Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~19 грудня 2019 року позивач звернувся\~до Малинського районного суду Житомирської області з вимогами до відповідача. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні\~ [PERSON] та його представник, позовні вимоги підтримали повністю, просять з підстав, передбачених ст.1264 ЦК України позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Позивач пояснив, що [INFO] померла його мачуха [PERSON] , яка проживала разом з батьком позивача [PERSON] , померлим [INFO] . \~ \~ \~ \~Після смерті батька, позивач разом із свою сім`єю переїхав за місцем проживання мачухи та доглядав її до дня смерті 26.11.2010 року і на даний час проживає у спірному будинку. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складала. Так як [PERSON] проживав разом з спадкодавцем понад п`ять років однією сім`єю до моменту відкриття спадщини і доглядав за нею, тому після смерті мачухи у встановлений законодавством шестимісячний термін позивач звернувся до Малинської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок. За наслідками його звернення нотаріусом була відкрита спадкова справа № 162/2011. Постановою державного нотаріуса Ходаківської Л.В. від 21 жовтня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, а тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що\~ позов не підлягає\~задоволенню, виходячи\~ з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мачуха позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.10). За життя [PERSON] проживала разом з батьком позивача [PERSON] , померлим [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] (а.с.9) та свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.9). За життя [PERSON] заповіт не складала. У передбачений законодавством шестимісячний термін після смерті мачухи [PERSON] звернувся до Малинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. За наслідками його звернення 13 травня 2011 року нотаріусом була відкрита спадкова справа №162/2011 (а.с.28-41). Постановою державного нотаріуса Ходаківської Л.В. від 21 жовтня 2019 року № 02-14/1030 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.6). Згідно довідки № 191, виданої 14 листопада 2019 року Малинським районним комунальним підприємством з технічної інвентаризації, право власності на приватне домоволодіння [ADDRESS] , не зареєстроване (а.с.16). Відповідно до\~статті 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першої та другої\~статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). У\~\~другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). За змістом\~статті 1264\~ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття\~\~спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК\~про те, що сім`ю складають особи, які\~\~спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.\~\~Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент\~\~відкриття спадщини і його необхідно обчислювати\~\~з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої\~\~черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні\~\~права та обов`язки,\~\~зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі\~статті 1264\~ЦК України\~необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, у зазначеній справі підлягають встановленню, як факт проживання [PERSON] однією сім`єю разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Позивач стверджує, що даний факт підтверджується наступними доказами: письмовими поясненнями сусідів [PERSON] (а.с.17), [PERSON] (а.с.18), а також довідкою № 2320, виданою 15 листопада 2019 року Малинською міською радою Житомирської області (а.с.19). Однак суд вважає, що дані докази не є належними доказами в розумінні статей 75 та 76 ЦПК України. Так відповідного клопотання від [PERSON] та його представника про виклик в судове засідання та допит як свідків [PERSON] та [PERSON] , до суду не надходило. Доказів щодо ведення позивачем з [PERSON] спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, в ході розгляду справи суду також не було надано. В матеріалах спадкової справи № 162/2011 до майна померлої [PERSON] є заява брата спадкодавця [PERSON] від 31 січня 2012 року про прийняття спадщини. (а.с.34-41). На підставі вищевикладеного можна зробити висновок, що на момент розгляду справи є два спадкоємця, які бажають прийняти спадщину після смерті [PERSON] це її пасинок [PERSON] , а також [PERSON] . Як вбачається зі змісту ст.ст.\~51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень\~ст. 51 ЦПК України\~та з урахуванням ч. 5\~ст. 12 ЦПК України\~роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності [PERSON] визначив як відповідача територіальну громаду в особі Малинської міської ради Житомирської області, а не іншу особу, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] . За змістом\~ст.51 ЦПК України\~належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Від [PERSON] до закінчення підготовчого провадження по справі клопотання про заміну неналежного відповідача не надходило. \~ \~ \~ \~Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за їх безпідставністю. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed