Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

19.09.2019 року позивачка звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача половину вартості витрат, які були нею понесені на утримання дитини, а саме 4\~915,12 грн. В обґрунтування позову послалася на те, що [INFO] у них з відповідачем народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом із нею. Так як відповідач не бажав добровільно приймати участі в утриманні дитини, вона була змушеною звернутися до суду. Рішенням суду від 18.07.2013 р. стягнуто з відповідача аліменти на туримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому рішенням суду від 08.10.2018 р. змінено спосіб стягнення аліментів, та присуджено до стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200,00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що у зв`язку із хворобою дитини та забезпечення належного лікування дочки, вона понесла додаткові витрати у розмірі 9\~830,25 грн.. Зазначає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дочки, тому покликаючись на ст. ст. 141, 180, 185 СК України просить позов задовольнити. 31.10.2019 р. відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позову відмовити. Мотиви відзиву фактично зводяться до скрутного матеріального становище відповідача та його сумнівів щодо понесених позивачкою додаткових витрат саме на лікування їхньої спільної дитини. Ухвалою від 11.10.2019 р. судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 13.02.2020 року підготовче провадження закрито, розгляд справи призначався на 02.06.2020 року, та в подальшому розгляд справи було відкладено на 15.06.2020 р., у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці. 15.06.2020 р. будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснив судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 07.09.2010 р. Згідно позовної заяви, рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки. Відповідно до довідки про доходи від 22.05.2020 р., відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду оббивальника меблів у ТОВ «Бусол», отримує стабільно заробітну плату та сплачує аліменти. Згідно копії листа КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» №579 від 16.08.2019 р. видно, що за період 2017-2019 рр. [PERSON] неодноразово зверталася за медичною допомогою в даний медичний заклад. Відповідне обстеження та лікування дитини підтверджується копіями сторінок первинної облікової документації Історії розвитку дитини. З матеріалів справи видно, що позивачка понесла додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] в розмірі 9 830,25 грн., які складаються з витрат на обстеження та лікування. Вказана вище сума повністю підтверджується відповідними копіями квитанцій, наявних у матеріалах справи. Зі змісту позовної заяви випливає, що тягар участі у додаткових витратах на дитину лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів добровільно не надає. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На підставі\~наведеного вище,\~беручи до\~уваги обставини,\~що мають\~істотне значення,\~якими в\~даному випадку\~суд вважає\~інтереси та\~потреби неповнолітньої\~дитини,\~зумовлені її\~розвитком та\~станом здоров`я,\~враховуючи те,\~щомати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення половини понесених додаткових витрат на лікування дитини, оскільки такі були викликані особливими обставинами (хворобою дитини). За наведених обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. від якого позивачка була звільнена при подачі позову.

Outcome: approved