Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

17 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Полонської державної нотаріальної контори з позовом, в якому вказує, що [INFO] померла його дружина [PERSON], яка мала на праві власності земельну частку (пай). Розпорядженням Полонської райдержадміністрації від 18 лютого 2010 року за дружиною визнано право на земельну ділянку, виготовлення проекту землеустрою, отримання державного акта. Технічна документація на вказану земельну ділянку була виготовлена, , присвоєний кадастровий номер, але державний акт виданий та зареєстрований 19 липня 2010 року, тобто після смерті дружини. Після смерті дружини позивач прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса, але нотаріус 06 грудня 2013 року постановою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай), що належала дружині. Вважає відмову нотаріуса незаконною, тому що державний акт на земельну ділянку дружини та його реєстрацію не скасовано. Просить визнати протокол нотаріуса незаконним та скасувати і зобов'язати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Позивач в суді позовні вимоги підтримує і пояснив, що державний акт на земельну ділянку на прізвище дружини йому вручили в офісному приміщенні сільськогосподарського підприємства «Маяк», де раніше працювала дружина і де вона отримала право на земельну частку (пай). Підтвердив, що в Книзі реєстрації державних актів підпис в графі про отримання державного акта на дружину належить йому.. Відповідач державний нотаріус Мельник Л.П. з позовом не погоджується і пояснила, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Видача державного акта та державна реєстрація земельної ділянки на дружину позивача здійснені після її смерті, що є незаконним, тому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. Представник Держземагентства при прийнятті рішення покладається на суд і пояснила, що 19 липня 2010 року позивачеві державний акт вручали представники державного земельного кадастру і таке вручення державного акту було незаконним, тому що після встановлення факту смерті [PERSON] вони зобов'язані були анулювати цей державний акт. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] мала право на земельну частку (пай). [PERSON] померла [INFO]. Державний акт на земельний пай на прізвище [PERSON] видано та здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку 19 липня 2010 року. Після смерті дружини державний акт було вручено позивачу [PERSON], який прийняв спадщину після її смерті. Нотаріус відмовила позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай). Вказані обставини встановлені з пояснень сторін, письмових доказів - свідоцтва про смерть [PERSON], свідоцтва про одруження, державного акта про право власності на земельну частку (пай) [PERSON], постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, Книги державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб. Досліджені в суді докази сторони не спростовують, визнають їх достовірність. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України в редакції, що була чинною станом на 19 липня 2010 року, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.ч.1 та 4 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що цивільна правоздатність [PERSON] припинилася в день її смерті [INFO]. Державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку була здійснена 19 липня 2010 року, тому [PERSON] не могла набути права власності на земельну ділянку (пай) після її смерті. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину правомірна, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed