Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

17 серпня 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом в якому зазначає, що 23 травня 2009 року із відповідачем уклала шлюб, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 20 липня 2016 року було розірвано. За час вказаного шлюбу ними було приватизовано земельну ділянку та побудовано на ній житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] Після розірвання шлюбу із відповідачем не може досягти згоди щодо поділу спільного майна. У зв'язку з наведеним, в ході розгляду справи уточнивши позовні вимоги, просить виділити їй у власність 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки, що знаходяться по [ADDRESS], а також стягнути із відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав та пояснив, що дійсно за час шлюбу із позивачем побудували житловий будинок з надвірними спорудами в с. Видерта Камінь-Каширського району, не заперечує проти поділу спільного майна подружжя, однак заперечив щодо стягнення з нього судових витрат. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Судом установлено, що сторони з 23 травня 2009 року по 20 липня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджено рішенням Камінь-Каширського районного суду від 20 липня 2017 року (а.с. а.с. 4, 5). Як убачається із Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 30 грудня 2010 року (а.с. 6) [PERSON] на підставі рішення Видертської сільської ради Камінь-Каширського району від 26 грудня 2010 року № 3/4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. [PERSON] було виготовлено будівельний паспорт на будівництво житлового будинку (а.с. а.с. 7-16) та сторонами за час шлюбу збудовано житловий будинок і господарські споруди по [ADDRESS], а також виготовлено технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна (а.с. а.с. 17-22). Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 01.02.2016 (а.с. 22) право власності на вищевказаний житловий будинок 26 січня 2016 року було зареєстровано за відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином, оскільки вищевказане нерухоме майно набуте сторонами за час шлюбу, воно належить їм на праві спільної сумісної власності. В силу ст. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Так само, відповідно до ст. 372 ч. ч. 1-3 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи викладене, виходячи із рівності часток майна подружжя, суд вважає за можливе визнати за позивачем із спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину вищевказаних житлового будинку та земельної ділянки. Задовольняючи позов, суд, відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стягує із відповідача в користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1655,17 грн. (а.с. а.с. 1, 29).

Outcome: approved