overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 04 листопада 1995 року у відділі РАГС Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №206. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 04 листопада 1995 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАГС Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №206 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, неповнолітня дитина після розірвання шлюбу залишаються з матір'ю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 03 липня 2013 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. [INFO] року народилась їх донька - [PERSON]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, через що вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. У разі задоволення позову, бажала залишити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 03 липня 2013 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за №14. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.14). Проте шлюбні стосунки між сторонами не склалися та вони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. За даними копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка залишилася проживати разом з матір'ю (а.с. 15). Про спір між сторонами щодо місця проживання їх доньки та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ 18 лютого 2016 року до суду з заявою звернувся [PERSON], в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 липня 2014 року, яким [PERSON] визнано безвісно відсутнім. В обгрунтування своїх вимог, зазначив, що в період з 2005 по 2009 рік відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби. Після відбування покарання проходив реабілітацію при церкві у с.Золота Балка Нововоронцовського району Херсонської області. З 2003 року постійно проживає в у [INFO], при відновленні документів у 2016 році дізнався про те, що його за рішенням суду визнано безвісно відсутнім. Просить скасувати рішення суду про визнання [PERSON] безвісно відсутнім у звязку зі зявленням. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити з підстав які в ній викладені. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши заявника, заінтересовану особу, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, дійшов висновку про задоволення заяви, з наступних підстав. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2014 року (справа №2-о/212/16/14) за заявою [PERSON], [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] визнано безвісно відсутнім. Зазначене рішення не оскаржувалось та набрало законної сили (а.с.3). Згідно довідки про звільнення серії ДНП №03745, [PERSON], [INFO], у період з 28.06.2005 року по 30.07.2009 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, на підставі вироку Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2005 року. (а.с.4). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. ст. 45 ЦК України, 250 ЦПК України фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її\~\~перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи\~\~безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої зацікавленої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи те, що [PERSON], якого згідно рішення суду було визнано безвісно відсутнім зявився, суд дійшов висновку, що правові підстави вважати вказану особу безвісно відсутньою відпали, тому рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.07.2014 року про визнання [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] безвісно відсутнім повинно бути скасованим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

18 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивачка в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 10 жовтня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 50. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі. У своїй позовній заяві позивачка вказує, що між нею та відповідачем постійно виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинились, після чого сторони проживають хоча і в одному будинку, але в окремих кімнатах, спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна між позивачкою та відповідачем не виникло. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та що вона наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про те, що він з позовними вимогами позивачки згоден у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву про розірвання шлюбу такою, яка підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 10 жовтня 2000 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 50 серії [NUMBER], сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). Також, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 2002 року (а.с.9), від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, позивачкою по справі, та згідно з заявою позивачки надалі буде проживати разом з позивачкою. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на протязі 3 років шлюбні відносини між сторонами погіршувалися та на даний час припинені, спільне господарство не ведеться. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

18 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровський район, м.Підгородне, вул.Новомосковська, 42а. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.02.2016 р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.02.2016 р. о 12 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий доступний мовному контакту, на питання відповідає не завжди, прислухається, шепоче, мислення дезорганізоване, паралогічне, аморфне, свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Є інвалідом ІІ групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

18 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Петриківська, 101. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.02.2016 р. о 19 год. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.02.2016 р. о 19 год. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМП та МК» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий агресивний, тривожний, збуджений, виказує маячні ідеї впливу, наносить самопорізи. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

18 лютого 2016 року заявники, [PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, мотивуючи тим, що з ними у одному будинку проживає [PERSON], [INFO], яка є інвалідом першої групи з дитинства, з діагнозом: важка розумова відсталість внаслідок ДЦП, і в звязку з захворюванням вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує стороннього догляду та опіки. [PERSON] не здатна самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує постійного стороннього догляду і на даний період необхідно встановити над нею опіку, а тому просять визнати [PERSON] недієздатною і призначити їх опікунами . У судовому засіданні заявники доводи заяви підтримали. Представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області як органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує в задоволенні заяви і просить справу розглядати в його відсутності. Суд, заслухавши пояснення заявників, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З довідки до акту МСЕК № 208557 від 19.09.2011 року видно, що [PERSON] встановлена група інвалідності - перша «А», причина інвалідності інвалід з дитинства, інвалідність встановлена довічно,потребує стороннього догляду та нагляду. Згідно довідки, виданої Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області, [PERSON] зареєстрована і проживає в будинку заявників . Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №169 від 30.03.2016 року [PERSON], 03 грудня1970 року народження, страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді важкої розумової відсталості внаслідок ДЦП, через це вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання Дунаєвецької міської ради Хмельницької області орган опіки та піклування просить призначити опікунами над інвалідом дитинства [PERSON] її брата [PERSON],[INFO] та матір [PERSON], [INFO]. Суд, вважає, що дане подання підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що заявники доглядаю [PERSON], яка проживає з ними в одному будинку і в їх сімї.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

18 лютого 2016 року заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт належності їй державного акту серії ЯГ № 600848 про право приватної власності на землю, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, та серії ЯГ №600849 про право приватної власності на землю, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Вказувала, що при написанні її прізвища в зазначених державних актах відбулася помилка: замість Кисельова зазначено Кісельова. Посилаючись на те, що в адміністративному порядку вона не може встановити та підтвердити факт належності документів, тому просила підтвердити це в судовому порядку. Розгляд справи було проведено без участі заявниці, її представника та представників заінтересованих осіб. Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до паспорту заявниці серії ЕО № 194466, виданого 18 листопада 1996 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, її прізвище [PERSON]. Заявниця отримала у приватну власність земельну ділянку, площею 2,27 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації № 194-р від 5 квітня 2007 року, та земельну ділянку площею 2,97 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації № 194-р від 5 квітня 2007 року. На підтвердження права власності їй були видані 9 жовтня 2007 року державні акти серії ЯГ № 600848, та серії ЯГ № 600849. В той же час в них її прізвище було записано з помилкою: замість «Кисельова» зазначено «Кісельова». Між тим співпадання інформації про заявницю (прізвище, ім`я, місце проживання та ін.) в державному акті з інформацією в інших документах на її ім'я (паспорті, пенсійному посвідченні тощо) вказують, що державні акти оформлені саме на неї. Встановлення факту належності документів необхідно заявниці для отримання можливості належним чином володіти та користуватися своїми земельними ділянками. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

18 лютого 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за результатами розгляду даної справи було ухвалено рішення, яким позовні вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу повністю задоволено, шлюб, укладений 28 квітня 2012 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який зареєстровано виконавчим комітетом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис за № 33 від 28.04.2012 - розірвано. Проте у зазначеному рішенні судом не вирішено питання про судові витрати Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, до суду не з'явилися. Згідно із ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою.

Outcome: approved