Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

19 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] провизнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі з 07.09.2016 року зареєстрована відповідач, яка фактично у вказаній квартирі не проживала. Він став власником квартири вже після того, як відповідач в ній була зареєстрована та ніякого зв`язку він з нею не має. 19 листопада 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 22 листопада 2021 року ухвалою суду відкрито провадження, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 16 грудня 2021 року. Позивач у підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 16 грудня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 29 грудня 2021 року. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подавала. Згідно ст. 281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартри, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області 18 жовтня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3164 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 280683072 від 22.10.2021 (а.с.7-9). Відповідно довідки № 13650 від 04.11.2021 року виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Покровської міської ради Донецької області за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 07.09.2016 року (а.с.15). Відповідно довідки № 01-12/5485 від 17.11.2021 року, виданої Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення за адресою: Донецька область, м.Покровськ, пр. Шахтобудівників, 40/54 з 07.09.2016 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] , але фактично не мешкала ніколи за вказаною адресою (а.с.16). Положеннями ч. 3 ст. 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються Ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз зазначеної норми (статті 391 ЦК України) дає підстави для висновку про те. Що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція ВСУ у справі № 6-709цс16). Доказів поважності причин відсутності відповідача позивачем не надано і при розгляді справи судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт відсутності [PERSON] у спірній квартирі понад шість місяців підтверджено належними доказами, і відповідно в наявності підстави для втрати ними права користування вказаним житлом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Таким чином позивач обрав належний засіб свого цивільного права в розумінні ст. 16 ЦК України, тому його вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved