overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 12 лютого 2008 року, мотивуючи тим, що виникають непорозуміння з питань ведення спільного господарства, неприйняття позиції іншого з подружжя та втрата між ними поваги і любові. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення, а справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2008 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви та письмових заяв сторін видно, що вони вже два місяці проживають. Причиною цього є те, що між ними виникають непорозуміння з питань ведення спільного господарства, неприйняття позиції іншого з подружжя та втрата поваги і любові. Примирення між собою категорично заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 05 серпня 1989 року у виконавчому комітеті Великоком'ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №36. Від даного шлюбу народилось четверо дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони хоч і проживають разом, однак спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявилася, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 05 серпня 1989 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконавчим комітетом Великоком'ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №36 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6) та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітні діти після розірвання шлюбу залишаються з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Новодністровського міського суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 17.10.1998 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них 01.08.2008 року народилась дитина син [PERSON], який проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні. Спільне життя з [PERSON] не склалося і тому [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Станом на сьогоднішній день сторони та їхня спільна дитина зареєстровані у квартирі, розташованою за адресою: [ADDRESS], що була придбана за спільні кошти подружжя на імя [PERSON] за період зареєстрованого шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2002 pоку, посвідченого державним нотаріусом Новодністровської державної нотаріальної контори Чернівецької області [PERSON] за реєстровим номером 26 та зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 02.04.2002 року. [PERSON] просить суд визнати вищевказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя з визначенням її права власності на ? частину. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, однак [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника, не заперечувала проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, будь-яких заяв чи повідомлень про відкладення або неможливість участі в судовому засіданні до суду не подав. Так, згідно довідки № 202 від 04.07.2016 року, виданої начальником відділу ведення реєстру територіальної громади Новодністровської міської ради Чернівецької області [PERSON], [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 10). Вся поштова кореспонденція, що відправлялася судом на вищевказану адресу відповідача, проте поверталась із відміткою «За закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що [PERSON] був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а інших відомостей про місце проживання чи перебування відповідача в матеріалах справи немає, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 серпня 2012 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Спільного господарства не ведуть. Позивач вважає неможливим спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 15 серпня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 155, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Дітей від шлюбу сторони не мають. На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони не згодні на примирення і бажають шлюб розірвати, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 08 серпня 1998 року Троянівською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 8. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON] Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам та інтересам дітей, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не зявилася, проте подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах даної справи. Ухвалою Маневицького районного суду від 04 серпня 2016 року ухвалено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON], постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 серпня 1998 року, який був зареєстрований Троянівською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 8, та видано свідоцтво про шлюб серії І-ЕГ № 016829 (а.с. 4). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3-5). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON], вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON], з урахуванням уточнених позовних вимог, аліменти на її користь у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження дітей серії І-ФП № 142577, І-ФП № 181888, І-ФП № 181889 та довідкою Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 269 від 12 липня 2016 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 25.04.2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісяця. Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до положень ст. 169, 224-225 УПК України в заочному порядку. Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітнього - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.2016 року та до його повноліття. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за 1 місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не меше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, розірвонаму рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.05.2015 року по справі №632/549/15-ц провадження 2/632/266/15. З відповідачем по справі вони однією сім`єю не проживають, з 12.02.2015 року відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка до суду не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позову. У разі неявки відповідача, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден. Враховуючи, що всі сторони до суду не прибули, суд на підставі ст. 197 ЦПК України здійснює розгляд без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] з 19.06.2010 року по 16.06.2016 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про її народження (а.с.6), яка мешкає з позивачкою (а.с.7). На даний час дитина знаходиться на утриманні матері [PERSON], оскільки відповідач мешкає поза м. Первомайським, вихованням дитини не займається та матеріальної допомоги не надає. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка просить стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, і такий розмір аліментів суд вважає прийнятним, таким, що відповідає життєвим обставинам. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 20 травня 1995 року у виконавчому комітеті Чернянської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №12. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, близько двох років вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 20 травня 1995 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Виноградівським району відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №12 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітня дитина після розірвання шлюбу залишаються з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved