Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

19.11.2019 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшов позов ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» до [PERSON] з вимогою, стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 59991,64 грн. - суму страхового відшкодування та судові витрати у розмірі 1921,00грн. (а.с.1-4). В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 10 вересня 2018 року о 09 год 30 хв. [PERSON] на пл. Л. Українки, 1 в Києві, керуючи транспортним засобом Тоуоtа Соrollа державний номер [NUMBER] , не був уважним, не надав дорогу автомобілю Тоуоtа RAV4, державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку прямо, повертаючи наліво. В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Автомобіль Тоуоtа RAV4, державний номер [NUMBER] , на момент ДТП, було страховано [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (АМ.133843). Також зазначено, що на підставі Рахунку №ВДиС-0041310 від 14.09.2018, Акту виконаних робіт №ВДиСА-024221 від 28.09.2018 та згідно з Страховими актами №№ UA2018091000015/L01/01 від 25-09-2018 р. та UА2018091000015/L01/02 від 03-10-2018 р/ ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування у розмірі 159991,64 гривень (платіжні доручення №21213 від 27 вересня 2018 р. та #21463 від 04 жовтня 2018 р.). Таким чином, сума регресної вимоги до відповідача становить 59991,64 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на вимоги ст.ст. 993,1166,1191, 1192 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування». Зазначено, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» направлено в ПрАТ СК «Провідна» вимогу в порядку суброгації № 420/2018 вих. № 9999/Р від 29.10.2018 року на суму 159991,64 грн. та було отримано суму в розмірі 100000,00 грн. Також зазначено, що було відправлено регресну вимогу вих. № 1943-07/19 від 01.07.2019 р. на ім`я [PERSON] на суму 59991,64 грн., однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було. Ухвалою від 13 січня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.75). Відповідачем [PERSON] подано відзив на позову заяву (а.с.93-96), за змістом якого просив відмовити позивачу у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що на момент ДТП від 10.09.2018 він перебував в трудових відносинах з Генеральною прокуратурою України, де працював на посаді водія, а транспортний засіб - автомобіль Тоуоtа Соrollа, державний номер [NUMBER] , - перебував на балансі Генеральної прокуратури України. Посилаючись на вимоги ст.1172 ЦК України зазначає, що позов про відшкодування страхової виплати ПрАТ СК «ПЗУ Україна» має бути пред`явити до Офісу Генерального прокурора України. Крім того, відповідачем подано клопотання про заміну неналежного відповідача - [PERSON] на належного - Офіс Генерального прокурора України (а.с.84-87), а також клопотання про витребування доказів (а.с.113-115). Ухвалою суду від 06.05.2020 у підготовчому засіданні було задоволено заявлене відповідачем клопотання про витребування письмових доказів, витребувано від Офісу Генерального прокурора: довідку про роботу [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] , - на посаді водія відділу транспортного забезпечення із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи, режиму роботи (початок та закінчення робочого дня, обідня перерва, вихідні) і розміру заробітної плати. Ухвалою від 06.05.2020 Офіс Генерального прокурора залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог (а.с.122). 09.09.2020 до суду надійшли пояснення щодо позову представника третьої особи Офісу Генерального прокурора (а.с.184-188), за змістом яких, зокрема, зазначено, що [PERSON] на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з Генеральною прокуратурою України та виконував свої службові обов`язки. Станом на 10.09.2018 [PERSON] працював водієм відділу транспортного забезпечення управління матеріально-технічного забезпечення Департаменту інформаційних технологій, документального та матеріально-технічного забезпечення Генеральної прокуратури України. Також зазначено, що на момент ДТП між Генеральною прокуратурою України та страховою компанією «Провідна» діяв договір обов`язкового страхування транспортних засобів від 08.02.2019 №39/3940159/1012/18, відповідно до додатку 1 до вказаного договору автомобіль Тоуоtа Соrollа, державний номер [NUMBER] входив до переліку забезпечених транспортних засобів., а також, що згідно з п. 4 Полісу № АК/8006114, забезпеченим транспортним засобом якого є зазначений автомобіль, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого визначена у розмірі 200 тис. грн. за шкоду, завдану життю і здоров`ю, та 100 тис. грн. за шкоду, завдану майну. Ухвалою від 07 жовтня 2020 року закрите підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.209,214). У судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином. Від представника позивача та представника третьої особи надійшли клопотання з проханням розглянути справу без участі їх представника. Представник позивача просив позов задовольнити, представник Офісу Генерального прокурора просив врахувати подані пояснення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, заяв та клопотань з приводу своєї неявки не подав. Дослідивши подані заяви, письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 10 вересня 2018 року о 09 год 30 хв. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Тоуоtа Соrollа» державний номер [NUMBER] на пл. Л. Українки, 1 в Києві, не був уважним, не надав дорогу автомобілю «Тоуоtа RAV4», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку прямо, повертаючи наліво, чим порушив п.2.3б та 16.6 Правил дорожнього руху України та адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Наведене підтверджується постановою Печерського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2018 року (справа №757/46161/18-п) (а.с.62). Зазначеною постановою Печерського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2018 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 13.04.2019 року (а.с.62). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт дорожньо-транспортної пригоди за вказаних у вище зазначених постановах обставин, а також факт пошкодження належного позивачу автомобіля з вини водія [PERSON] , відповідачем, а також третьою особою не оспорюються. У результаті ДТП, що сталася з вини водія [PERSON] було пошкоджено транспортний засіб «Тоуоtа RAV4», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.30-31), внаслідок чого власнику завдана матеріальна шкода. Наведене підтверджується вищевказаною постановою Печерського районного суду м.Києва, Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3018254498855317 (а.с.31-32), Протоколом технічного огляду КТЗ (а.с.40-41),Актом огляду транспортного засобу (а.с.55), Звітом №202601 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Оцінювача ФОП [PERSON] (а.с.38-40). Встановлено, що на момент ДТП автомобіль «Тоуоtа RAV4», державний номер [NUMBER] , було застраховано в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування АМ№133843 (а.с.29). Також встановлено, що на підставі Рахунку №ВДиС-0041310 від 14.09.2018 (а.с.35-36), Акту виконаних робіт №ВДиСА-024221 від 28.09.2018 (а.с.37) та згідно з Страхового акту №UA2018091000015/L01/01 від 25-09-2018 р. та Розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA2018091000015/L01/01(а.с.56), Страхового акту №UА2018091000015/L01/02 від 03-10-2018 та Розрахунку до страхового акту №UA2018091000015/L01/02 (а.с.57), платіжних доручень №21213 від 27 вересня 2018 року на суму 115213,75грн. та платіжного доручення №21463 від 04 жовтня 2018 року на суму 44777,89 грн. (а.с.58,59), позивач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхове відшкодування у розмірі на загальну суму 159991,64 гривень. Як стверджує позивач, 29.10.2018, а також 01.07.2019 року відповідно, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було направлено вимога в порядку суброгації №420/2018 на суму 159991,64 грн. в адресу ПрАТ «СК «Провідна» (а.с.63) та регресна вимога в адресу [PERSON] на суму 59991,64 грн. (а.с.64), при цьому зі змісту останньої вбачається, що позивач повідомив відповідачу про те, що ПрАТ «СК «Провідна» сплатило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом цивільної відповідальності №АК/8006114 суму страхового відшкодування 100000,00грн. Відповідно до ч.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З наданих відповідачем та отриманих від третьої особи та досліджених у судовому засіданні документів: копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.88-92), довідок Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора від 02.06.2020 та Довідки від 22.06.2020 (а.с.133,134,135,198), а Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників, які виконують функції з обслуговування, та робітників Генеральної прокуратури України, затверджених зборами працівників від 25.09.2018 року (а.с.137-146), Генерального договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №39/3940159/1012/18 від 08.02.2018 (а.с.199-200), Переліку забезпечених транспортних засобів (а.с.201),- встановлено, що [PERSON] працював в Генеральній прокуратурі України з 11.01.2013 по 13.05.2019 на посаді водія відділу транспортних засобів забезпечення, на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з третьою особою та 10.09.2018 о 9год.30 хв. під час ДТП керував службовим транспортним засобом «Тоуоtа Соrollа» державний номер [NUMBER] . Отже, водій [PERSON] спричинив ДТП при виконанні своїх трудових обов`язків. Зазначена обставина відповідачем та третьою особою не оспорюється. Як стверджує позивач, та іншими учасниками не оспорюється, ПрАТ «СК «Провідна» перерахувало позивачу суму страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 100000 гривень. Вказана сума є меншою від суми виплаченого позивачем страхового відшкодування на 59991,64 гривні. Згідно з вимогами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, на відповідний правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, хоч позивач був обізнаний щодо поданих відповідачем заперечень проти позову, а також щодо керування відповідачем в момент ДТП службовим транспортним засобом Генеральної прокуратури України (на даний час - Офісу Генерального прокурора) у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків. Ця обставина є підставою для відмови у задоволенні позову, у зв`язку з чим в силу вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed