Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

17 вересня 2018 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернулась позивачка з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою, відповідно до процесуального рішення суду відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 643 грн. щомісячно, до повноліття дитини, в добровільному порядку сплатити індексацію по аліментам не бажає, крім того у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, а тому позивачка просить суд збільшити розмір аліментів за рахунок індексації, які стягуються з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , з 643,00 грн. до 1192,12 грн. щомісяця, до досягнення [PERSON] 18 років та стягнути з [PERSON] 15 296,98 грн. заборгованості зі сплати аліментів за період з січня 2015 року по серпень 2018 року, яка утворилася внаслідок невиконання обов`язку здійснювати індексацію розміру аліментів визначених судом у твердій грошовій сумі. Представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача копію позову та матеріали до нього отримав, позов не визнає. Третя особа надала суду розрахунок, відповідно до якого, відповідач не має поточної заборгованості зі сплати аліментів визначених судом у твердій грошовій сумі. Але суду не надано розрахунок індексації суми аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.12.2014 року у справі № 509/3573/14-ц було встановлено, що 14.09.2005 року Виконавчим комітетом Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, був зареєстрований шлюб (актовий запис № 7) між позивачкою та відповідачем. Від шлюбу є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.12.2014 року у справі № 509/3573/14-ц шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний; позивачці прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] »; був визначений обов`язок відповідача сплачувати на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій сумі у розмірі 643,00грн (Шістсот сорок три грн. 00 коп.) щомісяця, до досягнення [PERSON] 18 років. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.12.2014 року у справі № 509/3573/14-ц набрало законної сили 22.12.2014 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо стягнення аліментів третьою особою відкрито виконавче провадження. З моменту набрання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.12.2014 року у справі № 509/3573/14-ц законної сили, відповідач сплачував щомісяця аліменти у твердій грошовій сумі, що була визначена рішенням суду. З цих виплат заборгованості він не має. Але, протягом усього строку сплати аліментів, їх розмір не індексувався. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості, яка утворилася внаслідок не здійснення індексації розміру аліментів визначених у твердій грошовій сумі, суд виходить з наступного. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». У частині першій статті 2 цього закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився. 17 травня 2016 року прийнято Закон України № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», пунктом 1 розділу І якого внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а пунктом 2 - до Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження». Цим Законом, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, включено до переліку об`єктів індексації, визначених у частині першій статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»; а також внесено зміни до статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», якою регламентовано порядок стягнення аліментів, а саме: покладено обов`язок на державного виконавця обчислювати суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі») державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Зі змісту цієї статті випливає, що обов`язок державного виконавця обчислювати, зокрема, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, не є безумовним та не поширюється на всі виконавчі провадження, які перебувають у державного виконавця. Такий обов`язок виникає за наявності зазначених у згаданій статті підстав, зокрема, у разі звернення сторони виконавчого провадження з відповідною заявою. Закон України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» набрав чинності 12 червня 2016 року. Але, 02 червня 2016 року було прийнято новий Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року. На підставі цього закону 05 жовтня 2016 року втратили чинність Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», а також пункт 2 розділу I Закону України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі». У чинному Законі України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначено у статті 71. Цією статтею, на відміну від статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (який втратив чинність), не передбачено обов`язку державного виконавця обчислювати суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Таким чином, норма частини четвертої статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» з урахуванням згаданих вище змін, якою передбачений обов`язок державного виконавця обчислювати суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, була чинною у період з 12 червня 2016 року до 05 жовтня 2016 року. Як уже зазначалося, встановлений частиною четвертою статті 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» обов`язок державного виконавця обчислювати суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, не був безумовним та підлягав виконанню, зокрема, у разі подання відповідної заяви сторони виконавчого провадження. Однак у період з 12 червня 2016 року до 05 жовтня 2016 року позивачка не скористалася правом звернутися до державного виконавця із заявою про обчислення суми індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Натомість звернулася з такою вимогою до суду. Відповідно до ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Таким чином, враховуючи право позивачки самостійно обирати спосіб захисту свого права, а також з огляду на досить короткочасну дію норм закону, які надавали можливість здійснити розрахунок індексації державним виконавцем тільки у період з 12 червня 2016 року до 05 жовтня 2016 року, тобто менш ніж чотири місяці, суд приходить до висновку про неефективність захисту права, шляхом звернення до державного виконавця. А тому, обраний позивачкою спосіб захисту права слід визнати таким, що відповідає суті правовідносин, з приводу яких виник спір. Вирішуючи питання індексації аліментів визначених у твердій грошовій сумі, суд виходить з наступного. Як встановлено ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву визнав той факт, що він не здійснював індексацію розміру аліментів, ця обставина не підлягає доведенню. Таким чином, суд має тільки визначити дату, з якої у відповідача виник обов`язок індексувати розмір аліментів. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, постановленій у справі № 6-113цс13 висловив правову позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Також суд керується і правовим висновком викладеним в постанові Верховного суду від 26 червня 2018 року у справі № 341/915/16-ц, у якій було підтримано правовий висновок викладений у вище наведеній постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-113цс13. Таким чином, суд не приймає доводів відповідача про те, що аліменти, визначені судом у твердій грошовій сумі, не підлягають індексації у період з січня 2015 року по червень 2016 року. Згідно з розрахунком розміру індексації, здійсненого позивачем, який з підстав арифметичних помилок чи методології розрахунку не оскаржували ні відповідач, ні його представник, розмір індексації аліментів становить 15 296,98грн за період з січня 2015 року по серпень 2018року. Відповідно до частини першої статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. Розрахунок позивача є правильним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства та загальновизнаним методикам розрахунку. Розрахунок державного виконавця не доводить відсутності заборгованості відповідача зі сплати аліментів, оскільки цей розрахунок був виконаний без врахування обов`язкової індексації розміру суми аліментів. Враховуючи встановлений судом факт наявності заборгованості відповідача зі сплати аліментів, позовні вимоги в частині стягнення суми індексації аліментів підлягають задоволенню. Вимоги позивача про збільшення розміру аліментів внаслідок індексації задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Як встановлено ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Між тим, позивач не навів у своєму позові обставин, з якими закон пов`язує можливість збільшення розміру аліментів. Індексація регламентується окремими нормами закону та не є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів визначених у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України). Враховуючи викладене, слід відмовити в задоволені вимоги щодо збільшення розміру аліментів за рахунок індексації. При подані позову позивачка судовий збір не сплатила, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768.20 грн.

Outcome: partial