Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

19 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстровано 04.08.2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №1389. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає те, що у сторін відсутнє взаєморозуміння, з 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть, тому позивач вважає, що сім`я існує формально, майнового спору з відповідачем у них немає, після розірвання шлюбу доньки будуть проживати разом з позивачем, а відповідач надає та буде надавати матеріальну допомогу. Сторони в підготовче засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві позивач позов підтримала, а відповідач позов визнав, просив його задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2006 року [PERSON], [INFO], уклав шлюб з [PERSON], [INFO], який зареєстровано у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1389 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №040044, виданим 04.08.2006 року (а.с. 8). У [PERSON] та [PERSON] народились діти [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис №934 і підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1ВЛ №190148, виданого 26.02.2010 року, та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис №940 і підтверджено копією свідоцтва про народження серії ІВЛ №436227, виданого 15.03.2016 року (а.с. 9-10). Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ст. 110 СК України шлюб може бути розірвано у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше проживання подружжя та збереження сім'ї неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Враховуючи наведене, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам неповнолітніх дітей, інтересам позивача та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved