Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

17 березня 2020 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просила стягнути з відповідачів на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди по 50 000 грн. з кожного, а всього 100 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що начальник комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Кравченко Ю.М. та судово-медичний експерт Літкевич Н.С. проводили експертизу тіла померлого чоловіка позивача, завдали їй душевних страждань тим, що тривалий час її чоловік знаходився у морзі, був розчленований та спотворений в корисних цілях відповідачами, після чого похований без надання доступу до тіла померлого та інформації щодо місця його заховання, щоб приховати стан його тіла. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 березня 2020 року вказаний позов був залишений без руху, позивачці наданий строк для усунення недоліків. На виконання зазначеної ухвали 30 вересня 2020 року позивачем було надано виправлену позовну заяву, в якій, позовні вимоги залишилися, як і в первинному позові, додатково зазначено, що відповідачі, користуючись службовим становищем, затягували час і проводили досліди над тілом померлого чоловіка позивача, покривали дії лікарів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31 березня 2020 року вказаний позов був повернутий позивачу як неподаний у зв`язку з не усуненням недоліків, зазначених в ухвалі без руху від 19 березня 2020 року. Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач оскаржила її в апеляційному порядку. Постановою Харківського апеляційного суду від 23 липня 2020 року ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 31 березня 2020 року була скасована, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2020 року було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 184-185, т. 1). 24 вересня 2020 року відповідач Літкевич Н.С. надала письмовий відзив по справі (а.с. 228-230, т. 1), у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів заподіяння нею моральної шкоди позивачу, вважала заявлені вимоги необґрунтованими та недоведеними. 25 вересня 2020 року відповідач Кравченко Ю.М. надав письмовий відзив по справі (а.с. 232-235, т. 1), у якому також заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів заподіяння ним моральної шкоди позивачу, вважав заявлені вимоги необґрунтованими та недоведеними. 29 вересня 2020 року позивач надала до суду відповідь на відзив Літкевич Н.С. (а.с. 245-254, т. 1), у якому зазначила, що судово-медичний експерт Літкевич Н.С. навмисно приховала від позивача намір та дату поховання [PERSON] , щоб вона не мала змоги подивитися на тіло чоловіка та поховати його самостійно, зробила службове підроблення висновку №12-17/233-А/19 з метою приховання вбивства лікарями-хірургами шляхом проведення маніпуляції під апаратом ШВЛ [PERSON] в лікарні ім. проф.Мещанінова, яка призвела до його смерті. Тривалий час труп [PERSON] знаходився у морзі, а його органи використані у корисних цілях. 01 жовтня 2020 року позивач надала до суду відповідь на відзив Кравченка Ю.М. (а.с. 11-18, т. 2). В обґрунтування відповіді зазначено, що судово-медичний експерт Літкевич Н.С. разом з начальником КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Кравченком Ю.М. приховали вбивство [PERSON] за його чисельними діагнозами, тривалий час розбирали його та використовували органи в корисних цілях, після чого умисно, приховуючи дату та місце, поховали його труп. Крім того, зазначила, що судово-медичний експерт Літкевич Н.С. проводила дослідження над трупом [PERSON] без приладів, нелюдяними методами. 06 жовтня 2020 року від відповідача Літкевич Н.С. надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких вона вважає безпідставними звинувачення її у посадових злочинах позивачем, оскільки жодними доказами та фактами позовні вимоги не підтверджені (а.с. 20-22, т. 2). 07 жовтня 2020 року від відповідача Кравченка Ю.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких він вважає безпідставними позовні вимоги та обвинувачення [PERSON] (а.с. 24-25, т. 2). Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 21.07.1984, Київським відділом ЗАЦС 21.07.1984 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с. 201). З матеріалів справи, зокрема медичної документації, вбачається, що [INFO] у стаціонарі КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» [PERSON] помер. З ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 (т. 1, а.с. 147-149) вбачається, що у грудні 2019 року [PERSON] зверталася до вказаного суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, в якій просила зобов`язати слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Топоркова С.Є. поновити розслідування у кримінальному провадженні № 12019220480002250, розпочатого за фактом смерті [PERSON] за ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі висновків комісійної судово медичної експертизи, яка триває; зобов`язати слідчого згідно ст. 303 та ст. 307 ч. 2 п. 3 КПК України анулювати постанову про закриття кримінального провадження від 22.11.2019 року. Так, зазначено, що 11.06.2019 до ЄРДР внесені відомості за № 12019220480002250 про те, що 10.06.2019 до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення за фактом того, що [INFO] о 14 год. 40. хв. у приміщенні КНП «МКЛШНМД ім. проф. Мещанінова» помер [PERSON] , [INFO] , діагноз - направлена пахово-мошоночна грижа, артерно-венозна мальформація, внутрішньо брюшна кровотеча, серцево легенева недостатність. Ухвалою слідчого судді від 11.06.2019 призначена судово медична експертиза трупа [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №12-17/233-А/19 причиною смерті [PERSON] явився гострий мегакаріобласний лейкоз (гемобластоз), який ускладнився гострим розладом кровообігу. Постановою слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Топоркова С.Є. від 31.08.2019 закрито кримінальне провадження №12019220480002250 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді від 18.10.2019 скасована вказана постанова слідчого від 31.08.2019 як передчасна, винесена за неповно дослідженими матеріалами. Постановами слідчого від 14.11.2019 відмовлено у задоволенні клопотань [PERSON] про проведення повторної експертизи трупу [PERSON] , про відсторонення лікаря хірурга Шамуна від посади на час досудового розслідування. Постановою слідчого від 22.11.2019 закрито кримінальне провадження № 12019220480002250 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 (т. 1 а.с. 147-149) у задоволенні скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Топоркова С.Є. по кримінальному провадженню №12019220480002250 було відмовлено. З відзиву відповідачів вбачається, що судово-медичну експертизу трупа громадянина [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер ХОБСМЕ №12-17/233-А/19) було проведено в період з 13.06.2019 по 26.07.2019 на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова, наданої за клопотанням слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУНП в Харківській обл. Топоркова С.Є., у відділенні №1 відділу судово-медичної експертизи трупів ХОБСМЕ. Висновок експерта судово-медичної експертизи трупа гр.. [PERSON] 29.07.2019 р. був переданий слідчому Шевченківського відділу поліції Топоркову С.Є. , за клопотанням якого слідчим суддею було призначено судово-медичну експертизу. Згідно діючого законодавства, а саме, ПРАВИЛ проведення судово-медичної експертизи (трупів) трупів у бюро судово-медичної експертизи затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 Закону України «Про поховання та похоронну справу», зважаючи на те, що родичі (жінка) померлого знала про місцезнаходження трупа, але тривалий час не забирала тіло чоловіка для поховання, труп [PERSON] був похований КП «Ритуал» Харківської міської ради 22.10.2019 на кладовищі № 18 м. Харкова за рахунок місцевого бюджету. Інформування родичів померлого у такому випадку не належить до компетенції бюро судово-медичної експертизи. Згідно листа КНП «МКЛШНМД ім. проф. Мещанінова» №01-30/1576 від 05.08.19, з метою проведення перевірки фактів, викладених в заявах [PERSON] щодо смерті її чоловіка наказом по лікарні від 10.06.2019 №298 було створено комісію, за результатами роботи якої підтверджено, що [PERSON] в період з 06.06.2019 по 08.06.2019 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі, куди був направлений з діагнозом правобічна пахвино-калиткова кила, стан після защемлення, був оперований за ургентними показаннями, післяопераційний період ускладнився кровотечею, джерелом якої став розрив мальформації правої яєчкової артерії, у зв`язку з чим 08.06.2019 повторно був оперований за ургентними показаннями. Також зазначено, що допитана сестра медична стаціонару [PERSON] , яка виконувала лікарські призначення під час перебування в хірургічному відділенні №1 [PERSON] , факт внутрішньовенного введення нею хворому розчину глюкози заперечувала (т. 1 а.с. 200). З висновку судово-медичної експертизи трупа [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер ХОБСМЕ №12-17/233-А/19), отриманого судом 25 вересня 2019 року на виконання ухвали про витребування доказів, вбачається, що на підставі даних судово-медичного дослідження трупа [PERSON] , враховуючи відомості з історії його хвороби, результати патологоанатомічного розтину, результати лабораторних досліджень, були зроблені наступні висновків: Причиною смерті [PERSON] явився - гострий мегакаріобластний лейкоз (гемобластоз) який ускладнився гострим розладом кровообігу, про це свідчить наступне: гостре порушення гемодінаміки в мікроциркуляції легенів, набряк легенів з дистелектазами та спазмом бронхів: гострі циркуляторні розлади в головному мозку з набряком та ділянками набухання тканини головного мозку. Смерть [PERSON] настала [INFO] в 14-40 годин в стаціонарі КНП «МКЛШНМД і.м. проф. О.І.Мещанінова» ХМР. В зв`язку з виявленою у [PERSON] невправною правосторонньою пахово-мошонковою грижею, внутрішньочеревною кровотечею, в стаціонарі КНП «МКЛШНМД їм. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, [PERSON] за період лікування з 06.06.2019 р. по 08.06.2019 р. були проведені оперативні втручання: 06.06.2019 року операція - грижесічіння з аллапластикою; 08.06.2019 року операція: лапаротомія, зупинка кровотечі, інтубація тонкого кишківника, санація, дренування черевної порожнини. Яких-небудь тілесних пошкоджень, окрім слідів операційного втручання і слідів медичних маніпуляцій, при дослідженні трупа [PERSON] не встановлено. При судово-медичній експертизі, проведеній в лабораторії ХОБСМЄ тканини головного мозку, шлунку, кишечнику із вмістом, печінки з жовчним міхуром та нирки від трупа [PERSON] 67 років встановлено наступне: в тканині головного мозку, шлунку, кишечнику із вмістом із жовчним міхуром та нирці - барбітурати, морфін, кодеїн, діонін, параверін, промедол, стрихнін, атропін, гіосциамін, скополамін, кокаїн, пахікарпін, кофеїн, димедрол, ефедрон, ефедрин, опій, похідні піразолону, 1,4-бенздіазепину та фенотіазіну не виявлені; в тканині шлунку похідні фенотіазіну не виявлені. Відомостей про дослідження крові [PERSON] на наявність алкоголю при госпіталізації в КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, в наданій медичній карті немає. Крім того, на звернення позивача з метою отримання висновку судово-медичної експертизи, свідоцтва про смерть, лікарського свідоцтва про смерть чоловіка, ексгумації трупу померлого, інформації щодо конкретного місця розташування могили померлого [PERSON] їй було роз`яснено відповідними органами порядок їх тримання згідно чинного законодавства. Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснено в п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювана та спричиненою шкодою. Однак, позивачем не надано ніяких доказів причетності відповідачів до її вимог, які б містили інформацію щодо предмету доказування, не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача є необґрунтованими і недоведеними, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed