Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

19 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], у якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 28 березня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом №128. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з серпня 2014 року\~\~подружніх відносин вони не підтримують, проживають окремо, з грудня 2014 року взагалі не спілкуються. Причинами припинення подружніх стосунків стали відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, щодо ведення сумісного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовував постійні скандали, морально її принижував та застосовував фізичну силу. Також зазначила, що від спільного життя мають сина [PERSON], 018.10.2014 року народження. Ухвалою суду від 01 березня 2016 року сторонам був наданий строк на примирення строком на три місяці. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі на підставах, що викладені в ньому та просила задовольнити. При цоьму зазначила, що у наданий судом срок на примирення вони з відповідачем не примирились, оскільки відповідач жодного кроку на примирення не робив, тому вона вважає що їх сім'я розпалась остаточно і примирення в ній неможливе та не бажає цього. Також зазначила, що відповідач обов`язків по утриманню сім`ї не виконував. Вона сама за все була відповідальна. А після народження дитини взагалі виявив сумнів що це не його дитина. При розгляді в судовому порядку спору про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, останній звернувся до суду з клопотанням про призначення генетичної експертизи, яка дала позитиивні результати. Останній продовжує жити своїм життям і не цікавиться її життям та долею сина. Протягом цього періоду відповідач не намагався побачитись з дитиною та допомогти матеріально. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що сім'ю можливо зберегти. При цьому пояснив, що у наданий судом строк на примирення він з позивачем не встиг примирятись, так як у нього не було часу, а коли приїздив то не мав доступу до квартири, оскільки вхід в під`їзд був зачинений(домофон), а на мобільний телефон додзвонитись не міг. Також пояснив, що він бажає виховувати свою дитину піклуватись про неї і сама думка, що це буде робити інший чоловік його пригнічує. Вислухавши сторони, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких\~\~підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 28 березня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом №128 (а.с.8). При цьому прізвища сторони у зв'язку з реєстрацією шлюбу не змінювали.\~\~\~\~\~ Позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьками якого являються відповідно до свідоцтв про народження останнього (а.с. 6). Однак, з грудня 2014 року подружні стосунки між сторонами були припинені, сторони проживають окремо і на даний час відновлювати відносини [PERSON] з [PERSON]не бажає, сторони ведуть окреме господарство спільного бюджету не мають, шлюбні стосунки не підтримують. Причиною розпаду сім'ї стали відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки, щодо ведення сумісного господарства та виховання дитини, що призводило до неможливості жити разом. З боку позивачки втрачені всі духовні та фізичні зв`язки з відповідачем. Судом були вжиті заходи щодо примирення сторін, передбачені ч. 1 ст. 111 СК України, але після закінчення призначеного судом строку, примирення між сторонами не відбулося. З пояснеь сторін, наданих в судомоу засіданні встановлено, що позивач не бажає примирення, а відповідач не заперечував, що примирення не відбулось, але сподівається на це. Спір про місце проживання дитини і розподіл майна між сторонами відсутній. За змістом\~ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН\~\~ 10\~\~ грудня\~\~ 1948\~\~ року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких\~\~обмежень\~\~за\~\~ознакою раси,\~\~національності або релігії одружуватися і засновувати\~\~ сім'ю.\~\~ Вони\~\~ користуються\~\~ однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей\~105\~та\~112 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~\~\~\~\~\~\~ За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитеме інтересам одного з них та інтересам їх дитини, а відтак його необхідно розірвати.\~ Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved