Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

19 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,31 га, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області. За життя мати заповіла йому все своє майно. Як спадкоємець за заповітом він своєчасно звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, він не може реалізувати своє право на спадщину у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,13 га в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Представник відповідача - Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради. Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус надіслав до суду листа про розгляд справи без його участі. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що [PERSON] була матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а. с. 8). Згідно заповіту, посвідченого 26 грудня 2003 року секретарем Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №386, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] - позивачу в справі. (а. с. 12). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ №027146, виданого Супрунівською сільською радою Білопільського району Сумської області 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради народних депутатів від 04 травня 1999 року, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,13 га в межах згідно з планом, з яких 3,97 га ріллі та 0,16 га кормових угідь, загальною вартістю 82 055 грн. 76 коп. (а. с. 7, 10-11). З довідки Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області №550 від 28 серпня 2013 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], постійно і на день смерті проживала у с. Ганнівка - Тернівська Білопільського району Сумської області. Заповіт від імені померлої [PERSON] посвідчувався виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області 26 грудня 2003 року за №386. Син померлої - [PERSON], [INFO] прийняв спадщину після [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем до дня смерті і протягом шести місяців після смерті та зберігання особистих документів спадкодавця (а. с. 11). З матеріалів справи вбачається, що спадкова після [PERSON], яка померла [INFO], не заведена. (а. с. 18 ). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,13 га, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. Однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Згідно п. 5. 2 Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за ним права власності на земельну ділянку, площею 4,13 га, розташовану на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved