Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

19 листопада 2018 року [PERSON], від імені якого діє адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя у розмірі 82 845, 00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював на підприємстві відповідача у період з 23.05.2008 по 08.07.2014 року працював на підприємстві відповідача шахті «Гвардійська» заступником начальника дільниці з повним робочим днем в підземних умовах. Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні професійні захворювання, і за висновком МСЕК від 23.09.2014 позивачу первинно було встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями хронічне обструктивне захворювання легень, туговухість. В подальшому за висновком МСЕК від 02.10.2018 року позивачу встановлено 45% втрати професійної працездатності безстроково та встановлено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу відчуває біль, загальну слабкість, втому, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювань не дає надії на видужання у майбутньому. 21 листопада 2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача\~[PERSON]\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги не\~визнала,\~просила у\~задоволенні позову\~відмовити посилаючись\~на відзив,\~в якому\~зазначила,\~що позивачем\~не доведено\~факту саме\~завдання йому\~моральної шкоди\~та її\~розмір.\~Також зазначила,\~що відповідач\~не приховував\~від позивача\~важкість та\~небезпечність технологічного\~процесу,\~не порушував\~технологію виробництва,\~а тому\~протиправних дій\~відносно позивача,\~які б\~знаходились в\~причинному звязку\~настанням шкоди\~не вчиняв,\~а тому\~не може\~нести відповідальність\~за ушкодження\~здоровя позивача.\~Крім того\~вказала,\~що саме\~позивач допустив\~порушення вимог\~законодавства з\~охорони праці,\~що \~призвело до\~втрати професійної\~працездатності.\~ Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] у період з 01.10.1996 по 08.07.2014 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та працював на шахті «Гвардійська» черговим з охорони обєктів, гірничоробочим, кріпильником, начальником дільниці та заступником начальника дільниці відповідно, що підтверджується трудовою книжкою позивача. (а.с.42-53) 29 липня 2014 року на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань позивача - хронічне обструктивне захворювання легень, нейросенсорна приглухуватість про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Вказано, що причиною професійних захворювань позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи зазначено: безпосередньо [PERSON] на посаді підземного заступника начальника дільниці №9 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», порушував ст.14 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року №2694-ХІІ та п.2.18 «Посадової інструкції». (а.с.14-17) Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК від 23.09.2014 позивачу [PERSON] первинно встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями: хронічне обструктивне захворювання легень, туговухість, без визначення групи інвалідності з 08.09.2014 року до 01.10.2015 року. (а.с.8). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 054024 від 02.10.2018 року позивачу [PERSON] при повторному огляді встановлено 45% стійкої втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями: хронічне обструктивне захворювання легень, туговухість, встановлена третя група інвалідності з 01.10.2018 року безстроково. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно курортне лікування. (а.с.11-13). У звязку із професійним захворюванням позивач [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, що підтверджується епікризами, виписками-епікризами з медичної картки [PERSON] (а.с.22-41) Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України\~\~моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або\~\~внаслідок профзахворювання\~\~складається, зокрема, у фізичному болі, душевних\~\~стражданнях, які він поніс у зв'язку з\~\~ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище докази свідчать про те, що\~\~ушкодження\~\~здоров'я, заподіяне позивачеві\~\~під час виконання ним\~\~трудових обов'язків, заподіює йому\~\~моральні\~\~й фізичні\~\~страждання, які обмежують його\~\~можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Відповідно до\~роз'яснень,\~викладених\~у\~п.9\~постанови\~Пленуму\~Верховного Суду\~України\~від\~31\~березня\~1995\~року\~№\~4\~«Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди»,\~розмір\~відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди\~суд\~визначає в\~межах\~заявлених\~вимог залежно\~від\~характеру\~та обсягу\~заподіяних\~позивачеві\~моральних і\~фізичних\~страждань,\~з\~урахуванням\~у кожному\~конкретному\~випадку\~ступеня вини\~відповідача\~та\~інших обставин.\~Зокрема,\~враховуються\~характер\~і тривалість\~страждань,\~стан\~здоров'я\~потерпілого,\~тяжкість\~завданої\~травми,\~наслідки\~тілесних\~ушкоджень,\~істотних\~вимушених\~змін у\~його\~життєвих\~і виробничих\~стосунках. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із отриманням професійних захворювань, що призвело до встановлення первинно 25% втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, встановлення групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, час роботи позивача на підприємстві відповідача, наявність вини самого позивача у виникненні професійних захворювань, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 50 000,00 грн. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому підстав до стягнення з відповідача таких судових витрат не має. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial