Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

19.10.2017 року до суду звернувся позивач [PERSON], з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів 07.11.2017 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача-фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2017 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду на 18.12.2017 року. 18.12.2017 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою відповідача. Справу призначено до розгляду на 23.01.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 23.01.2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 2/3 частини всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для житини відповідного віку до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 26.04.2005 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від сумісного життя з в відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON]. [INFO] та доньку [PERSON] -[INFO]. У 2016 році вона розірвала шлюб з відповідачем. Згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., щомісячно на утримання двох дітей. На протязі пів року з 01.04.2017 року відповідач аліменти не сплачує. Вона звернулась до управління соціального захисту населення Верхньодніпровської райдержадміністрації для призначення допомоги, але їй пояснили, що аліменти стягнені у твердій грошовій сумі, а для призначення соціальної допомоги потрібно, щоб аліменти були стягнені у частці до прибутку відповідача, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному об'ємі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виник с пір із сімейних правовідносин щодо зміни способу утримання неповнолітніх дітей. Судом встановлено, 26.04.2005 року був зареєстрований шлюб між позивачкою та відповідачем, що підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу від 27.09.2016 року. Від період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON]-[INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, в яких відповідач записаний батьком дітей.. 27.09.2016 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу від 27.09.2016 року. Згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., щомісячно на утримання двох дітей. З 01.04.2017 року відповідач аліменти не сплачує, що підтверджується довідкою Криничанського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровської області. Таким чином судом встановлено, що права позивачки порушуються, так як відповідач не виконує рішення щодо належного матеріального утримання дітей. Згідно заявлених вимог позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Проте враховуючи, що аліменти з відповідача вже стягненні, а позивач в обґрунтування позовної заяви та поясненнях наданих в судовому засіданні просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на часту від заробітку (прибутку) відповідача, так як це надасть їй можливість отримувати грошову допомогу на дітей, суд з метою найбільш ефективного способу засобу порушених прав позивача та малолітніх дітей, вважає за можливе захистити порушені права позивачки саме шляхом зміни способу стягнення аліментів з відповідача. Приходячи до даного висновку суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року в зв'язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження. Виходячи з вищевикладеного, та приймаючи до уваги, що відповідач будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надав. А позивач в свою чергу не обґрунтувала необхідність стягнення агентів в розмірі 2/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Наявність будь-яких обставин, передбачених ст. 182 СК України, що стягнення аліментів на дій в більшому обсязі позивачем не доведено, а судом не встановлено. За даних обставин суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги частково та змінити спосіб стягнення аліментів, стягуваних із [PERSON], за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 року на користь [PERSON], на утримання двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньки - [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми 900 грн., на 1/3 частини всіх видів його заробітку (прибутку) але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2017 року і до повноліття старшої дитини. Після досягнення повноліття найстаршою дитиною повноліття, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На основі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України.

Outcome: partial