Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

17 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. За життя [PERSON] склав заповітне розпорядження, яким все своє майно заповів - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто позивачу по справі. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 серпня 2001 року. На підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року за [PERSON] визнано у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,58 га після батька [PERSON]. Зазначає, як спадкоємець після смерті батька [PERSON], позивач вступив у спадщину та частково оформив спадкове майно. Інші спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину фактично, не подавали заяву до нотаріальної контори про відкриття спадщини та не мають наміру на оформлення спадщини на спадкове майно померлого батька. Вказує, що він до дня смерті проживав разом із батьком, доглядав його, після смерті розпоряджався речами померлого, проводив ремонт у житловому будинку, таким чином фактично вступив в управління спадковим майном. Однак, отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, загальною площею 0,420 гектарів в межах згідно плану і вільно розпоряджатись спадковим майном він не може у зв'язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Оскільки в інший спосіб у нотаріальному порядку позивач не може набути права на спадщину після смерті спадкодавця, він звернувся до суду із захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач [PERSON] просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після батька - [PERSON], який помер [INFO], право власності на земельну ділянку загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я померлого на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 серпня 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 348. Ухвалою від 17 серпня 2018 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник за довіреністю [PERSON] надала до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, а саме: просила визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області у порядку спадкування за заповітом після батька - [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у їх відсутність (а. с. 33 ). Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не з'явився. Селищний голова надіслав лист про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовну заяву підтримує у повному обсязі, заперечень проти позову не мають, з рішенням будуть згодні (а. с. 30). Треті особи - [PERSON] та [PERSON] також у судове засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права власності на земельну ділянку, не заперечують (а. с. 26-29). Приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І., як третя особа у підготовче засідання також не з'явилась. Нотаріус надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 24). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Стосовно визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за заповітом, суд враховує слідуюче. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). В силу ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] шлюб між батьками позивача було укладено 10 квітня 1954 року в с. Луциківка Білопільського району Сумської області (а. с. 6). У відповідності до копії заповіту, посвідченого 24 березня 2000 року виконавчим комітетом Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 83, [PERSON] заповіла все своє майно: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто позивачу по справі (а. с. 7). Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим 25 січня 2002 року на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради від 18 серпня 2001 року, посвідчено право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку, загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої за адресою: с. Луциківка Білопільського району Сумської області. Вказаний державний акт зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 348 (а. с. 8). Із висновку про вартість об'єкта оцінки вбачається, що оціночна вартість об'єкту - земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 3200 кв.м. складає 12 230 грн., а для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га становить 12 620 грн, що в сумі 24 850 грн. (а. с. 9-10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с. Луциківка Білопільського району Сумської області (а. с. 5). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року за [PERSON] визнано у порядку спадкування право власності за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,58 га після батька [PERSON] (а. с. 33-35). У роз'ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту письмового роз'яснення, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. від 16 серпня 2018 року вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Тобто нотаріус не вчиняє нотаріальних дій, якщо не подані необхідні документи (а. с. 12). Згідно з п. 24 зазначеної вище постанови при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори вбачається, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі щодо спадкової справи після [PERSON], який помер [INFO], інформація відсутня (а. с. 32). Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачений. При цьому видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Таким чином, позивач [PERSON], як спадкоємець має право на спадщину після смерті батька, але не може оформити її, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після батька - [PERSON], який помер [INFO], право власності на земельну ділянку загальною площею 0,420 га, з них: для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,100 га та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,320 га у межах згідно з планом, розташованої на території с. Луциківка Білопільського району Сумської області, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я померлого на підставі рішення 21 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 18 серпня 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 348. На підставі викладеного,

Outcome: approved