Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

19 квітня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: 09100, [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], звернулась з позовною заявою до [PERSON],останнє відоме місце проживання якого: 84511, [ADDRESS], РНОКПП невідомий, про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вона з 2010 року по 2012 рік проживала з відповідачем однією сім'єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Під час проживання однією сім'єю народилась дитина - [PERSON], [INFO], яка постійно проживає разом з позивачем, оскільки з 2012 року відповідач покинув [PERSON] з донькою та свідомо самоусунувся від виховання дитини, перестав спілкуватись з нею, приймати участь в її житті. Тривалий час (більше п'яти років) він не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не виявляє інтересу до її проблем та інтересів, не цікавиться її життям, не піклується про стан її здоров'я, з огляду на що, на думку позивача, ставлення [PERSON] до виконання батьківських обов'язків свідчить про його умисне ухилення від виконання цих обов'язків. У дитини взагалі відсутні будь-які стосунки з батьком: він з донькою не спілкується, у них відсутні взагалі будь-які відносини, як і спогади, спільні заходи, фотографії, проведення часу і тому подібне, незважаючи на те, що позивач ніколи не створювала штучних перешкод у прийнятті відповідачем участі у житті дитини. Самостійної ініціативи з приводу виховання дитини та спілкування з нею відповідач ніколи не проявляв, будь-якого фінансового забезпечення [PERSON] дитині не надає та участі в утриманні доньки не приймає, хоча є працездатною людиною та зобов'язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття, з огляду на що [PERSON] вважає, що існують підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв'язку з чим звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2018 року залучено Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 10 годину 00 хвилин 06 червня 2018 року та визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання, призначене на 10 годину 00 хвилин 06 червня 2018 року, ухвалою суду від 06 червня 2018 року відкладено на 11 годину 00 хвилин 22 червня 2018 року у зв'язку з відсутністю відомостей про вручення представнику третьої особи повідомлення про дату, час та місце підготовчого засідання. В свою чергу, підготовче засідання, призначене на 11 годину 00 хвилин 22 червня 2018 року, не відбулось у зв'язку зі знаходженням судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню, з огляду на що було відкладено на 11 годину 00 хвилин 01 серпня 2018 року. Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 30 серпня 2018 року. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2018 року постановлено про те, що судове засідання у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, призначене на 30 серпня 2018 року на 10 годину 00 хвилин, буде проводитися шляхом дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за участі свідка [PERSON]. 30 серпня 2018 року ухвалою суду судове засідання відкладено на 14 годину 30 хвилин 26 вересня 2018 року для виклику відповідача. У судовому засіданні, яке відбулось 30 серпня 2018 року, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, пояснивши, при цьому, що вона з відповідачем з серпня 2010 року по лютий 2012 року проживали разом [ADDRESS]. [INFO] року у сторін народилась дитина - [PERSON]. Фактично проживати однією сім'єю з відповідачем вони перестали у 2012 році. Оскільки дитина з шестимісячного віку почала хворіти, позивач з дитиною поїхали до міста Біла Церква Київської області у пошуках медичної допомоги. З 2012 року батько у житті дитини участі не приймає, донька навіть не знає, як виглядає її батько, за весь час дитина лише один раз запитала у [PERSON], де її батько. Також позивач зазначила, що відповідач поїхав у невідомому їй напрямку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України та до частини 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Представник третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань. В.о. начальника служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області Махаринським Г.В. 18 вересня 2018 року подано до суду заяву, в якій він просить розглянути справу за відсутності їх представника, позов [PERSON] й висновок органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради від 12 червня 2018 року № 275 «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки [PERSON]» підтримують. За таких підстав суд вважає можливим провести судове засідання без участі відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та з урахуванням згоди представника позивача і наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. В судовому засіданні, яке відбулось 30 серпня 2018 року у режимі відеоконференції, свідок [PERSON] пояснив суду, що є хрещеним батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Позивача знає з 2013 року, а відповідача не знає узагалі та ніколи про нього не чув. Безпосередньо від самої дитини свідок ніколи нічого не чув про її батька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулось 30 серпня 2018 року, пояснила, що є матір'ю позивача та тещею відповідача по справі. [PERSON] ніколи не приділяв уваги дитині, навіть додому з роботи їхати не хотів, за шість років у житті дитини відповідач узагалі участі не приймав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані статтями 150, 155, 164, 166, 170, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України). Частина 1 ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] - батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 6). З копії довідки завідувача дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 1 «ВЕСНЯНКА» [PERSON] від 22 березня 2018 року за № 33 вбачається, що дочка [PERSON] - [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 1 «Веснянка» Білоцерківської міської ради Київської області з 22 вересня 2015 року по теперішній час. Проживає за адресою: [ADDRESS]. За час відвідування дошкільного закладу освіти дитиною займається завжди тільки мати [PERSON], [INFO], та бабуся [PERSON]. Батько дитини, [PERSON], [INFO], участі у житті дитини не приймає, дитиною не цікавиться, до дошкільного закладу освіти жодного разу не відвідував. Дитина вихована, охайна, з дітьми добре спілкується, активна (а.с. 7). Відповідно до висновку рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області за № 275 від 12 червня 2018 року, [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], є доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки в діях [PERSON] вбачаються факти ухилення від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки (а.с. 40). Згідно акту обстеження умов проживання від 30 травня 2018 року, головним спеціалістом відділу опіки та піклування служби у справах дітей Білоцерківської міської ради [PERSON] проведено обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS], під час обстеження присутні [PERSON] та малолітня [PERSON], умови проживання: дану квартиру [PERSON] орендує, кімнати облаштовані як спальня і вітальня, які умебльовані згідно із функціональним призначенням. Одна кімната закрита. Кухня мебльована кухонними меблями, необхідною електропобутовою технікою. Ванна кімната і туалет обладнані сантехнікою. Житло підтримується в належному санітарно-гігієнічному стані. [PERSON] будує власний житловий будинок [ADDRESS]. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: Для дитини виділене окреме спальне місце, місце для ігор, є стіл для занять, окремий комод для речей та іграшок. Дитина забезпечена необхідними сезонними речами, одягом, взуттям, є планшет, яким користується тільки дитина (а.с. 41). Відповідно довідки, виданої директором Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 Білоцерківської міської ради Київської області 21 вересня 2018 року за № 115 [PERSON], [PERSON] дійсно навчається у 2-Г класі Білоцерківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 Білоцерківської міської ради Київської області та виховується мамою [PERSON] (а.с. 91). З копії довідки Комунального закладу Київської обласної ради «Київської обласної дитячої лікарні № 2» від 21 вересня 2018 року вбачається, що дитина [PERSON] зверталась неодноразово за медичною допомогою з 2013 року по 2018 рік у супроводі матері [PERSON], 1983 року народження (а.с. 92). Згідно копії рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в сумі 700 гривень щомісячно, починаючи з 26 січня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (а.с. 94-96). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], мало місце неналежне виконання своїх обов'язків, що полягає у не прояві до дитини батьківської любові та турботи, не спілкуванні з дитиною, не зацікавленості у її бажаннях та потребах, як наслідок, відсутності тісного психологічного зв'язку з дитиною, і воно не було пов'язано як об'єктивними так і суб'єктивними причинами. Відповідач, маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляється від виконання, свідомо нехтує ними. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме: відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дочки. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача [PERSON] та позбавлення його батьківських прав, оскільки на теперішній час відповідач не намагається виправитись та здійснювати в повному обсязі свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманню його малолітньої дитини. Наданий суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав суд приймає у якості належного доказу під час ухвалення рішення, оскільки з дій відповідача вбачається, що він свідомо ухиляється від виконання ним його батьківських прав та обов'язків. При цьому суд враховує також і те, що під час розгляду справи у суді відповідач жодного разу не з'явився в судове засідання, не вчинив жодних спроб для налагодження з дитиною контакту, не відвідував її, що свідчить про його небажання виправитися та почати сумлінно ставитися до своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення його батьківських прав, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON]про позбавлення батьківських прав [PERSON]у відношенні до його малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню. Згідно частини 3 статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, оскільки вони вже стягнуті з нього на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2015 року. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати, пов'язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved