Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

18 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила шлюб з відповідачем розірвати, двох малолітніх синів залишити проживати з матірю. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 11 грудня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, відповідач систематично, безпідставно вчиняє скандали та бійки в присутності дітей, має неврівноважений характер. Намагання зберегти сімю не дали бажаних наслідків, відповідач повністю ігнорував сімейне життя, зловживає спиртним та не реагує на її прохання та зауваження. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що сімя розпалася остаточно унаслідок негативної поведінки відповідача, який на ґрунті пияцтва застосовує до неї фізичне насильство навіть у присутності малолітніх дітей. Просила шлюб розірвати за залишити дітей на проживанні з нею. Відповідач в судове засідання не зявився. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, згідно якого відповідач був повідомлений про час та місце судового засідання (а.с.18). Про причини своєї неявки відповідач [PERSON] суд не повідомив. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Позивач [PERSON] не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 11 грудня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ГЮ № 115197, виданого повторно 14 липня 2016 року Зарічненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується дослідженими в ході судового розгляду копіями свідоцтв про народження (а.с.8-9). Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін суд приходить до висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сімї є неможливим, а відтак позов підлягає до задоволення. Частина 1 ст. 160 СК України\~передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Враховуючи те, що малолітні діти постійно проживають з матірю в с. Неньковичі, Зарічненського району, Рівненської області, перебувають на її вихованні, відповідач не висловив жодних заперечень проти позову, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності виняткові обставини розлучення дитини зі своєю матірю, суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову в цій частині. Судом встановлено, що в позовній заяві обєднано дві позовних вимоги немайнового характеру, при цьому судовий збір позивачем сплачено лише з розрахунку однієї позовної вимоги немайнового характеру в сумі 551,20 грн. Як розяснив Верховний Суд України в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо факт недоплати судового збору зясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобовязати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191\~ЦПК); у разі неподання доказів оплати стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88\~ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8\~частини першої статті 207 ЦПК. З врахуванням викладеного, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору, а недоплачений судовий збір, в сумі 551,20 грн., на користь держави. На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 160 СК України,

Outcome: approved