Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

19.10.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, де просить: - стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON]. [INFO] в розмірі 1/2 частини заробітку ( доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення Єгором повноліття, тобто до 09.04.2026 року; - стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON]. [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення повноліття сином [PERSON], тобто до 24.06.2032 року. Позов мотивує тим, що проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON]. [INFO], які проживають разом з нею. Вона не працює, оскільки доглядає за дітьми, а тому немає можливості самостійно забезпечувати дітей. Відповідач вихованням дітей не займається, участі в їх матеріальному забезпеченні не приймає, так як не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дітей підтримує, але пояснила, що їх виклав юрист до якого вона звернулась, а тому чому саме в такому розмірі необхідно стягувати аліменти та чому заявлено дві вимоги щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] пояснити не може. З відповідачем вони проживали тривалий час, десь близько 9 років. З липня 2016 року спільне життя припинили та з того часу відповідач їй не допомагав в матеріальному утриманні їх дітей. Після того. як вона звернулась до суду, відповідач перерахував на її карточку 750 грн. та сказав, що в подальшому буде платити гроші тільки за рішенням суду. Вона не працює, так як займається вихованням дітей, але має домашнє господарство Відповідач народився 12.02.1983 року в с. Дівоче поле Олександрійського району Кіровоградської області. Він зараз не працює, але поїхав на заробітки в м.Київ. Відповідач на розгляд справи не зявився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, відповідно до вимог ст., ст.224 226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних матеріалів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ст., ст. 180- 183, 191 Сімейного Кодексу України. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобовязання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно.. \~ \~ Судом встановлено, що сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON]. [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Сторони припинили спільне проживання з липня 2016 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не виконує своїх батьківських обовязків належним чином, а за законом батьки зобовязані утримувати дітей. Суд, виходячи \~із \~\~інтересів \~неповнолітніх дітей вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та з урахуванням всіх обставин, які мають значення для справи, вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання двох дітей - 1/3 частину заробітку (доходу) відповідача, що має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дітей, враховуючи при цьому майновий стан відповідача та те, що він не подав до суду заперечення по суті заявлених вимог та доводів в спростування вимог позивачки, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх дітей, що не порушує права та інтереси інших осіб. Але після досягнення повноліття старшою дитиною, суд стягує на користь позивачки на утримання вина Ярослава аліменти відповідно до ч.3 ст.183 СК України, а не у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення повноліття сином [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому з врахуванням того, що до суду позивач звернулась 19.10.2016 року, то з того часу і стягує аліменти на утримання дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 551,20 грн..

Outcome: partial