Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

18.11.2014 р. [PERSON] пред'явив до суду позов до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, обгрунтовуючи вимоги тим, що 02.09.2014 р. на підставі тимчасового реєстраційного талону він керував автомобілем [NUMBER] і [PERSON], керуючи мопедом «Дельта» при виконанні повороту з першого провулку на вул.. Клименка в м. П'ятихатки здійснив зіткнення з автомобілем, який зазнав механічних пошкоджень. [PERSON] визнаний винним за ст. 124 КУпАП постановою П'ятихатського районного суду від 03.10.2014 р.. Згідно висновку № 2737 матеріальна шкода в результаті пошкодження автомобіля з врахуванням ступеню зносу складає 5328,79 грн.. [PERSON] не застрахував мопед на користь третіх осіб, тому повинен особисто нести повну матеріальну відповідальність. Крім прямої шкоди він поніс збитки, пов'язані з підготовкою позову, а саме, за проведення експертного товарознавчого дослідження сплатив 650 грн., тричі на власному автомобілі відвідував експерта в м. Дніпропетровську, витративши на придбання бензину 1324,25 грн., за відправлення телеграми [PERSON] з повідомленням про огляд автомобіля сплатив 76,98 грн., 44 грн. витратив на копіювання документів і 400 грн. за надання правової допомоги. Вважає, що йому завдана моральна шкода, яку оцінює в 2000 грн., оскільки під час ДТП переніс нервове потрясіння і психологічний стрес. Автомобіль досі не відремонтований через брак коштів, вимушений витрачати гроші на експертизи, оформлення документів до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що не визнає моральної шкоди, бо такої шкоди не завдавав, а позивач не переніс ніяких моральних страждань. Крім того, заперечив проти вимог про стягнення витрат на бензин, адже не повинен оплачувати вибір експерта в м. Дніпропетровську позивачем. Вважає, що в чеку на 44 грн. не вказано які саме документи копіювалися і для чого. В решті вимоги визнає. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою П'ятихатського районного суду від 03.10.2014 р. у справі № 190/1603/14-п визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та вказано, що [PERSON] 02.09.2014 р. приблизно о 15.50 год., керуючи мопедом «Дельта» без державного номерного знака, перед зміною напрямку руху (поворот ліворуч) з 1-го провулку на вул.. Клименко в м. П'ятихатки не стежив за дорожньою обстановкою перед зміною напрямку руху та не переконався в безпеці свого маневру, у зв'язку з чим після повороту здійснив зіткнення з автомобілем «Geely» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с. 8-9). Статтею 61 ч.ч. 1, 4 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Судом встановлено, що протиправними діями [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу [PERSON] заподіяно матеріальну шкоду, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 2737 від 05.11.2014 р., за підсумками якого сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику пошкодженого автомобіля ««Gelly MK [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, становить 5328,79 гривень (а.с. 10-14). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, суд звертається до положень ст. 1194 цього Кодексу. Цією нормою визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (стразовим відшкодуванням). Судом встановлено, що договірних відносин по страхуванню цивільно-правової відповідальності між [PERSON] і будь-яким страховиком немає, тобто відповідач не застрахував належний йому транспортний засіб мопед «Дельта» на користь третіх осіб в порядку страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як не зареєстрував мопед і в органах реєстрації транспортних засобів, тому повинен нести повну відповідальність за завдану шкоду майну [PERSON]. Положеннями ст.. 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст.. 23 цього Кодексу особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначаючи розмір відшкодування суд, виходячи з вимог розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та інших обставин, які знайшли підтвердження у судовому засіданні та мають істотне значення, у тому числі, поведінку [PERSON] і його бездіяльність по відшкодуванню заподіяної шкоди, характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого [PERSON], дійсний стан його здоров'я на момент пригоди, адже він не звертався за медичною допомогою, те, що здібності потерпілого суттєво погіршилися і він практично був позбавлений можливості їх реалізувати, у тому числі користуватися на власний розсуд транспортним засобом, дійшов висновку, що до стягнення підлягає 1000 грн.. Заявлені вимоги в частині стягнення витрат за проведення експертного дослідження автомобіля, придбання паливно-мастильних матеріалів у зв'язку з переїздом автомобілем як об'єктом огляду для проведення експертного дослідження, підлягають стягненню з [PERSON], як визначено статтями 86, 88 ЦПК України. При цьому суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, які беруть участь у справі. Склад та розмір цих витрат належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надати договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав. Виходячи з наведеного суд звертає увагу на те, що договір про надання правової допомоги між позивачем і адвокатом не укладався і адвокат участі у розгляді справи не приймав, розрахункова квитанція від 18.11.2014 р. не слугує доказом сплати гонорару, адже відсутні відмітки банку про оплату. Перелік судових витрат є виключним. Інші фактичні витрати учасників процесу, не передбачені статтею 79 ЦПК України, до складу витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, не належать. Це, зокрема, витрати з оплати поштових відправлень, копіювання документів у справі як для себе, так і для осіб, які беруть участь у справі, витрати на придбання нормативних актів, пошук доказів, підготовку висновків та одержання консультацій фахівців тощо, тому в частині відшкодування витрат на відправлення телеграми, копіювання документів суд відмовляє. Крім того, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с. 1, 37). На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1994 ЦК України,

Outcome: partial