Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

19 листопада 2020 року позивач Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором про споживчий кредит. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до договору про споживчий кредит №1063-057 від 04 квітня 2019 року відповідачу був наданий кредит в розмірі 58 000 грн. на строк 48 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03 квітня 2023 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами кредитного договору. Згідно п. 3.1.1.2 даного договору банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 10.11.2020 року заборгованість відповідача перед Банком становить 44928,80 грн., а саме: 36893,05 грн. сума кредиту, 7460,50 грн. прострочені відсотки; 137,73 грн. втрати від інфляції, 437,52 грн. три відсотки річних. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат в сумі 2102,00 грн. задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач в судове засідання не з`явився, але його представник Запаранюк Р.В. до канцелярії суду надав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день та час слухання справи, на адресу суду повернувся конверт «адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідач була повідомлена оголошенням на сайті судової влади. Станом на 02.03.2021р. відзив на позов до суду не подавала. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 04 квітня 2019 року між позивачем АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №1063-057, згідно умов якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 58 000 грн., на строк 48 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03 квітня 2023 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами кредитного договору (а.с.23-26). Пунктом 3.9.1 договору передбачено право Банку вимагати повернення суми кредиту та нарахованих процентів, строк яких ще не настав, у повному обсязі. Відповідно до п.3.3.3 договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1208,33 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом до 22 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з травня 2019. З виписки по рахункам виконавця від 10.11.2020 вбачається, що 04.04.2019 банк на виконання умов вищезазначеного договору перерахував кредитні кошти в сумі 58000,00 грн. (а.с.8-9). У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, утворилася заборгованість перед Банком. Станом на 10.11.2020 року заборгованість відповідача перед Банком становить 44928,80 грн., а саме: 36893,05 грн. сума кредиту, 7460,50 грн. прострочені відсотки; 137,73 грн. втрати від інфляції, 437,52 грн. три відсотки річних(а.с.5-21). Розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.5-15) відповідача [PERSON] перед АТ «Державний ощадний банк України» станом на 10.11.2020 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, суд не порушив принципу процесуальної рівності сторін, оскільки повідомляв відповідача про судовий розгляд справи належним чином, пропонував подати заперечення, проте, відповідач вказаною пропозицію суду не скористався, заперечень щодо позову та доказів на їх підтвердження не надано. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, щодо оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 16.11.2020 року (а.с.4), в розмірі 2102,00 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved