Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся в суд з позовом про виплату середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв'язку з порушенням їх виплати та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що Позивач з 07.05.2011 року по 02.02.2012 року працював на посаді Генерального директора у Приватному акціонерному товаристві «Енерго Буд Інвест Україна» (надалі по тексту - Відповідач). 02.02.2012 року звільнився за власним бажанням. На день звільнення Позивача Відповідачем була виплачена заробітна плата за період роботи Позивача в сумі 8 133,34 грн. Але при звільненні не виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку 671, 01 грн. Відмову виплати усіх коштів на день звільнення Позивача було обґрунтовано Відповідачем відсутністю грошових коштів. Рішенням Печерського районного суду м. Києві від 05.04.2013 року позов [PERSON] задоволено частково, та стягнуто з ПАТ «Енерго Буд Інвест Україна» заборгованість по заробітній платі 8 133,34 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 671,01 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 07.05.2011 року по 11.03.2013 року в розмірі 45 555,85 грн., моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Однак, вищевказане рішення Відповідач у добровільному порядку не виконав, і грошві кошти за ним бул стягнення з Відповідача лише 10.08.2016 року в примусовому порядку через державну виконавчу службу. На даний час Відповідач не сплатив Позивачу компенсацію середнього заробітку за час затримки за період з 12.03.2013 року по 09.08.2016 року у розмірі 83 405,25 грн., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з травня 2011 року по липень 2016 року в розмірі 6 382,20 грн. Позивач відчуваю постійну нестачу грошей, був змушений позичати гроші в борг, у зв`язку з чим відчуває нервові розлади, тому вважає, що Відповідач має відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Судом встановлено, що Позивач з 07.05.2011 року по 02.02.2012 року працював на посаді Генерального директора у Приватно акціонерному товаристві «Енерго Буд Інвест Україна» (надалі по тексту - Відповідач). 02.02.2012 року звільнився за власним бажанням. На день звільнення Позивача Відповідачем була виплачена заробітна плата за період роботи Позивача в сумі 8 133,34 грн. Але при звільненні не виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку 671, 01 грн. Відмову виплати усіх коштів на день звільнення Позивача було обґрунтовано Відповідачем відсутністю грошових коштів. Рішенням Печерського районного суду м. Києві від 05.04.2013 року позов [PERSON] задоволено частково, та стягнуто з ПАТ «Енерго Буд Інвест Україна» заборгованість по заробітній платі 8 133,34 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 671, 01 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 07.05.2011 року по 11.03.2013 року в розмірі 45 555,85 грн., моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. (а.с.а.с. 14-16). Однак, вищевказане рішення Відповідач у добровільному порядку не виконав, і грошві кошти за ним бул стягнення з Відповідача лише 10.08.2016 року в примусовому порядку через державну виконавчу службу (а.с.30). На даний час Відповідач не сплатив Позивачу компенсацію середнього заробітку за час затримки за період з 12.03.2013 року по 09.08.2016 року компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з травня 2011 року по липень 2016 року. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України підприємство, установа, організація згідно з частиною 1 ст. 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В силу ч.3 ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справи, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справи, які беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоду. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, всиновленим з дотриманням вимог законодавства. Позивач подав до суду розрахунок має бути проведений за час затримки за період з 12.03.2013 року по 09.08.2016 року: 97,55 грн./день х 855 днів = 83 405, 25 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст.ст. 2,3 цього Закону Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виходячи з наведеного, судом встановлено, що з позивачем не було проведено повного розрахунку при звільненні, порушені його права, які підлягають захисту, а тому позов підлягає задоволенню частково, підлягає стягненню з приватного акціонерного товариства «Енерго Будінвест Україна» на користь [PERSON] сума середнього заробітку за час затримки затримки заробітної плати у розмірі 83 405 грн. 25 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 6 382, 20 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial