Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

19 квітня 2016 року позивач - Кредитна спілка «Можливість» (надалі - КС Можливість) звернулась до Орджонікідзевскього районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач КС Можливість зазначила, що 20 січня 2014 року між КС Можливість та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №32 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач отримала кредит на суму 4000,00 гривень строком на 12 місяців з 20.01.2014 р. по 20.01.2015 р. зі сплатою 36,5 процентів річних за користування кредитом. Свої зобов'язання КС «Можливість» виконала та надала кредит на суму 4000,00 грн. Повернення кредиту відповідач повинна була здійснювати відповідно до графіку, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. Останній платіж мав поступити 20.01.2015 р., але відповідач [PERSON] не сплатила жодного платежу. Станом на 19.04.2016 р. у відповідача за Кредитним договором виникла заборгованість, яка складає 14958,72 гривень, а саме: 2282,38 гривень - основний борг; 77,60 гривень - відсотки; 12598,74 гривень - додатковий процент. Посилаючись на вказані обставини та ст.ст.16, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач КС Можливість просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором у розмірі 14958,72, а також судові витрати у розмірі 1378 гривень. Представник позивача КС Можливість - [PERSON], що діє на підставі довіреності, подав до суду заяву, у якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. У зв'язку із наведеним, з урахуванням думки представника позивача, на підставі ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе ухвалите заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 20 січня 2014 року між позивачем КС Можливість та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №32, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит на суму 4000,00 гривень строком на 12 місяців з 20.01.2014 р. по 20.01.2015 р. зі сплатою 36,5 процентів річних за користування кредитом). Відповідно до аналітичної відомості від 11.04.2016 р. по рах.№301/1 Каса в національній валюті, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень 20.01.2014 року. Таким чином, свої зобов'язання з надання кредиту позивач КС «Можливість» виконала. Згідно з п.2.3. Кредитного договору, відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом до 20.01.2015 року, а відповідно до п.3.3. Кредитного договору, повернення кредиту та проценти за користування кредитом відповідач повинен був здійснювати згідно графіку розрахунків, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 цієї статті встановлює, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З графіку розрахунків до Кредитного договору вбачається, що відповідач [PERSON] повинна була щомісяця з 20.02.2014 по 20.01.2015 р. здійснювати погашення кредиту. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З розрахунку заборгованості за кредитом відповідача [PERSON], наданої КС «Можливість» вбачається, що станом на 19.04.2016 року заборгованість за кредитом становить 14958,72 гривень, а саме: 2282,38 гривень - основний борг; 77,60 гривень - відсотки; 12598,74 гривень - додатковий процент. Доказів про належне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань перед позивачем КС «Можливість» суду не надано. Строк повернення кредиту настав 20.01.2015 року (п.2.1. Кредитного договору). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 14958,72 гривень, оскільки наданими суду доказами підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved