Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

17 травня 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до Хейлівщинської сільської про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В заяві вказує, що 18 січня 1999 року померла її баба [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю) загальною площею 3,85 га, яка розташована на території Хейлівщинської сільської ради Полтавської області. Спадкоємцем першої черги, в розумінні ст.1261 ЦК України, є її батько [PERSON], який помер 08 квітня 2008 року. Інші спадкоємці відсутні. Заповіту спадкодавець за життя не складав. Оскільки вона не змогли вчасно оформити документи щодо прийняття спадщини та оформити спадщину у нотаріальній конторі через сімейні та фінансові труднощі, то змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Отримати земельні ділянки у власність без рішення суду не можливо. В позовній заяві просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 3,85 га, яка розташована на території Хейлівщинської сільської ради Полтавської області і належали померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. На адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі та просила суд визнати право власності на земельну ділянку площею 3,85 га, розташовану на території Хейлівщинської сільської ради Полтавської області, яка належала її покійній бабі [PERSON], за нею. Відповідач, представник Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району, в судове засідання не зявився. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти позовних вимог не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 18 січня 1999 року померла баба позивачки [PERSON]. Після її смерті залишалася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) розміром 3,85 га, яка розташована на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки. Спадкоємцями першої черги, в розумінні статті 1261 ЦК України, є син спадкодавця (батько позивача) [PERSON], який проживав разом з спадкодавцем. 08 квітня 2008 року [PERSON] помер не прийнявши спадщину (земельної ділянки (паю), яка належала його матері [PERSON] Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від їх прийняття. З інформаційних довідок №43964984 і №43965001 вбачається, що в Спадковому реєстрі відсутня інформація про наявність спадкової справи та посвідченого заповіту після смерті [PERSON], померлої 18 січня 1999 року в с. Хейлівщина Чорнухинського району Полтавської області. Оскільки інші спадкоємці відсутні то позивачка є спадкоємцем майна своєї баби і відноситься до пятої черги спадкоємців за законом і має всі правові підстави для визнання права власності на земельну ділянку (пай) розміром 3,85 га, яка розташована на території Хейлівщинської сільської ради і належала померлій [PERSON], за нею. Згідно із ч. 24\~\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~\~ вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними,\~\~\~\~\~\~ непереборними,\~\~\~\~\~\~ істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, суд вважає, що\~\~\~\~\~\~ позивачка пропустила строк для прийняття\~\~\~\~\~\~ спадщини після смерті баби з поважної причини, оскільки мала сімейні, фінансові та матеріальні труднощі. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом».

Outcome: approved