Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

18 лютого 2016 року заявники звернулись до Дарницького районного суду м. Києва із спільною заявою в порядку окремого провадження, про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. У своїй заяві зазначили, що шлюб між ними був зареєстрований 24 листопада 2000 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис за № 1557, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.14) Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 13). Вказану заяву про розірвання шлюбу подали до суду пояснюючи тим, що після тривалого проживання разом, дійшли остаточного висновку про те, що подальше спільне життя між заявниками неможливе через несумісність характерів та поглядів на життя заявників. З 22.10.2015 року спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, кожен із заявників окремо один від одного мають свій бюджет, народження дитини заявникам не допомогло зберегти сім'ю, у зв'язку із чим подальше примирення заявників неможливе, сім'я має лише формальний зміст. Заявники з посиланням на ч. 3 ст. 234 ЦПК України та ст. 109, 157, 160 СК України, просять суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ними розірвати. Заявник № 1 - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримував в повному обсязі, заявник № 2 - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через загальну канцелярію суду за Вх. № 18015 від 04.04.2016 року подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримувала в повному обсязі. Крім того, заявники уклали між собою договір № НАС 676412 від 13.02.2016 року про сплату аліментів на дітей та про умови утримання спільних дітей, що міститься в матеріалах справи (а.с.15-16) Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядається справа за спільною заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до вимог ст. 109 ч.1 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається з договору про сплату аліментів на утримання дитини, визначення умов проживання та участь у вихованні дитини від 13.02.2016 року відповідає вимогам ч.2 ст. 109 СК України Суд вважає, що задовольняючи вимоги заяви, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітнього сина у відповідності до вимог ч.3 ст. 109 СК України. Вимоги .які заявники виклали в своїй спільній заяві про розірвання шлюбу підтримували в повному обсязі, про що свідчать заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі та проти задоволення вимог не заперечували, що свідчить про відповідність дійсній волі дружини і чоловіка. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заяви.

Outcome: approved