Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

18.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та просить суд скасувати арешт нерухомого майна, а саме земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , який був накладений Відділом державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції 13 квітня 2011 року і скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження - 11068288) від 13.04.2011 року, стосовно накладення арешту на земельну ділянку за вищезазначеною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею 2/3 частин житлового будинку за вище зазначеною адресою. Після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частку у цьому ж будинку, яку вона позивач бажає оформити на себе. При зверненні позивача до нотаріуса для оформлення свого права власності, їй стало відомо, що на 1/4 частину будинку постановою державного виконавця, накладено заборону відчуження, на підставі виконавчого листа Малиновського районного суду м.Одеси, у який підлягала арешту 1/4 частка цього ж житлового будинку власником якої вказується її колишній чоловік [PERSON] . Однак, згідно рішення Болградського районного суду від 22 квітня 2009 року, яке набрало законної сили, свідоцтво про право власності на будинок, яким надавалось право власності відповідачу на 1/4 частку цього житлового будинку, було визнане недійсним. На підставі вказаного рішення суду 30 травня 2018 року Болградський районний суд своїм рішенням скасував арешт накладений на 1/4 частину вищевказаного будинку, але як з`ясувалось пізніше, арешт був накладений не тільки на 1/4 частину будинку, а й на земельну ділянку, на який знаходиться будинок, тобто на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Більш того, у реєстрі вказаний кадастровий номер земельної ділянки, хоча земельна ділянка ще взагалі не приватизована. Нотаріусом було вказано позивачці на неможливість оформлення спадщини через накладення арешту, тому вона вимушена звернутися до суду з цім позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву не позовну заяву не надав. Представник відповідача - начальник Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Івашинський В.І. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву №35-35/20159 від 28.10.2019 року, в якій заперечує проти задоволення позовних вимог через наявність виконавчих проваджень по яких борг не сплачений. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Судом встановлено, що [PERSON] , позивачу по справі, на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , інша частка будинку в розмірі 1/3 належить [PERSON] . Право власності позивача та [PERSON] зареєстровано Комунальним підприємством «Болградське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Болградського районного суду № 2-ц-223/09 від 22.04.2009 року під номером 10437269 від 08.09.2009 року. Як вбачається з рішення Болградського районного суду Одеської області від 22.04.2009 року (справа № 2-ц-223/09), судом було визнано незаконним рішення Оріхівської сільської Ради №82 від 10 квітня 2003 року в частині оформлення права власності на житлове будівництво [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] ; визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок № [NUMBER] , видане Оріхівською сільською Радою Болградського району Одеської області 10 квітня 2005 року та визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку за [PERSON] та 2/3 часток - за [PERSON] Рішення набрало законної сили. Окрім цього судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27 січня 2017 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Всі ці факти було встановлено рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року по справі № 497/445/18, яке набрало законної сили (а.с.7-8), цім рішенням було звільнено з-під арешту 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та скасовано обтяження. Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер довідки 174114917 від 17.07.2019 року) на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 0,22 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5121485700:01:003:0977, яка належить [PERSON] , державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Браїла О.Г. постановою про відкриття виконавчого провадження 10031062, 06.11.2008 року, накладено арешт. Це обтяження зареєстроване в реєстрі під номером 11068288 від 13.04.2011 року (а.с.19). Як вбачається з інформації, наданою 13.07.2018 року відділом у Болградському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області, згідно наявних у відділі книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою станом на 31.12.2012 року земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] на території Болградського району Одеської області не зареєстровані (кадастровий номер не присвоєний). Також відповідно до інформації цього ж відділу від 27.08.2019 року земельна ділянка з кадастровим номером 5121485700:01:003:0977 розташована на території Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області за межами населеного пункту (а.с.20,21). Відповідно ч.ч.1,2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч.3, 4, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, державний виконавець з метою забезпечення виконання рішення суду щодо стягнень з [PERSON] , наклав арешт на його майно, що не суперечить вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», але при накладенні арешту державним виконавцем залишено поза увагою той факт, що земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] не присвоювався кадастровий номер 5121485700:01:003:0977, та взагалі вона не приватизована, а тому не належить боржнику - [PERSON] . Окрім цього рішенням суду від 22.04.2009 року право власності на частку житлового будинку належну [PERSON] було скасоване. ЗУ «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття безпідставно накладеного арешту, але такої підстави, як зняття арешту з майна, яке боржнику не належить, законом не передбачено, тому питання про зняття арешту з майна, яке боржнику не належить, вирішується у судовому порядку. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 8 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється з підстав, передбачених законом , зокрема, у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ратифікованою Законом від 17 липня 1997р.№475/97ВР, зокрема, ст.1 Першого протоколу до неї 1952р. передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користування майно відповідно до загальних інтересів. Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст. 377 ЦК України 2003 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Таким чином, судом встановлено, що на момент накладення арешту на нерухоме майно, а саме земельну ділянку розташовану за адресою: [ADDRESS] , вона на підставі ст. 377 ЦК України належала [PERSON] , але на праві спільної часткової власності та земельній ділянці не присвоювався кадастровий номер, який зазначений при реєстрації обтяження. Окрім цього на підставі рішення суду від 22 квітня 2009 року за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку, а за [PERSON] - 2/3 часток. Рішення набрало законної сили. [PERSON] , яка не є стороною у виконавчому провадженні, і тому не наділена правом оскарження дій державного виконавця з цього приводу в порядку оскарження таких дій, передбаченому ЦПК України; дана особа має право пред`явити цивільний позов про звільнення належного їй майна з-під арешту. Тому даний позов є таким, що підлягає розгляду в прядку цивільного судочинства. За викладених обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі, та звільнити з-під арешту земельну ділянку, скасувавши обтяження.

Outcome: approved