Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

18 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 11 грудня 2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 118. Посилаючись на те, що сімейні відносини між ним та відповідачкою припинені з 2010 року через відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, мешкають окремо та що збереження їх шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільнений. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу за їхньої відсутності. Крім того, позивач в своїй заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідачка в заяві вказала, що позов визнає повністю та не заперечує проти стягнення з неї судового збору у розмірі 50 %. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 грудня 2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Очаківського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 118. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися з 2010 року, сумісне господарство не ведеться, мешкають окремо. Причинами розпаду сім`ї стали різні погляди подружжя на сімейні відносини та обов`язки, відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та, що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом був звільнений на підставі п. 9 ч 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141, ч. 6 ст. 142 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави 50 % судового збору, а інші 50 % слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved