Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

18 вересня 2017 року, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони з 23 вересня 1995 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконкомом Новопетрівської сільської Ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 7. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З листопада 2016 року шлюбні відносини фактично припинились і вони проживають окремо. Дочка знаходиться на її утриманні. Після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Причиною розпаду сім'ї послужила несумісність характерів та різність поглядів на подальше спільне проживання. Тому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований у виконкомі Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 7. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить неповнолітню дочку залишити проживати разом з нею, а також відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Спір по розподілу майна відсутній. На примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, не заперечує проти того, щоб після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою. Просить розглянути справу за його відсутності. Спір по розподілу майна відсутній. На примирення не згоден. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23 вересня 1995 року виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 07. Від спільного життя мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з листопада 2016 року, відновлювати подружні відносини позивачка не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного Кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]», що підтверджується її заявою. На підставі ч.1 ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що сторони дійшли згоди стосовно місця проживання дитини, суд вважає можливим залишити проживати неповнолітню дочку [PERSON] з матір'ю. Спору стосовно поділу майна подружжя не має. Частина 3 ст.115 Сімейного Кодексу України регламентує документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки [PERSON]. На підставі ст.ст. 10, 11, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved