Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

19.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.11.2013 року. Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку, з часу звернення до суду і до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені більше місяця тому, відповідач вихованням доньки не цікавиться. Добровільно матеріальної допомоги відповідач на її утримання не надає, а вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, їй одній важко утримувати доньку, оскільки дитина потребує значних матеріальних затрат. Відповідач є фізично здоровим, інших осіб на утриманні немає. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, від неї до суду надійшла заява від 27.01.2015 року про розгляд справи за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини у її відсутності, у зв'язку з неможливістю прибути до суду через дальність проживання. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.14, 16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує щодо його задоволення (а.с.18). В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивачка та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач, а матір'ю - позивачка, що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Дитина сторін - [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької РДА від 18.12.2014 року за №3708 та довідки Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.12.2014 року № 881 (а.с.6, 7). З грудня 2014 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть, що вбачається з позовної заяви, заперечень щодо якої відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 20.01.2015 року, не надав. Відповідач протягом місяця, відколи проживає окремо від сім'ї, добровільно коштів на утримання дружини не надає, що вбачається з позовної заяви, заперечень щодо якої відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 20.01.2015 року, не надав. Також, судом встановлено, що відповідач працездатний, фізично здоровий, працює у ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, отримує заробітну плату в середньому 3337 грн. на місяць, стягнення із заробітної плати з нього не проводиться, що підтверджується довідкою ТОВ «Істерн Беверідж Трейдінг» від 15.01.2015 року за №7 (а.с.15). Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання позивачки. Оскільки позивачка має на утриманні дитину, яка не досягла трирічного віку, у зв'язку із чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому вона не працює, не має необхідних засобів до існування і потребує утримання. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання з боку відповідача порушене та підлягає судовому захисту, суд прийшов до наступного висновку. Позивачка в позовній заяві наполягає на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно на дитину відповідно віку, з часу звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, зазначаючи, що відповідач від її матеріального утримання ухиляється, хоча відповідач молода та працездатна людина, працює та має постійний заробіток. З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні позивачки, а остання не працює та не має власних доходів, здійснюючи догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, тому, позов про стягнення аліментів на утримання позивачки підлягає частковому задоволенню. З врахуванням того, що відповідач працює та має стабільний дохід у виді заробітної плати, до того ж є працездатним і фізично здоровим, стягнення із його заробітної плати не проводяться, то він може надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина, тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, виходячи із вимог ст.84 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у частці від доходу відповідача, оскільки відповідач має постійний заробіток (дохід). До того ж, аліменти, які слід стягнути з відповідача, слід визначити у розмірі тільки 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 19.01.2015 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому суд враховує, що відповідач з приводу стягнення коштів на утримання дружини заперечень не має. Проте, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивачки про визначення розміру аліментів - не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку, оскільки така вимога не передбачена нормами СК України при визначенні розміру утримання чоловіком дружини, з якою проживає дитина. Відтак, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial