Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

18.07.2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача за участю третіх осіб, в якому просить визнати відповідача - [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Камінської сільської ради Романівського району Житомирської області № 77 від 26.11.2011 року. За вказаною адресою з 1995 року відповідач була зареєстрована як член сім'ї, оскільки уклала шлюб із [PERSON] - сином позивача. Даний шлюб було розірвано 03.07.2013 року рішенням Романівського районного суду Житомирської області. З липня 2013 року по даний час [PERSON] разом із своєю неповнолітньою дитиною проживає у власному будинку. Таким чином, оскільки реєстрація відповідача в належному позивачу будинку перешкоджає позивачеві вільно володіти, користуватись та розпоряджатись житлом, а також отримувати субсидію на оплату природного газу, а тому позивач просить суд позов задовольнити повністю. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі та пояснила, що протягом тривалого часу проживала у вищевказаному будинку із позивачем однією сім'єю та надавала кошти на утримання житла. У судовому засіданні відповідач визнала ту обставину, що дійсно, починаючи з липня 2013 року, після розірвання шлюбу із [PERSON], вона не проживає у будинку своєї колишньої свекрухи, що розташований за адресою: [ADDRESS], однак, проти визнання її такою, що втратила право користування даним будинком, відповідач заперечує, посилаючись на те, що на даний час тривають судові процеси з її колишнім чоловіком [PERSON] з приводу поділу їх спільного майна, зокрема житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у якому вона фактично проживає після розірвання шлюбу. Третя особа - представник служби у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Житомирської області Коверчук І.Г. заперечувала проти задоволення позову. Третя особа - Романівський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Житомирській області не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні, до суду 11.08.2014 року надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без участі представника Романівського РС УДМС. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Спірним жилим приміщенням є житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Камінської сільської ради Романівського району Житомирської області № 77 від 26.11.2011 року (а.с. 7), дане домоволодіння зареєстроване Бердичівським міжрайонним бюро технічної інвентаризації за номером № 37024214 від 21.08.2014 року (а.с. 8). Відповідно до акту, який було складено 17.07.2014 року депутатом Камінської сільської ради Романівського району Житомирської області Мінькович Н.В. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що в житловому будинку зареєстровані сторони у справі, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та на даний час в будинку проживають двоє осіб - позивач та її син (а.с. 9). Згідно рішення Романівського районного суду Житомирської області від 03.07.2013 року, шлюб між відповідачем та [PERSON] - сином позивача по справі, було розірвано (а.с. 6). Відповідно до вимог ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідач, будучи зареєстрованим в спірному будинку, з липня 2013 року в ньому не проживає, не приймає участі в утриманні житла, ним не цікавиться. Тому, в силу закону, враховуючи, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному будинку більше одного року, її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що є також одним із способів захисту права приватної власності позивача у справі. Виходячи з наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності з вимогами статті 88 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved