Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

18 серпня 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач, банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 14 вересня 2018 року [PERSON] підписала заяву про приєднання № 526723904 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На підставі вказаної заяви банк відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт». Вказує, що відповідач, шляхом підписання даної заяви про приєднання до договору, беззаперечно приєдналась до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання, розміщена на інтернет-сторінці Банку та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до Блоку 6 підписаної заяви про приєднання від 14.09.2018 року, [PERSON] було встановлено кредит в розмірі 20000 грн, процентна ставка за кредитом складає 38 % річних і сплачується щомісячно. Однак, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на 13.08.2020 року заборгованість за кредитним договором становить - 24854, 32 грн, в тому числі : 18267, 88 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3910, 52 грн - проценти за користування кредитом; 349, 83 грн - комісія; 1586, 74 грн - загальна сума пені; 652, 72 грн - загальна сума 3 % річних; 86, 62 грн - загальна сума втрат банку від інфляції. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі - 24854, 32 грн та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 28.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України наявні всі умови для ухвалення у даній справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 14 вересня 2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» Волинське ОУ АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання № 526723904 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якої відповідач оформив платіжну картку типу «Моя картка» (а.с. 20-21). Позивач не надав підписаного відповідачем Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а тому його не можна вважати складовою кредитного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який додано до матеріалів справи без підпису відповідача, розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Таким чином, суд бере до уваги умови кредитування, які визначені в заяві про приєднання від 14.09.2018 року, яка безпосередньо підписана [PERSON] , що свідчить про прийняття позичальником запропонованих їй умов. Відповідно до пункту 3.2., 3.4.1. блоку 3 Заяви про приєднання, відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою, поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України. Згідно п.п. 6.1, 6.2, 6.3, 6.4, 6.6., 6.7 Блоку 6 Заяви про приєднання [PERSON] погодилась з умовами користування кредитом та підтвердила укладення між нею та Банком Кредитного договору шляхом надання відновлюваної кредитної лінії (кредиту) на її картковий рахунок № [NUMBER] в розмірі 20000 грн. Максимальний строк кредитування 60 місяців. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду. Умовами заяви про приєднання від 14.09.2018 року, підписаної [PERSON] , не передбачено сплати клієнтом пені та комісії за невиконання умов договору чи користування кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Волинським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» станом на 13.08.2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 14.09.2018 року становить - 24854, 32 грн, в тому числі : 18267, 88 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3910, 52 грн - проценти за користування кредитом; 349, 83 грн - комісія; 1586, 74 грн - загальна сума пені; 652, 72 грн - загальна сума 3 % річних; 86, 62 грн - загальна сума втрат банку від інфляції. З розрахунку заборгованості вбачається, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав кошти відповідачу, вона, в свою чергу, надані їй кошти не повернула, нараховані проценти за договором своєчасно та в повному обсязі не сплачувала. На спростування вказаного розрахунку банку будь - яких доказів відповідач суду не надала. Суми пені та комісії не можуть бути стягнуті з відповідача, оскільки умовами заяви про приєднання від 14.09.2018 року сплату їх [PERSON] в користь банку не передбачено. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). В заяві про приєднання від 14.09.2018 року передбачено, що строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки (п.6.4). До матеріалів справи банком не додано відомостей про строк дії платіжної картки, виданої [PERSON] на підставі заяви про приєднання. Пунктом 6.3 заяви про приєднання від 14.09.2018 року передбачено, що максимальний строк кредитування становить 60 місяців. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк дії кредитного договору на час звернення банку з позовом до суду не закінчився. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, акцентовано увагу, що інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, а не у будь-який визначений ним час. Отже, так як строк кредитного договору не закінчився на момент звернення банку з позовом, то сума 3 % річних та встановленого індексу інфляції не підлягає до стягнення з відповідача. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи та наведених норм Закону, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за основним боргом та процентів за користування кредитом. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов АТ «Державний ощадний банк» задоволено на 89%, то з відповідача [PERSON] в користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1870 грн 78 коп.

Outcome: partial