок спілкування та побачень батька [PERSON] [INFO] з дитиною [PERSON] [INFO] в першу та третю суботу місяця з 12:00 по 18:00 год, за місцем проживання дитини с. Надиби Самбірського району Львівської області; - в святкові дні та канікулярний період - за попередньою домовленістю з матір`ю - [PERSON] . Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Із змісту преамбули Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року (далі Конвенція) вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Частина 1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 цього ж акту передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно із ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Частина 1 ст. 9 Конвенції передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Стаття 16 Конвенції вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Статтею 18 Конвенції, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони й піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання (ст.158 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод і суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини та дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права (правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 577/3476/19 (провадження № 61-5283св20), від 17 червня 2020 року у справі № 522/9916/17 (провадження № 61-15089св19) та від 26 листопада 2018 року у справі № 718/337/17 (провадження № 61-28713св18). При цьому, визначаючи порядок побачень дітей з батьками суди повинні враховувати, що при наявності конфлікту між батьками та неможливістю самостійно дійти згоди у вихованні дітей, доцільно проводити зустрічі без присутності того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки такі особисті конфліктні не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив (висновок викладений в поставної ВС від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19). Системний аналіз наведених норм матеріального права й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а визначений порядок спілкування батька з дитиною, що передбачає певні дні та часи такого спілкування, не може беззаперечно свідчити про позбавлення його передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склались неприязні взаємовідносини, сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення, що призвело до звернення з цього приводу до органу опіки та піклування. Однак, сторони по справі не дійшли взаємопорозуміння також і щодо виконання даного рішення органу опіки та піклування, тому позивач звернувся до суду з даним позовом про встановлення іншого порядку спілкування з дитиною та участі у її вихованні, ніж той, що встановлений органом опіки і піклування. Доводи відповідача про безпідставність позовних вимог у зв`язку із тим, що на даний час є чинним розпорядження Старосамбірської РДА від 23.03.2018 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки», суд відхиляє, оскільки згідно ч.3 ст.19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Також суд зазначає, що позовних вимог про зобов`язання відповідачку не чинити позивачу перешкод брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною позивач не заявляє, а лише фактично просить суд визначити йому спосіб його участі у вихованні дочки. Із пояснень сторін у судовому засіданні слідує, що позивач у справі стверджує про те, що йому чиняться перешкоди у побаченнях та спілкуванні з дитиною, які просить усунути шляхом визначення судом способу та порядку такого спілкування. Позиція відповідачки, яка, також була висловлена у судовому засіданні, фактично підтверджує факт певних суперечностей між сторонами з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Наявність спору між сторонами та різне бачення у сторін питання участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини також вбачається із змісту висновку органу опіки та піклування, а також відзиву на позовну заяву відповідачки із своїм баченням способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, зокрема за згодою та бажанням дитини. При цьому суд зазначає, що враховуючи постійне проживання дитини разом з матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини може призвести до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною. Вказана спірність, подекуди конфліктність між сторонами у питанні участі позивача у спілкуванні з дитиною та її вихованні, відсутність компромісу, різні позиції з цього питання, недосягнення домовленості, тривалість конфліктного характеру відносин, які склались між сторонами щодо реалізації своїх батьківських прав відносно дитини, звернення позивача до органів опіки та піклування щодо визначення йому порядку участі у вихованні дитини, звернення позивача до суду з позовом про визначення йому способу участі у вихованні дитини, у своїй сукупності свідчать про перешкоди, що чиняться позивачу у побаченнях та спілкуванні з дитиною, відтак наявні підстави щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. Зважаючи на наведені вище норми закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, беручи до уваги те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, з метою реального забезпечення законного права позивача на побачення та спілкування з дитиною та його участі у вихованні дитини, суд вважає за необхідне визначити позивачу спосіб участі його як батька у вихованні дитини, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам. Суд враховує наданий органом опіки та піклування висновок, який є достатньо обґрунтованим на підставі інформації про фактичні обставини, які мають істотне значення для вирішення спору, та з урахуванням думки дитини. Однак, суд не може погодитися з ним в цілому, оскільки на думку суду він не в повній мірі забезпечує баланс інтересів дитини та закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Так, визначення часу побачень батька з дитиною, як зазначено у висновку органу опіки та піклування, в першу та третю суботу місяця з 12.00год по 18.00год, тобто всього лише два рази на місяць, на думку суду, не надасть змоги налагодити довірливі відносини між батьком та дитиною, зустрічі з такими тривалими перервами зможуть ще більше травмувати дитину. При цьому суд враховує, що у матеріалах справи відсутні дані щодо негативного впливу батька на розвиток дитини, наявність такого впливу не підтверджено відповідними доказами. Позивач активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, має належні умови для проживання, позитивно характеризується за місцем проживання. З огляду на наведене, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, виходячи із меж заявлених позовних вимог, беручи до уваги бажання та можливість батька дитини проводити час з дочкою кожної першої та третьої неділі місяця до 17.00години, відсутність обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність її спілкування як з батьком, так і з матір`ю, також враховуючи режим дня та щоденні інтереси малолітньої дитини, зокрема те, що кожної неділі дитина приходить на Святу Літургію Римо-католицької парафії св.Катерини Олександрійської с.Воютичі на 08-30 год і після завершення служби відвідує з 12-30 год до 14-00 год уроки катехизації у с. Надиби, суд вважає за доцільне визначити позивачу побачення батька з дитиною також і в першу та третю неділю кожного місяця з 14.00год по 17.00год за місцем проживання дитини в с.Надиби Самбірського району Львівської області. Також, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дочкою засобами телефонного, електронного чи іншого засобу зв`язку, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, та матеріали справи таких доказів не містять, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог в частині визначення побачень батька з дитиною кожної першої та третьої п`ятниці після уроків, то такі, враховуючи вік дитини, яка навчається в школі, її режим дня, інтереси малолітньої дитини, відвідування нею гуртків додаткового позашкільного навчання, необхідність забезпечення звичного ритму життя дитини, надання часу для відпочинку після закінчення уроків у п`ятницю, думку сторін, а також наявний у матеріалах справи висновок органу опіки та піклування, задоволенню не підлягають. Враховуючи вік дитини - малолітньої [PERSON] , [INFO] , якій на даний час виповнилося 9 років, тривале проживання дитини з матір`ю в с.Надиби Самбірського району Львівської області, її прив`язаність до матері, а також те, що позивач проживав спільно з дочкою до розірвання шлюбу з відповідачкою до 2015 року, суд вважає, що проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері за місцем проживання батька може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною на даний час відсутній сталий психологічний зв`язок. Адже, для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною, дитині необхідний певний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька. Отже, виходячи з системного аналізу вище перелічених норм права та з огляду на забезпечення максимально комфортних умов для дитини під час спілкування із батьком та зведення до мінімуму будь-яких психо-травмуючих факторів, що можуть негативно вплинути на стан здоров`я та самопочуття дитини, враховуючи особливості розвитку, стан здоров`я та особливі потреби дитини на даному етапі її життя, також беручи до уваги незначну відстань місця проживання батька та дитини (проживають в межах одного району) та враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, забезпечення яких можливе внаслідок поступової адаптації дитини до нових умов спілкування з батьком у звичному для неї середовищі, доцільним буде встановити побачення батька з дитиною за місцем проживання дитини. Стосовно прохання позивача щодо визначення можливості проводити спільний час з дитиною в святкові дні та канікулярний період дитини, зокрема у період Різдвяних та Великодніх свят, спільний відпочинок з дочкою під час канікул з можливістю поїздки у будь-яке курортне місто України, то в даному випадку суд погоджується із висновком органу опіки та піклування про те, що визначення конкретного періоду побачень батька з дитиною у святкові дні та їх сумісного з дочкою відпочинку під час шкільних канікул, місця його проведення тощо, має відбуватися за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] . В решті позовних вимог, зокрема можливості батька брати участь у вихованні дитини за його місцем проживання, без присутності матері та на тривалі періоди, на даний час слід відмовити, оскільки про підставність таких вимог можна буде стверджувати після встановлення первісного продуктивного контакту батька з дитиною та відповідність цього її інтересам. Таким чином, з огляду на усе вищенаведене, суд вважає за доцільне визначити такий спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, а саме: 1) періодичні та систематичні побачення батька з дитиною: - в першу та третю суботу кожного місяця з 12.00год по 18.00год за місцем проживання дитини в с.Надиби Самбірського району Львівської області; - в першу та третю неділю кожного місяця з 14.00год по 17.00год за місцем проживання дитини в с.Надиби Самбірського району Львівської області; - в святкові дні та канікулярний період - за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - [PERSON] . 2) спілкування батька з дитиною засобами телефонного, електронного чи іншого засобу зв`язку. Встановлений спосіб та порядок участі позивача як батька у вихованні дитини, як вважає суд, є обґрунтованим, справедливим і таким, що відповідає віковим потребам та інтересам дитини, не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дочки. При цьому слід наголосити, що у разі зміни обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, станом здоров`я, психо-емоційним станом, розвитком та потребами, відношенням до батька, позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення інших способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, на думку суду на 50% (позовні вимоги про визначення способу участі батька у вихованні дитини задоволені, однак судом визначено інший спосіб участі батька у вихованні дитини, ніж заявлений у позовних вимогах), то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на суму 420,40грн, а з позивача в користь відповідачки підлягають стягненню понесені такою та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до відхиленої частини позовних вимог на суму 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Outcome: partial