Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

17 квітня 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визначити, що частка, яка залишилася як спадок після смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Славутичі Київської області, складає 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка була набута у спільну сумісну власність у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 1999 року, виданого згідно з розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 391-пр. від 25 жовтня 1999 року, зареєстрованого у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації Київської області 22 грудня 1999 року в реєстровій книзі за реєстровим № 24/49. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 18 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 136. Після реєстрації шлюбу вони проживали однією сім`єю у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , яка згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 1999 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 391 - пр. від 25.10.1999 року, належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. А з 2007 року до моменту смерті чоловіка позивача вони жили у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка була ними набута в період їх шлюбу. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] взяла собі призвище [PERSON] . [INFO] року [PERSON] померла, наскільки відомо позивачу, після її смерті в Славутицькій міській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа [PERSON] , за якою на майно, що залишилося як спадщина, заявила про свої права її дочка [PERSON] , всі інші спадкоємці першої черги за законом відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Відповідач своє право на спадщину у вигляді належної її матері [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності у квартирі за вищевказаною адресою, не оформила. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] .. За життя чоловік позивача [PERSON] у державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 10 січня 2017 року посвідчив заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 23, за яким він заповів належну йому частку квартири номер [ADDRESS] в рівних частках кожній: [PERSON] , [INFO] , та позивачу, [PERSON] , [INFO] . Після смерті чоловіка позивача залишилося спадкове майно у вигляді належної йому частки у праві спільної сумісної власності у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка за правовстановлюючими документами належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , яка також померла. Серед спадкоємців за заповітом від 10 січня 2017 року на спадщину, що залишилася після смерті чоловіка позивача [PERSON] , коло яких визначено у змісті самого заповіту, на сьогоднішній день є позивач - [PERSON] , позивач у справі, та його дочка [PERSON] .. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини позивачу було надано відповідь про неможливість вчинення цих дій без визначення спадкової частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності, що спонукало її звернутися до суду з даним позовом. В підготовче засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання була повідомлена належним чином. До канцелярії суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила проводити судове засідання за її відсутності, позов визнала та просила задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 1999 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 391 - пр. від 25.10.1999 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а. с. 14). Право приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] 28 жовтня 2003 року зареєстровано у міському бюро технічної інвентаризації на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» і записано у реєстровій книзі за № 24/49 (а. с. 14 - зворотня сторона). Як вбачається із змісту позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] були розлучені. Після розлучення його колишня дружина відновила дошлюбне прізвище [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 60 років, про що в книзі реєстрації смертей 18.04.2006 року складено відповідний актовий запис № 41 (а.с.18). Знідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області,Україна, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 18 жовтня 2002 року шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] (а. с. 9). Факт смерті [PERSON] [INFO] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28 листопада 2017 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а. с. 10). 29 листопада 2017 року позивачем було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] до Славутицької міської державної нотаріальної контори, на підставі якої державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа номер 117/2017. Як видно із матеріалів спадкової справи № 117/2017, [PERSON] залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 10 січня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 23, згідно якого [PERSON] заповів належну йому частку квартири номер [ADDRESS] в рівних частках кожній: [PERSON] , [INFO] , та позивачу, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори № 208/02-14 від 26.03.2019 року в зв`язку із тим, що не визначена частка померлого [PERSON] у спільній сумісній власності, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку (а. с. 13). Таким чином, оформити належним чином спадщину позивач не має можливості, оскільки під час набуття жилого приміщення у приватну власність у Свідоцтві про право власності на житло від 25 жовтня 1999 року не був визначений розмір часток кожного із співвласників, в тому числі і [PERSON] .. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити, що розмір частки у праві спільної сумісної власності у жилому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , що залишилася як спадок після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Славутичі, складає 1/2 частку даного жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що представник відповідача подала заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 384 гривні 20 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved