Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

19 березня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 19 986,44 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.01.2012 року між ВАТ «Ощадбанк» та ТДВ СК «ПСК-Захід» був укладений Генеральний договір добровільного страхування кредитів №149, предметом якого є майнові інтереси АТ «Ощадбанк» пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням Позичальниками своїх договірних зобов'язань за Кредитними угодами. 25.10.2006 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON]. був укладений Договір №07/VE/06 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою та [PERSON]. був наданий кредит в розмірі 6 700,00 грн. Як зазначає позивач, 05.12.2013 року АТ «Ощадбанк» звернулося до позивача із заявою про настання страхового випадку, а саме непогашення [PERSON]. своїх зобов'язань за Договором. На підставі даної заяви та страхового акту позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 19 986,44 грн. Позивач направляв на адресу відповідача претензії, проте вони виконані відповідачем не були. А тому позивач на підставі ст.993 ЦК України та ст..27 Закону України «Про страхування» звернувся до суду із заявленим позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, заперечення на позовні вимоги не направив. Так як сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, суд на місці ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.224 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечував представник позивача, як вбачається з заяви. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що 25.10.2006 року між ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] (далі - Клієнт) було укладено Договір №07/VЕ/06 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, відповідно до якого Банк відкрив Клієнту картковий рахунок [NUMBER] в гривні для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. Банк відкриває Клієнту відновлювану кредитну лінію на наступних умовах: отримання Клієнтом заробітної плати шляхом її зарахування на Картрахунок; наявності Договору про надання послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством, на карткові рахунки, укладеного між Банком та Організацією. Для користування Картрахунком Банк оформляє і видає Клієнту платіжну картку на умовах цього Договору (п.1 Договору). 01.12.2010 року між ВАТ «Ощадбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до договору №07/VЕ/06 від 25.10.2006 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, згідно умов якого Банк відкриває Клієнту картковий рахунок [NUMBER] в гривні для обліку по ньому коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього Договору та відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку, Банк відкриває Клієнту відновлювальну кредитну лінію за умови отримання Клієнтом заробітної плати шляхом її зарахування на Картрахунок. Банк надає клієнту Платіжну картку VISA Electron 0 грн. та ПІН - конверт до неї. Банк встановлює Клієнту Кредит сумі 6 700,00 грн. Строк дії Кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. Процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 19% річних (п.1, 2.1, 7.1 Додаткової угоди). 18.01.2012 року між ТзДВ СК «ПСК-Захід» та АТ «Ощадбанк» був укладений Генеральний договір добровільного страхування кредитів № 149 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням Позичальниками своїх договірних зобов'язань за Кредитними угодами. Вигодонабувачем за цим Договором є Страхувальник. Як вбачається зі змісту умов вказаного Договору страхування, сторони погодили, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування за цим Договором і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховим ризиком за цим Договором є можливість невиконання або неналежного виконання Позичальником умов Кредитної угоди. Страховим випадком за цим Договором є факт завдання збитків Страхувальнику внаслідок невиконання або часткового невиконання Позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми Кредиту та/або сплати процентів за користування Кредитом в строки та на умовах, що передбачені в конкретній Кредитній угоді, внаслідок неплатоспроможності Позичальника. Під неплатоспроможністю Позичальника Сторони розуміють невиконання Позичальником умов Кредитної угоди по своєчасній сплаті Кредиту та/або процентів за користування Кредитом понад 10 (десять) календарних днів з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 6 цього Договору. Статті 526, 525 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі змісту статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Стаття 546 ЦК України визначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Так статті 979, 980 ЦК України визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Стаття 989 ЦК України визначає, що страхувальник зобов'язаний, зокрема своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно п.п. 9.1., 9.2., 9.3. Договору страхування, Страхувальник зобов'язаний протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з моменту коли йому стало відомо про настання страхового випадку, передбаченого умовами цього Договору, письмово повідомити про це Страховика. Для отримання страхового відшкодування Страхувальник також надає Страховику заяву про настання страхового випадку з одночасною передачею завірених уповноваженим працівником Страхувальника копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку, згідно наступного вичерпного переліку: копію цього Договору; копію Кредитної угоди, за якою настав страховий випадок; довідку Страхувальника про заборгованість Позичальника на дату настання страхового випадку, в якій зазначається розмір простроченої заборгованості по Кредиту та процентів за користування Кредитом (виписки з Картрахунку, платіжні документи про списання з Картрахунку або видачу з каси Страхувальника частини або повної суми Кредиту тощо); копію паспорта та ідентифікаційного номера Позичальника. Розмір страхового відшкодування - це заборгованість Позичальника по Кредитній угоді в розмірі непогашеної суми Кредиту та процентів за користування Кредитом за 2 (два) місяці згідно умов конкретної Кредитної угоди на дату настання страхового випадку. Судом встановлено, що 05.12.2013 року ПАТ «Державний ощадний банк України» на виконання вимогст. 989 ЦК України та вищезазначених умов Договору страхування на адресу ТзДВ СК «ПСК-Захід» було направлено Заяву про настання страхового випадку, а саме затримки виконання зобов'язань клієнтами Банку, зокрема по Додатковій угоді № 1 від 10.01.2012 року до Договору № 07/VE/06 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою в рамках зарплатного проекту зі Службою безпеки України укладеному з [PERSON] та надано всі необхідні документи визначені п. 9.2. Договору страхування, в тому числі і Довідку про заборгованість згідно якої загальна сума заборгованості [PERSON] перед Банком станом на 05.12.2013 року становить 19 986,44 грн. За приписами ст. 988 ЦК України, які кореспондується з приписами ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний, зокрема: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно п. 9.5 Договору страхування, після отримання заяви Страхувальника про страховий випадок та документів, передбачених п. 9.2 цього Договору Страховик зобов'язаний протягом 10 (десяти) робочих днів: а) з'ясувати обставини страхового випадку, скласти страховий акт та визначити розмір збитку; б) зробити розрахунок суми страхового відшкодування; в) виплатити страхове відшкодування протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту складання страхового акту. Як вбачається з матеріалів справи, 14.01.2014 року ТзДВ СК «ПСК-Захід» на підставі вищезазначеної Заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про настання страхового випадку та доданих до неї документів, було складено Страховий Акт № 14/01/СК/881 та 14.01.2014 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 19 986,44 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 1074 від 14.01.2014 року. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved