Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

19.06.2019 року позивач [PERSON] звернулась до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та виселення з квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачем на обґрунтування позову зазначено, що вона відповідно до договору купівлі-продажу від 19.11.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С. М., придбала у власника відповідача [PERSON] вищезазначену квартиру. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , а також члени її сім`ї відповідачі [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня [PERSON] відмовляються у добровільному порядку звільнити придбану квартиру. Відповідачі чинять позивачу перешкоди в користуванні квартирою, не утримують належним чином квартиру та не сплачують комунальні послуги. Крім цього, позивачем зазначено, що постановою Верховного суду від 20.03.2019 року відповідачу [PERSON] відмовлено у визнанні договору купівлі-продажу від 19.11.2008 року нікчемним. Також, Верховний суд постановляючи нову постанову зазначив, що малолітня [PERSON] мала лише право на проживання у спірній квартирі до укладання договору купівлі продажу від 19.11.2008 року. 15.08.2019 року ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області задоволено заяву про самовідвід головуючого по справі судді Куц Т. О. Згідно розпорядження та Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.08.2019 року справа передана до Козельщинського районного суду Полтавської області. Відповідно до ухвали суду від 22.08.2019 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Справа призначена до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 23.09.2019 року о 10 год 00 хв. Крім цього судом вирішено питання щодо залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», а також в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради. Згідно до ухвали суду від 23.09.2019 року вбачається, що вищезазначена справа призначена до судового розгляду по суті на 23.10.2019 року о 08 год 30 хв у відкритому судовому засіданні. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.10.2019 року відповідачу [PERSON] продовжено процесуальний строк для подачі відзиву на позовну заяву. Згідно письмового відзиву відповідача [PERSON] на позовну заяву позивача вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, оскільки позовні вимоги позивача є безпідставними, так як позивач не є власником квартири. На час придбання квартири, позивачу було відомо щодо осіб, які проживали та були зареєстровані в квартирі. Відповідачем [PERSON] здійснюється погашення заборгованості за комунальні послуги. Крім цього, відповідач вважає, що відсутні відомості щодо досудового врегулювання спору. (Т.1 а.с. 112-116). Відповідно до відповіді на відзив відповідача вбачається, що позивач позов підтримує та прохає задовольнити, оскільки відповідач тривалий час оскаржує право власності позивача. Відповідач [PERSON] та члени її сім`ї відповідачі по справі чинять перешкоди в користуванні квартирою. Постановою Верховного суду від 20.03.2019 року відповідачу [PERSON] відмовлено у визнанні договору купівлі-продажу від 19.11.2008 року нікчемним. Відповідачі своїми неправомірними діями чинить перешкоди в користуванні квартирою, а тому позивач прохає задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (Т.1 а.с. 210-215). Відповідно до ухвали суду від 22.11.2019 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням суду по справі № 534/667/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, яка знаходиться в провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області. Розгляд справи за клопотанням сторін неодноразово відкладався. Ухвалою суду від 09.06.2020 року відновлено провадження по справі. Розгляд справи продовжено, оскільки відсутні підстави для відкладання розгляду справи. В судове засідання позивач не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення або про перенесення розгляду справи до суду не направила. Представник позивача позов підтримав та прохав задовольнити, оскільки відповідач [PERSON] та члени її сім`ї відповідачі по справі, чинять позивачу власнику перешкоди в користуванні квартирою. Третя особа АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В матеріалах справи міститься заява представника щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги позивача підтримує та просить задовольнити. В судове засідання відповідачі не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позов позивача не визнала з підстав викладених у письмовому відзиву на позовну заяву позивача. Третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16 червня 2006 року відповідач [PERSON] видала довіреність [PERSON] , якою уповноважила останнього продати за ціну та на умовах на власний розсуд належну їй квартиру номер [ADDRESS] та виписати її з цієї квартири. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Коваленко В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 2775 (т.1а.с.124). 19.11.2008 року [PERSON] діючи від імені відповідача [PERSON] на підставі довіреності від 16.06.2008 року продав позивачу [PERSON] вищезазначену квартиру. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куцом С.М. та зареєстрований в реєстрі за №10007 ( т.1а.с.7). За умовами вказаного договору відповідач [PERSON] продала, а позивач [PERSON] купила спірну квартиру. Право власності на згадану квартиру позивач [PERSON] зареєструвала 19.11.2008 року у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (т.1а.с.7). Статтями 41 та 47 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Далі, судом встановлено, що згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 21.05.2019 року в спірній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача. Суд, звертає увагу на те, що позивач звертаючись до суду із вищезазначеним позовом посилалася на те, що відповідачі чинять їй перешкоди в користуванні квартирою, не утримують належним чином квартиру та не сплачують комунальні послуги, що також підтверджується матеріалами справи ( Т.1 а.с. 138-140). Крім цього, представник позивача зазначив, що відповідач [PERSON] в судовому порядку оскаржує правомірність набуття право власності на квартиру. Згідно постанови Верховного суду від 20.03.2020 року, рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 15.11.2019 року та ухвали Полтавського апеляційного суду відмовлено у визнанні договору купівлі продажу від 16.06.2008 року нікчемним та фіктивним (Т.1 а.с. 12-27, Т.2 а.с. 35-39). Отже, на час розгляду справи договір купівлі - продажу спірної квартири є чинним. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Ч. 1 ст. ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Отже, суд вважає, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого є вони. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Крім цього, визначаючи пропорційність здійсненого втручання у права та інтереси відповідачів, суд оцінює баланс інтересів сторін - з однієї сторони власника спірного житлового приміщення позивача по справі, з іншої - інтереси відповідачів, що заслуговують на врахування та повагу. Проте, у наведеному інтереси власника позивача по справі з урахуванням усіх інших наведених судом міркувань, мають переважати у цьому спорі над інтересами відповідачами, оскільки між стонами відсутні будь-які договірні зобов`язання щодо користування вищезазначеною квартирою, а також є наявна заборгованість за користуванням комунальних послуг. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у справі №6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вона є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Отже, враховуючи, факт продажу спірної квартири відповідачем [PERSON] , яка на момент продажу була її власником суд вважає, що інші відповідачі втратили право користування цією квартирою, як член сім`ї колишнього власника на підставі зазначеного договору купівлі-продажу. Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст. 141 ЦПК України стягнути з кожного відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 384 грн 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved