Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

17 березня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що 25 листопада 2013 року відповідач звернувся до Снігурівського районного суду Миколаївської області з позовом до позивачки про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Рішенням суду від 11 грудня 2013 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з позивачки на користь відповідача заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 189грн.10коп. та судові витрати у розмірі 229грн.40коп., а всього 418грн.50коп. Непогодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка оскаржила його до апеляційного суду Миколаївської області, який 13 лютого 2014 року скасував рішення першої інстанції та відмовив ПАТ «Миколаївобленерго» у задоволенні позовних вимог. Внаслідок неправомірних дій з боку представників Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго», які необґрунтовано нарахували їй заборгованість за спожиту електроенергію, позивачка зазнала моральних страждань, докладала додаткові зусилля з метою довести свою невинність у вказаній заборгованості, а тому просила суд стягнути з Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго» на її користь моральну шкоду у сумі 5000грн. 17 квітня 2014 року ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача притягнуто ПАТ «Миколаївобленерго». У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд про їх задоволення. Представник Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго» та ПАТ «Миколаївобленерго» позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні за його безпідставністю, посилаючись на те, що працівники Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго» діяли у межах своїх повноважень та компетенції у відповідності до вимог чинного законодавства. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. В силу ст.ст.16, 23, 1167 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-61, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що працівниками Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго» за період з 2011 року по 2013 рік нарахована заборгованість у сумі 189грн.10коп. за користування електричною енергією позивачкою у квартирі [ADDRESS]. 25 листопада 2013 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом про стягнення вказаної суми з позивачки і рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача 189грн.10коп. та судові витрати 229грн.40коп., а всього 418грн.50коп. (а.с.10-11). Як вбачається з рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 13 лютого 2014 року (а.с.13-16) рішення суду першої інстанції від 11 грудня 2013 року скасоване та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Миколаївобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 189грн.10 коп. відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 13 лютого 2014 року. Згідно рішення суду апеляційної інстанції ПАТ «Миколаївобленерго» не надало доказів вини позивачки у виникненні заборгованості за спожиту електроенергію у квартирі [ADDRESS]. За такого, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі, так як [PERSON] перенесла психічні страждання внаслідок безпідставного звинувачення її представниками Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго» у неіснуючій заборгованості та наслідками вирішення цього питання, у тому числі і у судових інстанціях. Посилання відповідача на ту обставину, що він діяв у межах повноважень та згідно діючого законодавства спростовуються рішенням апеляційного суду Миколаївської області, а тому суд не бере його до уваги. [PERSON] з позовом про відшкодування моральної шкоди звернулася до Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго», яка є структурним підрозділом ПАТ «Миколаївобленерго» без права юридичної особи та діє відповідно до Положення «Про філію ПАТ «Миколаївобленерго» Снігурівського району» (а.с.37). Згідно ст.ст.80,96 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Таким чином юридичною особою являється ПАТ «Миколаївобленерго», яке і повинно відповідати за заподіяну моральну шкоду позиваці, а Снігурівська філія ПАТ «Миколаївобленерго» не є юридичною особою, а тому і не може відповідати за заподіяння моральних збитків позивачці. З урахуванням обставин справи, принципу розумності та справедливості, суд задовольняє вимоги позивачки частково та стягує з ПАТ «Миколаївобленерго» на її користь моральну шкоду у розмірі 500грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача і обов'язок по сплаті судового збору на користь позивачки у сумі 243 грн.60коп. У задоволенні позовних вимог до Снігурівської філії ПАТ «Миколаївобленерго» суд відмовляє за їх безпідставністю.

Outcome: partial