Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

17 червня 2016 року представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що 04 січня 2015 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельних ділянок площею 2,9717 га та 3,1748 га, що розташовані на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області Полтавської області і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки площею 0,42 га, що розташована на території с. Великий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області Полтавської області і призначена для ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємицею вказаних земельних ділянок за заповітом після померлого [PERSON] є позивач [PERSON] Постановою в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 28.04.2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищезазначені земельні ділянки, тому вона звернулася до суду з цим позовом. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи є заяви, в яких вони просять позов задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі. Представник відповідача Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-24/173 від 13.07.2016 року про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У власності [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0094412, реєстраційний № 13096 від 27.12.1996 року, перебувала земельна ділянка площею 2,9717 га, що розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки виконкому Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/212 від 18.04.2016 року[PERSON] дійсно було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0094412 (а.с. 14). Сертифікат втрачено, про що свідчить оголошення в районній газеті «Світлиця» (а.с. 27). Згідно кадастрового плану Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельна ділянка площею 2,9717 га розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 24). У власності [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0094729, реєстраційний № 13413 від 27.12.1996 року, перебувала земельна ділянка площею 3,1748 га, що розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки виконкому Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/211 від 18.04.2016 року[PERSON] дійсно було видано сертифікатна земельну частку (пай) серії ПЛ № 0094729 (а.с. 15). Сертифікат втрачено, про що свідчить оголошення в районній газеті «Світлиця» (а.с. 27). Згідно кадастрового плану Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельна ділянка площею 3,1748 га розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 25). Вищезазначену земельну ділянку після померлої [PERSON] успадкував [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] від 11.05.2012 року та зареєстроване в реєстрі за № 377. Даний факт підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 28.04.2016 року (а.с. 12). З довідки виконкому Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/271 від 19.05.2016 рокувбачається, що земельна ділянка площею 0,42 га, яка знаходиться за адресою: с. Великий Кобелячок Новосанжарського району Полтавської області, згідно погосподарського обліку 0227-1 дійсно належить і числиться за [PERSON] (а.с. 13). Згадана земельна ділянка призначена для ведення особистого підсобного господарства і надавалася йому на підставі рішення Великокобелячківської сільської ради від 13.12.1996 року (а.с. 17-23). Згідно заповіту від 03 серпня 2013 року [PERSON] заповів вищезазначені земельні ділянки дочці [PERSON], а житловий будинок з господарськими будівлями дочці [PERSON] (а.с. 11). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 285208, виданого Великокобелячківськоюсільською радою Новосанжарського району Полтавської області 05.01.2015 року, [PERSON] помер 04 січня 2015 року (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії VІ-УР № 1643751 від 13.03.1964 року (а.с. 9) та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КЕ № 452518 від 01.06.1985 року (а.с. 10) [PERSON] є батьком [PERSON]. В повідомленні в.о. завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 1193/01-16 від 15.07.2016 року вказано, що після померлого 04.01.2015 року [PERSON] заведена спадкова справа № 161/2015 від 26.05.2015 року. Спадкоємцями згідно поданих заяв про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38, 39). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved