Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

18 липня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 368-370, 372, 1261, 1268 ЦК України, просить визначити, що частка, яка залишилася як спадок після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO] у м. Києві складає: - 1/2 частину жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], право власності на який за рішенням виконкому Славутицької міської ради Київської області № 776 від 01.12.2004 року було оформлено на ім'я [PERSON], на підтвердження чого видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13 грудня 2004 року, зареєстроване 16 грудня 2004 року у комунальному підприємстві АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер [NUMBER]; - 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля марки «Пежо 405», 1991 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], шасі б/н, державний номерний знак [NUMBER], який був придбаний на ім'я [PERSON] за договором купівлі-продажу автомобіля, посвідченого 23 липня 1997 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованим в реєстрі за № 3122; номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Позовні вимоги вони обґрунтовуються тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] На момент смерті матері позивача остання перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу з [PERSON] ними було набуто у спільну власність наступне майно. Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля, посвідченого 23 липня 1997 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3122 на ім'я [PERSON], ними було придбано автомобіль марки «Пежо 405», 1991 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], шасі б/н, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно договору купівлі - продажу державного майна об'єкта незавершеного будівництва, що продається на аукціоні «Котедж МБК - 8 поз. 24», посвідченого 12 вересня 2002 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 4988, померлою [PERSON] та [PERSON] на ім'я останнього було придбано незакінчений будівництвом котедж, який в подальшому за кошти спільного сімейного бюджету був ними добудований і введений в експлуатацію. На підставі рішення виконкому Славутицької міської ради Київської області № 776 від 01.12.2004 року на ім'я [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], від 13 грудня 2004 року, яке 16 грудня 2004 року було зареєстровано в комунальному підприємстві АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації. На підставі поданих позивачем та [PERSON] заяв про прийняття спадщини 02 березня 2018 року у Славутицькій міській державній нотаріальній конторі Київської області була відкрита спадкова справа [PERSON]. При зверненні до державного нотаріуса з питання подальшого оформлення спадщини позивачу було повідомлено про те, що він не зможе оформити своє право на спадкову частку своєї матері, оскільки в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 13.12.2004 року не було зазначено матері позивача [PERSON] як співвласника, та розмір частки (долі) кожного з співвласників під час набуття даного жилого будинку на праві спільної сумісної власності. Аналогічна ситуація і стосовно набутого за час шлюбу матір'ю позивача [PERSON] разом з [PERSON] транспортного засобу. В зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що позивач, який є спадкоємцем після смерті його матері [PERSON], не може оформити право на спадкову частку, оскільки під час набуття жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], та транспортного засобу у спільну сумісну власність його мати [PERSON] не була зазначена у правовстановлюючих документах як співвласник і, відповідно, не було визначено розмір часток кожного з подружжя, як співвласників цього майна. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 2000 гривень. Відповідач позовні вимоги визнав та просив задовольнити. Проте, не погодився про стягнення з нього на користь позивача судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зматеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 21 червня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 21 червня 1997 року шлюб. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON], дружині - [PERSON] (а. с. 12). Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 30 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 96-97). 10 березня 2017 року [PERSON] та [PERSON] повторно зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що було складено відповідний актовий запис № 21 (а. с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а. с. 11). Згідно договору купівлі-продажу автомашини від 23 липня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] придбав легкову автомашину марки «ПЕЖО 405», 1991 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], шасі б/н, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований в Славутицькому РЕП ДАІ Київської області 14 червня 1997 року( а.с. 34). Відповідно до договору купівлі-продажу державного майна об'єкта незавершеного будівництва, що продано на Аукціоні «Котедж МБК-6 поз. 24» від 12 вересня 2002 року, [PERSON] придбано об'єкт незавершеного будівництва - Котедж МБК-6 поз. 24, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 18). 13 грудня 2004 року, на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області № 776 від 01.12.2004 року, на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] (а. с. 21). Право приватної власності на нерухоме майно - будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано 16 грудня 2004 року комунальним підприємством АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації за № 569, в книзі - 57-09-28/8, та видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5878908 (а. с. 22). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим [INFO] відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а. с. 14). На підставі поданих [PERSON] та [PERSON] заяв про прийняття спадщини у Славутицькій міській державній нотаріальній конторі Київської області була відкрита спадкова справа [PERSON] № 16/2018 ( а.с. 57-69). Оглядом спадкової справи № 16/2018 [PERSON] встановлено, що 02.03.2018 року [PERSON] подав до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області заяву про відмову від прийняття спадщини за законом( а.с. 59). 14.03.2018 року до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, разом з заявою про прийняття спадщини за законом (а. с. 61). 30.03.2018 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом (а. с. 62, на зворотній стороні). Як видно із матеріалів спадкової справи № 16/2018, [PERSON] заповіту не залишала. Отже, її спадкоємцями по закону першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України являється її чоловік [PERSON], сини: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, та копією свідоцтва про укладення шлюбу, копії яких знаходяться в спадковій справі. Згідно заяви про відмову від прийняття спадщини, брат позивача [PERSON] відмовився від прийняття спадщини своєї матері [PERSON] на користь її сина [PERSON] ( а.с. 63). Відповідно до листа завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори № 429/02-14 від 10.07.2018 року в зв'язку із тим, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], частка якого є спадщиною [PERSON], в цілому оформлений на ім'я чоловіка останньої - [PERSON] в період перебування їх у зареєстрованому шлюбі на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області 13.12.2004 року. Тому у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено та роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку (а. с. 17). Таким чином, оформити належним чином спадщину позивач не має можливості, оскільки під час набуття жилого приміщення і транспортного засобу у приватну власність не був визначений розмір часток кожного із співвласників, в тому числі і [PERSON]. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Аналогічні положення закріплені і у ч.1 ст. 70 СК України, якою передбачено, що у разі поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити, що частка, яка залишилася як спадок після смерті [PERSON], що померла [INFO] у м. Києві Україна, складає: 1/2 частину жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля марки «Пежо 405», 1991 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], шасі б/н, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно п. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В судовому засіданні встановлено, що адвокат [PERSON] надавав відповідачу [PERSON] правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги від 09 липня 2018 року (а. с. 40-42). За змістом п. 1 вказаного договору, предметом договору є надання консультацій правового характеру, підготовка необхідних процесуальних документів з питань сімейного, цивільного та цивільно-процесуального законодавства, а також підготовка та представництво інтересів довірителя по цивільній справі [PERSON] до [PERSON] в Славутицькому міському суді Київської області. Відповідно до п. 4.3 цього договору вартість послуг по наданню правової допомоги визначається за домовленістю сторін. Згідно акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 09 липня 2018 року адвокатом адвокатського об'єднання «Славутицька міська юридична консультація «Захист» [PERSON] на протязі липня-жовтня 2018 року надавалася правова допомога за договором про надання правової допомоги від 09 липня 2018 року в такому обсязі: консультації з питань цивільного, цивільно-процесуального, сімейного законодавства, які стосуються предмету спору, роз'яснення прав та обов'язків сторони у справі, підготовка позивача до суду - 2 години; підготовка позову та інших процесуальних документів - 3 години; вивчення матеріалів справи, аналіз судової практики, підготовка адвоката до суду - 1 година; представництво інтересів позивача в суді - 1 година. Вартість послуг, наданих довірителю адвокатом [PERSON] та оплачених довірителем, на час розгляду справи у суді складає 2000 гривень( а.с. 71). Оплату витрат позивачем [PERSON] за надання йому правничої допомоги адвокатом [PERSON] згідно наданого договору підтверджено квитанцією від 12 липня 2018 року та актом про надання послуг від 11 липня 2018 року, на загальну суму 2000 гривень( а.с. 72-73). Враховуючи час, затрачений адвокатом [PERSON] на надання консультацій з положень цивільного, цивільного процесуального, сімейного законодавства позивачу, підготовка позову та інших процесуальних документів до суду, вивчення матеріалів справи, участь в судовому засіданні, тривалість якого зазначена у протоколі судового засідання 15 листопада 2018 року - 01 година 29 хвилин, суд вважає, що розмір витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, в сумі 2000 гривень є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та значенням справи для сторони. Сума судових витрат, заявлена до відшкодування, відповідає сумі, заявленій в попередньому розрахунку, зазначеному у позовній заяві. Клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають стягненню з нього на користь позивача, суду заявлено не було. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, в сумі 2000 гривень. Крім того, стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ст. ст. 1-4 Закону України «Про судовий збір» підлягає судовий збір, від сплати якого звільнений позивач на підставі п. 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в сумі 704 гривні 80 копійок, не дивлячись на те, що відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії( а.с. 81), оскільки п. 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору лише - громадян, віднесених до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі викладеного,

Outcome: approved