Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

17 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до Веселинівського районного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначила, що 25 червня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що Веселинівським районним відділом реєстрації актів громадського стану було зроблено відповідний актовий запис № 25. Також позивачка зазначила, що від спільного шлюбу в них народлися діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин. Відповідач участі у веденні домашнього господарства не приймає, грубо ставиться до позивачки, принижую її в присутності дітей та погрожує побиттям. Любов та повага між ними відсутні. Шлюбні відносини фактично припинилися. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливими. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, якою просить справу слухати в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить справу слухати в його відсутність, позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебували у шлюбі з 25 червня 1998 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинили через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, постійні суперечки та сварки. Шлюб розривають вперше. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили, любов та повага між ними відсутні, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved