Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

19 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 10 червня 1995 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу у них 02 травня 2005 року народився син [PERSON], який проживає з нею. Спільне життя та шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки, розбіжність поглядів на сімейні відносини та обовязки. Спільне господарство не ведеться протягом останніх чотирьох років. На примирення не погоджується. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина немає дитина проживатиме з нею і вона надаватиме батькові можливість спілкуватися з сином. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. До початку судового засідання позивач [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої позов визнає повністю та просить розірвати шлюб. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що з 10 червня 1995 року [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - Павлік), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Басівської сільської Ради Роменського району Сумської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 6 (а.с. 5). Від шлюбу подружжя мають сина [PERSON], 2 травня 2005 року (а.с. 9). Син проживає з позивачкою. Як убачається\~з позовної\~заяви, спільне життя та шлюбні відносини сторін припинені через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки, розбіжність поглядів на сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться протягом останніх чотирьох років. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина немає, дитина проживатиме з позивачкою і вона надаватиме відповідачеві можливість спілкуватися з сином. На примирення позивачка не погоджується. Враховуючи викладені\~позивачкою та\~визнані відповідачем\~обставини, суд дійшов висновку про те, що сімя розпалась остаточно та поновлена бути не може. Відповідно до\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с. 1, 2). На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved