Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

17 грудня 2019 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить стягнути з відповідачки суму надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 4210,20 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідачка [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. На підставі її заяви від 14 квітня 2017 року відповідно до Порядку надання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 505, на період з 14.04.2017 року по 13.10.2017 року їй було призначено грошову допомогу. Згідно заяви від 05 жовтня 2017 року відповідачці було продовжено виплату грошової допомоги на період з 05.10.2017 року по 04.04.2018 року за фактичним місцем проживання у місті Запоріжжі та у зазначений період їй було виплачено кошти у загальній сумі 4210,20 гривень. Однак, відповідачка отримала вказані кошти безпідставно, оскільки на час звернення із заявою від 05.10.2017 року не мала права на отримання грошової допомоги у зв`язку із тим, що м. Маріуполь, на території якого зареєстрована відповідачка, не було включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Просив стягнути з відповідачки суму безпідставно отриманої грошової допомоги у розмірі 4210,80 гривень, а також судові витрати. Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 грудня 2019 року справа розглядається в порядку спрощеного провадження із викликом сторін в судове засідання. Представник позивача у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав. а також зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи в її відсутність, за змістом заяви зазначила, що пред`явлений позов не визнає у повному обсязі, будь-яка недобросовісність у отриманні грошової допомоги з її боку відсутня, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи, як така, що перемістилася з зареєстрованої адреси проживання: [ADDRESS] , до фактичного місця проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою про взяття на облік за № 0000040148 від 05.10.2017 року, виданою УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району. Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2004 року № 505 було установлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послу, а також затверджено Порядок про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі - Порядок). Пунктом 2 Порядку в редакції, чинній станом на день набуття відповідачем статусу внутрішньо переміщеної особи, встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Так, рішенням УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району від 25.04.2017 року [PERSON] було призначено грошову допомогу на період з 14.04.2017 року по 13.10.2017 року в сумі 884, 00 гривень щомісячно . 05 жовтня 2017 року [PERSON] поторно звернулася до УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги. Рішенням УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району від 25.10.2017 року [PERSON] було повторно призначено грошову допомогу на період з 05.10.2017 року по 04.04.2018 року в сумі 884,00 гривень щомісячно. 14 квітня 2017 року [PERSON] потворно звернулася до УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги. Рішенням УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району від 22.03.2018 року [PERSON] було повторно призначено грошову допомогу на період з 14.04.2017 року по 02.06.2017 року в сумі 884,00 гривень щомісячно. 14 квітня 2017 року [PERSON] потворно звернулася до УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги. Рішенням УСЗН Запорізької міської ради по Хортицькому району від 07.05.2018 року [PERSON] було продовжено грошову допомогу на період з 14.04.2017 року по 13.10.2017 року в сумі 884,00 гривень щомісячно. Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 № 370, яка набрала чинності 03.06.2017 року, були внесені зміни до Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яким пункт 2 викладено в наступній редакції: «Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085». Місто Маріуполь Донецької області, на території якого зареєстрована відповідачка [PERSON] , звідки відбулося внутрішнє переміщення, до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085, не внесено. В сенсі наведених обставин та викладених норм відповідачки [PERSON] станом на 05.10.2017 року, тобто на момент повторного звернення до УСЗН, не мала права на отримання грошової допомоги відповідно до Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У період з 14.10.2017 року по 28.02.2018 року відповідачкою [PERSON] всупереч положенням Порядку було отримано грошову допомогу у загальній сумі 4210,20 гривень. Листами від 12.04.2018 року, від 04.06.2018 року та від 23.08.2019 року відповідачку [PERSON] було повідомлено про розмір надмірно перерахованих коштів грошової допомоги та необхідність їх повернення на рахунки УСЗН, які залишились проігнорованими. Разом із тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею ж 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два виключення, коли безпідставно набуте майно не підлягає поверненню: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а отже відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Однак, доказів на підтвердження рахункової помилки при здійсненні виплати грошової допомоги на користь [PERSON] позивачем в ході судового розгляду справи не надано, посилань на їх наявність не наведено, будь-яких яких клопотань щодо витребування доказів не заявлено. Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження недобросовісної поведінки відповідачки при зверненні до уповноваженого органу за призначенням допомоги позивачем також не надано. Відтак, зважаючи на добровільну виплату позивачем сум грошової допомоги, відсутність рахункової помилки з його боку та недобросовісності з боку відповідачки [PERSON] , в сенсі ст. 1215 ЦК України отримані нею суми поверненню не підлягають, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed