Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

19.08.2020 року [PERSON] (далі по тексту позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про розірвання шлюбу (а.с.1-2). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі № 495/4942/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Справу призначено до судового розгляду (а.с.15-16). Відповідно до ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд даної справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач - [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, відповідно до якого зазначив наступне. Подана позовна заява про розірвання шлюбу підписана не позивачкою [PERSON] , а н його думку особою, яка складала позовну заяву. Він не згоден з мотивацією причин розірвання шлюбу, так як основні причини полягають в тому, що на його кошти був куплений будинок [ADDRESS] . Даний будинок був оформлений договором купівлі-продажу відповідачем на їх з позивачкою доньку. Після цього, [PERSON] познайомилася з чоловіком, мешканцем с. Випасне і вони стали проживати однією сім`єю в даному будинку. Крім цього, [PERSON] зауважує на юридичну безграмотність цивільного позову, а саме невідповідністю вказаних позивачкою статтей, які не мають відношення до даного позову (ч.3 ст.105, ст.ст.110, 112 ЦК України). Зазначає, що згоден з [PERSON] про неможливість збереження сім`ї, на примирення не згоден. Нв підставі наведеного просить суд зустрічний позов прийняти до спільного розгляду з первісним позовом та розірваи шлюб між ним та [PERSON] , який був укладений 20.08.1983 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу повернуто [PERSON] з усіма доданими до неї документами. Позивачка [PERSON] , в судове засідання 15.01.2021 року не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно із якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с.28). Відповідач [PERSON] , в судове засідання 15.01.2021 року не з`явився, але 02.11.2020 року подав до суду заяву, згідно із якою не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, та просить розглянути справу за його відсутності (а.с.14). Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] ,виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 20.08.1983 року між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] ,\~ [INFO] , було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що 20.08.1983 року складено відповідний актовий запис за № 14, що підтверджується виданим повторно 30.07.2020 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін не має. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За твердженням позивачки, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Відповідач принижує її людську гідність, у звязку з чим вона неодноразово зверталась до поліції стосовно насилля в сім`ї, постійно відбувались сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми. Подружні відносини не підтримують на протязі шести місяців, можливості зберегти сім`ю немає. На примирення не згодна. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (частина третя статті 105 Сімейного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 Сімейного кодексу України). Згідно із частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України, документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 (із змінами та доповненнями), проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе та доцільне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved