Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~17 січня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 10 листопада 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу на підставі договору про внесення пайових внесків№02/2с-201 від 18 листопада 2014 року подружжям було набуто право власності на квартиру [ADDRESS] . Право власності на кватиру було зареєстровано за відповідачкою. Оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо поділу квартири, позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ її частину. \~ \~ \~ \~Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені у позові підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечила, зазначила, що усі кошти на придбання квартири були надані її батьком. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] з 10 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії [NUMBER] від 22 листопада 2019 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 липня 2020 року у справі №686/31648/19 шлюб між сторонами було розірвано. 18 листопада 2014 року між ЖБК «Барвінок 56» та [PERSON] було укладено договір про внесення пайових внесків №02/2с-2014, з умовами якого пайовик зобов`язувався взяти участь у фактичних витратах по будівництву житлового будинку по [ADDRESS] , розмір паю був визначений в сумі 226\~821 грн. Додатковою угодою було визначено індивідуальні характеристики об`єкта будівництва, зокрема будівельний номер квартири [NUMBER] , загальною площею 46,29 кв.м. Відповідно до довідки обслуговуючого кооперативу ЖБК «Барвінок 56» від 20 листопада 2014 року [PERSON] було внесено пай в сумі 226\~821 грн. за квартиру [ADDRESS] . 1 червня 2017 року ЖБК «Барвінок 56» видав [PERSON] довідку про повну оплату пайових внесків за договором в сумі 238\~140 грн за квартиру [ADDRESS] . З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 березня 2020 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] з 16 червня 2017 року. В силу ст.ст.60, 61 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - у справі відсутні. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що квартиру було придбано під час перебування сторін шлюбі, суд приходить до висновку, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності та вважає за необхідне визначити, що частки сторін у ній становлять по Ѕ за кожним, враховуючи це, слід визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Судові витрати по справі становлять 1\~190 грн 70 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved