overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

18 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 27 грудня 1995 року у відділі РАГС м.Костянтинівки, актовий запис № 767, від спільного проживання мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з січня 2013 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27 грудня 1995 року у відділі РАГС м.Костянтинівки, актовий запис № 767, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 349318 (а.с.10). Сторони від спільного проживання мають двох дітей [PERSON], [INFO] (а.с.11), та [PERSON], [INFO] (а.с.12). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з січня 2013 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

18 квітня 2016 року позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2012 року, від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Разом з цим зазначає, що сімейне життя не склалось, причиною розпаду сім'ї є відмінність характерів кожного з подружжя, відсутність між подружжям взаєморозуміння, протилежні погляди на сімейне життя. Протягом тривалого часу разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 03.08.2012 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 925. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

18 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що рішенням Камінь-Каширського районного суду від 05 вересня 2013 року було розірвано шлюб між нею і відповідачем. За час перебування у вказаному шлюбі в них 06 грудня 2006 року народилися дочки [PERSON] і [PERSON] та 04 листопада 2010 року дочка [PERSON], які на даний час знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і надавати відмовляється, офіційно не працює. Просить стягнути із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення старшою повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на стягненні із відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну до досягнення старшою повноліття. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання, на розгляд справи не зявився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду не заявляв. У зв'язку з цим суд, відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження, а перебувають вони на утримані позивача. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VІІI від 25.12.2015 року передбачено, що для дітей віком до 6 років та від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум становить відповідно 1167 грн. та 1455 грн., що 30 відсотків становитиме 350 грн. 10 коп. та 436 грн. 50 коп. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім дочок [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дітей не має, має нерегулярний, мінливий дохід, суд, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, призначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення старшими дочками повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд не стягує із відповідача в користь позивача сплачений судовий збір, оскільки остання відмовилась від його стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

18 квітня 2016 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1167 грн. з подальшою індексацією відповідно законодавства України. Позивачка вказує на те, що з 20.09.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, а до цього перебували у фактичних шлюбних відносин. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у сумі половини прожиткового мінімуму на дитину. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 20.09.2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, а до цього перебували у фактичних шлюбних відносин, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач працює неофіційно, має мінливий дохід, є фізично здоровий, інших утриманців немає, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у\~твердій грошовій сумі у 650 грн. 00 коп. щомісячно, що відповідає половині від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину його віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

18 квітня 2016 року рішенням Орджонікідзевського міського суду позовні вимоги представника позивача [PERSON] по довіреності в інтересах [PERSON] до Публічного акціонерного Товариства «УкрСиббанк» «про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання Договору про надання споживчого кредиту недійсним» задоволені. Визнано порушеним право [PERSON] - споживача фінансових послуг банку. Визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11341523000 від 29.04.2008 року, укладений між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»). Застосовано наслідки визнання договору недійсним - визнати недійним договір іпотеки №11341523000/11341522000/2/3 від 29.04.2008 року та договір поруки № 11341523000/П від 29.04.2008 року. 23 травня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду та матеріали справи направлені для розгляду до Апеляційного суду Дніпропетровської області. 02 червня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області цивільна справа повернута до Орджонікідзевського міського суду для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України. Сторони в судове засіданні не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені. Їх присутність відповідно ч.3 ст.220 ЦПК України не є обовязковою. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, а позивач був звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до вимог ст. 88 ч. 3 ЦПК України стягненню з відповідача ПАТ «УкрСиббанк» на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON]В, звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, необхідного для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення і до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], 08 квітня 3013 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] І-ФП № 181899 від 23 квітня 2013 року. Дитина проживає з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач заперечень проти позову не надав. У відповідності до\~ ст.180 СК України\~ обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 640,00 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. На даний час на розгляді в Богуславському районному суді знаходиться позов про розірвання шлюбу з відповідачем. Матеріальну допомогу на утримання дитини на навчання, виховання, розвиток, одяг відповідач надає частково, але не в повній мірі, хоча він працює, тому вона не в змозі самостійно в повній мірі забезпечити потреби неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але звернулаcя із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с.18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але звернувся із заявою, в якій зазначив, що позов визнає повністю та просив розглянути справу без його участі (а.с.17). Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів. Рішенням суду від 31 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Пунктом 4 частини першої статті 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На думку суду в розглядуваному випадку суд при прийнятті судового рішення 31 серпня 2017 року не вирішив питання про розподіл судових витрат. Зокрема, у мотивувальній частині судового рішення суд зробив висновок, що у розглядуваному випадку зі змісту підписаної позивачем анкети-заяви та Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, до яких позивач приєднався, слідує, що кредитна картка «Універсальна» видана йому не на споживчі цілі, а на загальні цілі, тому Закон України «Про захист прав споживачів» на спірні правовідносини не поширюється. Таким чином на спірні правовідносини не поширюється і правило ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Під час відкриття провадження у справі суд не мав змоги перевірити дійсну природу спірних правовідносин у зв'язку з відсутністю копії кредитного договору, та з'ясував цю обставину лише під час прийняття судового рішення по суті. Тому суд відкрив провадження у справі без сплати позивачем судового збору. За приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір», Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» судовий збір за заявлені позовні вимоги майнового характеру становить не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2017 року, тобто 640,00 грн. Тому саме вказану суму судового збору слід стягнути з позивача на користь держави у зв'язку з відмовою у позові. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявився, але надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі. Одночасно наполяв на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в судове засідання також не зявився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей позивача: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії 1 СР № 118986 від 20 листопада 2002 року та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копіює свідоцтва про народження серії 1 СР № 088400 від 02 березня 2009 року. Діти знаходиться на утриманні позивача, що не заперечується відповідачем. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 17 липня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 02 березня 2017 року спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 липня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-СР №094815 від 17 липня 2004 року. Від спільного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. З 02 березня 2017 року позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved