Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

18 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 1999 року по 2017 рік перебувала з відповідачем у зареєстровану шлюбі, від якого мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] навчається на бюджетній основі в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жукова «Харківський авіаційний інститут» та не має власного заробітку. Самостійно утримувати доньку вона не в змозі, оскільки на її утриманні також перебуває інша донька. [PERSON] працевлаштований, отримує заробітну плату та має змогу сплачувати аліменти. Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі ј частини його заробітку. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 29). Подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 25). У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що дочка [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Він має задовільний стан здоров`я. Посилаючись на те, що на його утриманні перебуває матір та, що він вже сплачує аліменти на меншу дитину, позов просив задовольнити частково та стягнути аліменти в розмірі 1/12 частки його заробітку. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 30 вересня 1999 року по 22 вересня 2017 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-9, 11). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 вересня 2016 року стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31 серпня 2016 року (а. с. 35). З довідок Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жукова «Харківський авіаційний інститут» від 17, 27 вересня та 23 жовтня 2021 року вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному начальному закладі, форма навчання денна, закінчення навчання в грудні 2022 року. З 01 вересня 2017 року остання проживає в гуртожитку. На строк з 01 вересня 2021 року по 31 січня 2022 року їй призначена академічна стипендія в сумі 1300 грн. (а. с. 10, 21-22). Відповідач [PERSON] працює в КП «Житловик Білопілля» на посаді інженера-енергетика та за період з травня по жовтень 2021 року отримав 37822 грн. 01 коп. заробітньої плати, з якої сплатив 15223 грн. 36 коп. аліментів (а. с. 33, 34). На даний час між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення спільної повнолітньої дитини. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що повнолітня донька сторін навчається на денній формі в навчальному закладі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, тому є всі підстави для стягнення з батька аліментів на утримання доньки на період навчання. З огляду на викладене вище, те що [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище платника аліментів, те, що останній є особою працездатного віку, а отже має можливість надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, оскільки позивачем не було доведено належними доказами обґрунтованість її позовних вимог у заявленому розмірі, оскільки дочка хоча й навчається, але позивачка на надала суду доказів на підтвердження вартості навчання. Доказів на підтвердження понесення інших витрат, пов`язаних з навчанням (вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо), позивачкою також надано не було, тобто не доведено потребу повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання в заявленому розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача. При цьому суд також враховує, що відповідач також сплачує аліменти на іншу дитину. З огляду на викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення останньою двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває мати, суд вважає безпідставними, оскільки, належних і допустимих доказів на підтвердження зазначеного суду надано не було. Крім того, як визнав у судовому засіданні [PERSON] , мати отримує пенсію. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам (1/4 100%; 1/8 х; х = 1/8 х 100 : 1/4; х = 50%) слід стягнути 454 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial