Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

18 червня 2015 року прокурор міста Полтави звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину та просив стягнути з [PERSON] на користь бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради 7357 грн.78 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги прокурор мотивував тим, що 15 жовтня 2014 року з вини відповідача [PERSON], який керуючи автомобілем [NUMBER] із напівпричепом BENALUSD державний номерний знак [NUMBER] рухався по вул. Р.Люксембург від вул.Кагамлика у напрямку вул.Сінної в місті Полтава та в районі регульованого пішохідного переходу позначеного дорожнім знаком 5.35.1 та горизонтальною дорожньою відміткою розміткою 1.14.3 не надав переваги в русі і скоїв наїзд на пішохода [PERSON], спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини правої гомілки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку мяких тканин правої нижньої кінцівки, саден шкіри обличчя, які утворились від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу і кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя, в звязку з чим він перебував на лікуванні в травматологічному відділенні №2 Першої міської клінічної лікарні з 15 жовтня 2014 року по 17 листопада 2014 року і на його лікування затрачено 7357 грн.78 коп. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні позивач - прокурор Лукяненко І.А. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, пояснюючи про обставини та підстави так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден відшкодувати витрати лікарні, де перебував на лікуванні потерпілий [PERSON] в сумі 2944 грн.69 коп. , а саме: затрати на харчування, оплату комунальних послуг, накладні витрати і на медикаменти. Кошти, витрачені на заробітну плату і на нарахування на заробітну плату йому незрозумілі, тому відшкодовувати їх він відмовився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ухвали Октябрського районного суду міста Полтави від 30 березня 2015 року, яка набрала законної сили 08 квітня 2015 року, відповідача [PERSON], обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у звязку з примиренням його, як винної особи, з потерпілим та провадження у справі закрито, тобто кримінальне провадження відносно нього закрито за нереабілітуючими обставинами. Із зазначеної ухвали підтверджується час скоєння з вини [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди - 15 жовтня 2014 року близько 19 год.40 хв. та особа потерпілого [PERSON]. Відповідно до довідки 1-ої міської клінічної лікарні міста Полтава №541 від 18 лютого 2015 року [PERSON] знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні №2 1-ої міської клінічної лікарні з 15 жовтня 2014 року по 17 листопада 2014 року 33 ліжко-днів і на його лікування витрачено 7357 грн.78 коп., з них - 6774 грн.90 коп. на утримання в лікарні і 582 грн.88 коп. на медикаменти. Наявність причинного звязку між злочинними діями винної особи, а саме відповідача [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні підтверджується висновком судової медичної експертизи, відповідно до якого потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої третини правої гомілки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку мяких тканин правої нижньої кінцівки, саден шкіри обличчя, які утворилися від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу і кваліфікуються як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. За правилами ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Фактичні витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджет їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545. Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості його лікування. Докази, які б спростовували обґрунтованість перебування потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні або термін лікування, а також правильність визначення лікувальними закладом фактичних витрат на лікування потерпілого [PERSON] відповідачем не надані. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані, доведені належними доказами, тому їх слід задовольнити. Оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору на користь держави, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved