Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

19.11.2013 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідно до умов договору від 02.07.2010 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору кредитна лінія була збільшена до 25000 грн. Не дивлячись на те, що позивач виконав умови Договору, і відповідач отримав кредит, останній не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, внаслідок чого станом на 30.09.2013 р. утворилася заборгованість в загальній сумі 30495,06 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 24433,44 грн., заборгованості за процентами - 4058,98 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом, а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 1428,34 грн. (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що в порушення ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів» між ним та банком не укладався кредитний договір у письмовій формі, а він тільки підписав заяву на видачу кредиту в розмірі 9000 грн. та був ознайомлений з умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Йому дійсно була збільшена кредитна лінія до 25000 грн., гроші в цій сумі він отримав з картки, але вважає, що не повинен повертати, так як, по-перше, не ставив свого підпису у будь-яких документах про отримання грошей, по-друге, вже повернув банку вказану суму, крім того сплив строк позовної давності. Тому згоден повернути банку 9000 грн., на отримання яких він подавав заяву. Суд, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст..638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 02 липня 2010 року [PERSON] подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» письмову анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Як зазначено в тексті заяви, підписаної [PERSON], кредитний договір складається із заяви разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. ПАТ КБ «ПриватБанк» ознайомив [PERSON] з умовами надання кредиту, останній погодився на укладання договору саме в такій формі та саме на запропонованих банком умовах, про що свідчить підпис [PERSON] в заяві позичальника (а.с.10). Таким чином, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, і доводи відповідача про те, що цей договір не укладався в письмовій формі, є неспроможними. На виконання умов Договору відповідач отримав частинами кредит в загальній сумі 25000 грн., що сторонами не оспорюється, та зобов'язаний був погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, що встановлено п.1.1.2.5 Умов надання банківських послуг. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Умовами кредитування передбачено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця. Згідно п.1.1.2.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором клієнт зобов'язаний на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.1.1.5.32 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Всупереч зазначеним вимогам [PERSON] порушив умови договору, не сплатив кредит, відсотки та комісію за користування кредитом. Станом на 30.09.2013 р. заборгованість за кредитом склала 24433,44 грн., заборгованість за відсотками - 4058,98 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 74,30 грн., а також штрафи відповідно до п.1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.(фіксована частина), 1428,34 грн. (процентна складова), а всього 30495,06 грн. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не доведено, що він погасив банку отриману суму кредиту, отже його доводи в цій частині є неспроможними. Також безпідставні посилання відповідача на порушення позивачем строку позовної давності, так як відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ч.1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В судовому засіданні встановлено, що після сплину 12 місяців з дня укладення договору жодна із сторін до теперішнього часу не інформувала іншу сторону про припинення дії договору, отже він є пролонгованим на даний час, і твердження відповідача, що строк позовної давності обчислюється з часу укладання договору, тобто з 02.07.2010 р., є безпідставними. Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved