Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

17 серпня 2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого [PERSON] та [PERSON] 09 листопада 1993 року управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №2442/1 від 09 листопада 1993 року. У заяві зазначила, що у вказаному документі її по батькові вказано помилково як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Ця обставина перешкоджає заявнику у розпорядженні належним їй майном. Тому заявник просила суд встановити факт належності їй вказаного правовстановлюючого документа. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, уповноваживши адвоката Гольдінову О.В. представляти її інтереси в суді. Представник заявника [PERSON] в день розгляду справи звернулась до суду з заявою, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, також просила заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не з`явились. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. За п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 09 листопада 1993 року управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №2442/1 від 09 листопада 1993 року видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] У вказаному правовстановлюючому документі по батькові заявника вказано помилково як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Той факт, що вказане свідоцтво видавалося саме заявнику, підтверджується наявними у справі доказами в їх сукупності, у тому числі: -даними паспорту серії [NUMBER] , виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 31 липня 2002 року на ім`я [PERSON] ; -даними картки фізичної особи-платника податків, виданої 26 червня 2020 року на ім`я [PERSON] ; -даними технічного паспорта від 29 жовтня 1993 року на квартиру [ADDRESS] ; -даними свідоцтва про спадщину за законом від 29 липня 2020 року [NUMBER] , спадкова справа №180/2020, зареєстровано в реєстрі за №2-615, за яким [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] - Ѕ частини квартири [ADDRESS] ; -даними пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого 25 вересня 2003 року управлінням пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці . На підставі викладеного суд вважає доведеним факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу: свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданого [PERSON] та [PERSON] 09 листопада 1993 року управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням №2442/1 від 09 листопада 1993 року. Вказана помилка в правовстановлюючому документі перешкоджає заявнику у розпорядженні належним їй майном. За ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved