Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

17 січня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій вказує, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 12 серпня 2016 року. Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з 2018 року, сумісне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ майна немає. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примирення між ними неможливе. Місце проживання дитини між ними погоджено і дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з нею. Позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Сінча». Ухвалою суду від 29 січня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18 лютого 2019 року на 09-10 годину. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не зявилася. 18 лютого 2019 року за № 4608 від неї надійшла заява, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без її участі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Сінча». Сплачений нею судовий збір з відповідача просить не стягувати. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не зявився. 18 лютого 2019 року за № 4607 надав суду заяву, в якій просив розглянути позовну заяву без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розірвати шлюб, шлюбні відносини між ними припинені з 25 грудня 2018 року. Сплачений позивачем судовий збір не визнає. Згідно ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч. 4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 12 серпня 2016 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано виконкомом Світлодарської міської ради Бахмутського району Донецької області, актовий запис № 21. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Місце проживання дитини між сторонами погоджено і після розірвання шлюбу дочка [PERSON] буде проживати разом з матірю [PERSON] Судом достовірно зясовано, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2018 року, за цей час примирення між сторонами не відбулося. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved