Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

18.09.14 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON],[INFO] за минулий час з 18.09.11 по 18.09.14 року та до досягнення донькою повноліття у розмірі ? частини від заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявленого позову позивачка в позові посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 22.01.1994 року, який був розірваний 18.04.2007 року . Від даного шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] року, яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дочки відповідач не надає, позивачка - [PERSON] вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. Позивачка до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, а також розглядати справу за її відсутністю. Відповідач до судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом, позивачка - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований 22.01.1994 року Відділом РАГС Київського РВК м.Одеси, актовий запис № 70, який розірвано18.04.2007 року. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадмінітсрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 297 (а.с.6), яка проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш, як за три роки. Суд вважає, що аліменти з відповідача підлягають стягненню лише з дня пред'явлення [PERSON] позовної заяви про стягнення аліментів - з 18.09. 2014 року, оскільки останньою не надано суду доказів вжиття нею заходів щодо одержання аліментів від [PERSON] в минулому. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 серпня 2011 року й до досягнення повноліття [PERSON], тобто до [INFO] року, у частині позовних вимог стосовно стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за недоведеністю. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України

Outcome: approved