Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

19 листопада 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якій позивач просить розділити між нею та відповідачем спільне сумісне майно автомобіль SEAT LEON 2008 року випуску, легковий універсал, жовтого кольору, д.н.з. [NUMBER] вартістю 240000 грн., виділивши у власність відповідача вказаний автомобіль та стягнути з нього на користь позивача половину вартості автомобіля у сумі 120000 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що під час подружнього життя вони придбали спірний автомобіль вартістю 240000 грн. Добровільно сплатити позивачу половину вартості автомобіля відповідач не бажає. У досудовому порядку вони з відповідачем про поділ майна не домовились. Вищенаведені обставини стали підставою для звернення до суду із даною позовною заявою. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 01 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області. У вказаному шлюбі мають двох неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14.12.2007, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.09.2017. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України (далі СК України)майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Окрім копій свідоцтв про шлюб та народження спільних з відповідачем дітей, позивачем інших доказів, необхідних для вирішення справи не надано. Позивачем зокрема не надано доказів того, що спірний автомобіль був придбаний сторонами у шлюбі. Суду не надано жодних доказів, кому насправді належить автомобіль SEAT LEON д.н.з. [NUMBER] і коли він був придбаний. Із клопотанням про витребування доказів стосовно того коли був придбаний автомобіль, за ким він зареєстрований, тощо позивач не зверталася. Таким чином, враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення за їх недоведеністю. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу також підлягає залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed