Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

17 вересня 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати за нею [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що вона є співвласницею частини квартири, однак позбавлена можливості реалізовувати свої права власника, у зв`язку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів. Ухвалою судді від 02 грудня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. 11 березня 2021 року відповідачка [PERSON] подала до суду заяву, за якою вона визнає позов. Підтверджує, що [PERSON] є власницею 1/2 часини квартири [ADDRESS] . Можливе місцезнаходження оригіналів правовстановлюючих документів їй також не відомо. Справу просить розглянути за її відсутності. 30 березня 2021 року до суду подана позивачкою [PERSON] заява про задоволення позову, та розгляд справи без її присутності. Таким чином, суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Згідно ч.4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з копії висновку про реєстрацію домоволодіння [ADDRESS] (а.с.7), копії свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 28.06.1993 року (а.с.6), квартира [ADDRESS] на праві власності в рівних долях належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказані свідоцтва та висновок про реєстрації зареєстровані в Орендному підприємстві Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації, в реєстровій книзі №193р. №35452 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 червня 2001 року (а.с.8), зареєстрованого в реєстрі за №3-691, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Запорізької нотаріальної контори Бережко С.М., зареєстрованому в ОП ЗМ БТІ (а.с.9), [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , належну йому 1/4 частку квартири [ADDRESS] . За договором дарування частини квартири (фотокопією) від 30 грудня 2003 року (а.с.10), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., зареєстрованому в ОП ЗМ БТІ (а.с.11), [PERSON] подарував [PERSON] 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Такий розмір часток власності також відповідає і технічному паспорту на квартиру (а.с.14-16). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.12-13), на належні [PERSON] частки квартири відсутні. Однак, як вказує позивачка [PERSON] , і що підтверджує також і відповідачка [PERSON] , оригінали правовстановлюючих документів втрачені. За ч.4 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а сам позов є обґрунтованим, і підлягає задоволенню для забезпечення можливості реалізації прав власника нерухомого майна. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому не вирішується судом. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved