Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

18.08.2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що його мати [PERSON] була власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі продажу жилого будинку від 02.03.2001 року. Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1150 га, яка належала їй на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений 02.03.2001р. Попередньому власнику, [PERSON] земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 067079, який був виданий 04.11.1999 року. Після укладання Договору купівлі продажу земельної ділянки необхідно було зареєструвати перехід права власності на земельну ділянку, але своєчасно мати позивача не зробила. 24.12.2004 року мати позивача, [PERSON] уклала з позивачем, [PERSON] договір довічного утримання (догляду), договір посвідчений державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори, реєстровий №1838\\251. За умовами договору (текст договору зазначений як в оригіналі) «п.1.1. Відчужувач передає, а Набувач отримує у спільної власності жилий будинок на умовах цього договору. п.1.2. Жилий будинок, що відчужується за даним договором розташований у [ADDRESS] , та має наступні характеристики: житлова площа 25,40 кв.м., який розташований на приватизованій земельній ділянці 0,1150 га. п.1.3…… До Набувача, який придбав жилий будинок з надвірними побутовами переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розташований та частину необхідно до його обслуговування, без зміни його цільового призначення.» Під час укладання цього договору накладена Заборона відчуження зазначеного в договорі жилого будинку [ADDRESS] , що переходить у власність позивача, до припинення чи розірвання договору довічного утримання. Оскільки земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, у серпні 2020 року позивач звернувся до Волноваського районного виробничого відділу Донецької регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру» із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) за адресою [ADDRESS] . У відповіді зазначено, що при виготовленні технічної документації з`ясувалось, що земельну ділянку [PERSON] придбала за Договором купівлі продажу у 2001р. у гр. [PERSON] , що належала продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 067079, зареєстрованого у книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №590 від 04.11.1999 року. У 2004 році [PERSON] уклала договір довічного утримання. Архівні матеріали та матеріали польових геодезичних робіт по виготовленню вищевказаного Державного акту на дану земельну ділянку у відділі Держгеокадастру у Волноваському районі відсутні. Під час виготовлення топографо-геодезичних робіт виявилося невідповідність лінійних промірів та площі земельної ділянки в натурі (на місцевості) державному акту. За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа склала 0,1043га., що не відповідає площі 0,1150га. зазначений у Державному акті серії І-ДН № 067079. Рекомендовано визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1043 га (0,1000 га з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,0043 га з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства) для виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) у [ADDRESS] , отримання витягу з АС ДЗК та подальшого оформлення права власності на земельну ділянку. Також з`ясувалось, що у Державному акті серії I-ДН № 067118 та Договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідченого 02.03.2001р. помилково було зазначена назва вулиці як «Конєвського» замість «Каневського». Таким чином на теперішній час позивач не має можливості присвоїти кадастровий номер та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку. Просить суд визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Позивач у судове засідання не з`явився. В позовній заяві вказує про розгляд справи за його відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.\~ст.280-281 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю його представника, просив розглянути справу на розсуд суду, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.\~ст.280-281 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Договору купівлі продажу жилого будинку від 02.03.2001 року [PERSON] була власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7) Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1150 га. на підставі Договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений 02.03.2001р. (а.с.8). Попередньому власнику, [PERSON] земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 067079, який був виданий 04.11.1999 року. (а.с.6). Після укладання Договору купівлі продажу земельної ділянки необхідно було зареєструвати перехід права власності на земельну ділянку, але своєчасно мати позивача не зробила. 24.12.2004 року мати позивача, [PERSON] уклала з [PERSON] договір довічного утримання (догляду), договір посвідчений державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори, реєстровий №1838\\251.(а.с.9). За умовами договору (текст договору зазначений як в оригіналі) «п.1.1. Відчужувач передає, а Набувач отримує у спільної власності жилий будинок на умовах цього договору. п.1.2. Жилий будинок, що відчужується за даним договором розташований у [ADDRESS] , та має наступні характеристики: житлова площа 25,40 кв.м., який розташований на приватизованій земельній ділянці 0,1150 га. З листа Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» від 04.08.2020 року №38 вбачається, що у серпні 2020 року позивач звернувся до Волноваського районного виробничого відділу Донецької регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру» із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) за адресою [ADDRESS] (а.с.22). При виготовленні технічної документації з`ясувалось, що земельну ділянку [PERSON] придбала за Договором купівлі продажу у 2001р. у гр. [PERSON] , що належала продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН № 067079, зареєстрованого у книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №590 від 04.11.1999 року. У 2004 році [PERSON] уклала договір довічного утримання. Архівні матеріали та матеріали польових геодезичних робіт по виготовленню вищевказаного Державного акту на дану земельну ділянку у відділі Держгеокадастру у Волноваському районі відсутні. Під час виготовлення топографо-геодезичних робіт виявилося невідповідність лінійних промірів та площі земельної ділянки в натурі (на місцевості) державному акту. За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа склала 0,1043га., що не відповідає площі 0,1150га. зазначений у Державному акті серії І-ДН № 067079. Також з`ясувалось, що у Державному акті серії I-ДН № 067118 та Договору купівлі продажу земельної ділянки, посвідченого 02.03.2001р. помилково було зазначена назва вулиці як «Конєвського» замість «Каневського». Таким чином судом встановлено, що на теперішній час позивач дійсно не може присвоїти кадастровий номер земельній ділянці та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку у Державному земельному кадастрі. За висновками спеціалістів Волноваського районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК», позивачу потрібно виготовити новий правовстановлюючий документ на вказану вище земельну ділянку, який би відповідав дійсним промірам по межі огорожі і площі ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.\~377\~ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За нормами\~ч. 1 ст. 120 ЗК України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З аналізу вказаних норм випливає існування принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. (ВС/КЦС № 364/515/19 від 26.12.2019). Таким чином позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, на підставі договору довічного утримання (догляду), то згідно вищевикладених правових норм набув право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне йому домоволодіння. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явите позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст.\~321,\~392, ЦК України,

Outcome: approved