Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

19.03.2015 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який уточнила 08.04.2015, та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку в с. Карабазівка, Зіньківського району, Полтавської області по вул. Леніна, буд. 42; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку в с. Карабазівка, Зіньківського району, Полтавської області по вул. Леніна, буд. 42, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗель, днз:АХ9370ВС, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗель, днз:АХ9370ВС, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автонавантажувача Balcancar, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автонавантажувача Balcancar, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеної квартири порядку поділу спільного майна подружжя (а.с. 16-20). 22.05.2015 р. позивачка уточнила свої позовні вимоги до [PERSON], третя особа ПАТ «УКРСОЦБАНК», та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку в с. Карабазівка, Зіньківського району, Полтавської області по вул. Леніна, буд. 42; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину будинку в с. Карабазівка, Зіньківського району, Полтавської області по вул. Леніна, буд. 42, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗель, днз:АХ9370ВС, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ГАЗель, днз:АХ9370ВС, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автонавантажувача Balcancar, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автонавантажувача Balcancar, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеної квартири порядку поділу спільного майна подружжя (а.с. 27-30). 07.08.2015 позивачка знов уточнила свої позовні вимоги до [PERSON], третя особа ПАТ «УКРСОЦБАНК», та просила визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на будинок в с. Карабазівка, Зіньківського району, Полтавської області по вул. Леніна, буд. 42; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ГАЗель, днз:АХ9370ВС, визнати за [PERSON] право власності на автонавантажувач Balcancar. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 20 вересня 2003 року уклала з відповідачем шлюб, зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1092. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.10.2014 р. шлюб між сторонами розірвано, рішенням суду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини не підтримуються з січня 2014 року, спільне господарство не ведеться. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти між нею та [PERSON] було набуте наступне майно: восени 2008 р. придбано будинок в с. Карабазівка, Зінківського району, Полтавської області, по вул. Леніна, буд. 42, приблизна вартість будинку станом на 16.03.2015 р. становить 50000 грн.; восени 2009 р. придбано автомобіль ГАЗель, днз:АХ9370ВС, приблизна вартість автомобіля станом на 16.03.2015 р. становить 100000 грн.; влітку 2012 р. придбано автонавантажувач Balcancar, вартістю 10000 доларів, який на теперішній час знаходиться за місце роботи відповідача за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 18, та станом на 16.03.2015 р. коштував 100000 грн., 11 грудня 2012 р. придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS]. В квартирі зроблено євроремонт. Вартість майна станом на 15.05.2015 р. складає 868100 грн. Вищенаведені обєкти є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, тобто сторін по справі. Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана за кредитні кошти, укладеним між [PERSON] та ПАТ «УКРСОЦБАНК». Для забезпечення зобовязань за кредитним договором був підписаний Договір поруки, а поручителем є позивач. Неповнолітній син сторін [PERSON] постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач чинив перешкоди позивачу та їх дитині користуватися житлом квартирою № 107 в буд. № 13-Б по вул. Світла в м. Харкові. В спірну квартиру колишній чоловік нікого не пускає, при цьому замінив вхідні замки у квартиру. Вважала можливим відступити від засади часток подружжя при поділі майна, оскільки відповідач не дбає про матеріальне становище колишньої сімї, а лише використовує спільне майно, належної фінансової допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає, розпоряджається спірною квартирою виключно на свій розсуд, не зважаючи на інтереси співвласників. У позивача [PERSON] немає буд-якого іншого житла, придатного для проживання з дитиною, тому вона з сином вимушена мешкати на орендованій квартирі (а.с. 103-106). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності, підтримала уточнені позовні вимоги позивачки у повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі виданої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 р. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач спільно проживали до січня 2014 року. Автомобіль ГАЗель, державний номер [NUMBER], та автонавантажувач відповідач продав. Після розлучення та припинення шлюбних відносин відповідач зробив ремонт на загальну суму 202867,20 грн. в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Для отримання кредиту подружжя повинно було внести перший внесок. Суму, потрібну на перший внесок до банку, відповідач отримав від свого знайомого, уклавши з ним договір позики, на підтвердження якого є розписка від 08 грудня 2012 року. Станом на липень 2015 року, позивач залишився винен позичальнику 3000 доларів США або гривневий еквівалент на момент розрахунку по курсу НБУ. Згідно з довідкою ПАТ «УКРСОЦБАНК» від 31 березня 2015 року, заборгованість сторін перед банком за кредитним договором станом на 06.10.2014 року, а саме після розлучення, складає 113469,97 грн. Позивач отримує від відповідача 1/2 частку житлового будинку № 42 з надвірними господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Леніна, с. Карабазівка, Зіньківського району, Полтавської області. Відповідач отримує від позивача 1/2 частку квартири № 107, що знаходиться в м. Харкові, по вул. Світла, 13-Б. Суму заборгованості за кредитним договором та договором позики при такому поділі майна відповідач буде зобовязаний сплатити самостійно. В позові просив відмовити у повному обсязі. Третя особа ПАТ «УКРСОЦБАНК» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20 вересня 2003 р. в Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2014 р. шлюб між сторонами розірваний. Рішення набрало законної сили. Згідно з Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] 11 грудня 2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 6031, в період шлюбу [PERSON] придбав трикімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS], загальною площею 67,60 кв.м, житловою площею 42,20 кв.м. Зазначена квартира в КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації зареєстрована на праві приватної власності на імя [PERSON] на підставі зазначеного договору купівлі-продажу (а.с. 50-52, 53). Частиною першою статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Таким чином, суд вважає, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно з вимогами ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи вищенаведене, [PERSON], [PERSON] належить кожному по 1/2 частині квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільного майна подружжя. Підстав для відступу від засади рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до ч.2 та 3 ст. 70 СК України, суд не знаходить. Відповідачем не надано доказів, що вартість зазначеної квартири значно збільшилася внаслідок вкладених в неї в період шлюбу коштів та ремонту. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Сторонами не надано доказів, що будинок № 42 по вулиці Леніна в с. Карабазівка, Зіньківського району, Полтавської області, прийнятий до експлуатації та зареєстрований в державній реєстраційній службі. Сторонами не надано належних доказів підтвердження існування зазначеного будинку. Таким чином, суд вважає, що зазначений будинок на цей час не може бути включений до майна, яке є спільною власністю подружжя та не підлягає розділу. Крім того, позивачкою не надано належних доказів існування автомобіля ГАЗель, днз:АХ9370ВС, та автонавантажувача Balcancar, не зазначені індивідуальні ознаки зазначених автомобілів, а саме, який вони мають державний номерний знак на цей час, колір, номер кузова, на підставі яких правовстановлюючих документів вони були придбані. Відповідач надав довідку-рахунок від 07 червня 2015 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи, на підставі якої він реалізував [PERSON] автомобіль марки ГАЗ-3302-418, однак представник позивачки відмовилася уточнювати позовні вимоги. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON], податковий номер [NUMBER], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON], податковий номер [NUMBER], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В іншій частині в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа ПАТ «УКРСОЦБАНК» суд відмовляє за недоведеністю позивачкою своїх позовних вимог.

Outcome: partial