Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 03.12.2008 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Колодій О.Я. було посвідчено договір позики, згідно якого позивач [PERSON] надав позику відповідачу - [PERSON] в сумі 1 540 000 грн., що на момент укладення договору становило 200 000 дол. США. Відповідач зобов'язалась повернути грошові кошти в гривнях, в сумі, еквівалентній 200 000 дол. США в строк до 20 січня 2009 року без нарахування процентів. Відповідач частково повертала кошти в такому порядку: 15.12.2009 р. - 150 000 дол. США, 26.11.2010 р. - 25 000 дол. США, 28.10.2011 р. - 10 000 дол. США. Отже, залишок боргу відповідача становить 15 000 дол. США, що станом на день пред'явлення позову складає 189 268,47 грн. крім цього позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних відповідно до ст.ст. 625 та 1050 ЦК України, що складає 17 034, 16 грн., що разом становить 206 302,63 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак просив суд надати відстрочку виконання рішення суду на два роки, мотивуючи це тим, що на утриманні відповідача перебувають двоє малолітніх дітей та матір похилого віку. Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо надання відповідачу відстрочки виконання рішення. Заслухавши пояснення сторін по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.12.2008 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Колодій О.Я. було посвідчено договір позики, згідно якого позивач [PERSON] надав позику відповідачу - [PERSON] в сумі 1 540 000 грн., що на момент укладення договору становило 200 000 дол. США. Відповідач зобов'язалась повернути грошові кошти в гривнях, в сумі, еквівалентній 200 000 дол. США в строк до 20 січня 2009 року без нарахування процентів. Відповідач частково повертала кошти в такому порядку: 15.12.2009 р. - 150 000 дол. США, 26.11.2010 р. - 25 000 дол. США, 28.10.2011 р. - 10 000 дол. США. Судом встановлено та сторонами не заперечується той факт, що залишок боргу відповідача перед позивачем становить 15 000 дол. США, що на момент пред'явлення позову становить 189 268,47 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна сума трьох процентів річних становить - 17 034,16 грн. Таким чином, зважаючи на неповернення відповідачем позивачеві частини суми позики, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача 189 268,47 грн. боргу та 17 034,16 грн. трьох процентів річних, що всього становить 206 302,63 грн. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в сумі 2 063,03 грн. Щодо відстрочки виконання рішення, то згідно ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Обставини, на які вказує представник відповідача не мають особливого характеру та не підтверджені належними доказами по справі, а відтак суд вважає, що немає підстав для відстрочення виконання рішення суду.

Outcome: approved