Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

19.12.2019 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] та [PERSON] , в якій вони просять суд визнати за [PERSON] право вланості на 1/2 частину будинку [ADDRESS] ) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги позивачі мотивували тим, що за життя їхньому батькові та чоловіку відповідно [PERSON] належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивачі фактично прийняли спадщину, оскільки проживали разом з ним за однією адресою на час його смерті. Проте, звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок вони отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючих документів. В даний час позивачі змушені звернутися до суду, оскільки їхнє право не визнається і вони не можуть розпорядитися своєю власністю. Ухвалою судді від 23.12.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.01.2020 року підготовче судове засідання було закрито, залучено до участі у справі у якості належного відповідача Золочівську селищну раду Харківської області замість Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачі не з`явилися, через канцелярію суду завчасно надали письмові заяви з проханням справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за відсутності їхнього представника, вирішення справи поклав на розсуд суду. Представник третьої особи директор КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради» Бєлова С.М. у судове засідання також не з`явилася, завчасно подала до канцелярії суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за наявними матеріалами за відсутності представника їх підприємства. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 червня 1965 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований міським бюро РАЦС м. Суми, актовий запис № 636, про що 30 червня 1965 року повторно видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] , народилася донька [PERSON] , про що 23 серпня 1973 року складено актовий запис № 31, та цього ж дня Олександрівським сільським РАЦС Золочівського району Харківської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у віці 69 років в селі Олександрівка Золочівського району Харківської області помер [PERSON] , про що 17 вересня 2009 року Олександрівською сільською радою Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 25 та цього ж дня видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Житловий будинок «А-1» 1920 року будівництва, житловою площею 29,0 кв.м, загальною площею 48,9 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] має такі господарські будівлі та споруди: веранда «а», ганок «а1», літня кухня «Б», веранда «б», гараж «В», сараї «Г», «Д», «Е», «Ж», «И», погріб «З», літній душ «К», вбиральня «Л», огорожі №1-3, що вбачається із копії технічного паспорта від 15.12.2015 року, інвентаризаційна справа № 316. З розпорядження Олександрівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 30.12.2015 року № 55 п. 1.1. вулицю ім. Купської було переіменовано в вулицю Кукуянську. Згідно інформації директора КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» Бєлової С.М. вих. № 265 від 12.10.2017 року, 15.12.2015 року проведена первинна інвентаризація житлового будинку «А-1» (1920 року будівництва) загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації Олександрівської сільської ради № 02-20/516 від 08.12.2015 року ( запис погосподарської книги № 1, особовий рахунок № [NUMBER] ) вищевказаний будинок числиться за [PERSON] (померлим [INFO] ). Інвентаризаційна вартість житлового будинку «А-1», веранди «а», ганку «а1», та господарських будівель і споруд: літньої кухні «Б», веранди «б», гаражу «В», сараїв «Г», «Д», «Е», «Ж», «И», погребу «З», літнього душу «К», вбиральні «Л», огорожі №1-3 станом на 15.12.2015 року складає 147802 грн. Станом на 31.12.2012 року по КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради» право власності на будинок не зареєстровано. Відповідно до виписки з по господарської книги, виданої в.о. старости Олександрівського стростинського округу виконавчого комітету Золочцівської селищної ради Пивовар В.М. від 19.11.2018 року № 920 будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] числиться за [PERSON] , який помер [INFO] , про що в по господарській книзі № 02 на 2016-2020 роки №ОПО [NUMBER] Харківської області Золочівського району Олександрівської сільської ради зроблено відповідний запис. Згідно довідки в.о.старости Олександрівського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради Харківської області Пивовар В.М. № 922 від 09.12.2019 року [PERSON] на день своєї смерті [INFO] був прописаний в [ADDRESS] , на день його смерті та протягом шести місяців з дня його смерті в будинку за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук. Згідно належним чином завіреної копії спадкової справи № 331/2017, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 23.12.2019 року Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, 03 жовтня 2017 року заведена спадкова справа №331/2017, після померлого [INFO] [PERSON] 03.10.2017 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області за вх. №758 надійшла заява про отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] в інтересах неї самої та її матері [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, проживаючи зі спадкодавцем на час його смерті. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Заповіти від імені [PERSON] нотаріально не посвідчувалися, свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом нікому не видавалися (інформаційні довідки зі Спадкового реєстру від 03.10.2017 року № 49327794, 49327798). Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 01.12.2017 року №3221/02-31, винесеною державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обов`язків завідувача Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області Борисенко К.В., [PERSON]. та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки правовстановлюючі документи на вказаний будинок у спадкоємців відсутні. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.2 ч.1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти. Статтею 31 цього Закону встановлено особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності. Подається виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Згідно положень ст.ст. 1268, 1269,1270 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1 ст. 1267 ЦК України передбачає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS] , на праві власності, що підтверджується записом в по господарській книзі № 02 на 2016-2020 роки №ОПО [NUMBER]. Його донька та дружина, як спадкоємці першої черги за законом, фактично прийняли спадщину в рівних частинах, в порядку положень ст.ст. 1267, 1268, 1269,1270, бо на час відкриття спадщини проживали та були зареєстровані разом з померлим за однією адресою. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадкуванні вказаного житлового будинку не встановлено. Так, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, позивачі, виходячи з наведених положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказу Мін`юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та Закону України «Про нотаріат» позбавлені можливості оформити спадщину нотаріально, в зв`язку з чим порушені права підлягають захисту в обраний позивачами спосіб, що відповідає допущеному порушенню. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved