overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

17 листопада 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 07.02.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 5700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2015 року має заборгованість 16981,44 грн., що складається з 5685,56 грн. - заборгованість за кредитом, 10011,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штраф 1284,83 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16981,44 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1218 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 07.02.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 5700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 4-6). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 30.09.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 16981,44 грн., що складається з 5685,56 грн. - заборгованість за кредитом, 10011,05 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штраф - 1284,83 грн. (а.с. 3). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 16981,44 грн., а також судовий збір в сумі 1218 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

17 листопада 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору №SAMDN03000130521843 від 25 грудня 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Так, у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 27.09.2015 року має заборгованість 45982,00 грн., що складається з 26498,68 грн. - заборгованість за кредитом, 14634,54 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2182,97 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 2665,81 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 45982,00 грн. та судові витрати по справі у сумі 1218,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності в заочному порядку, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №SAMDN03000130521843 від 25 грудня 2013р відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленої кредитної лінії зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 26,4% на рік та на умовах, що відповідають договору (а.с. 6-9). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 27.09.2015 року відповідач має заборгованість у сумі 45982 грн., що складається з 26498,68 грн. - заборгованість за кредитом, 14634,54 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2182,97 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 2665,81 грн. (а.с. 4-5). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 45982 грн., а також судовий збір в сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

17 листопада 2015 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу народились діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового та спору про виховання дітей між сторонами не має. Позивачка в ході судового розгляду направила заяву з якої видно, що на позові наполягає просить справу розглянути в її відсутність. Відповідач до суду не з`явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з грудня 2017 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна та виховання дітей не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім?я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна та виховання дітей між сторонами не має. Діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] спільно проживають разом з позивачкою, а тому суд вважає необхідним залишити дітей на виховання позивачці. Позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в розмірі 908 грн., позивачка не ставить питання про розподіл судових витрат, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

17 листопада 2015 року у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання наказу недійсним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати та стягнення моральної шкоди винесено рішення, відповідно до якого частково задоволено вимоги позивача. При винесенні рішення судом не вирішено питання про стягнення судового збору за вимогу майнового характеру. У відповідності до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є обєктом справляння судового збору. Пунктом 4 частини 1 статті 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Борщівського районного суду стягнуто з ДП «Укрспирт» в користь [PERSON] 54158 грн. 98 коп., як середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому з ДП «Укрспирт» слід додатково стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 541 грн. 58 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 30 жовтня 1998 року він уклав шлюб з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось. Однією сімєю вони не проживають, так як відповідач залишила сімю, придбала новий будинок, де і проживає. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. У судове засідання відповідач не зявилася, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу з підстав, зазначених у позові, не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 185183 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія 1-АМ № 079026 (а.с. 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через те, що відповідач залишила сімю та проживає з іншим чоловіком та новою сімєю. Збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Разом сторони не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 01 листопада 1986 року. Від спільного життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однією сімєю проживали до 2011 року. Основою розпаду сімї послугувало те, що вони з дружиною мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до суду не з'явився, направив заяву про проведення судового засідання без його участі, позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, причин свого неприбуття не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами у заочному провадженні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі 01 листопада 1986 року зареєстрували шлюб у виконкомі Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, актовий запис № 55, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а. с. 5). Як вбачається із позовної заяви, подружнє життя [PERSON] та [PERSON] припинили з 2011 року, з цього часу сторони проживають окремо. Як зазначив позивач, причинами розпаду сімї є те, що вони з дружиною мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Відповідач [PERSON] своєї думки з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловила. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Вказує, що після смерті його тітки [PERSON], яка настала 15 липня 1994 року року, спадщину після неї прийняла рідна сестра померлої і рідна матір позивача [PERSON], оскільки володіла та розпоряджалася майном померлої, але належним чином її не оформила. 16 лютого 2007 року померла матір позивача [PERSON], після її смерті позивач прийняв спадщину, отримавши сідоцтво про право на спадщину за заповітом на деяке майно. Оскільки свідоцтво про народження тітки [PERSON], свідоцтво про народження та свідоцтво про шлюб його матері [PERSON] втрачене, а в Державному архіві у Сумській області дані про їх народження та шлюб відсутні, він фактично позбавлений можливості оформити спадщину після смерті матері на успадковане нею після тітки майно. Просив суд встановити юридичний факт того, що [PERSON] є його рідною тіткою. У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідач не заперечував проти його задоволення, усі просили розглянути справу без їхньої присутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 жовтня 2016 року залишено без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин між ним та тіткою [PERSON] Дослідивши письмові докази, пояснення свідків, суд, під час розгляду вказаної справи, дійшов висновку, що [PERSON] є племінником [PERSON] та фактично встановив той факт, що [PERSON] є тіткою позивача по лінії матері. Оскільки у своїй заяві [PERSON] зазначав необхідність встановлення юридичного факту для прийняття спадщини після смерті тітки, суд дійшов висновку про те, що встановлення такого факту не може породжувати для нього юридичних наслідків, оскільки він, як племінник [PERSON], не відноситься до спадкоємців за правилами ЦК УРСР 1963 року і існує спір про право, а тому залишив заяву без розгляду. Вказані обставини в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню, оскільки встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, стосовно тих самих осіб. За таких обставин, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що даний факт, має юридичне значення та підлягає встановленю судом у порядку позовного провадження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 08 серпня 2008 року, про що було зроблено актовий запис № 1125. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 серпня 2008 року, про що було зроблено актовий запис № 1125 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 551,20 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 09 листопада 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Позивач, посилаючись на те, що він з відповідачем не проживає з липня 2015 року через різні погляди на сімейне життя та врату почутів та взаємоповагу один до одного, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 09 листопада 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Позивач спільно з відповідачем з липня 2015 року не проживає, через втарту взаємопочуттів та взаємоповаги один до одного та різні погляди на сімейне життя, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вона звернулася до суду з позовом про його розірвання. Від цього шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їхніх дітей, усі зароблені гроші витрачає на свої потреби. Їй самій важко забезпечувати належний життєвий рівень дітям, тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, тобто по 500 грн на кожну дитину щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтв про народження та про шлюб. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дітей та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення ними повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved