Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

18 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який постійно проживав [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] Вказує, що оскільки його мати у передбачений законом строк відмовилась від прийняття спадщини як за заповітом так і за законом, він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, яку прийняв шляхом звернення до нотаріуса з заявою. За відсутності реєстрації за батьком права власності на збудований житловий будинок по [ADDRESS], позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок та господарські споруди за вказаною адресою. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від позивача мається заява про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, із 25 січня 1956 року [PERSON], [INFO], перебував у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON], [INFO] (а.с.7). Від шлюбу мали двох дітей: сина [PERSON] (позивач) та дочку [PERSON] (а.с.13, 19). Рішенням загальних зборів існуючого на той час колгоспу ім.Чкалова [PERSON] під житлову забудову виділялась земельна ділянка по [ADDRESS] (а.с.16). 26 січня 1998 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,25 га, та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,33 га, що знаходиться у с.Грабщина Липоводолинського району (а.с.14). 19 вересня 1997 року [PERSON] заповів усе своє майно дружині [PERSON] Заповіт посвідчувався секретарем виконкому Яганівської сільської ради Липоводолинського району за №102 (а.с.20). [INFO] померла сестра позивача [PERSON] (а.с.29). За життя сім'ї та дітей не мала. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.6). 26 листопада 2013 року дружина померлого [PERSON] подала приватному нотаріусу Липоводолинського районного нотаріального округу одну заяву про відмову від прийняття належної їй частки у спадщині після смерті чоловіка як за заповітом так і за законом на користь свого сина [PERSON], а другу - про відмову від отримання свідоцтва на 1/2 частину подружнього майна, оскільки це майно було особистою власністю чоловіка (а.с.27, 28). 26 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с.26). Із довідки Яганівської сільської ради Липоводолинського району від 04 грудня 2013 року №252/02-31 вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] значиться за померлим [PERSON] (а.с.15). Відповідно до даних погосподарської книги №3 за 1996-2000 роки [PERSON] значиться головою домогосподарства за вказаною адресою ( а.с.19). 05 лютого 2014 року КП «Сумське МБТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8-12). Відповідно до даних техпаспорту домоволодіння складається із житлового будинку літ.«А-І», загальною площею 87,2 кв.м, житловою - 34,2 кв.м, із верандами літ. «а», літ. «а1», літньої кухні літ.«Б», погребу літ.«п/г», гаражу літ.«В», сараїв літ.«Г», «Д», «Е», огорожі №1-2, загальною інвентаризаційною вартістю 114821 грн. Рік будівництва житлового будинку - 1960. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності цим Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, не передбачала обов'язкової реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у сільських населених пунктах (п.4, 6 Інструкції), однак передбачала її проведення в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна введено лише Інструкцією, затвердженою наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року №121. Із записів погосподарської книги вбачається, що домоволодіння за вказаною адресою значилось за померлим [PERSON] Не зважаючи на правовий режим зазначеного нерухомого майна, дружина померлого не визнає за собою право власності та фактично своїми діями доводить належність на праві власності усього домоволодіння її померлому чоловіку, яким він і розпорядився за життя, склавши заповіт на дружину. Із матеріалів справи вбачається, що дружина померлого [PERSON] у передбаченому ст.1273 ЦК України порядку у шестимісячний строк відмовилась від прийняття спадщини за заповітом та за законом. Син померлого у вказаний строк звернувся до нотаріальної контори та належним чином прийняв спадщину після смерті батька, а тому за законом успадкував домоволодіння за вказаною адресою. За таких обставин, оцінюючи записи у погосподарській книзі у сукупності з іншими письмовими доказами та наданими поясненнями, суд приходить до висновку, що наявних у справі доказів достатньо для встановлення факту належності померлому [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Враховуючи наявність відмов матері від прийняття спадщини як за заповітом так і за законом, єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька є позивач, який за відсутності правовстановлюючих у розумінні сучасного законодавства документів на спадкове домоволодіння позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину і зареєструвати право власності на нього, суд вважає, що спадкові права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Outcome: approved