overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

18.03.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.08.2008 було зареєстровано шлюб, від якого у них [INFO] року народився син [PERSON]. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, останні роки відносини в сім'ї були досить складними, оскільки відповідач має іншу жінку, і тому вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і суперечать її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його присутності не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подану позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 02 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 285, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданим 02 серпня 2008 року (а.с. 4), від якого у сторін 18 грудня 2008 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 5). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

18.03.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.10.2011 в м.Сін Ель Філь в районі [PERSON] було зареєстровано шлюб з відповідачем, з яким позивач проживала однією сімєю, від якого у них народився син [PERSON] Жан-Габріель Елійович, [INFO]. Позивач також зазначає, що вони з чоловіком втратили почуття любові а та поваги одне до одного, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого на протязі трьох років шлюбних відносин не підтримують, та з 2014 року відповідач проживає окремо. Позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе і суперечать їх з чоловіком інтересам. У судове засідання сторони не зявились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності, відповідно до яких позивач на позові наполягає, відповідач позов визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у звязку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 07 жовтня 2011 року м.Сін Ель Філь в районі [PERSON] Ліванська Республіка, що підтверджується свідоцтвом про одруження, зареєстрованим за №5696 від 11.10.2011 року у відділі зі справ громадянського стану району [PERSON], 11 жовтня 2011 року (а.с. 9,10). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] Жан-Габріель Елійович, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-БК № 311620, виданим 28 серпня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві (а. с.4). Сторони подружніх стосунків не підтримують та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

18.03.2015 позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу(а.с.3), мотивуючи свої вимоги тим, що 08.11.2011 р. зареєстровано шлюб з відповідачем. Спільних дітей не має. Спільне життя не склалось; спільне господарство не ведеться; шлюбні відносини фактично припинили своє існування з березня 2014. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені в установленому порядку. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує; судові витрати просить стягнути з відповідача; прізвище замінити на «[PERSON]». Причини неявки відповідача суду не відомі. Суд визнає причини неявки відповідача неповажними. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у відсутність сторін та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Позивачкою понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. судового збору(а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

18.03.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.2), мотивуючи свої вимоги наступним. 03.04.2013 р. шлюб з відповідачем розірвано. Мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та навчається на першому курсі денного відділення Чернігівського Національного технологічного університету. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і на весь період навчання до 30.06.2018 р.. В судовому засіданні позивачка позов (а.с.2) підтримала за вимогами в ньому викладеними та пояснила, що на даний час відповідач сплачує аліменти їй на іншу дитину - доньку Марину за рішенням суду від 30.07.2013 р. в розмірі 1/6 частини заробітку. Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 199 СК України, зокрема, якщо повнолітня донька продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати таку допомогу. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка навчається на першому курсі денної форми навчання у Чернігівському Національному технологічному університеті; навчання безкоштовне(а.с.7), у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може таку допомогу надавати в розмірі 1\\6 частини заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 18.03.2015 р. і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 р.; в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Крім того, необхідно стягнути з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

18.03.2015р. до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовною заявою про стягнення заборгованості до [PERSON] Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

18.03.2015р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем з 13.11.1997 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею і знаходяться на її утриманні. На теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують. Позивач не працює, є інвалідом третьої групи, отримує соціальну допомогу. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не бажає. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття доньки [PERSON] Після досягнення донькою [PERSON] повноліття стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити, від вимог в частині негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць відмовилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2015 р. та до повноліття [PERSON] Після досягнення повноліття [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до повноліття [PERSON], тобто до [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

18.03.2015 року [PERSON] взяла у [PERSON] грошові кошти в сумі 12000 грн., які зобовязалась повернути до 08.09.2015 року в сумі 13800грн., про що свідчить оригінал розписки від 08.03.2015 року. В зазначений строк [PERSON] борг не повернула. У звязку із неповерненням в зазначений строк боргу позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути суму інфляції, яка складає в сумі 1918 грн. (13800/100813,9 (інфляція за 2016 рік)), та три відсотка річних в сумі 414 грн. (13800/10083), всього в сумі 2332 грн. 06.05.2015 року відповідачка повернула позивачці частину боргу в сумі 2400 грн, про що свідчить розписка. Також, в судовому засіданні представник позивача не заперечував проти цього. Таким чином, суд вважає, що з урахуванням часткового повернення боргу, залишок боргу [PERSON] перед [PERSON] складає в сумі 11400 грн., про що не заперечувала в судовому засіданні відповідачка, про що свідчить також її відзив. Суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо не відповідності стягнення суми інфляції та трьох процентів річних вимогам діючого закону, оскільки це посилання суперечить ч. 1 ст 1050 ЦК України. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти в розмірі 11400 грн. (13800грн. 2400грн. (сплачена сума позики)) та сума інфляції та три відсотки річних в сумі 2332 грн..

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

18.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати його батька [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити над ним опіку, призначити його опікуном. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є його батьком. З дружиною батько розлучився 26.05.2004р. Крім сина близьких родичів не має. З серпня 2013р. батько [PERSON] захворів на психічну хворобу, перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «2ОСПЛ», лікувався близько 6 місяців. Після лікування батько не видужав. В останній час стан його здоров'я погіршився. З 04.03.2015р. [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванню у КЗ «2ОСПЛ». Він не в змозі працювати, усвідомлювати наслідки своєї поведінки. Потребує постійного нагляду та турботи. [PERSON] має можливість доглядати за батьком і може бути його опікуном, що і стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав викладені в заяві обставини, наполягав на її задоволенні. Представник органу опіки та піклування Залавський К.М. в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] в судовому засіданні проти призначення опікуном його сина - [PERSON] не заперечував. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справи, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 180 від 30.04.2015р. [PERSON] виявляє ознаки органічного розладу особистості внаслідок ураження ЦНС змішаного ґенезу (токсичного, судинного) з вираженим зниженням пам'яті та інтелекту, вираженими характерологічними змінами, галюцинаторним синдромом. F06.08. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.(а.с.36-38) Відповідно до рішення № 1 від 04.06.2015р., наданого опікунською радою виконкому Лантратівської сільської ради вважає доцільним призначити опікуном [PERSON] його сина [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

18.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, де посилаючись на поважність причин пропуску строку подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що мало місце 30.10.2012 року, просив визначити додатковий строк терміном в один місяць, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на те, що після смерті своєї матері [PERSON] своєчасно не звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини через свою юридичну необізнаність та у звязку з розбіжностями в документах, що підтверджують родині відносини з спадкодавицею. На даний час має намір оформити спадщину, але не може цього зробити, так як ним пропущений строк подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в один місяць. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухав пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП №167648 виданого 01 листопада 2012 року виконкомом [PERSON] сільської ради Казанківського району Миколаївської області, дійсно [PERSON] померла 30 жовтня 2012 року, після смерті якої залишилось спадкове майно. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2015 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], яка померла 30 жовтня 2012 року, на рівні рідних сина та матері. При зверненні 16.12.2014 року до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] спадкоємцю за законом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] у звязку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON], є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Пропустив встановлений 6 місячний строк для прийняття спадщини з поважної причини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

18.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 21.09. 1986 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачкою життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні погляди на подружнє життя, ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сім'ї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сім'ї стало неможливим. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує. Відповідач [PERSON] позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 03.04.2015 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 1986 року (а.с.6). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сім'ї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних поглядів на подружні стосунки, ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

18.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON], вказував, що він є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для подачі заяви у зв'язку з важким матеріальним станом та перебуванням на роботі за межами України; в судове засідання звернувся письмово з заявою про підтримання вимог позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 25). Представник Гайсинської міської ради Вінницької області подав до суду заяву про визнання вимог позову, просив справу розглянути у його відсутність (а.с. 31, 32). Третя особа [PERSON] подала до суду заяву про визнання вимог позову, просила справу розглянути у її відсутність (а.с.22, 23). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить, зокрема, право власності на 13/25 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS], який належав їй на підставі свідоцтва про права власності 21.11.2005 (а.с.а.с. 10, 12-19). На випадок смерті 21.07.2009 року [PERSON] у державному нотаріусі Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області склала заповіт за яким зокрема 13/25 частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по [ADDRESS], заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.11). Спірні відносини регулюються: - ч.1 ст.1270 ЦК України, за змістом якої для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - ч.3 ст. 1272 ЦК України відповідно до якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини . Оскільки, встановлені обставини свідчать, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] і причину пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною, то з метою захисту прав позивача, йому необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved