Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

18.12.2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказав, що 09 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 187. В період перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах згідно з планом, що знаходяться в [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження голови Миколаївської обласної державної адміністрації від 21.05.2016 року з № 197-р вулиця Куйбишева в м. Первомайську Миколаївської області була перейменована на вулицю Степана Бандери. В подальшому відповідно до рішення міської ради від 13.07.2016 року за № 7 вищевказана вулиця Степана Бандери (стара назва Куйбишева) була перейменована на вулицю Василя Стуса. Право спільної сумісної власності подружжя врегульовано главою 8 СК України. Вартість всього спірного майна становить 101290 грн., а тому вартість належної [PERSON] 1/2 частки спірного нерухомого майна складає 50645 грн. В добровільному порядку поділити спільно набуте майно відповідачка не бажає, а тому [PERSON] змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача надала заяву з проханням слухати справу за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце слухання справи була оповіщена належним чином, відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Заперечення та відзиву на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був зареєстрований 09 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 187. За час шлюбу сторонами було набуто: житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами та земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах згідно з планом, що знаходяться в [ADDRESS]. В позовній заяві позивач запропонував в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 вищевказаних будинку та земельної ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт придбання вказаного майна під час шлюбу підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 20.12.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Сулімою В.Ф., реєстровий № 2743. Майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності відповідно до ст. 60 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, таке ж положення передбачено ч.2 ст.372 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Згідно висновку оцінювача вартість всього спірного майна на момент звернення до суду становить 101290 грн. Сторони не заявляли клопотань про призначення товарознавчих експертиз для встановлення реальної вартості майна, що підлягає поділу, а тому суд проводить поділ майна в натурі, виходячи з його вартості визначеної у звітах про вартість та висновку оцінювача. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved