Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

18.10.2018 року представник позивача звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього 15923, 01 грн. кредитної заборгованості. В обґрунтування позову послався на те, що 19.05.2017 року між сторонами був укладений договір № 6963062 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 20000, 00 грн. зі сплатою 30,00% річних. Проте останній умов укладеного договору належним чином не виконав, у звязку із чим утворилася заборгованість за кредитом станом на 30.08.2018 року на вище зазначену суму. Ухвалою від 13.11.2018 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 15.02.2019 р. на 12:30 год. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області, без виклику сторін. 15.02.2019 року не відбулось судове засідання у звязку із перебуванням головуючого судді у відрядженні, розгляд справи призначено на 12.04.2019 року о 12.50 год. Представник позивача подав клопотання, у якому просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін суду не подав. Відзиву та будь-яких інших заяв чи клопотань не подавав. У відповідності положень п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 19.05.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 6963062 про встановлення ліміту кредитування, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання надати відповідачу кредитний ліміт 20000 грн. зі сплатою 30,00% річних, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі. Позивач взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав, встановивши відповідачеві вищевказаний ліміт кредитування. 15.08.2018 року відповідачу надіслано повідомлення-вимогу про погашення простроченої заборгованості за договором № 6963062 від 19.05.2017 року в частині основного боргу, процентів, комісії, а також штрафні санкції. Згідно з розрахунком заборгованості по договору № 6963062 від 19.05.2017 року про встановлення ліміту кредитування станом на 30.08.2018 року сума заборгованості становить: 15923, 01 грн., з яких: 11778, 46 грн. неповернута сума кредиту; 3009, 61 грн. прострочені відсотки; 427, 04 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 707, 90 грн. - пеня. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по кредитному договору та внаслідок цього заборгував позивачу кошти у розмірі: 11778, 46 грн. неповернута сума кредиту; 3009, 61 грн. прострочені відсотки; 427, 04 грн. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 707, 90 грн. - пеня, тобто на загальну суму 15923, 01 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1762, 00 грн.

Outcome: approved