Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

17 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивувала його наступним. 19 березня 1999 року помер її батько [PERSON]. Вона є спадкоємцем майна померлого за законом (перша черга спадкування) , так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. До складу спадщини входить земельна ділянка розміром 4,75 га, розташована на території Опришківської сільської ради Глобинського району, з цільовим призначенням для сільськогосподарського використання, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії І-ПЛ № 032629, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 469. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори їй відмовила у звязку з відсутністю документального підтвердження її родинних відносин із спадкодавцем. У свідоцтві про народження відомості про батька відсутні, так як її батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі. Однак збереглися записи в погосподарських книгах Опришківської сільської ради про їх проживання однією сім»єю протягом багатьох років. Посилаючись на вищевикладене, позивач прохала суд встановити факт, що померлий 19 березня 1999 року [PERSON] є її батьком; визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку розміром 4,75 га, розташовану на території Опришківської сільської ради Глобинського району, з цільовим призначенням для сільськогосподарського використання, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії І-ПЛ № 032629, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 469. В останнє судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду. У заявах до суду прохали розглянути справу за їх відсутності, вказали, що позов підтримують. У засіданні, що відбувалося раніше, позивач [PERSON] позов підтримувала, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому. Пояснила, що її мати - [PERSON], та батько - [PERSON], проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 1954 по 1977 роки. Мали трьох дітей : крім неї (позивача) ще доньок [PERSON], [INFO] (нинішнє прізвище Онопа), та [PERSON], [INFO] (померла). Після того як мати з батьком розірвали сімейні стосунки, мати стала проживати в іншому житлі. Вона (позивач) разом зі своєю сім»єю постійно жила з батьком в одному будинку. На свої частки будинку мали окремі погосподарські номери. До смерті батька вона підтримувала з ним родинні стосунки, здійснила його поховання, забрала деяке його майно, в тому числі, і Державний акт на право власності на землю, що свідчить про прийняття спадщини. Інша її сестра [PERSON], проживає в Оржицькому районі і на спадщину батька не претендує. Представник відповідача Глобинської міської об»єднаної територіальної громади, третіх осіб відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON], у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У заявах до суду прохали проводити розгляд справи за їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечували. Допитана, як свідок, [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що позивач на час смерті [PERSON] постійно проживала разом з ним в с. Опришки Глобинського району в одному будинку та здійснила його поховання за власні кошти. Вона (свідок) добре знала батька та матір позивача, її сестер, оскільки тривалий час проживала з ними по-сусідству, тому достовірно може стверджувати, що [PERSON] це батько позивача і протягом свого життя своє батьківство до неї визнавав, і відносився як до дочки. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 107913, виданого 20.03.1999 року Опришківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] помер 19.03.1999 року в с. Опришки Глобинського району Полтавської області у віці 68 років. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІV-УР № 2029523, виданого Пирогівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 09.04.1962 року, [PERSON] (дівоче прізвище позивача) [PERSON] народилася 30.03.1962 року в с. Опришки Глобинського району, її матір»ю значиться [PERSON], в графі «батько» запис відсутній. Згідно свідоцтва про шлюб від 20.03.2007 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого останній було присвоєно прізвище «Кравченко». Довідкою Глобинської міської ради №42/02-294 від 22.05.2017 року підтверджено, що згідно записів в погосподарських книгах колишньої Опришківської сільської ради за 1954 -1976 рік в с. Опришки, як співмешканці, проживали [PERSON] та [PERSON] та мали трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Надані на дослідження витяги з погосподарських книг ці обставини також підтверджують. До складу спадкового майна входить земельна ділянка, площею 4,75 га, з цільовим призначенням - для сільськогосподарського використання, розташована на території Опришківської сільської ради, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 032629, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 469. З дослідженої у судовому засіданні завіреної копії спадкової справи № 32/2017, заведеної державним нотаріусом Глобинської держнотконтори вбачається, що жодна особа в установлений законом строк не звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого 19 березня 1999 року [PERSON]. Проте, в матеріалах справи є довідка № 40/02-40 від 29.01.2016 року, видана Опришківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, згідно якої [PERSON], [INFO], на день своєї смерті - 19.03.1999 року, дійсно був зареєстрований та постійно проживав в [INFO] та мав такий склад сім»ї: [PERSON], [INFO] -дочка. Постановою державного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 19 березня 1999 року [PERSON] у звязку з відсутністю підтвердження її родинних відносин із спадкодавцем. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту родинних відносин. Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ. Такі обставини щодо позивача встановлені. Таким чином, із досліджених документів, пояснень [PERSON], [PERSON], свідка, простежується, що позивач є рідною дочкою померлого 19.03.1999 року [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п.2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. В конкретному спорі правовідносини по спадкуванню виникли в період дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Згідно ч.1 ст. 529 названого Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивачем надано доказ того, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, адже має на руках правовстановлюючий документ на земельну ділянку (Державний акт), виданий на ім»я спадкодавця [PERSON] Спадкова справа не містить відомостей, що [PERSON] від спадщини відмовилася. Встановивши, що за життя [PERSON] на законних підставах набув право власності на земельну ділянку, а позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину, має право на успадкування вказаного майна, суд дійшов висновку, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на вказане нерухоме майно. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню. Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем в порядку спадкування за законом не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved