Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

17 лютого 2017 року до суду звернувся позивач [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до вимог якої просить стягнути із відповідача на його користь 16839 гривень завданої йому майнової шкоди. В обґрунтування вимог посилається на те, що 16.09.2015 року Радехівським районним судом Львівської області винесено вирок, відповідно до якого відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. Зазначає, що [PERSON] відповідач викрав у нього кошти в розмірі 21766,90 гривень. Однак, відповідач не дотримав слова добровільно повернути йому викрадені кошти, ухиляється від обовязку щодо їх повернення. Також, зазначає, що станом на даний час відповідач не повернув йому з викраденої суми - 620 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 16,839 грн. Просить позов задоволити. Позивач та відповідач в судове засідання не зявилися, надавши в адресу суду письмові заяви, розгляд справи просять проводити у їхній відсутності. Позивач - [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити, а відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає (а.с.20-21). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Дослідивши заяви позивача, відповідача та подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом констатовано, що вироком Радехівського районного суду Львівської області від 16.09.2015 року у кримінальному провадженні, в якому [PERSON] є потерпілим, підсудного [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому відповідне покарання (а.с.3-4). У відповідності до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виходячи із змісту ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Узагальнюючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними та належно обґрунтованими, від так підлягають до задоволення. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved