overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

18.07.2014 року відкрито провадження в даній справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № 001-18118-111012 від 11.10.2012 року, який складається з заяви позичальника, Правил та Тарифів банку, відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 7500 грн. на платіжну картку. В порушення умов договору відповідачка свої зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 10.04.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 11973,78 грн., з них: тіло кредиту - 5421,67 грн., прострочене тіло кредиту - 2068,83 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 4483,28 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, а також стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві прохав провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що заборгованість по кредитному договору виникла через скрутне матеріальне становище. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення відповідачки, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України, при визнанні позову відповідачем, за наявності до того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що 11.10.2012 року між сторонами укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника, Правил та Тарифів банку. Згідно умов договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 7500 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом зі строком ліміту кредитної лінії - 364 календарних дні, що підтверджується зазначеним договором. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем і відповідачкою не спростованого, вбачається, що заборгованість за зазначеним договором без врахування пені станом на 10.04.2014 року становить 11973,78 грн., з них: тіло кредиту - 5421,67 грн., прострочене тіло кредиту - 2068,83 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 4483,28 грн. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

18.07.2014 року до суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй правовстановлюючого документу - договору дарування квартири [ADDRESS] від 22.03.2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - договору дарування квартири [ADDRESS] від 22.03.2004 року, укладений [PERSON] та [PERSON]. Представник заінтересованої особи Комунального підприємства Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції в судове засідання не з»явилися, хоча про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. В судовому засіданні встановлено, що згідно з договором дарування квартири від 22.03.2004 року, посвідченого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального окруну [PERSON] за реєстровим № 552, заявнику належить квартира, розташована [ADDRESS]. У зазначеному документі прізвище заявника вказано як «[PERSON]». У посвідці на постійне проживання в Україні прізвище заявника вказано як «[PERSON]». Також прізвище «[PERSON]» записано у картці фізичної особи - платника податків. У судовому засіданні достовірно встановлено, що факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме договору дарування квартири від 22.03.2004 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

18.07.2014 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення того факту, що [PERSON], [INFO] є її рідним дядьком та рідним братом [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви послалася на відсутність документального підтвердження факту родинних відносин з дядьком, що створює їй перешкоди в оформленні права на спадщину. У судове засідання заявник подала заяву про розгляд справи без її участі, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Краснянської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер дядько заявника [PERSON]. Померлий [PERSON] був рідним братом [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження заявниці [PERSON] (а.с. 8) її батьком зазначено [PERSON]. [INFO] помер батько заявника [PERSON]. Свідоцтво про народження [PERSON] втрачено. Здобуті судом в процесі розгляду справи докази повністю узгоджуються між собою, а тому факт родинних відносини заявника з [PERSON] вважається доведеним. Відсутність у заявника свідоцтва про народження її батька створює перешкоди в оформленні нею права на спадщину його брата, що є підставою для захисту прав заявника в судовому порядку, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась, а спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] заведена на підставі поданої заяви [PERSON]. За таких обставин подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

18.07.2014 року заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності їм свідоцтва про право власності на житло № 1370 від 15 червня 1994 року, свої вимоги мотивують тим, що в свідоцтві про право власності на житло невірно зазначено їх прізвище, встановлення даного факту заявникам необхідно для продажу квартири. Заявники в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали. Представник заінтересованої на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника Управління квартирного обліку та приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради, проти заяви не заперечує. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про визнання нею заяви заявників та просила розглянути справу без її участі. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожному в рівних частинах, на праві власності належить [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво № 1370 від 15.06.1994 року (а.с. 12). Співвласники виявили бажання продати квартиру, та під час перевірки документів з'ясувалося, що в свідоцтві про право власності на житло в прізвищах заявників допущена помилка, замість «[PERSON]» зазначено «[PERSON]», в зв'язку з чим заявники позбавлені можливості розпоряджатися спільною квартирою.(а.с 12). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №1370 від 15.06.1994 року виданого Виконавчим комітетом Деснянської районної Ради народних депутатів згідно розпорядження (наказу) від 10.06.1994 року квартира за адресою [ADDRESS] в цілому належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім»ї [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. В даному свідоцтві прізвища заявників помилково зазначені як «[PERSON]». В свідоцтві про народження заявників [PERSON] та [PERSON] прізвища зазначено як «[PERSON]» (а.с13-14) Відповідно до паспорту прізвища заявників вказані «[PERSON]». (а.с 7, 10). Згідно посвідчення водія та свідоцтва про укладення шлюбу прізвище заявника [PERSON] - «[PERSON]» (а.с 11, 16). Відповідно до свідоцтва про народження заявника [PERSON] прізвище вказане «[PERSON]», мати [PERSON], батько - [PERSON].(а.с.14) Таким чином, враховуючи те, що у свідоцтві про право власності на житло прізвище заявників [PERSON] та [PERSON] зазначено «[PERSON]», що позбавляє заявників можливості розпоряджатися їх майном, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

18.07.2014 року на адресу Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява від [PERSON] про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину спадкового майна за законом, припинення права власності, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Заявник в заяві просила ухвалити додаткове рішення у вказаній цивільній справі яким визнати право власності [PERSON] на 55/100 частини спадкового майна, а саме 55/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], житловою площею 27, 20 кв. м., визнати право власності [PERSON] на 55/100 частини спадкового майна, а саме 55/100 частини земельної ділянки, кадастровий номер 8000000000:79:168:0371, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., оскільки ухвалюючи рішення по даній справі, суд не вирішив питання власності [PERSON] на частину спадкового майна, що спричинило неможливість зареєструвати право власності на об'єкти спадкового майна. Відповідач заяву підтримала та просила задовольнити. Позивач по справі не заперечував проти задоволення вказаної заяви. Дослідивши рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04.10.2013 року, матеріали справи, заяву, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04.10.2013 року, вбачається, що судом при винесенні рішення не було вирішено питання щодо права власності на решту будинку та земельної ділянки, яки залишились за [PERSON], після задоволення позовних вимог [PERSON] Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON], оскільки доводи викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення знайшли документальне підтвердження при дослідженні матеріалів справи та рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04.10.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

18.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 11.10.2008 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №897. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально - побутових проблем. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Збереження сім'ї не можливе. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу слухати без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати без її участі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 11.10.2008 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №897, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 11.10.2008 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції). Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

18.07.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 12 122 грн 76 к. за житлово-комунальні послуги. З підстав, викладених у позові (а.с.1) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення (а.с.26). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. (а.с.16) Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що співвласниками 1 /5 частини особового рахунку квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою від 29.01.2014 року (а.с.3) Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 12 122 грн 76 к. (а.с.4-5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «ЖЕО-111». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

18.07.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 4524 грн 27 к. за житлово-комунальні послуги (а.с.3) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.14). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився (а.с.13). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON] що підтверджується Формою № 3 від 31.03.2014 року (а.с.5). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 4 524 грн 27 к. (а.с.6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «ЖЕО-109 Голосіївського району». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

18.07.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 4809 грн 17 к. за житлово-комунальні послуги (а.с.1) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення (а.с.15). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився (а.с.14). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується Формою № 3 від 24.09.2014 року (а.с.3). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 4 809 грн 17 к. (а.с.5). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «ЖЕО-111 Голосіївського району». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

18.07.2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 7724 грн 29 к. за житлово-комунальні послуги (а.с.1) просив його задовольнити. Представник позивача не прибув в судове засідання, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення(а.с.14). Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився(а.с.12). Жодних клопотань про відкладення судового розгляду до суду завчасно не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Судом достовірно встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується Формою № 3 від 29.01.2014 року (а.с.3). Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість у сумі 7 724 грн 29 к. (а.с.4). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Виходячи із системного аналізу ст.33, 36, 119 ЦПК України саме на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі як порушника його прав та відповідно заявити позовні вимоги, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги Комунального підприємства «ЖЕО-111 Голосіївського району». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved