Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

18.12.2015 позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 4 000, 00 грн. на кожну дитину щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дочки перебувають на її утриманні, а відповідач грошові кошти на утримання дітей не надає. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 26.12.1998. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 25.04.2013 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] На час вирішення справи діти знаходяться на утриманні позивача [PERSON] Між позивачем та відповідачем існує спір щодо порядку та розміру утримання спільних дітей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до частин першої та другої ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Особа може звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів протягом усього терміну існування права на аліменти, незалежно від того, скільки часу минуло з моменту його виникнення. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує дохід від підприємницької діяльності, рівень доходу відповідача є достатнім для виплати аліментів, проте дохід відповідача має мінливий характер. На час розгляду справи, у відповідача відсутні інші аліментні зобов'язання, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей на утриманні не немає. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд керується положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, та враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей та утриманців, та з огляду на наявні у матеріалах справи докази і встановлені відповідно до них обставин, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочок в розмірі по 1`860,00 гривень щомісяця на кожну дитину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів належить задовольнити частково. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1`102,40 грн. З огляду на викладене,

Outcome: partial