Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

18.05.2015 позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування свої вимог вказує, що 17.08.2007 Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON], прізвище якого змінено на [PERSON], уклали кредитний договір №014/3769/73/59380 у відповідності з яким банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 31663,00 дол. США. Строк наданого кредиту склав по 17.08.2013, розмір відсотків 13,5% річних, погашення кредиту повинно здійснюватися згідно графіку погашення. 28.09.2010 між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої строк кредиту було збільшено на 35 календарних місяці з остаточною датою погашення кредиту 17.07.2016. Крім того, згідно додаткової уогоди позичальнику тимчасово, на період з 15.10.2010 по 14.10.2011 року надано кредитні канікули, погоджено новий графік погашення кредиту. Свої обов'язки по поверненню кредиту позичальник не виконує, - грошові кошти згідно з графіком погашення заборгованості не виплачує. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 17.08.2007 №014/3769/73/59380, загальний розмір якої станом на 03.04.2015 становить 16894,45 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 397179,93 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту 12962,76 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 304747,90 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту - 1844,38 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 43360,44 грн.; - заборгованість по відсоткам 1127,52 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 26507,42 грн., з яких прострочена заборгованість по відсотках 1002,69 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 23572,73 грн. - пеню за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 2804,17 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 65924,61 грн. Позивач, повідомлений про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій викладена згода на розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Подав суду письмові заперечення, в яких посилається на те, що кредит у сумі вказаній позивачем не отримував, а тому вважає, що він не має відповідати за даним позовом. Крім того, звертає увагу суду на те, що позивачем нараховано пеню з пропуском спеціального строку позовної давності, встановленого законом в один рік. Також стверджує, що кредитний договір від 17.08.2007 №014/3769/73/59380 є удаваним та нікчемним. За таких обставин суд знаходить можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відносини, що склались між сторонами витікають з договірних правовідносин, які підпадають під регулювання, зокрема, глав 52, 53, 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», нормативно-правових актів, виданим Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України». Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК, кредитний договір укладається у письмовій формі. До істотних умов кредитного договору відносяться умови про суму кредиту, строк і порядок його надання позичальнику, строк і порядок повернення отриманого кредиту, розмір і порядок сплати кредитору процентів за користування кредитом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі частини 2 статті 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 17.08.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON], прізвище якого після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON], укладено кредитний договір №014/3769/73/59380. Відповідно до п.п. 1.1 вказаного кредитного договору, кредитор, - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», - на положеннях та умовах цього договору надає позичальнику кредит у вигляді невідкличної невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 31663,00 дол. США. Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кредит надається на 72 місяці з 17.08.2007 по 17.08.2013. В п. 1.4 сторонами погоджено, що процентна ставка за користування кредитом складає 13,50% відсотки річних. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, надання кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здійснюватись на розсуд кредитора наступним чином: на поточний рахунок позичальника; готівкою через касу банку; шляхом оплати за письмовою заявою позичальника наданих останнім платіжних документів (лише для кредитів, що надаються в національній валюті України). Погашення кредиту, в залежності від обраної програми кредитування, може здіснюватись наступним чином: 1) згідно графіку погашення кредиту (додаток до договору) в розмірі 1/72 від суми ліміту отриманого кредиту згідно п. 1.1. цього договору; погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно; 2) згідно графіку погашення кредиту (додаток до договору) ануїтетними платежами, - що передбачено п. 1.3 кредитного договору. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено обв'язок кредитора на умовах цього договору відкрити позичальнику позичковий рахунок [NUMBER] та надати позичальнику кредитні кошти за умови надання позичальником забезпечення повернення кредиту, зазначеного в п. 3.5 даного договору. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника здійснювати безготівковими платежами або готівкою, в касу кредитора: щомісячно, 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 17.08.2013 на рахунок зазначений в п. 4.1 цього договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок [NUMBER] Київська Регіональна Дирекція «Райфаайзен Банк Аваль», МФО 322904. Згідно додатку 2 кредитного договору від 17.08.2007 №014/3796/73/59380 позивачем надано відповідачу інформацію про сукупну вартість споживчого кредиту, в тому числі про процентну ставку за кредитом та вартість всіх супутніх послуг, що підтверджується підписом відповідача проставленим на даному додатку та відповідає вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ від 10.05.2007 №168. Таким чином, сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору від 17.08.2007 №014/3769/73/59380, відповідно між сторонами виникли кредитні правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання відповідачу кредиту в сумі 31663,00 дол. США виконав належним чином. Зазначена обставина підтверджується представленою суду заявою на видачу готівки від 17.08.2007 №2, підписаної відповідачем. Згідно п. 4 глави 3 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року № 337 в редакції від 24.04.2007, що діяла станом на 11.08.2007, видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки - юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно-правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо; за видатковим касовим ордером - працівникам банку за внутрішньобанківськими операціями; за документами на отримання переказу в готівковій формі, установленими відповідною платіжною системою, - фізичним особам. Таким чином, представлена позивачем заява про видачу готівки є належним доказом у справі, що підтверджує факт належного виконання ним зобов'язання за кредитним договором. Доводи відповідача, про те, що йому не було фактично надано кредит в іноземній валюті та в такому розмірі спростовуються зазначеним доказом, у зв'язку з чим не приймаються судом до уваги. В той же час судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору від 17.08.2007 №014/3769/73/59380 щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки погоджені в графіку погашення кредиту - додатку №1 до кредитного договору. Дана обставина відображена у додатковій угоді №1 до кредитного договору від 17.08.2007 №014/3796/73/59380, яка була укладена між сторонами 28.09.2010, та підтверджується представленим суд розрахунком заборгованості. Так, у п. 2.1 додаткової угоди №1 до кредитного договору сторони погодили, що станом на дату укладання цієї додаткової угоди фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 19828,86 дол. США; у п. 2.2 сторони погодили, що станом на дату укладання цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 2214,14 дол. США, у тому числі: 1282,18 дол. США - заборгованість з погашення суми кредиту; та 931,96 дол. США - заборгованість з погашення процентів. Згідно п.п. 2.3, 4 додаткової угоди №1 до кредитного договору сторони погодили, що на підставі додаткової угоди з 28.09.2010 фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику. Графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викласти в новій редакції в додатка №1, 2 до цієї додаткової угоди, які є невід'ємною частиною додаткової угоди. Крім того, згідно п. 1 додаткової угоди №1 до кредитного договору сторони погодили строк кредиту збільшити на 35 календарних місяців, з остаточною датою погашення кредиту 17.07.2016. З представленого суду розрахунку заборгованості слідує, що відповідач продовжує виконувати зобов'язання за кредитним договором неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 03.04.2015 має заборгованість, в тому числі: - заборгованість по кредиту 12962,76 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 304747,90 грн., з яких прострочена заборгованість по кредиту - 1844,38 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 43360,44 грн.; - заборгованість по відсоткам 1127,52 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 26507,42 грн., з яких прострочена заборгованість по відсотках 1002,69 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 23572,73 грн. - пеню за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 2804,17 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ - 65924,61 грн., У відповідності зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, пунктом 6.5 кредитного договору передбачено право банку достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке стягнення здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника, включаючи забезпечення за цим договором, за умови попереднього (за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Згідно пункту 9.1 кредитного договору, за порушення строків кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому договорі. Встановлено, що позивач направив на адресу відповідача вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором від 26.02.2015 №114-0-0-00/15-20574, яка залишена відповідачем без задоволення. Виходячи з встановленого в ході судового розгляду факту порушення відповідачем своїх обов'язків щодо внесення щомісячних платежів по кредиту та відсотках, ґрунтуючись на вищенаведених нормах права, суд вважає, що у позивача виникло право вимагати від відповідача дострокового повернення суми кредиту, сплати належних йому процентів за користування кредитом та неустойки, передбаченої договором. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приймає розрахунок заборгованості наданий позивачем, оскільки він детально складений, аргументований, повно відображає рух грошових коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості, черговість погашення сум заборгованості, яка встановлена з дотриманням вимог закону та умов договору. В той же час, розрахунок по суті відповідачем не оспорено, доказів невідповідності проведеного позивачем розрахунку положенням закону відповідачем не надано, як і не наданого іншого розрахунку. Розглядаючи заперечення відповідача про те, що кредитний договір від 17.08.2007 №014/3769/73/59380 є удаваним та нікчемним, суд приходить до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість. Удаваний правочин відноситься до оспорюваних, доказів про визнання його недійним з цих підстав відповідачем суду не представлено. Так само, не зазначено з яких передбачених законом підстав кредитний договір від 17.08.2007 №014/3769/73/59380 є нікчемним. Щодо заперечень відповідача про те, що позивачем нараховано неустойку з пропуском строку позовної давності, то дані доводи спростовуються матеріалами справи. За правилами визначеними у ст.ст. 257-259 ЦК, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно п. 7 додаткової угоди №1 до кредитного договору сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі, приведеному у розрахунку є законними та обґрунтованими. Інші обставини наведені у запеерченнях відповідача правового заначення для вирішення справи не мають. Таким чином, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, позивачем надані відповідачу грошові кошти по договору, відповідачем допущено істотне порушення умов договору, що стосуються розміру і строків погашення виданого кредиту, дані обставини являються підставою для стягнення з відповідача на користь відповідача заборгованості по договору. Відповідно до керівних роз'яснень, викладених у п.п. 10, 12 постанови Пленуму Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 роз'яснено, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Враховучи, що позов підлягає задоволенню суд, з врахуванням вимог ст. 88 УПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесні останнім витрати на оплату судового збору в сумі 3 654,00 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved