Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

17 червня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; дитину залишити на вихованні позивача до її повноліття; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача судові витрати при сплаті судового збору; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 07.07.2004 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем не знаходять взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, припинені шлюбні відносини. Відповідач працює, проте кошти на утримання дитини не надає, тому змушена звертатися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги, просив стягнути з нього половину судових витрат. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 липня 2004 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Довбиської селищної ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 07.07.2004 року (а.с.6). Від шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Відтак, дитину суд залишає на виховання з позивачем, оскільки спору про це у сторін не виникло. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину відповідно до ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Малолітня дитина фактично на даний час перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків у повному обсязі по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, працює та отримує відповідну заробітну плату. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності,

Outcome: approved