Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

18 жовтня 2018 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.11.20011 року із відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Відповідно до довідок ВДВС Сумського міського управління юстиції від 17.08.2015 рішення суду про стягнення аліментів не виконувалось у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів. На підставі заяв матері дитини [PERSON] від 20.08.2015 року та відповідних документів, поданих до Департаменту соціального захисту населення, їй була призначена тимчасова державна допомога на сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року. За вказаний період допомогу на дитину сплачено у загальному розмірі 2568,30 грн. 13 травня 2018 року синові відповідача виповнилось 18 років. Відповідачу було направлено лист-повідомлення про добровільну сплату заборгованості. Оскільки відповідач добровільно не повертає суму виплаченої державної допомоги, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради суму виплаченої допомоги за вказані у позові періоди у загальній сумі 2568,30 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в на сайті «Судова влада», про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) яких невідоме, затвердженого Постановою КМ України № 189 від 22 лютого 2006 року, тимчасова допомога призначається у тому разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Судом встановлено, що на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2011 року у справі № 2-2899/11 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 650,00 грн. щомісячно, до його повноліття (а.с.8). Як вбачається з довідки, виданої відділом ВДВС Сумського МУЮ 17 серпня 2015 року, за період часу з 01 лютого 2015 року по 31 липня 2015 року [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] (а.с.10). Рішенням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 26.08.2015 року було призначено та виплачено тимчасову державну допомогу [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , як дитині, батько яких ухиляється від сплати аліментів, щомісячно з 01 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року (а.с. 10). 13 травня 2018 року сину відповідача виповнилось 18 років, у зв`язку з чим виплата допомоги була припинена. Відповідно до ч. 10 ст. 181 Сімейного Кодексу України, суми наданої дитині тимчасової допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України в судовому порядку. Згідно розрахунку, загальна сума тимчасової державної допомоги, виплаченої матері дитини [PERSON] за спірний період склала 2568,30 грн. (а.с.12). Відповідно до п. 12 Постанови КМУ № 189 від 22 лютого 2006 року, якщо виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової державної допомоги на дитину. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача вищевказаної суми заборгованості на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в звязку з повним задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь відповідача судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved