Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

19.11.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила: -визнати незаконним формулювання причини її звільнення, зазначеної у наказі від 24.10.2019 року №123-к КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області «за власним бажанням ст. 38 КЗпП України». - змінити формулювання причини її звільнення у наказі від 24.10.2019 року №123-к КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області «за власним бажанням ст. 38 КЗпП України» на «звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства працю ч. 3 ст. 38 КЗпП України». - зобов`язати уповноважених осіб КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області внести зміни до її трудової книжки, а саме у розділі «Відомості про роботу» «Запис №26 від 31.10.2019 «Звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України» - вважати недійсним» та внести новий запис «Звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства працю ч. 3 ст. 38 КЗпП України». - стягнути з КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області на її користь вихідну допомогу у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона до 31.10.2019 року працювала в КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області на посаді сестри медичної поліклінічного відділення. 07.10.2019 року, коли вона вийшла на роботу після закінчення лікарняного, старша медична сестра поліклінічного відділення [PERSON] повідомила її про те, що з 07.10.2019 року за розпорядженням керівництва вона переведена до іншого кабінету, де вона має працювати з двома лікарями одночасно - ревматологом [PERSON] та кардіологом [PERSON] , хоча за штатом вона працювала на одній ставці сестри медичної, що не передбачало роботу з двома лікарями одночасно. Вказала, що на неї була покладена подвійна завантаженість і це є суттєвою зміною істотних умов праці. Зазначила, що фактично відбулось суміщення посад та зміна інтенсивності праці. 17.10.2019 року написала заяву з проханням звільнити її з роботи з 31.10.2019. 29.10.2019 року надала уточнюючу заяву, в якій просила звільнити її з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору). Однак у наказі від 24.10.2019 року №123-к КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області все одно підприємством зазначено причину звільнення - «за власним бажанням ст. 38 КЗпП України». В ході судового розгляду [PERSON] заявлені в позові вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у поданому ним відзиві, а також його представники [PERSON] та адвокат Іванченко М.М. в судових засіданнях позовні вимоги не визнавали та заперечували, зазначивши, що [PERSON] працювала сестрою медичною поліклініки з лікарем гастроентерологом, яка підвищила свою кваліфікацію на курсах підвищення кваліфікації та отримала суміжну спеціалізацію «ендоскопія». Сестра медична поліклініки [PERSON] не підвищувала своєї кваліфікації та переміщена на інше робоче місце до лікаря кардіолога у межах своєї спеціальності, без зміни істотних умов праці. У зв`язку з цим, твердження Позивача, щодо переведення її одразу до двох лікарів не відповідає дійсності. Тобто, при переміщенні працівник продовжує виконувати ту ж роботу, на тому самому підприємстві і в тій же місцевості, однак на іншому робочому місці, засобі праці чи іншому відділі. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я . Згідно посадової інструкції сестри медичної поліклініки від 01.04.2019 року за сестрою медичною (в тому числі і за [PERSON] ) не закріплене певне робоче місце або кабінет, оскільки медичні сестри займають посаду сестри медичної поліклініки КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО. Також відповідно до п.21 розділу ІІ. Завдання та обов`язки Посадової інструкції при виробничій необхідності медичні сестри зобов`язані заміняти маніпуляційну медсестру чи медсестру суміжного кабінету. Оскільки [PERSON] є медичною сестрою поліклініки, а не визначеного кабінету, тому робота у іншому кабінеті не є «переведенням». У зв`язку з цим істотних змін в умовах праці не відбулось, а обсяг роботи, режим роботи, заробітна, пільги та інші істотні умови праці відповідають трудовому договору, який укладено між [PERSON] та роботодавцем - КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО. Крім того, правомірність звільнення сестри медичної [PERSON] перевірялось 08.11. 2019 року у ході інспекційного відвідування інспектором праці Управління Держпраці у Сумській області Підопригорою Ольгою Петрівною . За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 08.11.2019 №СМ2162/185/АВ та припис про усунення виявлених порушень від 08.11.2019 №СМ2162/185/АВ. За результатами інспекційного відвідування порушень, які стосуються обставин справи не виявлено. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] до 31.10.2019 року працювала в КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області на посаді сестри медичної поліклінічного відділення. 17.10.2019 року написала заяву з проханням звільнити її з роботи з 31.10.2019. 29.10.2019 року надала уточнюючу заяву, в якій просила звільнити її з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору). Наказі від 24.10.2019 року №123-к КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області [PERSON] звільнено за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України з 31.10.2019 року. Згідно посадової інструкції сестри медичної поліклініки від 01.04.2019 року за сестрою медичною (в тому числі і за [PERSON] ) не закріплене певне робоче місце або кабінет, оскільки медичні сестри займають посаду сестри медичної поліклініки КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО. Також відповідно до п.21 розділу ІІ. Завдання та обов`язки Посадової інструкції при виробничій необхідності медичні сестри зобов`язані заміняти маніпуляційну медсестру чи медсестру суміжного кабінету. Оскільки [PERSON] є медичною сестрою поліклініки, а не визначеного кабінету, тому робота у іншому кабінеті не є «переведенням». У зв`язку з цим істотних змін в умовах праці не відбулось, а обсяг роботи, режим роботи, заробітна, пільги та інші істотні умови праці відповідають трудовому договору, який укладено між [PERSON] та роботодавцем - КНП «Сумська ЦРКЛ» СРР СО. Вирішуючи питання щодо законності заявлених позивачами вимог, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно до частин 1, 3 статті 38 цього Кодексу працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, зокрема, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, а у разі якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, у визначений працівником строк. За положеннямип.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. За змістом ст. 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з роботи йому видається копія наказу. На підставі наведених норм суд приходить до таких висновків. Істотних змін в умовах праці [PERSON] не відбулось, а обсяг роботи, режим роботи, заробітна, пільги та інші істотні умови праці відповідають трудовому договору. Також не підлягає задоволенню позовна вимога заявлена [PERSON] про стягнення з КНП «Сумська центральна районна клінічна лікарня» Сумської районної ради Сумської області на її користь вихідної допомоги у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено невиконання відповідачем вимог законодавства про працю.

Outcome: dismissed