Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

17 грудня 2010 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на частину домоволодіння [ADDRESS], встановлення земельного сервітуту та про визнання необґрунтованою відмови на узаконення перепланування та реконструкції частини домоволодіння. Згідно останньої заяви про доповнення та уточнення позовних вимог від 04.06.2013 року, [PERSON] просить ухвалити рішення, яким: виділити 39/100 частини домоволодіння у самостійний об'єкт нерухомості, визнати право власності на самостійний об'єкт нерухомості, припинити право спільної часткової власності, визнати відмову [PERSON] надати письмову згоду [PERSON] на приватизацію земельної ділянки неправомірною, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у приватизації земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS], і погодити межі суміжних земельних ділянок, визначити порядок користування земельною ділянкою, встановити безоплатний земельний сервітут на право користування [PERSON] земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка перебуває у користуванні [PERSON], зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в проведенні робіт по утепленню зовнішніх стін, які виходять на земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні [PERSON], а також у встановленні відливу і ринви на даху, що знаходяться над приміщеннями під літерами 2-3, 2-4, 2-8, за адресою: [ADDRESS]., визнати відмову [PERSON] надати згоду [PERSON] щодо узаконення перепланування й реконструкції домоволодіння за адресою: [ADDRESS], безпідставною, зобов'язати [PERSON] звільнити вікно в приміщенні гардеробної під № 2-3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], і не заважати користуватися вище вказаним вікном. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач [PERSON] вказує, що він є власником 39/100 частини будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом куплені 39/100 частини домоволодіння знаходилися до ремонту в поганому технічному стані та потребували негайного капітального ремонту. Реконструкція частини будинку, яка належала [PERSON] була викликана також хворобою сина позивача. Також, вказує, що у його фактичному користуванні знаходиться земельна ділянка межі якої обкреслені огорожею. Сформований на теперішній час порядок користування земельною ділянкою підтверджується технічними паспортами на індивідуальний житловий будинок. Він користується окремим входом на земельну ділянку, яка знаходиться у його користуванні. його частина домоволодіння обладнана самостійними мережами водо-, електро-, газопостачання, розташована на відокремленій земельній ділянці, має самостійний вхід (в'їзд) з вулиці Кавунова і технічно уявляє собою самостійний об'єкт нерухомості. Позивач має намір виділити належну йому частину домоволодіння в окремий об'єкт нерухомості, відповідач - [PERSON] не надає згоди на виділ ним у натурі приналежної йому частини домоволодіння (39/100 частини домоволодіння) в окрему самостійну одиницю. 12 квітня 2012 року реконструйований позивачем об'єкт нерухомості за адресою вул. Кавунова, 8 був прийнятий в експлуатацію. В даний час у нього з відповідачкою суперечка про порядок користування земельною ділянкою, його пропозиції вирішити питання про порядок користування земельної ділянки та надання згоди один одному на приватизацію земельної ділянки, відповідачка залишає без уваги. Виникла потреба встановлення земельного сервітуту, тому як позивач не може як власник частини будинку обслуговувати цю частину будинку іншим способом, як з ділянки відповідача. Без будь яких дозволів відповідач самостійно закрила вікно у приміщенні гардеробної, і забарикадувала його, позбавивши позивача світла й доступу повітря. 25 квітня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, про захист права на особисте життя та його таємницю та встановлення земельного сервітуту. 23 вересня 2014 року вона збільшила свої позовні вимоги та просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом приведення частини будинку [ADDRESS], яка належить [PERSON] в стан, якій був до зробленої ним реконструкції у належної йому частини, а саме: зобов'язати перебудувати мансарду у горище у належній йому частині будинку [ADDRESS]; усунути порушення її особистого та сімейного життя, а саме: зобов'язати [PERSON] в його частині будинку [ADDRESS] закласти віконний проріз, або встановити у віконний проріз глухий (якій не відчиняється) віконний блок з непроглядним склом, у гардеробній (2-3) згідно технічного паспорту від 21. 12. 2010 року; встановити земельний сервітут на безстрокове безоплатне користування [PERSON] один раз на рік протягом 10 днів частиною земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] по [ADDRESS], площею 13,9 м. кв. з торцевого боку житлового будинку літера «А» на відстані 0,7 м від огорожі в здовж приміщення № 1-2 та 1,0 м від стін в здовж приміщень № 1-4 і № 1-3 для забезпечення обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку; стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 12 (дванадцять тисяч) гривень. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги відповідач [PERSON] вказує, що згідно договору дарування від 30 жовтня 2001 року, рішення Київського районного суду від 31 липня 2008 року та додаткового рішення від 24 вересня 2008 року [PERSON] є власником 61/100 частини будинку [ADDRESS], що включає до себе: згідно технічних паспортів від 2009, 2010 років: літ. «А» першого та другого поверху загальною площею 127,7 кв. м., що включає до себе: 1-1 житлова кімната 22,0 кв. м., 1-2 кухня 19,4 кв. м., 1-3 сан вузол 4,7 кв. м., 1-4 коридор 13,7 кв. м, 1-5 коридор 2,1 кв. м., 2-6 коридор 8,1 кв. м., 2-7 житлова кімната 20,6 кв. м., 2-8 житлова кімната 14,4 кв. м., 2-9 житлова кімната 22,7 кв. м. Придбавши частину спільного будинку [PERSON] без жодних проектних, дозвільних документів почав реконструкцію житлового будинку, при цьому самовільно збудував: згідно технічного паспорту від 21.12.2010 року, літ «а» веранду (коридор) 3,5 кв. м., житлові кімнати на першому поверсі переобладнав у кухню (2-1) та гардеробну (2-3), а на другому поверсі житлову кімнату переобладнав у санвузол (2-11) та коридор (2-10), а горище переобладнав у мансарду площею 45,6 кв. м.., в зв'язку з чим [PERSON] не одноразово зверталася до відповідних інстанцій, а наслідком самовільної реконструкції, проведеної позивачем, є руйнування її частини домоволодіння. При самовільній будові мансарди, не передбачено як обслуговувати стіну та дах позивача, які знаходяться прямо-перпендикулярно даху частини будинку [PERSON], на даний момент їх можливо обслуговувати тільки з даху частини будинку [PERSON], що робітники [PERSON] і роблять, постійно ходячи по даху частини будинку [PERSON], спричиняючи пошкодження, в результаті яких з'являються протікання, які вона вже неодноразово усувала за свій рахунок. Усі ці порушення прав [PERSON] є наслідком без проектної, самовільної забудови, проведеної [PERSON]. Крім того, позивач [PERSON] при проведенні самовільної реконструкції, без дозволу [PERSON], відновив віконний проріз у гардеробній (2-3) згідно технічного паспорту від 21.12.2010 року на першому поверсі своєї частини будинку, який виходить у двір, а саме у гараж, якій попереднім власником було закладено непрозорим матеріалом, з якого позивач та його родина постійно спостерігають за [PERSON] та її родини особистим життям. Також відповідач вказує, що позивач [PERSON] при здійсненні самовільної реконструкції будинку зруйнував вимощення під стіною її частини будинку яка виходить на земельну ділянку, що знаходиться у користуванні [PERSON], наслідком чого є руйнування стіни. [PERSON]не допускає [PERSON] на його земельну для ремонту вимощення та проведення будь-яких робіт по ремонту зовнішньої стіни її частини будинку, що позбавило [PERSON] можливості обслуговування частини будинку, яка виходить на земельну ділянку позивача [PERSON] Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі та визнала позовні вимоги зустрічного позову відповідача [PERSON], щодо встановлення земельного сервітут на безстрокове безоплатне користування [PERSON] один раз на рік протягом 10 днів частиною земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] по [ADDRESS], площею 13,9 м. кв. з торцевого боку житлового будинку літера «А» на відстані 0,7м від огорожі в здовж приміщення № 1-2 та 1,0 м від стін в здовж приміщень № 1-4 і № 1-3 для забезпечення обслуговування зовнішньої стіни житлового будинку на інші позовні вимоги у зустрічному позові [PERSON] - заперечувала. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги зустрічного позову підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі та визнав позовні вимоги, щодо встановлення земельного сервітуту та визначення та порядку користування земельною ділянкою площею 599 кв. м. по [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] і [PERSON], проти задоволення інших позовних вимог [PERSON] - заперечував. Інші сторони та треті особи до суду не з'явилися, повідомлялась належним чином. Отже, сторони неодноразово змінювали та доповнювали свої позовні вимоги, а справа розглядалась іншим складом суду, при розгляді справи останнім складом суду у судовому засіданні встановлено наступне: Спір між [PERSON] та [PERSON] існує на протязі тривалого часу і пов'язаний з відсутністю між ними згоди з питань користування домоволодінням [ADDRESS], та питань користування земельною ділянкою, на якій розташоване це домоволодіння. Зазначене домоволодіння згідно з технічними паспортами (т. 2 а.с. 111 - 116, 117 - 125) складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», навісу літера «Г», огороджень №№ 1 - 3, 5 - 7 та мостіння І - ІІ. Згідно з залученими до матеріалів справи даними комунального підприємства «Одеське МБТІ та РОН», домоволодіння за час його існування було зареєстровано за наступними власниками (т.1 а.с. 173 - 174): - 1 вересня 1962 року - за [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом домоволодіння; - 26 січня 1977 року - за [PERSON] ? на підставі свідоцтва про спадщину по закону від 24 січня 1977 року, ? на підставі свідоцтва про право власності від 24 січня 1977 року; - 22 лютого 1984 року - за [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу домоволодіння; - 15 червня 1992 року - за [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 11 травня 1992 року; - 23 січня 2002 року - 11/25 за [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2001 року; - 28 жовтня 2008 року - 39/100 за [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2008 року. На підставі договору дарування, укладеного 13 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 7860/0174 (т. 2 а.с. 20), [PERSON] отримала у дар 14/25 зазначеного домоволодіння, яке на той час складалося з житлової будівлі літера «А» загальною житловою площею 28,4 кв. м та надвірних споруд «В» - сарай, №№ 1 - 7 - огородження, І - мостіння, розташовано на земельній ділянці площею 606 кв. м, право власності за нею 8 квітня 2002 року зареєстровано комунальним підприємством «Одеське МБТІ та РОН». Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.07.2008 року по цивільній справі № 2-3731/2008 та додатковим рішенням від 24.09.2008 року по цій же справі за [PERSON] визнане право власності на 61/100 частин, а за [PERSON] - на 39/100 домоволодіння [ADDRESS]. На підставі договору купівлі - продажу, укладеного 26 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1924 та 9 липня 2009 року зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (т. 1 а.с. 10 - 11), [PERSON] купив 39/100 домоволодіння, що знаходиться в. [ADDRESS], та яке на той час складалося в цілому з житлове - А, літня кухня - Б, гараж - Г, мостіння - І, огорожі - №№ 1-8, розташовано на земельній ділянці площею 606 кв. м. Зазначена частина домоволодіння належала продавцю [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси № 2-3731/2008 р. від 31.07.2008 року та рішення Київського районного суду м. Одеси № 2-3731/2008 р. від 24.09.2008 року, право власності за ним 9 липня 2009 року зареєстровано комунальним підприємством «Одеське МБТІ та РОН». Таким чином, на день розгляду судом цієї справи за [PERSON] зареєстровано право власності на 39/100, за [PERSON] - на 61/100 домоволодіння [ADDRESS]. Інші фізичні чи юридичні особи вказані вище договори дарування та купівлі - продажу не оспорюють. З самого початку для забудови домоволодіння, що знаходиться в. [ADDRESS], рішенням Одеського міськвиконкому № 501 від 25 квітня 1950 року була відведена земельна ділянка площею 580 кв. м (т. 1 а.с. 59), за більш чим піввіку її площа майже не змінилася (різниця складає всього 26 кв. м, що цілком природно). Оскільки між теперішніми співвласниками домоволодіння постійно виникає спір відносно користування земельною ділянкою, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 3 травня 2012 року (т. 1 а.с. 188 - 192) був визначений порядок користування земельною ділянкою (на той час площею 599 кв. м), згідно з яким у користування [PERSON] була надана земельна ділянка площею 283 кв. м, [PERSON] надана земельна ділянка площею 316 кв. м, однак рішенням колегії суддів палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області вказане рішення в цієї частині скасоване. Фактично між [PERSON] та [PERSON] склався порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою та відповідно до технічних паспортів згідно з Журналом внутрішніх обмірів, розрахунків площі приміщень у житловому будинку є 2 квартирі (т. 2 а.с. 114) та за висновком судової будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с. 107 - 129): Поверхи : Номери приміщень : Призначення приміщень : Площа приміщень (кв. м): Всього: Житлова: Підсобна Будинок літера «А» 258,9 171,6 87,3 Квартира № 1 І 1 житлова 22,0 22,0 2 кухня 19,4 19,4 3 санвузол 4,7 4,7 4 коридор 13,7 13,7 5 коридор 2,1 2,1 Всього по І поверху 61,9 22,0 39,9 ІІ 6 коридор 8,1 8,1 7 житлова 20,6 20,6 8 житлова 14,4 14,4 9 житлова 22,7 22,7 Всього по ІІ поверху 65,8 57,7 8,1 Всього по кв. № 1 127,7 79,7 48,0 Квартира № 2 І 1 житлова 16,5 16,5 2 коридор 8,9 8,9 3 житлова 15,8 15,8 4 санвузол 7,6 7,6 5 кухня 15,8 15,8 Всього по І поверху 64,6 32,3 32,3 ІІ 6 житлова 19,2 19,2 7 коридор 7,0 7,0 8 житлова 24,7 24,7 9 житлова 15,7 15,7 Всього по ІІ поверху 66,6 59,6 7,0 Всього по кв. № 2 131,2 91,9 39,3 На цей час у користуванні [PERSON] знаходиться квартира № 2 загальною площею 131,2 кв. м, житловою площею 91,9 кв. м та у власності [PERSON] - квартира № 1 загальною площею 127,7 кв. м, житловою площею 79,7 кв. м. Раніше спори між [PERSON] та [PERSON] неодноразово розглядалися у судовому порядку. Зокрема, відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2012 року (т. 1 а.с. 212/3) частині домоволодіння, яка знаходиться у користуванні [PERSON] присвоєний окремий № 8А, а у власності [PERSON] залишилась частина домоволодіння, яка має № 8. Однак раніше прийняті рішення не ліквідували виниклий конфлікт, так як з матеріалів справи видно, що [PERSON] створює [PERSON] перешкоди у користуванні належною їй частиною домоволодіння. З листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 01/11-3014 від 08.07.2010 року (т. 2 а.с. 28) вбачається, що [PERSON] самовільно, без відповідного дозволу і без узгодженої документації були проведені будівельні роботи з реконструкції частини домоволодіння [ADDRESS], за це на нього були накладені штрафні санкції. Отже, житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], і [PERSON] у такому співвідношенні: [PERSON] - 39/100 частини на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 2009 року; [PERSON] - 61/100 частина на підставі рішення суду. Станом на червень місяць 2009 року житловий будинок літ. «А, А-1» по [ADDRESS] мав загальну площу 258, 9 кв. м., в тому числі житлову - 171,6 кв. м.. Після реконструкції частини будинку, що належить [PERSON], загальна площа будинку складає 304,1 кв.м, в тому числі житлова площа 127, 2 кв. м.. Позивачу належать у будинку літ. «А-1» такі приміщення: 2-1а коридор, 2-1 кухня, 2-2 хол, 2-3 гардеробна, 2-4 санвузол, 2-6 житлова, 2-7, коридор, 2-8 житлова, 2-9 житлова, 2-10 коридор, 2-11 санвузол, мансарда-площею 45,6 кв.м. Загальна площа зазначених приміщень складає 176,4 кв.м., в тому числі житлова - 47,5 кв.м. Позивач стверджує, що для поліпшення житлових умов своєї родини він виконав роботи по капітальному ремонту і реконструкції своєї частини будинку зробив прибудову літ. «а» площею 3,5 кв.м. (коридор), житлові кімнати на 1-му поверсі переобладнав у кухню (2-1) і гардеробну, а на 2-му поверсі житлову кімнату переобладнав у санвузол (2-11) і коридор (2-10), а горище переобладнав у мансарду площею 45, 6 кв. м. Відповідач [PERSON] письмової згоди на виконання робіт по реконструкції частини будинку позивачу не надавала. Надані суду докази свідчать, що [PERSON] виконав роботи щодо реконструкції капітального ремонту належних йому 39/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] без затвердженого проекту і належного дозволу зі сторони органів місцевого самоврядування, тому приміщення, які були переплановані мають статус самочинних, а саме: 2-1 із житлової під кухню, 2-3 із житлової під гардеробну, 2-10 із житлової під коридор, 2-11 із житлової під санвузол та коридор літ «а» площею 3,5 кв. м., горище під мансарду. Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Зі змісту ст. 152 ЖК України вбачається, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів». Наслідком самочинної реконструкції, проведеної позивачем, є руйнування частини домоволодіння [PERSON], яке проявилося у вигляді чисельних тріщин, що підтверджується Висновком № 4041/24 судової будівельно-технічної експертизи від 30.12.2013 року, а саме п. 11 даного висновку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із засобів захисту цивільних прав та інтересів судом є відновлення становища, яке існувало до порушення. Право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном встановлене ст. 391 ЦК України. В результаті самочинної реконструкції належних позивачу 39/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] майно [PERSON] зазнало пошкодження. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд встановив, що віконний проріз у гардеробній (2-3) згідно технічного паспорту від 21.12.2010 року на першому поверсі у частини житлового будинку позивача по [ADDRESS], виходить в гараж відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Статтею 32 Конституції України, задекларовано, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до Конституції України фізична особа має право на недоторканність особистого і сімейного життя (ст. 270 ЦК України). Суд вважає, що самовільно відновлений [PERSON] віконний проріз у гардеробній тієї частини житлового будинку, якою він користується, надає йому безперешкодну можливість бачити, що відбувається у приміщенні, яке належить [PERSON], а це є порушенням її особистого та сімейного життя. За правилами ст. 301 ЦК України, фізична особа має право на особисте життя. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. Відповідно до ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Судом встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] існують недоброзичливі відносини, внаслідок чого вони не можуть приватизувати належні їм земельні ділянки, крім того вони один одному перешкоджають в наданні доступу на належні їм земельні ділянки, для обслуговування своїх частин домоволодіння по [ADDRESS]. У 2008 році співвласники домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] уклали угоду про порядок користування земельною ділянкою, за якою у користуванні [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 316 кв. м., а в користуванні [PERSON] - ділянка площею 283 кв. м. По межі розподілу встановлено огорожу. [PERSON] є правонаступником [PERSON] При вищенаведених обставинах суд погоджується з доводами позивача [PERSON] про необхідність встановлення порядку користування земельною ділянкою. Право користувачів земельних ділянок на їх приватизацію передбачено ст. 116 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений ст. 118 ЗК України. Згідно з зазначеним порядком громадяни, зацікавлені у приватизації земельної ділянки, подають до Одеської міської ради відповідну заяву, технічні документи, що підтверджують розмір земельної ділянки, разом з письмовою згодою власників (законних користувачів) суміжних земельних ділянок. Технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки, виготовляються на підставі кадастрових зйомок. Як зазначено у ст. 198 ЗК України - кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, та інші роботи, без виконання яких сторони не можуть реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ передбачено, що суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для змін його підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Суд погоджується з доводами сторін щодо виникнення потреби як у [PERSON] так і [PERSON] у встановленні земельного сервітуту, тому що вони не можуть обслуговувати деякі частини свого будинку по [ADDRESS] іншим способом, як з земельної ділянки протилежної сторони. Матеріали справи свідчать, що іншим способом, окрім встановлення земельного сервітуту, задовольнити свої потреби щодо поточного ремонту належних їм зовнішніх стін неможливо, оскільки частина фундаменту [PERSON] проходить по ділянці, яка знаходиться в користуванні [PERSON] і навпаки. Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (ч. 1 ст. 401 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ч. 3 ст. 402 ЦК України, ч. 1 ст. 100 ЗК України). Згідно з ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про захист права власності, про захист права на особисте життя та його таємницю, встановлення земельного сервітуту, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Стосовно матеріальної шкоди, за висновком судової будівельно-технічної експертизи від 30 грудня 2013 року (т. 2 а.с. 92 - 110) під час обстеження житлового будинку в частині, що належить [PERSON], були виявлені наступні несправності: - тріщини шириною до 2 мм у стелі житлової кімнати, яка є суміжною з житловою кімнатою будинку «А-1», яким користується [PERSON]; - тріщини шириною до 3 мм у надвіконних перемичках житлової кімнати І поверху; - тріщини шириною до 2 мм в стельній частині санвузла і місці з'єднання по осі з суміжною стіною будівель «А» і «А-1». За висновком експерта причиною даних пошкоджень є реконструкція житлового будинку без виконаного спеціалістами проекту реконструкції, без виконання оцінки технічного стану існуючих фундаментів і стін зі вскриттям цих будівельних конструкцій і прийняттям у разі необхідності заходів по їх усилянню, а також збільшення навантаження, яке виникло внаслідок реконструкції житлового будинку, та з урахуванням всіх факторів могло викликати деформації, які виникли у вигляді тріщин. Однак у позові про стягнення матеріальної шкоди суд відмовляє, так як у справі відсутні будь-які докази того, що [PERSON] була причинена матеріальна шкода в розмірі 12 000 грн. Це не позбавляє [PERSON] можливості пред'явити такий позов у разі визначення розмірів спричинення матеріальної шкоди. Позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, встановлення земельного сервітуту та про визнання необґрунтованою відмови на узаконення перепланування та реконструкції частини домоволодіння з урахуванням вищезазначених обставин суд вважає таким, підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial