Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

18 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить шлюб між нею та [PERSON], що був зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області, свідоцтво про укладання шлюбу серії 1-КИ №001794 від 15.06.2005р., актовий запис №125 розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], 21.10.2011р.н. до досягнення нею 18-річного віку 1/4 частину заробітку доходу щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.05.2005р. між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №125. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], 21.10.2011р.н. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з тим, що вони несумісні за характерами і як наслідок були часті сімейні сварки і сімейні негаразди. Внаслідок непорозуміння між ними вони не можуть проживати у шлюбі, обидва розуміють, що їх подальше спільне життя неможливе. Нічого спільного у них немає, тільки донька [PERSON]. Почуття поваги, любові, взаємної прихильності відсутні. Спільне господарство не ведуть. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її особистим інтересам та інтересам їх малолітньої доньки [PERSON]. Шлюбні відносини відсутні. У судове засідання позивач не зявилась. Від неї надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 21 травня 2005 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 125, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від шлюбу у сторін є малолітня донька [PERSON], 21.10.2011р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 20 серпня 2012 року, що підтверджується заявою позивача (а.с.48). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,\~\~ніж\~\~30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним та працює, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, також оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, цивільний позов підлягає задоволенню. Згідно з п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду із вимогою про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, крім того, оскільки згідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved