Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

18.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ в натурі майна, що є спільною частковою власністю, а саме житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що сторони є власниками житлового будинку [ADDRESS], по 1/2 частині - кожний. На даний момент у [PERSON] існує потреба у виділі його частини будинку в натурі. Вказаний житловий будинок вже фактично поділений між позивачем та відповідачем, відокремлені частини будинку, які перебувають у їх власності (фактичному користуванні), облаштовані самостійні виходи. Проте, відповідач ухиляється від добровільного поділу житлового будинку [ADDRESS] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, позивач просив не стягувати з [PERSON] сплачений при поданні позову судовий збір. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував, визнав їх в повному обсязі. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 24.02.2007 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.03.2007 року (а.с. 8, 9). Як вбачається з копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 03.09.2018 року, власником іншої 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], є відповідач [PERSON] Вказана частка належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 17.10.1990 року Готвальдівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1-2840 (а.с. 10). Крім того, відповідно до копії технічного паспорту на зазначений вище будинок, власниками, по 1/2 частині, є сторони по справі (а.с. 11-13). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 358 цього ж Кодексу передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно зі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. 23.05.2018 року [PERSON] було направлено відповідачу пропозицію укласти договір про поділ житлового будинку та надвірних будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], проте вказана пропозиція була проігнорована [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до ст. 183 ЦК України поділ в натурі житлового будинку є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно копії Висновку КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» Зміївської районної ради Харківської області від 16.03.2018 року № 1278 у фактичному користуванні [PERSON] перебувають 1/2 частина житлового будинку та надвірні будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS], що складаються з наступних об'єктів: житловий будинок літ. «А-1»: 1-1 пл. 7,8 кв. м, 1-2 пл. 6,1 кв. м, 1-3 пл. 6,6 кв. м, 1-4 пл. 10,7 кв. м, 1-5 пл. 12,3 кв. м, 1-8 пл. 2,0 кв. м; підвал літ. «ПД»: І пл. 20,0 кв. м; веранда літ. «а»: 1-6 пл. 10,3 кв. м, 1-7 пл. 5,5 кв. м; навіс літ «а1» ; сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», літній душ літ. «Ж», огорожа № 1, огорожа № 2, хвіртка № 3. За технічними показниками [PERSON], як співвласнику, може бути виділено в натурі наступні приміщення житлового будинку та надвірні будівлі, розташовані по [ADDRESS]: будинок літ. «А-1»: 1-1 пл. 7,8 кв. м, 1-2 пл. 6,1 кв. м, 1-3 пл. 6,6 кв. м, 1-4 пл. 10,7 кв. м, 1-5 пл. 12,3 кв. м, 1-8 пл. 2,0 кв. м; підвал літ. «ПД»: І пл. 20,0 кв. м; веранда літ. «а»: 1-6 пл. 10,3 кв. м, 1-7 пл. 5,5 кв. м; навіс літ «а1» ; сарай літ. «Б», убиральня літ. «В», літній душ літ. «Ж», огорожа № 1, огорожа № 2, хвіртка № 3; загальна площа - 81,30 кв. м, житлова площа - 29,10 кв. м (а.с. 14). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання відповідачем позову, наявність технічного висновку про можливість поділу об'єктів нерухомого майна, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved