Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

18 лютого 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її сестри залишилося спадкове майно, в тому числі, у виді вищевказаного житлового будинку. Вона є такою, що спадщину прийняла та за оформленням спадщини звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на це майно. Позивачка вказує, що дані про [PERSON] як власника вказаного будинку занесено до погосподарської книги, прийнято рішення органу місцевого самоврядування щодо оформлення за [PERSON] права власності на це майно, однак за життя сестра правовстановлюючого документу на це майно не отримала через хворобу, що нині перешкоджає позивачці в оформленні спадкових прав, тому вона була змушена за захистом своїх прав звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач Котляревська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на вище вказаний житловий будинок визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтв про народження позивачки [PERSON] та [PERSON], а також даними свідоцтв про укладення шлюбу позивачкою із [PERSON], а потім із [PERSON], підтверджуються родинні відносини між позивачкою та [PERSON] як рідних сестер (а.с. 8-9, 11-14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що виконкомом Котляревської сільської ради Жовтневого району здійснено актовий запис про смерть за № 14 від 03.04.2012 року (а.с. 10). За відомостями Котляревської сільської ради, на час смерті [PERSON] із нею проживали та були зареєстровані племінник, невістка та онук (а.с. 15). За даними спадкової справи, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області, єдиною спадкоємицею, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] є її сестра - позивачка по справі [PERSON] (а.с. 34-62). Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються постановою нотаріуса від 06.12.2013 року, яким [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок у зв'язку із не підтвердженням родинних відносин із спадкодавцем, а також відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с. 20). Як вказує позивачка та слідує з наданих нею до суду документів, нею отримано документи на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем як рідних сестер та права позивачки на спадкове майно, як спадкоємця, що входить до другої черги права на спадкування (ст. 1262 ЦК України). Щодо відсутності правовстановлюючого документу, то відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вказує позивачка, правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок її сестра не одержувала. Однак, за даними погосподарської книги, головою домогосподарства за адресою [ADDRESS] була зазначена [PERSON] (а.с. 17). Рішенням виконавчого комітету Котляревської сільської ради від 18 січня 2008 року № 2, було вирішено про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] та про видачу на її ім'я свідоцтва про право власності (а.с. 7). За даними технічного паспорту вказаного будинку, останній 1968 року побудови (а.с. 27). Згідно відомостей Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за вищевказаною адресою об'єкти самочинного будівництва відсутні, відомості щодо наявності власників нерухомого майна не значаться (а.с. 21). Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка діяла до затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, реєстрації в БТІ підлягали лише будинки, які розташовані в містах та селищах міського типу. Виходячи із положень Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 115 від 19 січня 1976 року право власності на жилий будинок підтверджувалось саме записом в погосподарчій книзі. У той час реєстрації нерухомого майна в сільській місцевості в БТІ не була передбачена нормативними актами. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час завершення будівництва спадкодавцем вказаного житлового будинку, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 ЦК України (1963 року), громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу також не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. За такого суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула права власності на це нерухоме майно, однак зі зміною законодавчих норм належно свої права на нього не оформила. Виходячи з загальних положень дії законодавчих актів у часі, право власності [PERSON] на це майно із зміною законодавчих норм не припинилося, проте відсутність правовстановлюючого документу перешкоджає оформленню спадкових прав її спадкоємцем. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.ст. 1262, 1268 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна після смерті сестри [PERSON], проте через вищевказані обставини позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, встановивши належність вище вказаного майна спадкодавцю, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved