Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

17 березня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути аліменти на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач є інвалідом 2-ї групи, отримує дохід у вигляді пенсії, ніде не працює, інших доходів у нього не має, нерухомого майна у власності, крім гаража в автокооперативі, він не має. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, 14 квітня 2021 року особисто подав до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи до закінчення карантину, у зв`язку із тим, що він перебуває на самоізоляції. Ухвалою суду від 16.04.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, причину неявки відповідача визнано неповажною, оскільки ним не надано доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання, заяву про відкладення розгляду справи він особисто здав до канцелярії суду. Тому судом постановлено ухвалу проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5), які проживають з позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги закону, обов`язок відповідача утримувати неповнолітніх дітей, а також те, що відповідач є інвалідом 2-ї групи, інших доходів, окрім пенсії не має, у власності нерухомого майна (окрім гаража) не має, а тому, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на двох неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, на підставі статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, оскільки відповідач є інвалідом 2-ї групи, а тому від сплати судового збору він звільнений. Враховуючи викладене,

Outcome: partial