overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 21 липня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 383. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2012 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, вчинення відповідачем сварок, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо з 2015 року, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище присвоєне після реєстрації шлюбу - Савалюк. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 21 липня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 383 (а.с. 4). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ФП № 188902 (а.с. 5). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивачка просить розірвати шлюб, неявка належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 15.07.2006 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем припинені внаслідок несумісності характерів, відсутністю взаєморозуміння. Вважає, що подальше сімейне життя не можливе, спору про розділ майна та місце проживання дитини немає, сторони проживають окремо. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №054374 виданого 15.07.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Ріжко) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006року, актовий запис №446. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №183734 виданого 25.02.2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 листопада 1994 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, відповідний актовий запис № 2263. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи за відсутності позивача. На заочний розгляд справи згодна. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі зареєстрованому Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області. На протязі останніх двох років сімейне життя поступово погіршилось, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин із відповідачем. На даний час спільне господарство не ведеться, спільне проживання припинено, подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про поділ майна не виникає. Позивач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити відповідачу прізвище\~ «Михайлова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 29.12.2015 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25103 грн. 29 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобовязання перед банком не виконала, внаслідок чого станом на 01.08.2016 року виникла заборгованість в сумі 34632 грн. 58 коп. З даної суми 24510,79 грн. - заборгованість за кредитом, 2644,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5002,85 грн. - заборгованість по комісії, 2473,96 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 генеральної угоди. Просить стягнути з відповідача названу суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання вдруге не зявилась, хоча своєчасно була повідомлена про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням по зареєстрованому місцю проживання. Про причину неявки суд не повідомила. Клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до п. п. 1.1.2, 1.1.3, 2.1, 2.5 генеральної угоди про реструктуризацію і приєднання до умов і правил надання продукта кредитних карт від 29 грудня 2015 року заборгованість по договору 1 (від 01.10.2013 року) з дати підписання генеральної угоди складає 26880,15 грн., дата кінцевого погашення заборгованості 31 грудня 2017 року; банк надає терміновий кредит в сумі 25103,30 грн. на строк 24 місяці шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту; клієнт зобов'язаний повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з генеральною угодою (а. с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованість за договором станом на 01.08.2016 року становить 34632,58 грн. (а.с. 4). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідач порушив умови генеральної угоди, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотків та комісії, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2015 року, від шлюбу сторони дітей не мають. Разом з цим зазначає, що спільне життя не склалось, у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, розбіжністю в поглядах на сімейні стосунки, що призвело до припинення шлюбних відносин з липня місяця 2016 року. Збереження сім'ї є неможливим. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини викладені в позові та на усні пояснення, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 07 листопада 2015 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1993. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 551,21 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 18 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Новобиківською сільською радою Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис № 3, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, тривалий час вони не проживають разом. Майнового спору не мають, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети. Надання часу на примирення є недоцільним, тому просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «Бадада» та стягнути із відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 квітня 2012 року, який був зареєстрований Новобиківською сільською радою Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис № 3, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «Бадада». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 18 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини\~ між сторонами припинені. Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина. Між сторонами угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату та має можливість утримувати сина, тому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на сина у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та має задовільний стан здоровя. Відповідач має задовільний стан здоровя, є працездатним, працює в ТОВ «Сільськогосподарська виробнича компанія «Пам»яті декабристів» на посаді комірника, тобто має постійний регулярний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати, інших утриманців не має. Позивач працює в ТОВ «ВОСТОК» на посаді касира торговельного залу. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

18 серпня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] Вільєвича про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 13 червня 2014року у Костянтинівській сільській раді Новоодеського району Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], 09.10.2014року народження. [PERSON] вказала, що в останній час шлюбні відносини між подружжям погіршились через постійні сварки, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Посилаючись на вищевикладене позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] Вільєвич та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2014року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП №103798 виданим виконкомом Костянтинівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 13.06.2014року. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], 09.10.2014року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися через відсутність порозуміння з різних питань сімейного життя, постійні сварки, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки від відповідача не надходило клопотань, щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу то їй слід залишити прізвище «Поо».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

18 серпня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунутвання своїх позовних вимог вказала, що 28 лютого 2013 року у сторін народилась дитина [PERSON], батьком якої вписаний відповідач по справі, про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 107. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, незважаючи на те, що має таку можливість, оскільки є працездатним, позивачка просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менш 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 4). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина позивачці не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, та стан його здоров»я дозволяє нести аліментні зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Доказів стосовно непрацездатності відповідача а також його стану здоров»я, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved