Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

19.03.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, залишення права власності(а.с.3-5,32-33), мотивуючи свої вимоги наступним. 02.03.1948 р. між ними було укладено шлюб, а 05.10.1970 р. придбано домоволодіння, що складається з половини будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Весь час вона одна сплачує всі комунальні платежі, пов'язані із використанням та обслуговуванням домоволодіння. Згоди на поділ майна між ними не досягнуто, оскільки спірне майно оформлене на її чоловіка, що перешкоджає їй вільно користуватись, володіти та розпоряджатись належною їй часткою домоволодіння. Посилаючись на ст.ст. 69-71 СК України, ст.ст. 22,28 КпШС України, просила: - визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS], та складається з будинку, який має житлову площу 38,5 кв.м та двох сараїв; - визнати за нею право власності на 1/4 ідеальну частину вказаного будинку, що складає 19,25 кв.м жилої площі та 1/2 ідеальну частину двох сараїв, розташованих за вказаною адресою; - залишити за відповідачем право власності на 1/4 ідеальну частину жилого будинку [ADDRESS], що складає 19,25 кв.м жилої площі та 1/2 ідеальну частину двох сараїв, розташованих за вказаною адресою; - стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та пояснив, що між сторонами шлюб укладено 02.03.1948 р.; договір купівлі-продажу спірного майна укладався на відповідача в період шлюбу - 05.10.1970 р.; спірні сараї, згідно технічного паспорту позначені літерами «Г» і «г»; дійсна (ринкова) вартість спірного нерухомого майна на даний час 200000 грн., доказів про це не має; спірне майно становить 1/2 частину будинку і два сараї; інші два сараї вказані в акті(а.с.44) не є спільним майном сторін; на даний час спірна жила площа в будинку - 38,5 кв.м., а яка загальна площа - вказати не може. Позивачка, відповідач в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу у їх відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] 02.03.1948 р. уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження(а.с.12). В період шлюбу відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 05.10.1970 р. (в якому продавцем є [PERSON], а покупцем - відповідач [PERSON]) сторонами по справі (оскільки суду не надано доказів про протилежне) була придбана половина будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], і складається з будинку, який має 38,5 кв.м, та двох сараїв; 20.10.1970 р. була проведена державна реєстрація права [PERSON] на це нерухоме майно(а.с.13-16). Відповідно до копії акту прийняття індивідуального домоволодіння, виданого [PERSON], станом на липень 1970 р.(а.с.45) загальна площа спірної частини будинку становила 64,6 кв.м. Згідно технічного паспорту КП «ЧМБТІ» станом на 01.02.1982 р. на житловий будинок (домоволодіння) в [ADDRESS]частина частина житлового будинку на ім'я відповідача має інші розмірі: загальну площу 65 кв.м і жилу площу 44 кв.м, а не 64,6 кв.м і 38,5 кв.м відповідно(а.с.40-43); а також на ім'я відповідача значиться чотири сараї, а не два(а.с.44). Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю; кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними; в окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України, зокрема, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно вимог ч. 1-3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя; якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 70 СК України визначені інші для суду обставини для відступу від засад рівності часток подружжя та збільшення частки майна дружини або чоловіка. В задоволенні позову необхідно відмовити повністю в зв'язку з його не доведенням допустимими доказами, виходячи з наступного. Враховуючи вищевказані обставини стосовно розмірів спірного нерухомого майна і сараїв, наявності даних стосовно цього тільки станом на 05.10.1970 р. і на 01.02.1982 р. та відсутності даних стосовно цього на даний час, згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом на обговорення ставилось питання про призначення по справі відповідної судової експертизи для визначення питань, зокрема, про те: - на даний час яку частину від усього житлового будинку складає частина будинку, власником якої є відповідач; - на даний час з яких приміщень і якою площею складається спірна частина будинку; - на даний час власником яких сараїв є відповідач; - на даний час яка дійсна (ринкова) вартість спірного нерухомого майна. Але особи, які беруть участь у справі, не просили суд призначити будь-які судові експертизи, тому відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. В зв'язку з повною відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати.

Outcome: dismissed