Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

18 червня 2021 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Таско», в якій позивач просить: -визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2000/036 від 16.06.2000, укладений між [PERSON] та ТОВ «Таско», зареєстрований 16.06.2000 на Чернігівській універсальній товарній біржі «Джи-АЙ-Пі» за реєстраційним № 2000/036 та в Державному комунальному підприємстві «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 05.07.2000 за № 17984 у реєстраційній книзі № 181; -визнати за [PERSON] право власності на 9/10 частки квартири [ADDRESS] , яка складається з п`яти кімнат, житловою площею 115,6 кв.м, загальною площею 201,5 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу № 2000/036, укладеного 16 червня 2000 року на Чернігівській Універсальній Торговій Біржі «Джи-Ай-Пі» між [PERSON] та ТОВ «Таско», належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідно до статті 227 ЦК УРСР було передбачено, що договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, а вищевказаний договір купівлі-продажу квартири був укладений на товарній біржі і нотаріально він не засвідчувався, то в даний час він не має можливості розпорядитися вказаною квартирою. У зв`язку з цим, для захисту своїх прав позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2000/036 від 16.06.2000, укладений між [PERSON] та ТОВ «Таско», зареєстрований 16.06.2000 на Чернігівській універсальній товарній біржі «Джи-АЙ-Пі» за реєстраційним № 2000/036 та в Державному комунальному підприємстві «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 05.07.2000 за № 17984 у реєстраційній книзі № 181, та визнати за ним право власності на 9/10 частки квартири [ADDRESS] , яка складається з п`яти кімнат, житловою площею 115,6 кв.м, загальною площею 201,5 кв.м. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами та визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи; залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Комунальне підприємство «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради. У встановлений частиною сьомою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) строк відповідач відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Від Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради письмових пояснень не надходило. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16 червня 2000 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таско» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2000/036 від 16.06.2000 щодо купівлі квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2000/036 від 16.06.2000 було зареєстровано Чернігівською універсальною товарною біржею «Джи-Ай-Пі» 16.06.2000 за реєстраційним № 2000/036. Також вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна було зареєстровано Державним комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» 05.07.2000 за № 17984 у реєстраційній книзі № 181. В договорі купівлі-продажу нерухомого майна № 2000/036 від 16.06.2000 зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Позивач зазначив, що під час укладення договору йому не було відомо, що зазначена угода повинна бути нотаріально посвідчена, оскільки відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода двома сторонами виконана у повному обсязі, позивач виплатив відповідачу повну суму грошових коштів за квартиру (пункт 6 договору). 14.07.2010 позивач подарував своїм донькам [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах по 1/20 частині квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинською Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 1348. Отже, в результаті укладення договору дарування, за позивачем залишилось право власності на 9/10 частини квартири [ADDRESS] . З технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , вбачається, що власниками вказаної квартири є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17-20, 30-33). Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 259563078 від 02.06.2021, [PERSON] є власником 9/10 частин квартири [ADDRESS] , власниками 1/20 частини вказаної квартири (в рівних частинах) є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34-36). На теперішній час позивачу стало відомо про необхідність підтвердження дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2000/036 від 16.06.2000, укладеного на товарній біржі, у судовому порядку, оскільки при його оформленні не були виконані вимоги статті 227 ЦК УРСР, в частині нотаріального оформлення зазначеної угоди. Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 1 Закону України «Про товарну біржу» товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, статтею 2 Закону України «Про товарну біржу» встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Згідно з частиною третьою статті 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у червні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Таким чином, реєстрація Державним комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на червень 2000 року не суперечила чинному законодавству. Частиною другою статті 47 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що у разі, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право позивача, як власника майна, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав, пов`язаних з правом володіння власністю, не може бути обмежено позовною давністю. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконані в повному обсязі, договір зареєстрований, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набув право власності на спірну квартиру і правомірно володіє нею. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За таких обставин, враховуючи, що договір № 2000/036 купівлі-продажу нерухомого майна від 16 червня 2000 року є чинним, на момент його укладення не потребував нотаріального посвідчення, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved