Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

19.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд: стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на її утримання як матері малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку; рішення суду в частині стягнення суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання. В обґрунтування предявлених\~ вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO], який після припинення між сторонами шлюбних відносин залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку та має дохід виключно від отримуваної нею соціальної допомоги на дитину в розмірі 860 грн., чого не достатньо для забезпечення життєво необхідних потреб. Відповідач офіційно працює в ПАТ «ЦГЗК», має стабільний дохід, інших аліментних зобовязань не має, тому спроможний надавати їй матеріальну допомогу на період перебування у відпустці, у звязку з чим за захистом своїх майнових інтересів та прав вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, вказувала, що дійсно не має можливості працювати, оскільки доглядає за малолітнім сином [PERSON], якому на момент розгляду справи виповнилось 1,5 роки, в той час як до дитячого садка дітей приймають у віці від 1 року 8 місяців. Представник відповідача [PERSON] предявлені вимоги визначала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі, не більше встановленого на законодавчому рівні мінімального прожиткового мінімуму, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку сплачує аліменти на її користь на утримання їх сина, які на підставі заяви, поданої ним до бухгалтерії ПАТ «ЦГЗК» утримуються з його заробітку. Крім того зазначила, що розмір заробітної плати відповідача [PERSON] є нижчим, ніж як це зазначено в наданій позивачем довідці про його доходи. Посилання позивача на неможливість її трудової діяльності у звязку з доглядом за дитиною вважала необґрунтованими, оскільки позивач, будучи здоровою особою, в змозі оформити сина до дитячого садка та вийти на роботу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Враховуючи думку позивача та участь в судовому засіданні його повноважного представника, суд вважає за можливе справу розглянути за його відсутності. Суд,\~ вислухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши\~ письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, зареєстрованому 11.10.2014 року Саксаганським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області (а.с.5), у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії 1-КИ № 536958 від 14.04.2015 року (а.с.6). Згідно довідки №142 КОМ ДІС «НОВА КОМ» від 15.08.2016 року та акту з місця проживання від 16.08.2016 року (а.с.7,8), син зареєстрований та проживає разом з матірю [PERSON], при цьому [PERSON] проживає окремо, про що в ході судового розгляду вказувала позивач та не заперечував представник відповідача. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на її утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності наступних умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебувала в зареєстрованому шлюбі; можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з довідок УПЗСН та Управління освіти і науки виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради № 5370 від 15.08.2016 року та № 1734 від 15.09.2016 року відповідно (а.с.9) [PERSON] працює на посаді завідувача комунальним дошкільним навчальним закладом №32 загального розвитку, проте з 08.06.2015 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, перебуває на обліку в УПСЗН та одержує допомогу при народженні дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 860 грн. щомісячно. Згідно довідки про доходи № 1187 від 30.08.2016 року (а.с.21), відповідач [PERSON] з 25.06.2012 року офіційно працює головним гірником ПАТ «ЦГЗК» та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 26 894,79 грн. (виходячи з розрахунку загального розміру нарахованої йому заробітної плати за останні 12 місяців станом на липень 2016 року 322\~737,49 : 12) Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матірю малолітнього [PERSON], має право на її утримання [PERSON] як його дружиною та матірю їх спільної дитини, до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки сторонами визнані факти перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, який на момент вирішення питання про стягнення аліментів не розірвано, а також батьківство їх спільної дитини, яка зареєстрована та проживає разом з матірю, що в силу ст.61 ЦПК України не підлягає окремому доказуванню. Доводи представника відповідача про сплату ним в добровільному порядку аліментів на утримання малолітнього [PERSON] суд вважає такими, що мають місце, проте не вбачає їх істотного значення для вирішення спору, оскільки надання [PERSON] як батьком матеріальної допомоги на утримання сина, у тому числі шляхом сплати аліментів, в розумінні ст.180, 181 СК України є способом виконання ним свого батьківського обовязку по утриманню сина, та, в свою чергу, не звільняє від обовязку утримувати його матір позивача у справі, до досягнення дитиною 3-річного віку. Посилання представника відповідача на можливості трудової діяльності позивача із попереднім оформленням малолітнього [PERSON] до дитячого садка, суд залишає поза увагою в силу того, що передчасний вихід матері із відпустки до досягнення дитиною трирічного віку є її правом, а не обовязком, та залежить від ряду життєвих обставин, в тому числі віку та розвитку дитини. Враховуючи викладене, майнове становище відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення із стягуванням з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання як матері малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 19.08.2016 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи відмовити в їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Мотиви стягнення аліментів в межах встановленого законом прожиткового мінімуму, наведені представником відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки в силу ст.11 ЦПК України розглядає справу виключно в межах заявлених вимог, в той час як стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у випадку наявності у відповідача стабільного доходу суперечитиме положенням ч.1 ст.184 СК України. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ тому відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved