Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

18 листопада 2011 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2012 року цивільну справу за позовом ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2013 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2012 року було скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року цивільну справу було прийнято до провадження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року до участі у справі було залучено правонаступника позивача ТОВ «АНСУ». Позивач у своєму уточненому позові, посилався на те, що 22 червня 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5481864, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 44 000 доларів США, а відповідач зобов'язалася використовувати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, порядку та строки визначені кредитним договором. 22 червня 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», було укладено договір іпотеки № 5481985, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира, загальною площею 40,3 кв. м., житловою площею 27,5 кв. м., у житловому будинку літ. А-5, яка складається з коридору - 1, туалету - 2, ванної - 3, кухні - 4, житлових кімнат - 5, 6, та яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Іпотечне майно було реалізовано на прилюдних торгах 3 лютого 2012 року за 119 440 грн., з зазначеної суми підлягала утриманню винагорода торгуючій організації та виконавчий збір, таким чином на погашення заборгованості 10 лютого 2012 року було зараховано 103 261 грн. 31 коп., що становило 13 033,98 доларів США та відображається у розрахунку у вигляді погашень за кожний вид заборгованості за конкретний період. 16 липня 2013 року між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» був укладений договір відступлення прав вимоги № 1034/44, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 5481864 від 22 червня 2007 року, що був укладений між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] та відповідно якого ТОВ «АНСУ» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором. У зав'язку з тим, що відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконував, це призвело до виникнення заборгованості, розмір якої склав 45 480,71 доларів США. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 45 480,71 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 25 листопада 2013 року складає 363 390 грн. 87 коп., яка складається з тіла кредиту у розмірі 36 018,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 287 790 грн. 53 коп., процентів за кредитним договором у розмірі 6 615,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 52 856 грн. 17 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по кредиту у розмірі 1 657,10 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 13 240 грн. 23 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по погашенню процентів у розмірі 1 189,48 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 9 503 грн. 94 коп., а також судовий збір у сумі 2 823 грн., задовольнивши позов. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Представник відповідача у заяві, наданій на адресу суду просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнавав та просив суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Посилався на те, що відповідно до умов договору відступлення, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ», банк мав сповістити відповідача про відступлення прав за кредитним договором позивачу, однак в супереч вимог договору будь-яких відомостей про цей факт, відповідачу банком сповіщено не було, а таким чином слід вважати, що банк у передбачений договором спосіб не передав позивачу право вимоги до відповідача. Крім того, звернувши стягнення на іпотечне майно на підставі виконавчого напису нотаріуса, банк скористався своїм правом на захист свого порушеного цивільного права відповідача, а подальше звернення позивача до суду та не повідомлення суду про отримання ним коштів від реалізації іпотечного майна, слід розглядати, як зловживання правом на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 22 червня 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого, відповідно до Статуту є ПАТ «ПУМБ» (а.с. 28-30), та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5481864, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 44 000 доларів США, строком до 22 червня 2017 року, з встановленою процентною ставкою у розмірі 11,90 %, а відповідач зобов'язалася здійснювати погашення кредиту у встановленому договором порядку та повернути у строк та на умовах, передбачених договором у відповідності з графіком щомісячних платежів (а.с. 12-17). Відповідно до меморіального валютного ордеру № 320777343 від 22 червня 2007 року (а.с. 19) [PERSON] було отримано в касі банку 44 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 222 200 грн. 22 червня 2007 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого, відповідно до Статуту є ПАТ «ПУМБ», та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 5481985, предметом іпотеки за яким є квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 45-48). 28 січня 2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було видано виконавчий напис та зареєстрованого в реєстрі за № 241 про стягнення [PERSON] суми у розмірі 43 520,60 доларів США та 44 851 грн. 82 коп. (а.с. 43-44). З метою виконання зазначеного виконавчого напису 3 лютого 2012 року були проведені прилюдні торги, відповідно до протоколу № DNI161210-3557-02, двокімнатну квартиру, загальною площею 40,3 кв. м., житловою площею 27,5 кв. м., за адресою: [ADDRESS], було продано за 119 440 грн. (а.с. 40-41). У зв'язку з утриманням винагороди торгуючій організації та виконавчого збору, 10 лютого 2012 року кошти від реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 103 261 грн. 31 коп., що становить 12 923,99 доларів США, які були розподілені наступним чином: 1 874,11 доларів США - на погашення заборгованості по тілу кредиту та 11 049,88 доларів США - на погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом (а.с. 192-194). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 363 390 грн. 87 коп. (а.с. 117-121). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі п. 5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. Згідно з п. 5.3 кредитного договору крім пені, встановленої цим договором за порушення зобов'язань з повернення кредиту, позичальник зобов'язаний за весь час прострочення сплатити банку проценти на суму простроченого основного боргу за ставкою, зазначеною в п. 1.3 цього договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 363 390 грн. 87 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 287 790 грн. 53 коп., заборгованості по процентам за кредитним договором у розмірі 52 856 грн. 17 коп., заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по кредиту у розмірі 13 240 грн. 23 коп., заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по погашенню процентів у розмірі 9 503 грн. 94 коп. Не можуть бути прийняті судом до уваги заперечення представника відповідача стосовно того, що банком не було повідомлено відповідача про відступлення права вимоги банку на користь ТОВ «АНСУ», оскільки витяг з додаткової угоди № 1 договору відступлення прав вимоги та акт приймання-передачі реєстру боржників № 1 за договором відступлення прав вимоги № 1034/44 від 16 липня 2013 року, відповідно до списку № 2 згрупованих рекомендованих відправлень, відправлених за замовленням ТОВ «АНСУ» (а.с. 189), було надіслано відповідачу. Крім того, щодо посилань на зловживання своїми правами позивача, слід зазначити, що при видачі виконавчого напису нотаріуса, подальшої реалізації іпотечного майна та зарахування коштів від його реалізації в погашення заборгованості відповідача за кредитним договором, порушені права позивача було задоволено не в повному, тому судом не було встановлено зловживань позивача своїми правами при зверненні з цим позовом до суду. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 823 грн. (а.с. 8), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «АНСУ» складає 366 213 грн. 87 коп. (363 390 грн. 87 коп. + 2 823 грн. = 366 213 грн. 87 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved