Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

19.11.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику, вказавши, що він з 11.09.2008 по 12.10.2017 року працював на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування у ПАТ «Азот». 12.10.2017 року позивач був звільнений з ПАТ «Азот» на підставі наказу № 794вк від 10.10.2017 року за власним бажанням. На день звільнення відповідачем не було проведено з ним розрахунок, а саме не виплачено в повному обсязі заробітну плату за лютий-травень 2017 року на загальну суму 13271,35 гривень. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.07.2018 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 25.10.2018 року з ПАТ «Азот» на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику за період з 13.10.2017 року по 18.05.2018 року. На час звернення до суду з даним позовом відповідач не здійснив погашення заборгованості по заробітній платі перед ним Після його звільнення з роботи до повного погашення заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, минуло більше року,що є грубим порушенням. А тому просив стягнути з ПАТ «Азот» на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 19.05.2018 року по 16.11.2018 року в сумі 52652,88 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Ухвалою від 20.11.2018 року позов [PERSON] до ПАТ «Азот» прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. У відзиві від 13.12.2018 року ПАТ «Азот» позов [PERSON], не визнало повністю. При цьому посилалося на те, що невиплата належних позивачу сум при звільненні сталась не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність об'єктивної можливості здійснити таку виплату. З урахуванням співмірності вважають, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути суттєво зменшеним. Крім того у разі задоволення позовних вимог [PERSON], сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню на суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які ПАТ «Азот» повинен буде сплатити до бюджету. З урахуванням викладеного ПАТ «Азот» просило повністю відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив від 22.12.2018 року (дата поштового відправлення) позивач [PERSON] заперечував проти доводів ПАТ «Азот» викладених у відзиві на позов. Зокрема вказував, що вина ПАТ «Азот» у невиплаті йому заробітної плати встановлена рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.07.2018 року та постановою Апеляційного суду Черкаської області від 25.10.2018 року. на його думку, відповідач проігнорував вимоги закону, виправдовуючи свої дії зупиненням виробництва, нестачею оборотних коштів тощо. Заперечував проти застосування принципу співмірності при визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки це не передбачено чинним законодавством України. А тому просив позовні вимоги задоволити. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку ст. 279 ЦПК України. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.07.2018 року (а.с. 9-11) у цивільній справі №711/4015/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати звільненому працівнику, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 25.10.2018 року, встановлено, що: - Наказом від 10.10.2017р. №794вк [PERSON] звільнено 12.10.2017 року з ПАТ «Азот» за власним бажанням, на підставі ст.. 38 КЗпП України; - відповідач в порушення ст. 116 КЗпП не здійснив виплати належної позивачу заробітної плати в день його звільнення у зв'язку з чим на день ухвалення рішення мав заборгованість перед позивачем в розмірі 13271,35 грн.; - наявність арешту на рахунках відповідача не виправдовує затримку розрахунку при звільненні; - розмір середньоденної заробітної плати позивача, за серпень та вересень 2017 року складає 417,88 грн.; Рішенням суду від 02.07.2018 року стягнуто із ПАТ «Азот» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.10.2017 по 18.05.2018 в розмірі 62264 грн. 12 коп. Рішення суду від 02.07.2018 року набрало законної сили. Відповідно до довідки ПАТ «Азот» від 07.122018 року №855 станом на 05.12.2018 року заборгованість ПАТ «Азот» перед [PERSON] по нарахованій заробітній платі станом на 05.12.2018 року становить 13271,35 грн. (а.с. 29). Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. В ст. 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. ПАТ «Азот» не заперечувало наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] Наявність провини ПАТ «Азот» у несвоєчасній виплаті заробітної плати [PERSON] встановлена рішенням суду від 02.07.2018 у справі №711/4015/18. Оскільки ПАТ «Азот» не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований, а також наявність/відсутність інших банківських рахунків, тому доводи відповідача про неможливість здійснення повного розрахунку із [PERSON] в день його звільнення суд не приймає. Виходячи з правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 13.03.2017 року у справі №6-259цс17, - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за вест час затримки по день фактичного розрахунку. А тому суд не приймає до уваги заперечення ПАТ «Азот» щодо зменшення суми середнього заробітку входячи із співмірності суми боргу та позовних вимог [PERSON] За таких обставин стягненню з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.05.2018 року по 16.11.2018 року (в межах заявлених позовних вимог). Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. У позові [PERSON] наведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.05.2018 року по 16.11.2018 року. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.05.2018 року по 16.11.2018 року суд виходить з наступного. Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.07.2018 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 417,88 гривні. За період з 19.05.2018 року по 16.11.2018 року пройшло 126 робочих днів, а саме травень 2018 року - 9 робочих днів; червень 2018 року - 20 робочих днів; липень 2018 року - 22 робочих днів; серпень 2018 року - 22 робочих днів; вересень 2018 року - 20 робочих днів; жовтень 2018 року - 22 робочих днів; листопад 2018 року - 11 робочих днів. При визначенні кількості робочих днів суд виходить із п'ятиденного робочого тижня [PERSON] та даних викладених у Роз'ясненні Мінсоцполітики України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік. Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.05.2018 року по 16.11.2018 року становить 52625,88 гривень (із розрахунку 417,88 грн. х 126 дні). Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 417,88 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обов'язкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.05.2018 року по 16.11.2018 в сумі 52625,88 гривень (в межах заявлених позовних вимог) на користь [PERSON] необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов'язкових платежів передбачених законодавством України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернення до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 704,80 гривень, що підтверджується квитанцією №24671693-1 від 19.11.2018 року (а.с. 1). Вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі задоволені в повному обсязі, а тому до стягнення з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] підлягає 704,80 гривень понесених ним судових витрат. На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України,

Outcome: approved