Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

19 березня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, в якому просила суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 28 029, 81 грн., інфляційні витрати в сумі 10 785, 80 грн. та 3% річних у розмірі 1 646, 34 грн. а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.09.2017 року, КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу у зв'язку з пропуском позовної давності. Позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідач, у свою чергу, не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв'язку з чим за нею виникла заборгованість за період з 01.11.2013 року по 31.08.2017 року у сумі 28 029, 81 гривень. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. В судове засідання представник позивача Карамишева Н.В., яка діє на підставі довіреності від 10.01.2017 р. № 40-80/3, не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач по справі в судове засідання також не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути у її відсутність, також пояснила, що борг визнає, не могла сплачувати заборгованість у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, просила суд застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.09.2017 року у прийняті заяви Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду - відмовлено. (а.с. 5) Згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Отже, позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за надані послуги в порядку позовного провадження. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно довідки дільниці № 44 КП «Жилкомсервіс» від 23.01.2018 року № 273, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], квартира не приватизована. (а.с. 9) Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідач є споживачем послуг з теплопостачання шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6-7) За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.11.2013 року по 31.08.2017 року в розмірі 28 029, 81 грн. (а.с. 6-7) Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржником не погашена. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-ІV, обов'язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005року №630. Згідно п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Але, відповідач, отримуючи надані їй послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачує, у зв'язку з чим за нею утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.11.2013 року по 31.08.2017 року у розмірі 28 029, 81 грн. Представник позивача просила суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 10 785, 80 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1 646, 34 грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. ( а.с. 8) Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач, в своїй заяві підтвердила, що послугами КП «Харківські теплові мережі» користується, але через скрутне матеріальне становище не могла сплачувати заборгованість у повному обсязі. Також відповідач просила суд застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати до вимог КП «Харківські теплові мережі» строк позовної давності, та стягнути з відповідача заборгованість у межах строку позовної давності, а саме з 01.09.2014 року по 31.07.2017 року у розмірі 24 543, 77 грн., а також індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 5 176, 46 грн., та 3% річних від простроченої суми у розмірі 990, 33 грн. (а.с.6-7) Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial