Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

19.05.2017 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свободи, 56, свої вимоги мотивує тим, що вищевказаний житловий будинок належить її батькові [PERSON]. 20.11.2014 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного житлового будинку. 18.09.2013 року [PERSON] залишив заповіт, згідно умов якого усе своє майно заповів позивачу. Позивач [PERSON] прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 08.02.1972 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-639 була відведена земельна ділянка № 60 по вул. Правди в м. Ізмаїл Одеської області. На вказаній земельній ділянці в подальшому був побудований житловий будинок. Розпорядженням №57р від 19.02.2016 року Ізмаїльського міського голови, вулиця «Правди» в м. Ізмаїлі Одеської області була перейменована на вулицю «Свободи». Відповідно технічного паспорту від 04.04.2017 року, наданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на обєкт нерухомості по вул. Свободи, 56 в м. Ізмаїл Одеської області, вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1976 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 394610 від 21.11.12014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 20.11.2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Свободи, 56. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 18.09.2013 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2617, [PERSON] заповів усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і на що за законом він матиме право, в тому числі увесь належний йому житловий будинок на земельну ділянку, які знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Правди, 56 [PERSON]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40387319 від 15.05.2015 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], заповіт [PERSON] від 18.09.2013 року, зареєстрований за № 2617, не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON], як спадкоємець за заповітом, у встановлений законом звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, посвідченою 15.05.2015 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованою в реєстрі за №1417, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] за №121/02-14 від 17.03.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності на вищевказане спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved