Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

17 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах і в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову зазначили, що 30 березня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу, який знаходився під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля марки KIA SOUL, у якому рухалися позивачі разом із дітьми. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Між [PERSON] (далі - Відповідач 2) та приватним акціонерним товариством «СГ «ТАС» (далі - Відповідач 1) був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АМ № 9441082 у розмірі 100 000 грн. зі встановленою франшизою в 950 грн. З метою ремонту автомобіля позивачі звернулися до сертифікованого сервісного центру, який займається ремонтом саме автомобілів марки KIA, та їм було розраховано суму ремонтних робіт. Позивачі звернулися до Відповідача 1 з метою виплати страхового відшкодування, на що їм було повідомлено, що необхідно провести оцінку. 06 травня 2019 року ТОВ «Аварком Консалтинг» склали звіт № 9519 про визначення вартості відновлювального ремонту, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту складає 49 765,95 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 33 782,13 грн. Зазначену суму виплачено позивачам приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС». Оскільки, на думку позивачів, вартість відновлювального ремонту значно занижено, вони звернулися до експерта-автотоварознавця з метою встановлення дійсної вартості відновлювальних робіт. Відповідно до висновку експертного дослідження від 05 червня 2019 року № 6593 вартість відновлювального ремонту складає 76 806,52 грн. Таким чином, різниця між оцінкою страхової компанії та експерта складає 43 024,39 грн. Однак відповідачі сплачувати позивачам зазначену різницю не бажають. Окрім того, у зв`язку з ДТП, позивачам було завдано моральну шкоду, оскільки ДТП негативно вплинула на їх життя та життя дітей, вони постійно відвідують лікувальні заклади, що впливає на їх емоційний стан, викликає постійні переживання та стрес. У зв`язку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просять суд стягнути солідарно з відповідачів різницю між виплаченою та реальною сумою, яка необхідна для ремонту авто в розмірі 53 487,00 грн., стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 30 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в своїх інтересах і в інтересах малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , 140 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 лютого 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона заперечувала проти задоволення позову, оскільки свої зобов`язання ПрАТ «СГ «ТАС» виконало належним чином, розраховуючи розмір страхового відшкодування за звітом від 06 травня 2019 року № 9519 про визначення вартості відновлювального ремонту, за змістом якого вартість відновлювального ремонту складає 49 765,95 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 33 782,13 грн., що і було сплачено позивачам. Висновок експерта вважає недоречним та таким, що не відповідає чинному законодавству. Також вважає, що позивачі зловживають своїми процесуальними правами, оскільки у позові вони зазначають, що звертались до Відповідача 1 з питанням про відшкодування різниці ремонту, однак доказів звернення суду надано не було. Щодо стягнення моральної шкоди зазначила, що факт того, що позивачі є переселенцями, а діти постраждалими внаслідок бойових дій жодним чином не відноситься до ДТП. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 24 березня 2020 року від позивачів надійшла відповідь на відзив, у яких вони, посилаючись на те, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка її завдала, і оскільки постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] визнано винною, просили позов задовольнити у повному обсязі. У своїх запереченнях на відповідь на відзив, відзиві на уточнений позов та додаткових поясненнях, які надійшли до суду від [PERSON] вона, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, просила відмовити у задоволення позову в повному обсязі. 30 вересня 2020 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій заперечувала проти позиції Відповідача 2, викладеній у відзиві на позов, через її безпідставність та просила задовольнити позов у повному обсязі. 12 травня 2021 року від позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, у яких він надав копії товарних чеків на підтвердження розміру страхової виплати та сум матеріального збитку. У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - [PERSON] просили задовольнити позов. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ході судового розгляду встановлено, що 30 березня 2019 року 18 год. 14 хв. у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 323», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «KIA SOUL», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у автомобілі зі своєю сім`єю. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 9441082 від 18 лютого 2019 року у ПрАТ «СГ «ТАС». Згідно полісу, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначений в розмірі 100 000,00 грн., розмір франшизи - у розмірі 950 грн. (а.с. 49). Як вбачається із матеріалів справи, батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 15). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 21). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до звіту № 9519 про визначення вартості відновлювального ремонту без урахування та з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ від 06 травня 2019 року, який було складено ТОВ «Аварком Консалтинг», вартість відновлювального ремонту автомобіля «KIA SOUL», номерний знак [NUMBER] без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 49 765,95 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 33 782,13 грн. (а.с. 50-57). ПрАТ «СГ «ТАС» була перерахована [PERSON] сума у розмірі 33 632,13 грн. (33 782,13 грн. матеріальний збиток відповідно до звіту № 9519 від 06 травня 2019 року. - 950 грн. франшиза + 800 грн. послуги евакуатора), що підтверджується листом № 7875 від 05.06.2019 року від ПрАТ «СГ «ТАС». З метою встановлення дійсної вартості відновлювальних робіт позивачі звернулися до експерта-автотоварознавця [PERSON] , який у своєму висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 6593 від 05 червня 2019 року зазначив, що вартість матеріального збитку власнику автомобіля «KIA SOUL», номерний знак [NUMBER] складає 54 128,88 грн., а вартість відновлювального ремонту - 76 806,52 грн. (а.с. 23-37). Вартість наданих послуг зі складання висновку експерта, відповідно до квитанції № 2949 від 22.05.2019 року, складає 2500 грн. (а.с. 39). Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно правового висновку наведеного в постанові Верховного Суду у справі № 753/7281/15 від 23.01.2018 року відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Частиною 2 ст. 22 ЦК України вказано, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик, згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Нормами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Матеріалами справи підтверджено, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачам у результаті ДТП, відповідно до висновку експерта № 6593 від 05 червня 2019 року за результатами проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗскладає 76 806,52 грн. (а.с. 23-37). Страховиком сплачено [PERSON] суму у розмірі 33 632,13 грн. (33 782,13 грн. матеріальний збиток відповідно до звіту № 9519 від 06 травня 2019 року. - 950 грн. франшиза, + 800 грн. послуги евакуатора), що підтверджується листом № 7875 від 05.06.2019 року від ПрАТ «СГ «ТАС». Таким чином різниця між виплаченою та реальною сумою, яка необхідна для ремонту авто, складає 43 174,39 грн. Із наданих позивачем у судовому засіданні копіях товарних чеків на підтвердження сум матеріального збитку, вбачається, що позивачем [PERSON] були сплачені кошти для ремонту авто у розмірі: 16 157,00 грн. відповідно до платіжного доручення № @2PL802181 від 20 серпня 2019 року, 8 140,00 грн. відповідно до квитанції № 550 від 17.10.2019 року, 32 855,46 грн. відповідно до товарного чеку від 12.06.2019 року, 3 672,00 грн. відповідно до квитанції № 1162 від 05.07. 2019 року. Загальна сума витрачених грошових коштів складає 61 524,46 грн. Наданий позивачем товарний чек від 16.10.2019 року про сплату вартості наданих послуг у розмірі 27 800,00 грн., як доказ сплати вартості послуг суд до уваги не приймає, оскільки зазначений документ не містить обов`язкових реквізитів для документу (відсутні печатка, штамп про оплату). Оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів АМ № 9441082 від 18 лютого 2019 року у ПрАТ «СГ «ТАС», у розмірі 100 000 грн. зі встановленою франшизою в 950 грн., на момент скоєння ДТП поліс був дійсним, таким чином ПрАТ «СГ «ТАС» є належним відповідачем у справі та має відшкодувати шкоду, спричинену майну позивача в результаті ДТП, а саме різницю між виплаченою та реальною сумою, яка необхідна для ремонту авто, у розмірі 27 892,13 грн. Враховуючи викладене, а також те, що страховиком було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 33 632,13 грн., суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в цій частині, а саме стягнення із ПрАТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] різницю між виплаченою та реальною сумою, яка необхідна для ремонту авто в розмірі 27 892,13 грн. Вирішуючи позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП на користь [PERSON] у розмірі 30 000 грн., на користь [PERSON] у розмірі 30 000 грн., на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 110 000 грн., по 55 000 грн. на кожну дитину, суд виходив із наступного. Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З роз`яснень, наданих в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно п. 9 вказаної Постанови при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо тверджень позивача, що його стан після ДТП погіршився, вказана інформація жодним чином не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки у висновку від 18.03.2019 року не зазначено, що стан [PERSON] погіршився саме внаслідок ДТП. Також, факт того, що позивачі є переселенцями, а діти постраждалими внаслідок бойових дій, жодним чином не відноситься до ДТП. До того ж, не надано жодних доказів на підтвердження факту завдання позивачам та їх малолітнім дітям шкоди, яка пов`язана із лікуванням в закладах МОЗ, з підтвердженням витрат на препарати та лікування. Таким чином, суд критично відноситься до суми моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., яку просить стягнути позивач [PERSON] на свою користь, у розмірі 30 000 грн. на користь [PERSON] , у розмірі 110 000 грн., по 55 000 грн. на кожну дитину на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи наведені обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду в розмірі 6 000 грн., по 3 000 грн. на кожну дитину. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] різницю між виплаченою та реальною сумою, яка необхідна для ремонту авто у розмірі 27 892,13 грн., стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] ,моральну шкоду в розмірі 6 000 грн., по 3 000 грн. на кожну дитину. В іншій частині позову відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с. 65). Крім того, відповідно до квитанції від 22.05.2019 року, вартість наданих послуг зі складання висновку експерта складає 2500 грн. (а.с. 39). Оскільки, відповідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., а з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 278,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial