Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Нововирківської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями у порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. 06 листопада 1990 року між чоловіком та колгоспом «Більшовик» Білопільського району був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] Договір був зареєстрований 25 березня 1992 року Нововирківською сільською радою за №80, однак не зареєстрований в державному реєстрі прав на нерухоме майно. На день смерті чоловіка - [PERSON], [INFO], вона проживала та була зареєстрована разом з ним за однією адресою, поховала його та розпорядилася предметами домашнього вжитку, продовжує проживати за вказаною адресою, тому вважає, що фактично вступила в управління спадковим майном. Вирішивши оформити свої спадкові права, вона звернулась до нотаріуса, але остання відмовила їй у зв'язку з тим, що житловий будинок не зареєстрований в державному реєстрі прав на нерухоме майно за померлим чоловіком. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], у порядку спадкування за законом чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] не з'явилися, представник надав до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач Нововирківська сільська рада Білопільського району Сумської області в судове засідання свого представника не направили, від Сільського голови Кириченко С.В. надійшов лист про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнають. Третя особа -Білопільська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явились, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі нотаріуса, підписану завідувачем Ковальовою Л.Б. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заяви учасників процесу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Підставою для такого висновку стали наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що на підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після померлого [INFO] чоловіка позивача [PERSON], необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В силу ст. 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON], але юридично не оформила. Судом встановлено, що позивач 18 серпня 1976 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а. с. 7). Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 4). 25 травня 1992 року секретарем Нововирківської сільської Ради народних депутатів Білопільського району Сумської області було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними будівлями, продавцем за яким є - колгосп «Більшовик» Білопільського району, а покупцем - [PERSON], договір зареєстровано в реєстрі за №17 (а. с. 5-6). З довідки, виданої виконкомом Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 24 липня 2018 року за № 153, вбачається, що [PERSON], який помер [INFO], постійно і на день смерті проживав в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки залишилася проживати у вказаному будинку, зберегла документи померлого, розпорядилася його речами. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом Нововирківської сільської ради не посвідчувався (а. с. 8). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виданого філіалом «Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 24 липня 2018 року замовником на виготовлення технічної документації є [PERSON] (а. с. 9-12). Відповідно до висновку про вартість об'єкта оцінки від 09 серпня 2018 року № ОН-180809-01 оціночна вартість будинку [ADDRESS], загальною площею 69,4 кв. м станом на 09 серпня 2018 року становить 67650 грн. (а. с. 14). Постановою від 07 серпня 2018 року нотаріус Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальова Л.Б. відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а. с. 13). У роз'ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадковго реєстрц після [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не заводилася (а. с. 24). У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] має право на спадщину після померлого чоловіка [PERSON], але не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок № 13 по вул.Молодіжній в с.Нові Вирки Білопільського району Сумської області у порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved