Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

18 квітня 2019 року позивач звернувся з цивільним позовом до відповідача про відшкодування матеріальних збитків. В якості підстав позову позивач зазначив, що 17 травня 2018 року сталася ДТП з вини водія відповідача. Позивач сплатив виплату страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі за договором добровільного страхування транспортного засобу в розмірі 32375,82 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував на час ДТП відповідач була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУССО», яке на вимогу позивача відмовило йому у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з тим, що на момент ДТП відповідач не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу, а тому не є особою, відповідальність якої застрахована. Відтак позивач прохає стягнути в порядку суброгації з відповідача 32375,82 грн. Представник позивача подав суду заяву в якій просить задовольнити позов, не заперечує про розгляд справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на відзив не скористався. Тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.04.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-РМ2-18-00048, предметом договору є страхування транспортного засобу Фольксваген Поло д.н.з. [NUMBER] . 17 травня 2018року, о 13 год. 15 хв., [PERSON] в м. Києві по вул. Хрещатик, 42 керуючи транспортним засобом Хонда д.н.з [NUMBER] не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом Фольксваген Поло д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Вказані обставини були встановлені постановою суду від 01.08.2018 року, яка набрала законної сили 14.08.2018 року, та додатковому доказуванню не підлягають. З матеріалів справи слідує, що власник Фольксваген Поло д.н.з. [NUMBER] , яким є [PERSON] уклав договір добровільного страхування вказаного транспортного засобу із ПАТ СК «Українська страхова група» . Страхувальник звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку 17.05.2018 року. Згідно до акту огляду пошкодженого транспортного засобу, рахунку №123035408 від 18.05.2018 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 29.05.2018 року, акту виконаних робіт №W235480/121040999 від 06.06.2018 року сума страхового відшкодування разом з ПДВ складає 32375,82 грн. 29.05.2018 року згідно до платіжного доручення №10976 ПАТ СК «Українська страхова група» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 32375,82 грн. ПАТ СК «Українська страхова група» в порядку регресу звернулося 17.09.2018 року до ПрАТ «Страхова компанія «ВУССО», однак останній 18.01.2019 року відмовив позивачу у такій виплаті, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, який не є власником чи законним володільцем транспортного засобу Хонда д.н.з [NUMBER] , не була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУССО» Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно ж зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В даному випадку, у зв`язку з погашенням потерпілому [PERSON] завданої у ДТП шкоди коштами страхового відшкодування за договором добровільного страхування в сумі 32375,82 грн., до страховика потерпілого ПАТ СК «Українська страхова група» перейшло право вимоги до заподіювача шкоди [PERSON] в сумі фактичного розміру завданої потерпілому і погашеної йому його страховиком шкоди тобто в розмірі 32375,82 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved