Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частки квартири,розташованої за адресою [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 лютого 2010 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт , згідно до якого вона є спадкомцем вказаного майна. [PERSON] [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказану частку квартири . На даний час необхідно визнати право власності на спадкове майно, однак в Кременецькій державній нотаріальній конторі право власності на частку квартири оформити не можливо, так як частка у майні спадкодавця не виділена. Позивач [PERSON] звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] звернулася із заявою прро розгляд справи без її участі,позовні вимоги визнає. Ухвалою суду від 19.11.2018 року відмовлено у прийнятті письмової заяви відповідача [PERSON] про визнання позову . З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Нормами ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З заповіту складеного 10 лютого 2018 року [PERSON],посвідченого секретарем Горинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, вбачається , що остання частину квартири,що знаходиться в [ADDRESS],яка належить їй на праві власності заповіла позивачці [PERSON],як своїй внучці ( а. с.11). Свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого 11 січня 2018 року Горинською сільською радою Кременецького району Тернопільської області, стверджено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.5). Отже, у відповідності до ч. 1 ,ч.2 ст. 1220,ст. 1221 ч.1 ЦК України, [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] та позивач є спадкоємцем за заповітом . Факт родинних відносин позивача і спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] ,[NUMBER],згідно яких батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON],а матір'ю [PERSON] є [PERSON]. Позивач, у встановлений строк для прийняття спадщини ,визначений ст. 1270 ЦК України, прийняв спадщину за заповітом,що підтверджено копією спадкової справи Кременецької державної нотаріальної контори . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 вересня 1993 року виданого Ратнівською селищною радою народних депутатів квартира,що знаходиться за адресою [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON],[PERSON],[PERSON],[PERSON] (а.с.9). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними та законом. Після смерті співвласника [PERSON],який помер [INFO] інший співвласник [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER], від 28.04.2010 року,витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26336116 від 07.06.2010 року успадкувала ? частину квартири ( а.с.6-7). Домовленості між співвласниками про нерівний розподіл часток у праві спільної сумісної власності на [ADDRESS],не встановлено. Кременецькою державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно позивачу відмовлено ,так як не виділена частка у майні спадкодавця ( а. с. 10). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 4.15. глави 10 Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З відмови Кременецької державної нотаріальної контори Тернопільської області вбачається, що видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо, оскільки частка у майні спадкодавця не виділена. Тобто після визначення цих часток, позивач не позбавлений права знову звернутися до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, оскільки це є компетенцією нотаріальної контори, а суд не може підміняти собою інший орган державної влади. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек ,Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 144337062 від 07.11.2018 року право приватної власності на квартиру у [ADDRESS] зареєстроване 07 червня 2010 року за наступними власниками у таких частках власності: [PERSON],1/4 ,[PERSON],1/4,[PERSON],2/4. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Наведене свідчить про те, що звернення позивача до суду з вимогою визнання за ним права власності на на 1/4 частки квартири в порядку спадкування за заповітом є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed