Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

18.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18.07.1992 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1135. Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Між ними часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань, що робило спільне життя нестерпним. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. Вважає подальше сумісне життя, примирення та збереження сім'ї неможливими. З приводу розподілу майна спору не виникає. Просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, шлюбні відносини фактично припинені з 2013 року, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.15-16). Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказах та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, сторони уклали шлюб 18.07.1992 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1135. (а.с.6). Фактично шлюбні відносини припинили своє існування з 2013 року. Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. (а.с.7-8). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved