Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

18.05.2015 оку позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж-7», про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що з 17.11.2014 року по 24.04.2015 року позивач працював оператором заправної станції в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Авантаж-7». 24.04.2015 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням. Дане звільнення позивач вважає незаконним, тому що заяви про звільнення він не писав. Дана обставина й стала підставою для звернення до суду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що наказу № 4 від 24.04.2015 року за ст.38 КЗпП, що наказ внесено помилково в частині того, що позивач звільнений з посади не за власним бажанням, а у зв'язку з прогулом без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП. Надав суду письмові заперечення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 17.11.2014 року по 24.04.2015 року працював оператором заправної станції в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Авантаж-7». Відповідач виніс наказ № 23.03.15/А-3 від 23.03.2015 року про проведення суботника на підприємстві терміном до 05.04.2015 року на територіях АЗС, АГЗП, ГНС а на прилеглих підприємствах. Наказом відповідача № 03.04.15/А-5 від 03.04.2015 року продовжено термін проведення суботнику на підприємстві Твердження представника відповідача про те, що позивач був ознайомлений з наказами про проведення суботнику належними та допустимими доказами не підтверджено. Позивача під підпис з наказом не було ознайомлено. 24.04.2015 року позивача звільнено з роботи за власним бажанням. Дане звільнення позивач вважає незаконним, тому що заяви про звільнення суду надано не було. Суд критично ставиться до посилання відповідача, що позивач звільнений за прогул в дні які було призначено суботник. Відповідач видав накази про перенесення робочих днів в порушення ст. 71 КЗпП України. Відповідно до ст. 71 КЗпП України забороняє роботу у вихідні дні та встановлює, що залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті, до яких проведення ремонтно-профілактичних робіт обладнання підприємства, законодавець не відносить. Зазначене свідчить про наявність в діях відповідача при винесенні оспорюваного наказу № 4 про звільнення позивача за прогули в перенесені робочі дні винесено в порушеня вимог чинного трудового законодавства, у зв'язку з чим підлягають визнанню незаконним та скасуванню. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що звільнення позивача за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул 19.04.2015 року та 22.042015 року, який відповідачем незаконно визнаний робочим днем, було проведено без законної підстави. Згідно зі ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Розрахунок стягнення обчислюється згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року. Час вимушеного прогулу позивача складає 73 робочих дні з 25.04.2015 року по 05.06.2015 року, середньоденна заробітна плата позивача згідно довідки від 27.04.2015 року складає 41, 32 грн. (а.с. 54), таким чином сума до виплати становить (73 х 41,32 грн.) 3016 грн. 36 коп. Суд погоджується з доводами позивача про те, що незаконним звільненням йому заподіяно моральної шкоди у вигляді порушень звичайного способу життя і вважає за необхідне стягнути на його користь відшкодування 500 грн. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати пропорційно від задоволених вимог.

Outcome: partial