Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

19.04.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з цим позовом до [PERSON] 03.09.2018 року за результатами розгляду справи судом ухвалено заочне рішення (а.с. 114-115). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2019 року заочне рішення суду від 03.09.2018 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 136). Звернувшись до суду з цим позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що 30.11.2010 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов котрого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 283497,57 грн., що складається з: 15420,20 грн. заборгованості за кредитом; 263477,37 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 4600,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 24777,33 грн., що складається з: 15420,20 грн. заборгованості за кредитним договором; 7401,07 грн. заборгованості за відсотками; 700,00 грн. заборгованості по комісії; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини; 1156,06 грн. - процентної складової. Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 273475,11 грн., що складається з: 256076,30 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3900,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини; 12998,82 грн. процентної складової, та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову з наступних підстав. Представник відповідача зазначив, що позивачем нарахована пеня за період, що перевищує шестимісячний строк позовної давності, встановлений ст.. 253 ЦК України. Крім того, представник відповідача зазначив, що відповідач не підписував Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі яких Банк може самостійно встановити, змінювати кредитний ліміт та умови кредитування. Зазначив, що відповідачу не були зрозумілі умови користування кредитними коштами, які з`явилися на рахунку його картки в автоматичному режимі, оскільки він не відвідував відділення банку і не підписував умови та правила надання банківських послуг. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, шляхом їх перерахування на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 10,58-81). У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 10). До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua (а.с. 11-35). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.02.2018 року становить 283497,57 грн., що складається з: 15420,20 грн. заборгованості за кредитом; 263477,37 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 4600,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 24777,33 грн., що складається з: 15420,20 грн. заборгованості за кредитним договором; 7401,07 грн. заборгованості за відсотками; 700,00 грн. заборгованості по комісії; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини; 1156,06 грн. - процентної складової (а.с. 6). З урахуванням вказаного рішення суду позивачем нараховано відповідачеві заборгованість за кредитним договором у розмірі 273475,11 грн., що складається з: 256076,30 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 3900,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; штрафів: 500,00 грн. фіксованої частини; 12998,82 грн. процентної складової (а.с. 7-9). За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові від 03.07.2019 року у справі № 14-131цс19 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Як встановлено матеріалами справи, надані представником позивача Умови та Правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.11.2010 року. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року по справі № 310/11534/13-ц (14-154цс18) дійшла такого висновку. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умов і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, натомість кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернувшись 08.01.2015 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.11.2010 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» скористалося своїм право достроково вимагати повернення кредиту та на власний розсуд змінило умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015 року встановлено, що станом на 30.11.2014 року розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № б/н від 30.11.2010 року становив 24777,33 грн. і саме цю суму заборгованості було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Тобто вказаним рішенням суду достроково стягнуто всю суму боргу з урахуванням відсотків та інших платежів. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 256076,30 грн., за пенею та комісією у розмірі 3900,00 грн. та штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 12998,82 грн. (процентна складова), котрі просить стягнути позивач з відповідача, нараховані позивачем позичальникові за період з дати ухвалення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська - 08.04.2015 року та станом на 28.02.2018 року, тобто після дострокового стягнення кредиту, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 256076,30 грн., за пенею та комісією у розмірі 3900,00 грн. та штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 12998,82 грн. (процентна складова), оскільки позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, неустойки та штрафів. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову в повному обсязі. Стосовно заяви представника відповідача про застосування до вимог позивача в частині стягнення пені строку позовної давності та відмови у позові з цій частині з цих підстав, суд не приймає її до уваги, оскільки наявні самостійні підстави для відмови у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки суд дійшов висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають. Відповідач про відшкодування судових витрат не заявляв.

Outcome: dismissed