Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

19.12.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітню доньку, яка проживає разом із нею та знаходиться на утриманні позивачки, оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги добровільно не надає. Відповідач працює, але не має постійного заробітку отримуючи відсоток за проданий товар на ринку, тому позивачка просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у розмірі 500 грн. посилаючись на те, що має невеликий дохід та в добровільному порядку постійно надає матеріальну допомогу дитині. На питання суду відповідач повідомив, що має задовільний стан здоров'я, стягнень за виконавчим листами з нього не проводиться, інших утриманців не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 3). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За нормою ч.1 ст. 184 СК України стягнення аліментів у твердій грошовій сумі можливе у разі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину якого отримує в натурі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою ЖБК «Шовковик-3» від 17.11.2013 року (а.с. 4). При визначенні розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання доньки [PERSON], суд враховує майновий стан відповідача, а також те що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, стягнень за виконавчим листами з нього не проводиться, інших утриманців він не має. Позивачка просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно. На думку суду, такий розмір аліментів є не відповідним, враховуючи невеликий розмір щомісячного доходу відповідача, що підтверджується довідкою про його доходи від 16.01.2014 року, а також з огляду на те, що обидва з батьків повинні в рівній мірі дбати про матеріальне утримання дитини. Тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial