Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

18 січня 2019 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилалась на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 22 січня 2010 року виконкомом Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2018 року. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Майновий спір відсутній. Просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про розірвання шлюбу. 24.01.2019 року позивач подала до суду заяву про залишення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з матір'ю без розгляду. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 24 січня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі на 12.02.2019 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 07 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі. Також, зазначила, що майновий спір та спір щодо проживання дитини відсутній. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 22 січня 2010 року виконкомом Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2018 року. Майновий спір та спір щодо проживання дитини відсутній. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в позовній заяві не заявлено клопотання про стягнення з відповідача судового збору на її користь, на підставі чого суд вважає можливим в порядку ст.141 ЦПК України покласти судові витрати по справі на позивача.

Outcome: approved