Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

18.02.2019 року позивачка [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 09.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 156, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, втрачено почуття любові, взаєморозуміння та довіри, шлюбні стосунки між сторонами припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, діти проживають разом з позивачкою, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2019 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В. Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 19.02.2019 року справа була відкрита за правилами загального позовного провадження, вказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Будь-яких заяв з цього приводу від сторін до суду не надходило. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання з`явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило./а.с.29/ При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло заяви про причини неявки до судового засідання, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] шлюбу - « [PERSON] »/ 09.09.2011 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 156, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.09.2011 року /а.с. 9/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження від 24.07.2012 року серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження від 14.02.2018 року серія [NUMBER] , батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.10,11/. Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з серпня 2018 року, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, наступного часу у судовому порядку розглядаються вимоги про стягнення аліментів та розподіл майна. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved