Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

19.11.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину від 12.11.2020 року є власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований відповідач, хоча з 2006 року у ньому не проживає. Наявність реєстрації останнього перешкоджає повноцінно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном, оскільки має намір продати даний будинок. А тому, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків. У визначений судом строк недоліки позивачем усунуто. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.12.2020 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження на 10 год. 00 хв. 29.12.2020 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що отримала у спадок будинок [ADDRESS] після смерті матері та сестри. [PERSON] з дозволу її матері [PERSON] , яка була попереднім власником даного будинку, був у ньому зареєстрований, оскільки проживав із нею. Після смерті матері [INFO] відповідач добровільно залишив житло, змінив місце проживання. Оскільки він не є членом її сім`ї, тривалий час будинком не користується, у ньому не проживає, особистих речей у ньому не має, участі в його утриманні не приймає, його реєстрація перешкоджає розпорядитись належним їй на праві власності будинком, просила суд ухвалити заочне рішення, яким позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзиву не подав. В зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, за згодою позивача у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав. Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Згідно вимог ст. 317 ЦК України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 380 ЦК України передбачено, що об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок. Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику будинку право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Як встановлено в суді та вбачається з свідоцтв про право на спадщину за законом від 12.11.2020 року, виданих державним нотаріусом Шепетівської міської державної нотаріальної контори Камфорович О.А. та зареєстрованих в реєстрі за №№1408, 1409, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №232265742 від 12.11.2020 року, позивач [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Однак, згідно довідки №43 від 16.11.2020 року, виданої головою квартального комітету №22 виконкому Шепетівської міської ради, відповідач зареєстрований, але за вищевказаною адресою з 2006 року не проживає. Даний факт підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які проживають по сусідству, ствердивши, що відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] більше 10 років не проживає, житлом не користується. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів того, що проживає у будинку [PERSON] як член її сім`ї. Право [PERSON] , який не є власником спірного житлового будинку, на користування ним було похідним від прав колишнього власника цього житлового будинку [PERSON] , яка [INFO] померла, а з припиненням її права власності, припинилося й право [PERSON] на користування житлом. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача, зареєстрований у будинку по [ADDRESS] , однак з 2006 року у ньому не проживає, договірних відносин з приводу користування ним із власником не має, участі в утриманні будинку не примає, його реєстрація у цьому будинку не дозволяє розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує законні права [PERSON] , тому порушене право позивача, як власника будинку, підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника будинку можуть бути усунені шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку позов задовольнити та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved