Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

19.05.2016 року позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 29.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір не відновлювальної кредитної лінії № 280/40-266, за яким останньому видано кредит у розмірі 150000 дол. США зі сплатою 14,00 процентів річних. Виконання зобовязань по кредитному договору забезпечено договором поруки № 3325 від 29.04.2008 року укладеним між позивачем та [PERSON] Умови договору відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по кредитному договору, яка станом на 02.03.2016 року становить 408256,73 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 148999,81 доларів США; заборгованості за відсотками 164785,37 доларів США; заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту 32632,30 доларів США; заборгованості по пені за несвоєчасне повернення відсотків 61839,25 доларів США. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити в заочному провадженні. Відповідачі в судові засідання не зявилися, належним чином повідомлялись про день, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі вимог ст.ст.158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір не відновлювальної кредитної лінії № 280/40-266, за яким останньому видано кредит у розмірі 150000 дол. США зі сплатою 14,00 процентів річних. Виконання зобовязань по кредитному договору забезпечено договором поруки № 3325 від 29.04.2008 року укладеним між позивачем та [PERSON] Умови договору відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не виконує належним чином, щомісячно кредит не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість по кредитному договору, яка станом на 02.03.2016 року становить 408256,73 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом 148999,81 доларів США; заборгованості за відсотками 164785,37 доларів США; заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту 32632,30 доларів США; заборгованості по пені за несвоєчасне повернення відсотків 61839,25 доларів США. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту до 28.04.2023 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша\~стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття\~193, частина четверта статті\~654 ЦК України,\~Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність»,\~Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93,\~Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94\~ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з частиною третьою\~статті 533 ЦК України\~використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України\~гривня. Дану правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі 6-79цс14. Національний банк України встановив станом на 08.11.2016 (дата винесення рішення) такий офіційний курс гривні до іноземної валюти: 27,5707 грн. за 1 долар США. Таким чином, на користь позивача з відповідача слід стягнути заборгованість станом на 02.03.2016 р. в сумі 8023706,70 грн., яка еквівалентна 313785,18 доларів США за курсом НБУ станом на день прийняття судового рішення та пені у розмірі 2558783,59 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 158733,68 грн.

Outcome: approved