Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобовязати відповідача не перешкоджати зустрічам позивача з донькою, визначити час спілкування з донькою [PERSON] [INFO], кожну суботу з 10-00 години до 19-00 години; святкові дні з 12-00 години до 19-00 години; в день її народження з 12-00 години до 21-00 години; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; в день його побачення з донькою, він має право забирати доньку з дому (школи) дитячого садочку особисто. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 25 вересня 2010 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON]. Від шлюбу мають донечку [PERSON], [INFO]. З середини вересня 2015 року сторони не проживають спільно. Донька проживає разом із відповідачкою та її батьками [PERSON] та [PERSON], які чинять тиск та мають негативний вплив не тільки на [PERSON], а й на їх доньку. Після того, як сторони припинили спільно проживати, у відповідача зі [PERSON] почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, створюються штучні перешкоди щодо нормального спілкування його з дитиною. Весь час він намагається налагодити нормальні зв'язки з дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечити її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Відповідачка своєю поведінкою порушує його права, як батька, в зв'язку з чим, він 26 листопада 2015 року він звернувся до Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області з заявою про сприяння бачитися його з донькою. Відповідачка під час бесіди з працівниками Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області вказала на те, що ніби він сам не бажає зустрічатися та спілкуватися із донькою, що вона не робить перешкод у їх спілкуванні. 23 грудня 2015 року він повторно звернувся до Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області з заявою про визнання способів його участі у спілкуванні та вихованні доньки. Сільська рада йому повідомила, що з відповідачкою були проведені бесіди, щодо усунення перешкод. Але ці заходи виявились безрезультатними, оскільки [PERSON] до теперішнього часу не дає можливості бачитися з дитиною. Він бачиться з дитиною тільки у дитячому садку, при цьому відповідачка не дозволяє дитині приймати від нього подарунки та гостинці, що спричиняє дитині та йому моральні страждання. Вітовською районною державною адміністрацією Миколаївської області був наданий висновок від 04 липня 2016 року № 2185/01-29/27-16 про визнання способу спілкування позивача з дитиною, відповідно до якого з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини адміністрація вважає за доцільним визначити час спілкування батька з донькою кожну суботу з 10-00 години до 19-00 години, святкові дня за попереднім узгодженням з матір'ю дитини та в наступний день після дня народження дитини. Оскільки відповідач чинить перешкоди у спілкування його з дитиною, він змушений звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності не заперечує проти задоволення позовної заяви та проти заочного розгляду справи. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази, наявні у справі, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] з 25.09.2010 року перебувають у шлюбі зареєстрованому Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 449 (а.с. 9). Від любу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 160779, в якому сторони вказані як батьки (а.с. 8). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області № 1721 від грудня 2015 року за адресою: с. Галицинове, вул. Виноградна, 33 Вітовського району Миколаївської області зареєстрована та проживає позивач [PERSON], дитина [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 26.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до голови Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області із заявою про вирішення питання, щодо побачення його з дитиною (а.с. 10). 23.12.2015 року [PERSON] повторно звернувся до голови Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області з заявою про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини (а.с. 11-12). Як вбачається з витягу засідання комісії з питань захисту прав дитини при Жовтневій райдержадміністрації № 7 від 16.06.2016 року йому визначений час спілкування з донькою кожну суботу з 10-00 години до 19-00 години, святкові дня за попереднім узгодженням з матір'ю дитини та в наступний день Дня народження дитини (а.с. 13). Вітовською районною державною адміністрацією на № 2185/01-29/27-16 від 04.07.2016 року був наданий аналогічний висновок з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини (а.с. 14). Як вбачається з листів № 2395 від 02.07.2016 р. № 2450/54-2016 від 09.07.2016 р. позивач неодноразово звертався до Вітовського (Жовтневого) відділу поліції з приводу не виконання рішення комісії при Жовтневій райдержадміністрації від 16.06.2016 р. [PERSON] (а.с. 17), але йому повідомлено про припинення подальшого розгляду даних матеріалів, в зв'язку з відсутністю будь-якого злочину, передбаченого КК України (а.с. 17-18). Відповідно до довідки-характеристики виданої дільничним інспектором поліції від 30.05.2016 р. [PERSON] позитивно характеризується за місцем свого проживання, будь-яких скарг від сусідів не надходило (а.с. 55). Як вбачається з довідки Галицинівського ДНЗ Веселка № 3 від 08.06.2016 р. позивач регулярно відвідує дитини в дитячому садку, спілкується з нею в присутності виховательки, цікавиться її життям, вихованням (а.с. 56). З наданих позивачем копій квитанцій вбачається, що він на рахунок [PERSON] перераховує кошти в рахунок сплати аліментів (а.с. 57-58). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] від 13.05.2016 року, в трикімнатній квартирі, де мешкає позивач створені всі належні умови для нормального розвитку дитини (а.с. 65). Як передбачено ст. 153 СК України мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Частинами 1-4 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно з ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 2 статті 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Виховання дитини відповідно до ст.ст. 12,15 Закону України Про охорону дитинства має спрямовуватися на розвиток її особистості та підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, а спілкування не може перешкоджати її нормальному вихованню. Аналізуючи надані докази, суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод для спілкування з дитиною є законними і обґрунтованими. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Також суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинний існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина має рости під опікою і відповідальністю обох батьків. Суд вважає, що участь батька у вихованні дитини, спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Неявку належним чином повідомленого відповідача, суд розцінює як визнання ним позовних вимог, оскільки будь-яких заперечень та доказів на їх підтвердження відповідачем до суду не надано.. Таким чином на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивач цікавиться життям і розвитком доньки, має на меті приймати активну участь у її вихованні, спілкуватись з нею, а тому суд задовольняє пред'явлений позов, так як для цього є законні підстави. На підставі статті 88 ЦПК з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 551, 20 грн.

Outcome: approved