Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

18.05.2018 року позивач звернулася до Кілійського районного суду Одеської області про позбавлення батьківських прав громадянина України [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON], [INFO]. З позовної заяви вбачається, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON] про що, в книзі записів актів громадянського стану про народження 29.11.2001 року зроблено відповідний запис за № 198. 25.02.2004 року між сторонами був розірваний шлюб, про що внесено запис в книгу реєстрації актів про розірвання шлюбу №17, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує його вдома, школі, ще підтверджується відповідними характеристиками з навчального закладу, де відображається дійсна участь у вихованні та догляді за дитиною. Відповідач уже більше року не бачився з сином. Крім того, рішенням Кілійського районного суду Одеської області, відповідача зобов'язано платити аліменти, про що виданий виконавчий лист № 2-783 від 04.06.2003 року. Відповідач свої зобов'язання не виконує, аліменти не сплачує, заборгованістю станом на 01.03.2018 року складає 36 053,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованость Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.03.2018 року. Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі; тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєння загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримував від батька жодного подарунку на день народження. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач має бути позбавленні батьківських прав, оскільки невиконання ним своїх обов'язків по утриманню дитини до досягнення повноліття порушують права та законні інтереси дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надійшла її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надійшла її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання в судове засідання не повторно прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, відповідач по справі - [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 25.02.2004 року зроблено запис № 17. З довідки про склад сім'ї №455, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області 21.03.2018 року вбачається, що до складу сім'ї [PERSON] входять: [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Кілійської міської ради Вербич О.О. 21.03.2018 року, [PERSON] мешкає у приватному будинку разом з чоловіком [PERSON] та синами: [PERSON] та [PERSON]. Сім'я характеризується позитивно, веде здоровий спосіб життя. Родина дружня, відносини побудовані на любові та взаємоповазі. Побутові умови добрі, для розвитку та виховання дітей створені усі умови. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2-783, виданому 04.06.2003 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 15.05.2003 року до 10.11.2019 року, станом на 01.03.2018 року заборгованість складає 36053,00 гривень. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], складеного Кілійською районною державною адміністрацією, вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.150 Сімейного кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком вищевказаної дитини, фактично самоусунувся від належного утримання та виховання сина і не бажає змінити своє ставлення до їх виховання, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина.

Outcome: approved