Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

19.03.2018 року позивач ПАТ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 22.09.2011 року між ним та [PERSON], шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку було надано кредит у сумі 4000 грн., зі сплатою 30 % на рік на залишок заборгованості з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач стверджує, що відповідач не здійснив належного погашення кредиту та незаконно не виконує власних зобовязань за кредитним договором. Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем власних зобовязань за вищевказаним договором, станом на 31.01.2018 року виникла заборгованість, загальний розмір якої склав 21748,38 грн., у тому числі: - 3693,60 грн. - заборгованість за кредитом; - 13863,98 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 2678,97 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1011,83грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування підстав для нарахування вищевказаних сум заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості за договором від 31.01.2018 року. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в грошовій сумі 21748,85 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Додатково подав клопотання про підтримку позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] заперечень проти проведення розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін не висловила. Згідно письмової заяви просить суд витребувати від відповідача відомості про строк дії кредитної картки та просить суд застосувати позовну давність до заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 22.09.2011 року, яка містить у собі форму розписки про ознайомлення з у мовами надання споживчого кредиту фізичним особам і одночасно є розпискою про узгодження таких умов, вбачається, що між [PERSON] та банком було досягнуто згоди про укладення договору відповідно до Умов і правил надання банківських послуг.(а.с.7) З довідки про умови кредитування від 22.09.2011 року, яка містить особистий підпис [PERSON] вбачається, що останній було розяснено умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна». Зокрема, розяснено, що щомісячні платежі сплачуються до 25 числа місяця наступного за звітним, а розмір щомісячних платежів складає 7 % від суми заборгованості.(а.с.8) Судом встановлено, що шляхом підписання анкети - заяви позичальника від 22.09.2011 року з урахуванням Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-32), а також довідки про умови кредитування, 22.09.2011 року між сторонами було укладено договір предметом, якого було надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою щомісячних платежів за користування кредитом у розмірі 7 % на суму залишку заборгованості. При цьому згідно пункту 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.30) у випадку наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту у повному розмірі є 211-й день з моменту виникнення заборгованості. З довідки, наданої позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів від 20.04.2018 року вбачається, що термін дії кредитної картки визначено як 12/14. (а.с.54) Судом встановлено, що визначений позивачем розмір заборгованості відповідає умовам договору від 22.11.2011 року та станом на 31.01.2018 року складає 21748,85 грн.. З розрахунку заборгованості за договором від 31.01.2018 року вбачається, що станом на 31.01.2018 року за [PERSON] обліковується заборгованість у загальному розмірі - 21748,38 грн., у тому числі: - 3693,60 грн. - заборгованість за кредитом; - 13863,98 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 2678,97 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1011,83грн. - штраф (процентна складова). Також з розрахунку вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом у розмірі, предявленому позивачем до стягнення 3696,60 грн. виникла 30.05.2014 року (а.с.5-6) Крім того, з розрахунку судом встановлено, що за період з 22.09.2011 року по 31.07.2015 року [PERSON], здійснила погашення кредиту та відсотків на загальну суму 16685 грн.. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими факти укладення між позивачем і відповідачем кредитного договору від 22.09.2011 року та отримання останнім, шляхом використання платіжної картки із встановленим кредитним лімітом кредиту в сумі 4000 грн., а також вважає доведеними твердження позивача про наявність простроченої заборгованості за вказаним кредитом загальний розмір, якої станом на 31.01.2018 року складає 21748,85 грн., оскільки ці факти не спростовані відповідачем та підтверджуються матеріалами справи. Крім того, з урахуванням викладеного вище, суд визнає, що право пред'явити вимогу про стягнення заборгованості за кредитом у повному розмірі 3696,60 грн. виникло у позивача після спливу 211 днів з часу виникнення простроченої заборгованості за кредитом, тобто 28.12.2014 року (пункт 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг). Суд також визнає, що право предявити вимогу про стягнення заборгованості за процентами та комісією встановленими договором від 22.09.2011 року виникає у позивача зі спливом відповідного щомісячного строку виконання вказаних платежів. З урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності, часу виникнення у позивача права на вимогу про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками і комісією, та часу звернення позивача з позовом (19.03.2018 року), суд визнає що встановлений ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності щодо повернення заборгованості за кредитом сплив - 27.12.2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу пені). Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки,накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Як випливає з правових висновків викладених у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13, від 19.03.2014 року № 6-20 цс14, від 03.06.2015 року № 6-31цс15 перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення відповідачем прав позивача. Однак, суд визнає, що порушене право позивача не підлягає захисту через те, що з часу виникнення у позивача права на звернення з позовом щодо стягнення вказаної заборгованості, сплив встановлений ст.ст. 257, 258 ЦК України строк загальної позовної давності тривалістю три роки та спеціальної позовної давності тривалістю один рік, який застосовується судом за заявою відповідача, за відсутності клопотання позивача про поновлення строку позовної давності пропущеного з поважних причин та з цих підстав відмовляє позивачу у задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed