Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

19 грудня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що з 26 липня 2008 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 03 березня 2014 року. Від спільного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. На утримання дитини відповідач не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, в зв'язку з чим позивачка просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина та просив розглянути справу за його відсутності з постановленням рішення в попередньому судовому засіданні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 03 березня 2014 року, яке набуло законної сили 13 березня 2014 року (а.с. 8) шлюб між сторонами був розірваний.23 червня 2016 року позивачка повторно уклала шлюб, після чого змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 10). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який мешкає з позивачкою у справі (а.с. 7). Відповідач працездатний, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи факт визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/4 частки заробітку, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач працездатний. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved