Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

19.02.2018 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суд міста Харкова з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду та до досягнення дитиною повноліття, та у разі його навчання після повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 06.10.2006 року перебували у зареєстроному шлюбі. З травня 2015 року вона з відповідачем разом не мешкає , дитина проживає з [PERSON] та на повному утриманні позивача, відповідач матеріальну допомогу не надає,через це позивач з дитиною перебувають у дуже скрутному становищі. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 січня 2017 року шлюб між сторонами розірваний, рішення набуло чинності. Як зазначає позивач [PERSON], не отримує регулярного офійного доходу ,а тому просить суд визначити аліменти на утримання не повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. На момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу виконання відповідачем свого обов'язку утримувати неповнолітнього сина у,тому позивач просить в судовому порядку встановити відповідачу обовязок сплати аліментів на утримання сина. Позивач в судове засідання з»явилась,позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити. Відповідач в судове засідання з»явився, позовні вимоги визнав частково у розмірі 1000 гривень. Всебічно, об'єктивно, повно, безсторонньо та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі письмові докази та пояснення учасників провадження, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний їхній зв'язок у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Судом встановлено, що сторони по справі з 06.10.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, проте рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 січня 2017 року шлюб між сторонами розірваний, рішення набуло чинності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дитей, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно на утримання дитини, є сумую, що відповідає обов'язку батька дитини забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача. Що ж стосується вимоги [PERSON] стосовно продовження стягнення аліментів у разі навчання сина після повноліття, то таку вимогу суд вважає безпідставною, оскільки по - перше така вимога фактично спрямована на майбутнє,що суперечить ст. 4 ч.1 ЦПК України , оскільки особа звертається за захистом своїх вже порушених прав, по - друге після досягнення дитиною повноліття , та у разі навчання , позивач має право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою про продовження стягнення аліментів на період навчання та до досягнення дитиною 23-річного віку відповідно до ст. ч.1ст.199 СК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial