Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

17 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Хотинської міської ради, [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Відділ Держгеокадастру у Хотинському районі Чернівецької області про визнання незаконними та скасування рішень Хотинської міської ради та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 23 березня 1994 року виконкомом Хотинської ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно вказаного свідоцтва власниками квартири стали [PERSON], [PERSON], [PERSON], та він - [PERSON] в рівних частках. Житловий будинок, в якому розташована вказана квартира складається з двох квартир власниками однієї з них була їхня родина, а власником другої - інша особа. З березня 2003 року його дружина, [PERSON], купила другу квартиру. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,10 га. з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В липні 2008 року його дружина, [PERSON], звернулася до Хотинської міської ради з заявою про приватизацію зазначеної земельної ділянки. 29 липня 2008 року рішенням сесії Хотинської міської ради 5 скликання №235/15/08 їй було передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 0,10 га., в місті Хотині по вул. Українській, 25. Рішенням сесії №269/19/09 від 28 січня 2009 року було надано дозвіл Хотинській районній філії ДП «Чернівецький регіональний центр Державного земельного кадастру» та «ЗЕМ-РЕС» виготовити земельні акти на право власності. На підставі зазначеного рішення, [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №429460, зареєстрований 22 травня 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за номером 070982000158. Позивачу про зазначені вище обставини стало відомо лише наприкінці січня 2016 року. Так-як у нього виник намір відчуджити належну йому частку у спільній власності на квартиру, він звернувся до фахового юриста за порадою про правильність юридичного оформлення цієї дії. Лише тоді він довідався, що його дружина приватизувала всю земельну ділянку для обслуговування всього житлового будинку, частка спільної власності в якому належить і йому. До цього він вважав, що дружина приватизувала лише частку земельної ділянки, яка закріплена за придбаною нею особисто квартирою. Вважає, що рішення сесії Хотинської міської ради 5 скликання №235/15/08 від 29 липня 2009 року в частині передачі безоплатно у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд площею 0,10 га., в місті Хотині по вул. Українській, 25, рішення сесії №269/19/09 від 28 січня 2009 року в частині надання дозволу Хотинській районній філії ДП «Чернівецький регіональний центр Державного земельного кадастру» та ПП «ЗЕМ-РЕС» виготовити земельні акти на право власності та Державний акт серії ЯЗ №429460, який було видано на підставі цих рішень, підлягають визнанню не дійсними та скасуванню, оскільки при приватизації земельної ділянки були грубо порушені його права та інтереси. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засіданні не зявилися, але надали суду заяву з проханням про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі. Представник Хотинської міської ради в судове засіданні не зявився, але надав суду заяву з проханням про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнають. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, але надала суду заяву з проханням про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнають. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала. Представник відділу Держгеокадастру у Хотинському районі Чернівецької області в судове засідання не зявився, але надали суду заяву в якій просять справу слухати у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON], відповідач [PERSON], третя особи [PERSON] та [PERSON] в рівних частках є власниками квартири, що знаходиться за адресою: вул. Українська,25/2 м. Хотин Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.10). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] належить 48/100 будинку №25 по вул. Українська м .Хотин (а.с.11). Відповідно до витягу з рішення № 235/15/08 Хотинської міської ради від 29.07.2008 року, міська рада вирішила передати безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в м. Хотин [PERSON] по вул. Українська,25 розміром 0,10 га (а.с.7) З державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №429460 від 22.05.2009 року виданого на підставі рішення № 296/19/09 19 сесії 5 скликання від 28.01.2009 року Хотинської міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі вбачається, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1000га у межах згідно з планом, яка розташована в м. Хотин по вул. Українська,25, Чернівецької області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 7325010100:01:010:0166 (а.с.9). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Відповідно до п.в ч.2 ст.89 ЗК України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, співвласників жилого будинку. Згідно до положень ч. 4, 5 статті 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, із змінами внесеними згідно з постановою пленуму ВСУ №2 від 19.03.2010 року, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). П. 21 вказаного пленуму ВСУ розяснено що, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до положень п.б ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобіганню вчиненню дій що порушують права або створюють небезпеку порушенню прав. Згідно п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Згідно ч.2 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В числі передбачених способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Таким чином, суд дійшов висновку, що надання земельних ділянок мало відбутися після звернення співвласників житлового будинку до міської ради разом, після чого їм, виходячи з положень законодавства, мала бути надана у спільну сумісну власність земельна ділянка, щодо якої згодом мав би бути проведений розподіл з виділенням часток співвласників. Таким чином, суд вважає, що право [PERSON] на володіння належною йому частиною земельної ділянки порушено, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущений, оскільки про вказане рішення він дізнався на початку 2016 року. Також, з відповідачів необхідно солідарно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1653,63 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved