Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

18.06.2018 року позивач [PERSON] спілки «Народний кредит» звернувся до Соломянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу ( а. с. 1-6 ), в якій посилалися на наступне. 27 грудня 2017 року між [PERSON] спілкою «Народний кредит» та членом [PERSON]\~ спілки [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 8-171206-н, згідно якого [PERSON] спілки надала їй кредит у розмірі 7000 гривень, плата за користування яким ( проценти ) становить 97,82% річних, тобто 0,268% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами Договору про споживчий кредит, Відповідач брав на себе зобовязання повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит, що визначено відповідним Графіком розрахунків. Підпунктом 1.1 Додаткового договору до договору про споживчий кредит встановлено, що сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у звязку із порушенням Графіку розрахунків Додатка № 1 до Договору про споживчий кредит №8-171206-н /н від 27.12.2017 року в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Варто зазначити, що [PERSON] спілка «Народний кредит» є неприбутковою організацією, яка надає членам кредитної спілки кредити та залучає вклади членів [PERSON] спілки на депозитні рахунки (згідно з Цивільним кодексом України, Законом України «Про кредитні спілки» та Статутом [PERSON] спілки), а згідно з п. 1.5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги, які надає кредитна спілка це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Для збереження реальної вартості фінансових активів Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг видала Розпорядження № 7 від 16.01.2004 року «Про затвердження Положення про фінансові нормативи діяльності та критерії якості системи управління кредитних спілок та обєднаних кредитних спілок» (далі - Положення), яке розроблено згідно з п. 4 ч. 1 ст. 28 та ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 20 та ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки», пп. 11. пп. 12, пп. 36 п. 4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, та призначене для забезпечення стабільної діяльності [PERSON] спілок, своєчасного виконання ними зобовязань перед своїми членами, а також запобігання можливим втратам капіталу через ризики. Згідно вищевказаного Положення [PERSON] спілка повинна в обовязковому порядку, з метою покриття передбачених збитків від неповернених кредитів, за рахунок частини доходів кредитної спілки, формувати резерв забезпечення покриття втрат від неповернених позичок. Нормативи достатності капіталу та платоспроможності знайшли своє відображення в п. 2.2.2 розділу 2 вказаного Положення, де зазначається пять ступенів ризику. Відповідно до вищезазначених Законів України та нормативно-правових актів України, а також згідно з пп. 2. ч. 2 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» та Статуту [PERSON] спілки, кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитом, наданими кредитною спілкою, що і передбачене Договором про споживчий кредит, тобто:1) коли договір про споживчий кредит визнаний кредитним комітетом із ступенем ризику 0 рівня, то позичальнику нараховуються відсотки, в нашому випадку 0,244 % денних (п. 3.1 Договору про споживчий кредит); 2) у разі прострочення кредиту та визнання кредитним комітетом кредиту з підвищеним ризиком встановлюється процентна ставка у розмірі 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту (п. 1.1 Додаткового договору до Договору про споживчий кредит). Тобто, Договором передбачено зміну відсоткової ставки у звязку з порушенням троків сплати, що призводить до визнання такого Договору про споживчий кредит к договору з підвищеним ризиком (згідно з Розпорядження № 7 «Про затвердження положення про фінансові нормативи та критерії діяльності кредитних спілок та обєднаних кредитних спілок» від 16.01.2004 року). Тобто, з дати виникнення заборгованості до дати фактичного його погашення, Відповідач зобовязаний платити відсотки у розмірах показаних вище, за кожний день строкової заборгованості на суму залишку по кредиту. Відповідно до п. 3.4 Договору про споживчий кредит, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом ; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до цього договору. Пунктом 7.4 визначено, позичальник, який порушив своє зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за цим Договором, і не скористався правом передбаченим п.5.2.2.цьго Договору, за рішенням кредитного комітету Кредитодавця має платити Кредитодавцю пеню, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання - простроченої заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожен день прострочення виконання. Пеня встановлюється розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Згідно пункту 7.5 Позичальник, який не виконав інший із зазначених у п.5.1.цього договору обовязків, окрім обовязків встановлених п.п. 5.1.3 цього Договору і не скористався правом передбаченим п.5.2.2. цього Договору, за рішенням кредитного комітету Кредитодавця має сплатити штраф у розмірі 50% від суми, одержаної Позичальником за цим Договором. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. У той час, відповідно до п. 7.5. Договору про споживчий кредит, сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за іншою підставою, а саме у разі порушення обовязків, окрім обовязку щодо вчасного здійснення платежів за рішенням кредитного комітету Кредитодавия. Таким чином, умови Договору про споживчий кредит про застосування до Відповідача неустойки (пеня - п. 7.4., штраф - п. 7.5.) відповідають гарантіям прав особи, які встановлені ст. 61 Конституції України: «Ніхто не може бути притягненим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення». Таку ж правову позицію висловив і Верховний суд України у справі № 6-116цс13, яка відповідно до ст. 214, ст. 360-7ЦПК України є обовязковою для застосування судами. Для досудового врегулювання спору, працівниками [PERSON] спілки було неодноразово здійснено попередження (у телефонному режимі), щодо порушення Відповідачем строків виконання зобовязання, а також надіслано претензії з відповідними вимогами. По сьогоднішній день Відповідач не погашає заборгованість, чим порушують умови Договору про споживчий кредит. Таким чином, станом 25.05.2018 року заборгованість по Договору про споживчий кредит № 8-171206-н від 27.12.2017 року становить: борг по пені 19 грн. 63 коп.; штраф 3 500 грн. 00 коп.; всього неустойки: 3 500 грн. 00 коп.; борг по тілу кредиту 7 000 грн. 00 коп.; борг по відсоткам 6 632 грн. 80 коп.; борг по кредиту: 13 632 грн. 80 коп., всього 17 132 грн. 80 коп. (розрахунок суми заборгованості додається). Враховуючи ст. 1050, ст. 1052 ЦК України, та згідно з п. 5.4.3.Договору про споживчий кредит, Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь фактичний строк користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] спілки «Народний кредит» заборгованість за Договором споживчого кредиту № 8-171206 від 27.12.2017 року у розмірі 17 132,80 гривень та судові витрати у розмірі 1 762 гривень ( а. с. 1-6 ). Ухвалою судді Соломянського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року справу направлено за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ( а. с. 35 ). Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 42-43 ). 04 жовтня 2018 року за вх. № 31855 судом\~ отримано заяву від представника позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності ( а. с. 47 ) про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення ( а. с. 51 ). Ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року постановлено провести заочний розгляд у вищезазначеній справі. В судове засідання представник позивача КС «Народний кредит» [PERSON], який діє на підставі довіреності ( а. с. 47 ) не зявився, надавши до суду заяву, отримана судом 04.10.2018 року за вх. № 31855 про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення, з якого убачається, що [PERSON] отримала судову повістку особисто 12.10.2018 року. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не зявилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. 27 грудня 2017 року між [PERSON] спілкою «Народний кредит» та членом [PERSON]\~ спілки [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 8-171206-н, згідно якого [PERSON] спілки надала їй кредит у розмірі 7000 гривень, плата за користування яким ( проценти ) становить 97,82% річних, тобто 0,268% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно наявного в матеріалах видаткового касового ордеру від 27 грудня 2017 року убачається, що [PERSON] отримала від КС «Народний кредит» суму у розмірі 7000 гривень, на підставі кредитного договору № 8-171206-н від 27.12.2017 року про що свідчить підпис останньої про одержання ( а. с. 8 ). За умовами Договору про споживчий кредит, Відповідач брав на себе зобовязання повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит, що визначено відповідним Графіком розрахунків. Підпунктом 1.1 Додаткового договору до договору про споживчий кредит встановлено, що сторони домовились про зміну розміру фіксованої відсоткової ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у звязку із порушенням Графіку розрахунків Додатка № 1 до Договору про споживчий кредит №8-171206-н /н від 27.12.2017 року в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. За будь-яких умов у разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Плата за користування кредитом, протягом строку визнання його як кредиту з підвищеним ризиком, становить 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту. Варто зазначити, що [PERSON] спілка «Народний кредит» є неприбутковою організацією, яка надає членам кредитної спілки кредити та залучає вклади членів [PERSON] спілки на депозитні рахунки (згідно з Цивільним кодексом України, Законом України «Про кредитні спілки» та Статутом [PERSON] спілки), а згідно з п. 1.5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги, які надає кредитна спілка це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Для збереження реальної вартості фінансових активів Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг видала Розпорядження № 7 від 16.01.2004 року «Про затвердження Положення про фінансові нормативи діяльності та критерії якості системи управління кредитних спілок та обєднаних кредитних спілок» (далі - Положення), яке розроблено згідно з п. 4 ч. 1 ст. 28 та ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 20 та ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки», пп. 11. пп. 12, пп. 36 п. 4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, та призначене для забезпечення стабільної діяльності [PERSON] спілок, своєчасного виконання ними зобовязань перед своїми членами, а також запобігання можливим втратам капіталу через ризики. Згідно вищевказаного Положення [PERSON] спілка повинна в обовязковому порядку, з метою покриття передбачених збитків від неповернених кредитів, за рахунок частини доходів кредитної спілки, формувати резерв забезпечення покриття втрат від неповернених позичок. Нормативи достатності капіталу та платоспроможності знайшли своє відображення в п. 2.2.2 розділу 2 вказаного Положення, де зазначається пять ступенів ризику. Відповідно до вищезазначених Законів України та нормативно-правових актів України, а також згідно з пп. 2. ч. 2 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» та Статуту [PERSON] спілки, кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитом, наданими кредитною спілкою, що і передбачене Договором про споживчий кредит, тобто: коли договір про споживчий кредит визнаний кредитним комітетом із ступенем ризику 0 рівня, то позичальнику нараховуються відсотки, в нашому випадку 0,244 % денних (п. 3.1 Договору про споживчий кредит); у разі прострочення кредиту та визнання кредитним комітетом кредиту з підвищеним ризиком встановлюється процентна ставка у розмірі 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку по кредиту (п. 1.1 Додаткового договору до Договору про споживчий кредит). Тобто, Договором передбачено зміну відсоткової ставки у звязку з порушенням строків сплати, що призводить до визнання такого Договору про споживчий кредит к договору з підвищеним ризиком (згідно з Розпорядження № 7 «Про затвердження положення про фінансові нормативи та критерії діяльності кредитних спілок та обєднаних кредитних спілок» від 16.01.2004 року). Отже, з дати виникнення заборгованості до дати фактичного його погашення, Відповідач зобовязаний платити відсотки у розмірах показаних вище, за кожний день строкової заборгованості на суму залишку по кредиту. Відповідно до п. 3.4 Договору про споживчий кредит, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до цього договору. Пунктом 7.4 визначено, позичальник, який порушив своє зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за цим Договором, і не скористався правом передбаченим п.5.2.2.цьго Договору, за рішенням кредитного комітету Кредитодавця має платити Кредитодавцю пеню, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання - простроченої заборгованості за кредитом та нарахованими процентами за кожен день прострочення виконання. Пеня встановлюється розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Згідно пункту 7.5 Позичальник, який не виконав інший із зазначених у п.5.1.цього договору обовязків, окрім обовязків встановлених п.п. 5.1.3 цього Договору і не скористався правом передбаченим п.5.2.2. цього Договору, за рішенням кредитного комітету Кредитодавця має сплатити штраф у розмірі 50% від суми, одержаної Позичальником за цим Договором. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. У той час, відповідно до п. 7.5. Договору про споживчий кредит, сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за іншою підставою, а саме у разі порушення обовязків, окрім обовязку щодо вчасного здійснення платежів за рішенням кредитного комітету Кредитодавия. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору про споживчий кредит № 8-171206-н від 27.12.2017 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного Договору цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї. Вказаний\~ договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобовязаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови договору у звязку з чим по сьогоднішній день Відповідач не погашає заборгованість, чим порушують умови Договору про споживчий кредит. Згідно наявної в матеріалах справи претензії, убачається, що позивач звертався до відповідача з відповідною претензією від 14 травня 2018 року за вих. № 45, в якій наполягали на негайному погашені заборгованості, але остання залишилася без уваги відповідачем ( а. с. 24 ). Таким чином, станом 25.05.2018 року заборгованість по Договору про споживчий кредит № 8-171206-н від 27.12.2017 року становить:борг по пені 19 грн. 63 коп.; штраф 3 500 грн. 00 коп.; всього неустойки: 3 500 грн. 00 коп.; борг по тілу кредиту 7 000 грн. 00 коп.; борг по відсоткам 6 632 грн. 80 коп.; борг по кредиту: 13 632 грн. 80 коп., а всього 17 132 грн. 80 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості ( а. с. 9-10 ). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановленій законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77ЦПК України встановлено,що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частино 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за договором не виконує, у звязку з чим утворилася заборгованість. Згідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача КС «Народний кредит». Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] спілки «Народний кредит» до [PERSON] про стягнення боргу є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762 гривень, понесення яких документально підтверджено ( а. с. 7 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved