Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

17 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 19 лютого 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 13). Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Із серпня 2001 року вони разом із відповідачем не проживають. Відповідач проживає окремо від позивача та сина у своїх батьків, а вона разом із дитиною у будинку своїх батьків. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні сина, ухиляється від свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини. Позивач разом із сином проживає в будинку своїх батьків за рахунок отримуваної нею соціальної допомоги на дитину, якої недостатньо для утримання сина і себе. Допомогу по утриманню сина позивачу надають її батьки. Інших доходів позивач не має. Працювати позивач не може так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і не може залишити сина без догляду. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто, у зв'язку з цим позивач просить стягувати аліменти з відповідача на утримання сина, в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з 17.01.2014 року до досягнення дитиною повноліття на свою користь. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, однак просить зменшити розмір аліментів до 400,00 грн., так не працює, не має постійного заробітку та проживає разом з батьками на їх утриманні, просить розглянути справу за його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву. Розглянувши матеріали справи, дізнавшись думку позивача, беручи до уваги заяву відповідача, враховуючи інтереси як учасників так і їх дітей, посилаючись на положення ст. 141 СК України, згідно яких мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема, утримання дітей, як матір'ю так і батьком суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Також ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, призначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації згідно з законом. зокрема ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991р. №1282- ХІІ зі змінами та доповненнями. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що 19 лютого 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 13) (а.с. 2). Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Спільне життя з відповідачем не склалося. Із серпня 2001 року вони разом із відповідачем не проживають. Відповідач проживає окремо від позивача та сина у своїх батьків, а вона разом із дитиною у будинку своїх батьків (а.с. 6). Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні сина, ухиляється від свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини. Позивач разом із сином проживає в будинку своїх батьків за рахунок отримуваної нею соціальної допомоги на дитину, якої недостатньо для утримання сина і себе. Допомогу по утриманню сина позивачу надають її батьки. Інших доходів позивач не має. Працювати позивач не може так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 7) і не може залишити сина без догляду. Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, враховуючи визначений на законодавчому рівні розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, що становить з 1 січня 2014 року - 1032,00 грн. (Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»), суд вважає достатнім стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 400,00 грн., щомісячно з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На цій підставі слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial