Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 28 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRHTAN20150938, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 105179,00 грн. на термін до 27.11.2014. [PERSON] своєчасно не надав гроші позивачу щодо погашення заборгованості за кредитом, тому станом на 01.07.2015 має заборгованість в розмірі 360376,48 грн., яку просив стягнути з відповідача. Під час судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 268262,66 грн. та понесені судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.06.2012 було вже стягнуто з [PERSON] заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 117524,13 грн. Вказала на пропуск позивачем строку позовної давності за даними позовними вимогами. Також заявила клопотання про зменшення розміру неустойки у звязку із встановленням відповідачу 3 групи інвалідності та відсутністю працевлаштування. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі не потребують доказування, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. 28 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якої є ПАТ «КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRHTAN20150938 (далі- Договір кредиту). У відповідності до п. 7.1 вказаного Договору кредиту [PERSON] зобовязується надати позичальнику грошові кошти в строк з 28.11.2007 по 27.11.2014 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 105179,00 грн. на наступні цілі: 71500 грн. на купівлю автомобіля, 34,00 грн. для сплати реєстрації предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 3937,50 грн. на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № KRHTAN20150938 від 28.11.2007 та договором особистого страхування № KRHTLK20150938, 2145,00 грн. винагороди за надання фінансового інструменту, 27562,50 грн. сплату страхових платежів, зі сплатою за користування Кредитом відсотків в розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля. Періодом оплати вважати період з «24» по «28» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця Позичальник повинен надавати Банку кошти у сумі 1712,73 грн. для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Згідно до положень п. 2.7. Договору кредиту у випадку не подання Позичальником Банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів по погодженням Банком Договором страхування, [PERSON] сплачує страхові платежі за рахунок Кредиту відповідно до п. 2.1.3. даного Договору. Відповідно до п. 4.3 Договору кредиту при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більше ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 4.5. Договору кредиту передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. (а.с. 6-10). 28.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Інгосстрах» та [PERSON] було укладено договір особистого страхування № KRHTAN20150938. У п. 5.1 цього Договору зазначено, що цей договір укладено на виконання Договору застави, укладеного між ПриватБанком та Страхувальником від 28.11.2007 № KRHTAN20150938, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 28.11.2007 № KRHTAN20150938. Пунктом 10 встановлено розмір страхового платежу, якій дорівнює 357,50 грн. Згідно до положень п. 2.1.7. Умов страхування до Договору страхування від 28.11.2007, цей договір припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором (або у разі заміни предмету застави). (а.с. 159-160). Відповідно до меморіального ордеру № 71128800СР ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано [PERSON] грошові кошти в розмірі 71500,00 грн. (а.с. 91). 22.11.2007 року ТОВ «Автоприват» передало [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу № СФ-0015614 від 22.11.2007, автомобіль Shanghai Maple R80+ LJU7542S87S013159JL481Q*706307226*. (а.с. 92-93). Згідно меморіальних ордерів ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.11.2007 року позивачем було перераховано [PERSON] платежів на загальну суму 77616,50 грн. (а.с. 138-142). Згідно платіжних квитанцій [PERSON] сплатив позивачу в рахунок погашення кредиту загальну суму 20699,00 грн., останній платіж ним було здійснено 04.11.2008. (а.с. 86-87). Відповідно до виписки з рахунку [PERSON], 24.12.2013 було здійснено останній платіж в рахунок погашення заборгованості по Договору кредиту в розмірі 27,49 грн. з розрахункової картки автоматичним погашенням заборгованості. (а.с. 143-145). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2012 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2012 року було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 28.11.2007 в сумі 117524,13 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 66620,330 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 28217,24 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 2173,20 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 20513,39 грн. Також було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафні санкції в розмірі 6126,21 грн., із яких 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 5876,21 грн. штраф (процентна складова). (а.с. 57-61). Вказані рішення суду на час розгляду справи в суді позивачем не виконано. Так, станом на 07.12.2015 року [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором в розмірі 372774,28 грн., яка складається з 67692,80 грн. заборгованості за кредитом, 52133,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5107,02 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 247840,57 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 12762,51 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.75-77). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ст. 599 ЦК України, зобовязанні припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із розясненнями викладеними у п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, № 5 від 30.03.2012 року «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Оскільки зобовязання із повернення кредиту не було виконано [PERSON] та відповідач не надав доказів ПАТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження розірвання договору особистого страхування, тому, в силу положень п. 2.1.3 Договору кредиту та Умов страхування до Договору страхування від 28.11.2007, позивач правомірно перерахував страховику страхові платежі в розмірі 357,50 грн. у листопаді 2011, 2012 та 2013 років, в межах строку дії кредитного договору, на загальну суму 1072,50 грн., у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитом на вказану суму. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскільки після реалізації позивачем заставленого майна не відбулось повне погашення заборгованості за Кредитним договором та рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2012 року не було виконано відповідачем, тому кредитне зобовязання не припинилось та з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за Кредитним договором, з вирахуванням стягнутої суми за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а саме 27922,97 грн., яка складається із 1072,50 грн. заборгованості за кредитом, 23916,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2933,82 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи у сумі 13012,51 грн., які складаються із 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 12762,51 грн. штраф (процентна складова). Також, згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 7.4. Договору кредиту встановлено, що при порушенні Позичальником зобовязань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. (а.с. 6-10). За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ у справі № 6-100 цс 14 від 3 вересня 2014 року і обовязкова для виконання судами. Позивач вказуючи на істотність обставин, що мають значення для зменшення розміру неустойки посилається на те, що він не працює з 23.11.2007 року (а.с. 96-97), згідно довідок МСЕК має третю групу інвалідності у звязку із професійним захворюванням з встановленням 60% ступеня втрати професійної працездатності. (а.с. 95). Відповідно до виписних епікризів [PERSON] на протязі з 2009 року по 2016 рік неодноразово проходив стаціонарне лікування у звязку із професійними захворюваннями хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, нейросенсорна приглухуватість другого ст., радикулопатія. (а.с. 98-116). 22 серпня 2014 року між публічним акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту в розмірі 20000 грн. на строк 36 місяців. (а.с. 118-119). 25 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 90000 грн. на строк 120 місяців. (а.с. 120-126). Так, пеню позивачем нараховано за період з 04.11.2008 року по 07.12.2015 року в розмірі 247840,57 грн., водночас рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2012 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню в розмірі 20513,39 грн. Доведений розмір спричинених збитків позивачу порушенням [PERSON] зобовязань за Договором кредиту становить 27922,97 грн., в той час, як розмір пені у позові визначено в розмірі 227327,18 грн, що більше ніж у вісім разів перевищує розмір зазначених збитків. Враховуючи те, що сторони узгодили строк позовної давності зі стягнення пені у пять років, наявність пені, яка у вісім разів перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені та визначає її розмір у 29000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Водночас судом не приймаються доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так, сторони узгодили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. У вересні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався із позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором кредитну, тобто позивачем було перервано строк позовної давності предявленням позову. Таким чином, звертаючись 17 грудня 2015 року із позовною заявою до суду позивачем не був пропущений 5 річний строк позовної давності визначений сторонами. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з [PERSON] на користь позивача сплачені судові витрати по справі в розмірі 1405,47 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 6,253, 256, 259, 264, 549, 551, 599, 625, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: partial