Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Куцурубської сільської ради обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі рішення Куцурубської сільської ради №4 від 21 грудня 2001 року на імя [PERSON] було видано державні акти на земельні ділянки: площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Очаківська, 141та 0,0686 га для ведення особистого підсобного господарства. 06 квітня 2004 року [PERSON] продала вказані земельні ділянки [PERSON]. Після смерті останньої, яка померла 16 жовтня 2006 року, спадщину прийняла її донька [PERSON]. Не оформивши на своє імя державні акти на спірні земельні ділянки, 06 листопада 2010 року, [PERSON] померла. Будучі спадкоємцем померлої за законом, він звернувся до нотаріуса, але одержав відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначені вище земельні ділянки в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавиці. Посилаючись на викладені обставини, просив визнати за ним право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач та відповідач надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивач, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 03 січня 2002 року на підставі рішення Куцурубської сільської ради № 4 від 21 грудня 2001 рокуна імя [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Куцуруб, вул. Очаківська, 141та 0,0686 га для ведення особистого підсобного господарства (а. с. 7, 8). За нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу, 06 квітня 2004 року [PERSON] продала вказані земельні ділянки [PERSON] (а. с. 9, 10). 21 листопада 2008 року [PERSON] було отримано свідоцтво на право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 16 жовтня 2006 року (а. с. 11). 06 листопада 2010 року, не оформивши на своє імя правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 127750 від 09 листопада 2010 року (а. с. 12). З дослідженого судом свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 13) вбачається, що позивач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] і, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги. Згідно з повідомленням Другої очаківської державної нотаріальної контори № 483/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47774513 від 19 травня 2017 року, наданих на запит суду, вбачається що після смерті [PERSON] за заявою чоловіка померлої позивача [PERSON] заведено відповідну спадкову справу. 11 квітня 2017 року нотаріусом позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавиці (а. с. 14, 15). З розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України випливає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] отримала у спадщину за законом після смерті своєї матері спірні земельні ділянки, однак не оформила державні акти на своє імя, іншого шляху реалізувати своє право власності у позивача немає; обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на земельні ділянки неправомірно, або, що на них, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved