Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

18 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21 травня 2012 року його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , з ТОВ «Очаківський райагрохім» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Пунктом 37 вказаного договору було передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. 11 вересня 2020 року він звернувся до відповідача щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки, однак відповідач проігнорував вимогу щодо розірвання договору та повернення земельної ділянки власнику, жодної відповіді не було надано. Посилаючись на викладене, просив розірвати договір оренди землі від 21 травня 2012 року, укладений між його матір`ю [PERSON] та ТОВ «Очаківський райагрохім». Позивач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій, крім цього, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Крім цього, просила застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. На підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 49 від 28 лютого 2005 року [PERSON] одержала державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 3,09 га, за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 7). 21 травня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «Очаківський райагрохім»було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 482510004003422 (а. с. 16-17), за умовами якого [PERSON] передала в строкове платне користування відповідачеві земельну ділянку площею 3,09 га ріллі багарної строком на двадцять років. Пунктом 37 вказаного договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 серпня 2018 року, позивач [PERSON] одержав у спадщину земельну ділянку площею 3,0851 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, після матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 9). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України випливає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Вирішуючи питання про застосування позовної давності у цій справі, суд виходить з такого. Статтею 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право на спадщину за законом позивачем отримано 15 серпня 2018 року. Цією ж датою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстроване право власності позивача на земельну ділянку. Таким чином, право вимоги про розірвання договору оренди у позивача виникло з 15 серпня 2018 року. З позовом до суду позивач звернувся 12 серпня 2021 року, що підтверджується поштовим конвертом, у якому надійшов позов (а. с. 20), тобто в межах трирічного строку позовної давності. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки спірним договором оренди прямо передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у розмірі 908 грн. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved