Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

19.11.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зазначеним позовом. Обґрунтували його наступним. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Вони є спадкоємцями майна померлої за заповітом. В зв'язку з оформленням спадщини виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння, хоча згідно записів в погосподарських книгах Кринківської сільської ради воно значилося за нею, як за власником. Через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] відмовила їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивачі прохали визнати за кожним з них право власності на ? частинуспадкового житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на не приватизованій земельній ділянці площею 0,32 га. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] не з'явилися, направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Кринківської сільської ради, представники третіх осіб - Глобинського РУЮ в особі реєстраційної служби, відділу Держземагенства у Глобинському районі , третя особа - приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON]. За життя - 09 липня 2010 року, вона склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кринківської сільської ради Кальченко Н.П. за реєстровим № 141, згідно якого усе належне їй майно заповіла [PERSON], [PERSON], в рівних частках. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно повідомлення нотаріуса, позивачі в установлений законом строк прийняли спадщину і не відмовлялися від неї. Особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині - відсутні. 15.09.2014 року приватний нотаріус Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] відмовила [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на вказане майно. Згідно технічного паспорту, житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», убиральню літ. «Е» було побудовано в 1963 році, сарай літ. «Г» - в 1965 році, літній душ літ. «Є» - в 1970 році, прибудову літ. «а», вимощення літ. «І», огорожу № 1 - в 1975 році, навіс літ. «в», гараж-л.кухню літ. «В» - в 1985 році, погріб під частиною будівлі літ. «Дп», сарай літ. «Д» - у 1987 році. Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований на Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25.12.1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Мінкомгоспом УРСР. Запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі, є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Довідкою від 07.10.2014 року № 1007/02-33, виданою виконкомом Кринківської сільської ради, [PERSON] згідно записів в погосподарській книзі № 11 була зареєстрована в [ADDRESS]. За нею, з 1963 року за особистим рахунком [NUMBER], значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], на не приватизованій земельній ділянці площею 0,32 га. У вказаний період діючі правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачами спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку, оскільки відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому оформлення права власності на нерухоме майно за померлою особою неможливе. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Глобинської РДА від 11.11.2014 року № 330/02-04, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», погріб під частиною будівлі літ. «Дп», сарай літ. «Б», навіс літ. «в», гараж-літня кухня літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», убиральня літ. «Е», літній душ літ. «Є», вимощення літ. «І», огорожа № 1, які розташовані в [ADDRESS], збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч.1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивачі, як спадкоємці, які прийняли спадщину по заповіту, мають право на його успадкування в рівних частинах, по ? частині на кожного. Визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved