Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

18 вересня 2019 року позивачка звернулась до суду із позовами, про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В зв`язку з тим, що відповідач по справі мешкає в Російській Федерації, то в справі було направлено до компетентного суду цієї країни доручення про виконання відносно [PERSON] процесуальних дій, зокрема для вручення копії позову, відібрання пояснень та виклику на розгляд справи на 24 квітня 2020 року із резервною датою 29 травня 2020 року. До отримання відповіді на доручення ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року провадження у справі було зупинено. На теперішній час доручення суду не виконано. В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка в позові просила провести розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала.Вказала, що оскільки до цього часу відповіді на звернення суду не надійшло, що порушує її права на доступ до правосуддя і справедливий суд в розумні строки, тому суд повинен вирішити позов. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 20 грудня 2013 року Царицінським відділом записів актів цивільного стану м. Москви Російської Федерації між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 4115. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Відповідач є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, враховуючи обов`язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст.180 СК України та вимоги ст.182 СК України щодо врахування матеріального становища дітей, стану здоров`я і матеріального становища відповідача суд прийшов до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але розмір аліментів повинен бути не меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2019 року і до його повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України та ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved