Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

17 лютого 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за час довготривалої роботи в шкідливих умовах на ВП шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», де він працював прохідником, машиністом гірничих виїмкових машин шостого розряду у нього виникло професійне захворювання - хронічний бронхіт ІІ ст., з прикореневим, нижньочастковим пневмосклерозом ЛН 1-ІІ ст.; вібраційна хвороба ІІ ст., вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим артрозом ліктьових суглобів І ст.; попереково-крижову радикулопатію, хронічну двобічну приглухуватість (кохлеарний неврит). За висновком Нововолинської міжрайонної МСЕК від 26.09.2013 року позивача вперше було визнано інвалідом ІІІ групи та встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності, в тому числі 20 % від хронічного бронхіту ІІ ст., 20 % у зв'язку з вібраційною хворобою ІІ ст.; 15% у зв'язку з хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 10% у зв'язку з хронічною двобічною приглухуватістю. Згідно висновків комісії, прямої вини позивача не встановлено. Вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, завданих йому професійним захворюванням, у незворотності та характеру вимушених змін в житті, побуті, сімейних відносинах, неможливості відновлення попереднього стану здоров'я. Через ушкодження здоров'я на виробництві йому спричинено моральну шкоду, яку зобов'язаний відшкодувати заподіювач шкоди, яким являється ДП «Волиньвугілля». Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позові, просять їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Мацьоха Н.І. позовні вимоги не визнала. Вважає їх безпідставними, оскільки позивач отримав за ушкодження здоров'я одноразову допомогу та щомісячно йому виплачуються страхові відшкодування. Зазначає, що прямої вини відповідача у виникненні у позивача профзахворювання не встановлено. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 1991 року по 04.05.2013 року на підземних роботах, в тому числі прохідником, машиністом гірничих виїмкових машин на ВСП шахта №9 «Нововолинська», що є виробничим підрозділом відповідача - ДП «Волиньвугілля» (а.с.3). Відповідно до Актів розслідування хронічного професійного захворювання від 09.08.2013 року (а.с.11-18) [PERSON] встановлено професійні захворювання - хронічний бронхіт ІІ ст., з прикореневим, нижньочастковим пневмосклерозом ЛН 1-ІІ ст.; вібраційна хвороба ІІ ст., вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим артрозом ліктьових суглобів І ст.; попереково-крижова радикулопатія, хронічна двобічна приглухуватість (кохлеарний неврит). Висновком Нововолинської МСЕК позивачу [PERSON] встановлено 65% втрати працездатності, в тому числі 20 % по хронічному бронхіту ІІ ст.; 20 % у зв'язку з вібраційною хворобою ІІ ст.; 15% у зв'язку з хронічною попереково-крижовою радикулопатією, 10% у зв'язку з кохоеарним невритом. Вказані обставини підтверджуються копією довідки МСЕК (а.с.5). Нормами Конституції України, а саме ст.ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Разом з тим ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Як встановлено в суді відповідач ДП «Волиньвугілля» не забезпечив безпечних умов праці [PERSON] на робочому місці, про що зазначено у пунктах 13, 16 актів за формою П-4 від 09.08.2013 року (а.с.11-18). Досліджені докази дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача ДП «Волиньвугілля» позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у наступному. [PERSON], працюючи 22 роки в шкідливих умовах праці отримав чотири професійних захворювання, зазнав фізичного болю та страждань, які переносить і по теперішній час, втратив 65% професійної працездатності. Отже, спричинена [PERSON] моральна шкода у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві - професійними захворюваннями, підлягає відшкодуванню відповідачем ДП «Волиньвугілля» з вини якого вона заподіяна. Суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність прямої вини ДП «Волиньвугілля» у заподіяні позивачу моральної шкоди, оскільки вони спростовані актами розслідування професійного захворювання, які досліджені судом. Відповідно до роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 року № 4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача [PERSON] слід стягнути 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи те, що позивач отримав професійні захворювання - хронічний бронхіт ІІ ст., з прикореневим, нижньочастковим пневмосклерозом ЛН 1-ІІ ст.; вібраційна хвороба ІІ ст., вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим артрозом ліктьових суглобів І ст.; попереково-крижова радикулопатія, хронічна двобічна приглухуватість (кохлеарний неврит). Тривалий час позивач перебував на лікуванні, що підтверджується епікризами Нововолинської ЦМЛ, випискою Іваничівської районної лікарні, (а.с.19-21). Втрата здоров'я позивача призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків, незручностей в побуті і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому виходячи із характеру душевних страждань [PERSON] та із засад розумності і справедливості, суд вважає, що до стягнення підлягає 10000 грн. моральної шкоди. Суд також задовольняє вимоги позивача, згідно ст.88 ЦПК України, щодо стягнення з відповідача судових витрат за правову допомогу в розмірі 400 грн., що підтверджено документально (а.с.28,29).

Outcome: partial