Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

18.08.2017 року до Новосанжарського районного суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою звернувся [PERSON], посилаючись на те, що він є рідним сином [PERSON], [INFO]. Шлюб між батьками заявника розірваний 18 січня 2001 року. У 2004 році його батько [PERSON]В поїхав у Росію на заробітки. У 2011 році йому зателефонував батько та повідомив, що він проживає в Росії з громадянкою [PERSON] у її будинку за адресою Краснодарський край, Станіца Новодеревянковскоє вул.Кірова,13. У серпні 2013 року дядько його батька повідомив про те, що батько помер. від серцевого нападу. Після смерті батька залишилася спадщина, а саме земельний пай розміром 4.21 га., в звязку з тим, що не має можливості оформити спадщину після батька, просить оголосити [PERSON], [INFO], померлим. Заявник в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, та задовольнити його заяву . Представник зацікавленої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Представник зацікавленої особи Гадяцького районного відділу реєстрації актів цивільного стану Полтавської області в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. В матеріалах справи є їх заява № 215/15.2-04-33 від 25.01.2018 року про розгляд справи без їх участі , проти задоволення заяви вони не заперечують.. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень., на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.ст. 2, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Як вбачається з свідоцтва про народження серії ІІ-КЕ № 407001 від 23 квітня 1984 року , [PERSON] є батьком заявника [PERSON] ( а.с.10). Згідно виписки з домової книги Крутобалківської сільської ради по вул. Чапаєва,9 с.Вільний Степ Новосанжарського району, Полтавської області вбачається, що [PERSON] 15 квітня 2003 року вибув до Краснодарської області с. Новолинське (а.с.12). Той факт, що [PERSON] виїхав до Росії на працевлаштування підтверджується дозволом на роботу іноземному громадянину чи особі без громадянства серія 23 №090094303 (а.с.9) та міграційною картою серії РБ04 0747869 (а.с.6). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 160660, виданого відділом Держкомзему у Новосанжарському районі Полтавської області 25 грудня 2008 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,21 га в межах згідно з планом, що розташована на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Як вбачається з повідомлення Гадяцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану прохання про витребування свідоцтва про смерть [PERSON] неодноразово надсилалося до відділу актів громадянського стану Каневського району, Краснодарського стану Російської Федерації. Відповідь не надходила. (а.с.14). Свідки [PERSON], дядько [PERSON], та [PERSON], двоюрідна сестра [PERSON]В , письмовими заявами підтвердили той факт , що у 2003 році [PERSON] виїхав до Росії для працевлаштування, а у 2013 році їм стало відомо , що він помер. Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті, згідно ст. 47 ЦК України. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Відповідно до розяснень викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Оскільки відомості про місцезнаходження [PERSON] відсутні, за місцем останнього проживання він не з'являється, тому у суду наявні підстави для визнання даної особи померлою з роз'ясненням заявникові, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved