Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

17 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про визнання незаконним та скасування наказу, визнання дій протиправними, зобов'язання провести нарахування та виплату заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 1992 року по теперішній час вона працює у відповідача, за період своєї роботи перебувала на різних посадах, в тому числі і на керівних. 09 грудня 2014 року відповідачем був виданий наказ про переведення позивача на посаду заступника генерального директора по правовій роботі. Вказане переведення було занесене у трудову книжку. Після призначення на посаду заступника генерального директора по правовій роботі позивач приступила до виконання своїх обов'язків. 23 грудня 2014 року відповідачем прийнятий наказ про скасування наказу від 09 грудня 2014 року. Позивач вважає наказ від 23 грудня 2014 року незаконним та необґрунтованим. За таких обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ від 23 грудня 2014 року № 02-03/103 «Про скасування наказу», визнати протиправними дії т.в.о. генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості [PERSON] щодо усунення позивача з посади заступника генерального директора по правовій роботі, зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату з 09 грудня 2014 року заробітної плати на посаді заступника генерального директора по правовій роботі. У судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що трудові відносини між відповідачем та позивачем на посаді заступника генерального директора по правовій роботі не відбулися, у штатному розписі відсутня посада заступника генерального директора по правовій роботі, позивач виконувала роботу юрисконсульта і згідно цієї посади їй нараховувалася заробітна плата, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Наказом Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості від 09 грудня 2014 року № 02-03/99 позивача [PERSON] юрисконсульта відділу правового забезпечення переведено з 09.12.2014 року на посаду заступника генерального директора по правовій роботі за її згодою з оплатою праці згідно штатного розпису. Підстава: заява, штатний розпис (а.с. 7-8, 96, 98). Наказом Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості від 23 грудня 2014 року № 02-03/103 скасований наказ від 09 грудня 2014 року № 02-03/99, оскільки в штатному розписі відсутня посада заступника генерального директора по правових питаннях (а.с. 9, 97). Про переведення на посаду заступника генерального директора по правовій роботі зроблений запис за № 29 у трудовій книжці позивача (а.с. 10). Позивач закінчила з відзнакою Львівський державний університет ім. І. Франка (а.с. 11). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості від 27 серпня 2014 року № 161-к [PERSON] призначений тимчасово виконуючим обов'язки генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості з 27 серпня 2014 року по 27 листопада 2014 року (а.с. 59). Наказом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості від 27 листопада 2014 року № 293-к внесено зміни до наказу від 27.08.2014 року щодо призначення [PERSON] тимчасово виконуючим обов'язки генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, замінивши цифри та слово «27 листопада 2014 року» цифрами та словом «27 лютого 2015 року» (а.с. 123). Листом Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості від 12 лютого 2015 року за вих. № 16-01/13 зобов'язано т.в.о. генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості вжити дії щодо оптимізації кількості працюючих на підприємстві та розробити заходи щодо скорочення нераціональних витрат (а.с. 60). Головний бухгалтер Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості 02.02.2015 року, 27.02.2015 року, 03.03.2015 року, 13.03.2015 року зверталась до позивача з приводу отримання заробітної плати (а.с. 62, 112, 114-116, ). Позивач відмовлялась отримувала заробітну плату, оскільки на посаді юрисконсульта не перебуває (а.с. 63, 110, 113,). Згідно штатних розписів, затверджених 05.04.2013 року, 01.01.2014 року, посада заступника генерального директора по правовій роботі відсутня (а.с. 64-70, 99-102). Наказами Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості вносилися зміни до штатного розпису (а.с. 103-109, 124-128). Відповідно до листа Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області від 16 квітня 2015 року за вих. № 6299, позивача [PERSON] повідомлено про початок досудового розслідування, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 172 Кримінального кодексу України (а.с. 73). Позивачу за період грудень 2014 року - квітень 2015 року нараховувалась заробітна плата на посаді юрисконсульта відділу правового забезпечення (а.с. 75-79, 111). Позивач зверталась до т.в.о. генерального директора з приводу виконання службових обов'язків (а.с. 130-133, 155-156). [PERSON] зверталась з заявою до Територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області (а.с. 137-138, 178). Згідно листа Територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області від 19.05.2015 року за вих. № 01-21/506, була проведена позапланова перевірка, в ході перевірки встановлено: [PERSON] не було ознайомлено під розписку в особовій картці про призначення на роботу та переведення; заробітна плата [PERSON] з 09 грудня 2014 року після призначення її на посаду заступника генерального директора по правовій роботі виплачувалася не за трудовим договором, а за посадовим окладом юрисконсульта відділу правового забезпечення; переведення [PERSON] з посади заступника генерального директора по правовій роботі на посаду юрисконсульта відділу правового забезпечення відбулося без її згоди (а.с. 139-140). Тимчасово виконуючому обов'язки генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості [PERSON] видано припис № 09-01-052/7-7 від 19 травня 2015 року (а.с. 184). Територіальною державною інспекцією з питань праці в Івано-Франківській області з 21.07.2015 року по 31.07.2015 року була здійснена перевірка, за результатами якої складений акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 09-01-052/11-11. У ході перевірки виявлені порушення законодавства про працю, зокрема, ч. 1 ст. 29 Кодексу законів про працю України - при переведенні на посаду юрисконсульт [PERSON] не ознайомлена з посадовою інструкцією; ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» - керівництвом Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості пункт 4 припису від 19.05.2015 року № 09-01-052/7-7 не виконано, заробітна плата [PERSON] з 09 грудня 2014 року після призначення її на посаду заступника генерального директора по правовій роботі нараховується з посадового окладу юрисконсульта відділу правового забезпечення, а не з посадового окладу заступника генерального директора по правовій роботі (а.с. 179-182). Тимчасово виконуючому обов'язки генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості [PERSON] видано припис № 09-01-052/11-11 від 31 липня 2015 року (а.с. 183). Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 32 Кодексу законів про працю України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Частиною 2 ст. 32 Кодексу законів про працю України передбачено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва. П. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року встановлює, що згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. Судом встановлено, що переведення [PERSON] на посаду заступника генерального директора по правовій роботі здійснено за її згодою, про переведення вчинений відповідний запис у трудовій книжці позивача, тому переведення позивача за наказом від 09 грудня 2014 року № 02-03/99 відбулося у відповідності з чинним законодавством. Крім того, відсутність у штатному розписі посади заступника генерального директора по правовій роботі, а також заповнення у табелях робочого часу, що [PERSON] виконувала роботу юрисконсульта (а.с. 143-144), свідчить лише про неналежне виконання обов'язків посадовими особами відповідача. Наказ № 02-03/103 від 23 грудня 2014 року «Про скасування наказу» за своє суттю є переведенням позивача на іншу роботу. Судом встановлено, що позивач не надавала згоду на переведення її на посаду юрисконсульта відділу правового забезпечення, інші випадки, передбачені ст. 33 Кодексу законів про працю України, які б передбачали переведення позивача строком до одного місяця без її згоди, також не встановлено. Також згідно наказу від 09 грудня 2014 року № 02-03/99 позивача [PERSON] юрисконсульта відділу правового забезпечення переведено з 09.12.2014 року на посаду заступника генерального директора по правовій роботі, а наказом від 23 грудня 2014 року № 02-03/103 скасований наказ від 09 грудня 2014 року № 02-03/99, оскільки в штатному розписі відсутня посада заступника генерального директора по правових питаннях, проте позивач була переведена саме на посаду заступника генерального директора по правовій роботі, а не на посаду заступника генерального директора по правових питаннях. Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що переведення позивача на посаду юрисконсульта відділу правового забезпечення наказом від 23 грудня 2014 року № 02-03/103 було зроблено без згоди позивача, а тому наказ від 23.12.2014 року № 02-03/103 не може бути визнаний судом обґрунтованим і законним, внаслідок чого даний наказ підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Також підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправними дій т.в.о. генерального директора Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості [PERSON] щодо усунення [PERSON] з посади заступника генерального директора по правовій роботі, оскільки дані вимоги випливають з вимоги про визнання незаконним та скасування наказу. У зв'язку з тим, що позивач з 09 грудня 2014 року виконувала обов'язки на посаді заступника генерального директора по правовій роботі, заробітна плата позивачу нараховувалася за посадою юрисконсульта відділу правового забезпечення, тому вимоги про зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату з 09 грудня 2014 року позивачу заробітної плати на посаді заступника генерального директора по правовій роботі також підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості про визнання незаконним та скасування наказу, визнання дій протиправними, зобов'язання провести нарахування та виплату заробітної плати підлягають задоволенню повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved