Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

19 грудня 2016 року ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» звернулось в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 03 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № AC/8067826. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Cherу Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 29 червня 2014 року в м. Києві по вул. Донецькій, 59 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Cherу Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер [NUMBER], був пошкоджений. Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року. Згідно з постановою суду відповідач не слідкувала за технічним станом свого автомобіля та була визнаною винною в порушенні ст. 124 КпАП України. 31 липня 2014 року потерпілий [PERSON] подав до страхової компанії заяву на виплату страхового відшкодування. На підставі заяви потерпілого, заяви-погодження від 31 липня 2014 року та відповідно до звіту № 2910 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 27248 гривень 72 копійки. Позивач відповідно до норм чинного законодавства України визнав випадок страховим та здійснив 01 серпня 2014 року виплату страхового відшкодування в розмірі 27248 гривень 72 копійки, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР038358. Відповідач не перевірив і не забезпечив справний стан свого автомобіля, тому до позивача перейшло право вимоги виплачених коштів у сумі 27248 гривень 72 копійки. 07 серпня 2014 року відповідачу було направлено претензію щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу. Станом на момент подання позову кошти на рахунок позивача не надходили. Просить суд ухвалити рішення, яким на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 27248 гривень 72 копійки. Представник позивача ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду подане клопотання ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про розгляд справи за відсутності її представників (а.с.69). Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що позивач як на підставу для стягнення коштів посилається на п.п. «г» ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження неналежного технічного стану та обладнання застрахованого автомобіля відповідача. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № AC/8067826. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Cherу Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 5). 29 червня 2014 року в м. Києві по вул. Донецькій, 59 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Cherу Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року [PERSON] піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 425 гривень, за порушення Правил дорожнього руху за ст. 124 КпАП України (а.с. 51). 31 липня 2014 року потерпілий [PERSON] подав до страхової компанії заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.20). На підставі заяви потерпілого, заяви-погодження від 31 липня 2014 року та відповідно до звіту № 2910 матеріальний збиток, завданий власникові пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер [NUMBER], склав 27248 гривень 72 копійки. ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» визнало випадок страховим та здійснило 01 серпня 2014 року виплату страхового відшкодування в розмірі 27248 гривень 72 копійки, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР038358 (а.с.49). Звертаючись з позовом про стягнення коштів з відповідача, ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» як на правову підставу для стягнення посилалось на п.п. «г» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «г» п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У частині ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Зі змісту постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року вбачається, що [PERSON] порушила п. 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Стороною позивача не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що забезпечений автомобіль марки «Cherу Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER], мав невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху та, що це стало причиною дорожньо-транспортної пригоди. Зазначене ґрунтується лише на тексті позовної заяви та є припущенням сторони позивача. У постанові судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року, якою відповідач були визнана винною в дорожньо-транспортній пригоді, такі обставини не встановлені. З огляду на наведене, позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed