Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

17 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її батьку [PERSON], належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 05 га (з яких 2, 91 га ріллі), яка розташована на території Кардашівської сільської ради. 18 березня 2005 року її батько уклав договір оренди даної земельної ділянки площею 2, 91 га (рілля) з ПСП «Надія» строком на десять років, тобто до 18 березня 2015 року, який зареєстрований в Охтирському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України , про що у Державному реєстрі земель по Кардашівській сільській раді зроблено запис від 03 травня 2005 року. [INFO] її батько помер. Після його смерті вона прийняла спадщину, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ВКІ №922373 в Охтирській районній державній нотаріальній конторі 03 квітня 2008 року. 01 жовтня 2008 року вона направила відповідачу заяву, в якій повідомила, що її батько помер та надала копію свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом та отриманий державний акт на земельну ділянку (пай), а також повідомила, що орендну плату необхідно сплачувати їй, а в разі відмови сплачувати їй орендну плату, повідомити її письмово. Вказаний лист було отримано директором ПСП «Надія» [PERSON] 04. 10. 2008 року. Орендна плата не виплачувалась їй з 20 травня 2007 року та не було укладено додаткової угоди про збільшення орендної плати до 3 % згідно з Указом Президента «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) від 19 серпня 2008 року. Відповідно до договору оренди землі, а саме пунктів 9,10, 11, 12 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі - один раз у рік до 20 грудня і становить 1, 1 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції, а нормативно - грошова оцінка земельної ділянки площею 3, 0540 га, яка знаходиться на території Кардашівської сільської ради, власником якої є [PERSON] , станом на 2007 рік становила - 29228,60 грн., в 2008 році - 30053, 55 грн. , 2009 році - 34625,17 грн., 2010 році - 36664, 64 грн. , в 2011 році - 36664,64 грн. , в 2012 році - 64382, 94 грн. , в 2013 році - 64382, 94 грн. , в 2014 році - 64382, 94 грн. , тому орендна плата за кожен рік у розмірі 1, 1 % зазначеної нормативно - грошової оцінки земельної ділянки , з урахуванням індексів, становить в 2007 році - 828, 18 грн., в 2008 році - 867, 13 грн., 2009 році - 1151 грн., 2010 році - 1290, 59 грн. , в 2011 році - 1290, 59 грн. , в 2012 році - 2266, 28 грн. , в 2013 році - 2266, 28 грн. , в 2014 році - 2266, 28 4 грн. Розмір орендної плати за період з 2007 року по 2013 рік становить 9952, 05 грн. НДФЛ (15%) з цієї суми становить 1492, 80 грн. , тобто, до сплати належить 8459, 24 грн. Згідно пункту 14 договору оренди землі , розмір пені у разі невнесення орендної плати у строк, визначені цим договором (щорічно до 20 грудня) становить 0, 3 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Вперше з вимогою до відповідача про виплату орендної плати після отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в порядку спадкування, вона звернулась 14 вересня 2008 року, тому затримка у виплаті з 01 січня 2009 року по 30 вересня 2014 року , становить 27194, 80 грн. Просить стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Надія» на її користь орендну плату за договором оренди від 18 березня 2005 року за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5929384000010021090, що знаходиться на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області площею 2, 9134 га, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, в розмірі 1, 1 % від грошової оцінки земельної ділянки за період з 2007 року по 2013 рік включно в розмірі 8459, 24 грн. та пеню в сумі 27194, 80 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що 18 березня 2005 року батько позивачки уклав договір оренди землі з відповідачем. Після смерті батька, який помер 20 травня 2007 року [PERSON] у 2008 році звернулась до відповідача з заявою про виплату їй орендної плати, але орендна плата їй не виплачувалась. Додаткових угод про оплату коштів за оренду землі в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки позивач з відповідачем не укладали. Згідно договору оренди землі за прострочення зобов'язання нараховується пеня, тому просив стягнути з відповідача на користь позивачки 8459, 24 грн. орендної плати та 27 194, 80 грн. пені за прострочення зобов'язання. Також він вважає, що строк позовної давності до даного договору не може бути застосований судом, так як його дія закінчується лише у 2015 році, на даний час договір не виконаний. Представник позивача в судове засідання 08 грудня 2014 року не з'явився, надав суду заяву, в якій просив вирішити питання про призначення почеркознавчої експертизи без його участі. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином (а. с. 34, 45, 54, 63), 01 грудня 2014 року (а. с. 48) подала заяву про розгляд справи у її відсутність. 02 грудня 2014 року позивачка надала до суду письмове клопотання про проведення почеркознавчої експертизи (а. с. 56) у зв'язку з чим, судом двічі визнано явку позивачки обов'язковою для вирішення питання про призначення почеркознавчої експертизи, про що вона повідомлена в установленому законом порядку (а. с. 42-43, 45, 59-60, 63). Незважаючи на це, позивачка не з'явилась у судове засідання для відібрання вільних зразків підпису для вирішення питання про призначення почеркознавчої експертизи, не надала в достатній кількості власних зразків підпису в період до 2010 року та після 2011 року, тобто до підписання відомостей про отримання орендної плати та після цього. За таких обставин в судовому засіданні клопотання позивачки та її представника про призначення почеркознавчої експертизи відхилено судом у відсутність сторін з занесенням відповідної ухвали до журналу судового засідання (а. с. 73). Суд вважає, що відповідно до положень ст. 169 ЦПК України, неявка представника не перешкоджає розгляду справи, а враховуючи, що позивачка та її представник, будучи повідомленими належним чином в установленому законом порядку, про що в справі маються розписки (а. с. 63-64) у судове засідання не з'явились, суд вважає, можливим розгляд справи проводити у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що дійсно 18 березня 2005 року між [PERSON] та ПСП «Надія» був укладений договір оренди землі строком на 10 років. Після смерті [PERSON] власником земельної ділянки стала позивачка, про що вона повідомила підприємство письмовою заявою, в якій просила видавати їй орендну плату по вищевказаному договору. Підприємство не відмовляло їй у видачі орендної плати, але так як [PERSON] не зверталась до підприємства для отримання орендної плати, в заяві не вказала, в якій формі вона бажає отримати орендну плату, тому орендна плата їй не виплачувалась. Однак, згідно відомостей ПСП «Надія» про виплату орендної плати за земельний пай позивачка за 2010 та 2011 роки отримала орендну плату в натуральній формі, про це мається її підпис у відомості. Додаткових угод до договору про оренду землі в розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки позивачка з підприємством не укладала. Щодо стягнення з підприємства коштів за період з 2007 року по 2010 рік включно та щодо стягнення пені за 2011, 2012, 2013 роки він просив застосувати строки позовної давності, про що подав у судовому засіданні письмову заяву, однак, взагалі заперечував стягнення пені через відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті орендної плати. Представник відповідача в судове засідання 08 грудня 2014 року не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, можливим розгляд справи проводити у їх відсутність, на підставі наявних у справі даних. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона працює комірником ПСП «Надія» з 2000 року, їй відомо, що у 2010 та 2011 роках [PERSON] отримала орендну плату в натуральній формі, але вона не пам'ятає чи особисто [PERSON] зверталася за отриманням орендної плати чи, можливо хтось з рідних приїжджав та забрав зерно, пред'явивши її паспорт. У відомості мається підпис [PERSON] про отримання орендної плати в натуральній формі за 2010 та 2011 роки. [PERSON] не отримувала пай з 2012 року по 2014 рік, але в список внесена. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін,свідка, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено факти та наступні їм правовідносини. Встановлено, що 18 березня 2005 року [PERSON] та Приватне сільськогосподарське підприємство «Надія» уклали договір оренди землі, згідно якого відповідачу передано в оренду земельну ділянку площею 2, 91 га, у тому числі ріллі 2, 91 га строком на 10 років. Грошова оцінка земельної ділянки становила 28243, 16 грн. (а. с. 65-66) За умовами укладеного договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 310, 67 грн. , що становить 1, 1 % від грошової оцінки земельної ділянки, в натуральній формі зерном 500 кг, та вноситься у грошовій формі один раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, натуральна до 20 вересня. У разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0, 3 % несплаченої суми за кожен день прострочення (а. с. 65-66). 03 квітня 2008 року [PERSON] отримала свідоцтво про справо на спадщину за заповітом, згідно якого вона є спадкоємцем майна після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. До складу спадщини входить в тому числі приватна земельна ділянка площею 3, 05 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 3, 05 га, яка знаходиться на території Карадашівської сільської ради Охтирського району, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №726992, виданого 30 серпня 2002 року на підставі розпорядження голови Охтирської райдержадміністрації №361 від 29 серпня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів про право приватної власності на землю за №1018 (а. с. 13). Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується також державним актом на право власності на земельну ділянку площею 2, 91 га серія ЯИ №648560 від 19 квітня 2010 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011061500897 (а. с. 9). 24 вересня 2008 року [PERSON] направила поштою письмову заяву до директора ПСП «Надія», в якій вказує, що вона є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] та просила видати їй орендну плату з січня 2007 року згідно договірних зобов'язань (а. с. 11). Дані правовідносини регулюються договором оренди землі, Законом України «Про оренду землі», ЦК України, ЗК України. Відповідно до положень ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частинами 1, 2, 3 ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Нормативна грошова оцінка сільскогосподарських угідь, а саме ріллі площею 2,9134 га станом на 2011 рік становить 36664, 65 грн. , станом на 2012 рік становить 64382, 94 грн., станом на 2013 рік становить 64382, 94 грн., що підтверджується довідкою - витягом із «Технічної документації по корегуванню схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) та уточненню вартості і розміру земельної частки (паю) САТЗТ «Надія» Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області» про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (земельного паю), які видані Управлінням Держземагенства в Охтирському районі Сумської області (а. с. 19-20). В даному випадку суд виходить з того, що договір оренди земельної ділянки, який укладено із спадкодавцем, як орендодавцем та ПСП «Надія», як орендарем 18 березня 2005 року не переукладався зі спадкодавцем, будь - яких додаткових угод до вказаного договору не укладалося, як зі спадкодавцем та орендарем, так і з позивачкою та ПСП «Надія», про що сторони підтвердили в суді. За таких обставин суд вважає, що розмір орендної плати за оренду землі слід обраховувати виходячи з умов договору п. 9, а саме в розмірі 1, 1 % від грошової оцінки землі, а не 3%, про які вказує в позові позивачка, так як Указ Президента України №92/2002 від 02 лютого 2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) із змінами, внесеними Указами Президента України від 13 вересня 2002 року №830/2002, від 19 серпня 2008 року №725/2008, яким передбачається визнати одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше трьох відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, паю та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря, носить рекомендаційний характер, а основні зобов'язання регулюються письмовим договором оренди землі. Суд вважає, що орендна плата відповідно до умов договору складає за 2011 рік - 403, 31 (36664, 65 грн. х 1, 1% = 403, 31 грн.), за 2012 рік 708, 21 грн. (64382, 94 грн. х 1, 1% =708, 21 грн.) за 2013 рік 708, 21 грн. (64382, 94 грн. х 1, 1% =708, 21 грн.), а всього 1819, 73 грн. Також, суд вважає, такими, що заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині нарахування та стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання, передбаченої п.14 договору оренди, оскільки, позивачкою не надано належних, допустимих, переконливих доказів на підтвердження того, що орендна плата в строк передбачений умовами договору не сплачена їй саме з вини відповідача, оскільки, в суді представник ПСП «Надія» не заперечував сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою, але [PERSON] , не зверталась до підприємства. А тому, посилання позивачки у позові на ст. 525 ч. 1 ЦК України є безпідставним, оскільки, ПСП «Надія» не відмовляється від виконання зобов'язань по договору оренди щодо сплати орендної плати. Так, з п. 9 договору оренди землі від 18 березня 2005 року вбачається, що орендна плата виплачується в натуральній формі: зерно - 500 кг., грошовій формі в розмірі 310, 67 грн., що становить 1, 1 % від грошової оцінки. Враховуючи, що розмір грошової оцінки землі за кожен рік змінювався, суд обраховує розмір орендної плати за бажанням позивачки в грошовому вираженні з урахуванням цього розміру, виходячи з 1, 1%, від грошової оцінки, як зазначено в договорі. Пунктом 11 вказаного договору передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки у грошовій формі - один раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, натуральна до 20 вересня (а. с. 65- 66). Доводи позивачки, викладені в позові, а також її представника в суді про те, що нібито вона повідомила ПСП «Надія», що підприємство повинно їй виплачувати орендну плату починаючи з 24 вересня 2008 року (а. с. 11) суд оцінює критично, оскільки, зі змісту заяви вбачається, що сама [PERSON] не визначила, в якому розмірі вона бажає отримати орендну плату. При цьому, в заяві не зазначила ні номеру банківського рахунку, на який необхідно перерахувати орендну плату, ні будь-який інший спосіб отримання коштів, а також і не з'явилася до підприємства для отримання орендної плати. Доводи представника відповідача про те, що з позивачкою було проведено розрахунок за 2011 рік суд не може прийняти до уваги, так як в судовому засіданні, неможливо з достовірністю цей факт перевірити, що ПСП «Надія» провело розрахунок з [PERSON] , оскільки, позивачка та її представник заперечує про це, а допитана в якості свідка комірник підприємства також з достовірністю цей факт не підтвердила, вказавши, що можливо [PERSON] особисто отримувала розрахунок натуральною оплатою у вигляді зерна в 2010 та 2011 роках, а можливо за неї хтось отримував з її паспортом. Разом з тим, суд приймає до уваги доводи представника відповідача, про те, що підприємство не відмовлялося від виплати орендної плати, юридична адреса підприємства вказана у самому договорі. Однак, позивачка не звернулась до підприємства за отриманням орендної плати, тому і вини ПСП «Надія» у невиплаті позивачці орендної плати не вбачається. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині нарахування та стягнення на користь позивачки пені за прострочення виконання зобов'язання, передбаченої п. 14 договору оренди, а також індексів інфляції, оскільки, позивачкою не надано переконливих доказів у розумінні ст. 60 ЦПК України на підтвердження того, що орендна плата в строк, передбачений умовами договору не сплачена їй саме з вини відповідача. За таких підстав, суд вважає, що відповідно до ст.613 ЦК України, за якою відповідач, як боржник за грошовим зобов'язанням не повинен сплачувати проценти за час прострочення кредитора, яким є позивачка по справі, оскільки, остання не вчинила дій, що встановлені договором, а саме не висловила в письмовій формі своє бажання щодо форми отримання орендної плати, що позбавило боржника можливості вчасно виконати свій обов'язок по її сплаті. З матеріалів справи вбачається , що 02 грудня 2014 року директор ПСП «Надія» [PERSON] подав до суду заяву про застосування позовної давності (а. с. 58). Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Доводи представника позивача про те, що строк дії договору не закінчився, тому строк позовної давності не застосовується, суд вважає, безпідставними, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Зокрема, самим договором чітко визначено строки проведення розрахунку орендної плати за кожен рік, про що позивачці було відомо, однак, вона не звернулась до суду своєчасно за захистом своїх порушених прав. Відповідно до положень Цивільного кодексу України: ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність, тривалістю у три роки; ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін; ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При вирішенні питання щодо початку перебігу позовної давності у спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до матеріалів справи (а. с. 9-13) позивачці було відомо про неотримання орендної плати за договором, про що свідчить її письмова заява до підприємства, будь - яких поважних причин пропуску строку не встановлено. Таким чином, оскільки, свої зобов'язання по сплаті встановлених платежів відповідач не виконав з 2007 року, то відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України у [PERSON] з даного часу виникло право звернутися до суду з вищевказаним позовом. Вбачається, що трьохрічний строк, передбачений ст. 257 ЦК України для захисту позивачкою свого порушеного права шляхом звернення з позовом до суду, закінчився у 2010 році, однак, вона своєчасно до суду не зверталась, будь - яких поважних причин не встановлено. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на її користь необхідно стягнути орендну плату за період з 2011 року, 2012 року 2013 року включно в розмірі 1819 грн. 73 коп. з подальшим відрахуванням всіх необхідних платежів і зборів, відмовивши в решті позовних вимог щодо стягнення пені з вищевикладених підстав. В задоволені позовних вимог щодо стягнення орендної плати та пені за період з 2007 року по 2010 рік включно необхідно відмовити за пропуском строків позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України зі ПСП «Надія» підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 18 грн. 18 коп. за сплачений нею судовий збір пропорційно до задоволення вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial