Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

19 вересня 2016 року орган опіки та піклування Липоводолинської селищної ради в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить відібрати [PERSON] у батьків [PERSON], [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передати [PERSON] органу опіки і піклування Липоводолинської районної державної адміністрації для подальшого влаштування до відповідних закладів. Мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з чотирма малолітніми дітьми, одна з яких є дитина-інвалід. З 28 жовтня 2013 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. Свої батьківські обов'язки по вихованню, утриманню малолітніх дітей, які покладені на батьків, [PERSON] та [PERSON] не виконують, ухиляються від них. Батько [PERSON] постійно знаходиться на заробітках в м. Києві або в м. Москва. Доньки [PERSON], [PERSON], [PERSON], час від часу проживають у баби [PERSON] [PERSON], який є дитиною-інвалідом проживає разом з [PERSON] Вихованням сина вона не займається, домашнього господарства не веде, зловживає спиртними напоями, часто залишає дитину без нагляду. Хлопчик постійно брудний, голодний, весь час знаходиться в клітці - дитячому ліжку. Житло [PERSON] утримує у вкрай антисанітарному стані, відсутні продукти харчування. Із [PERSON] та [PERSON] проводилась профілактична робота службою у справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації, але позитивних наслідків вона не дала. Представник органу опіки і піклування Липоводолинської селищної ради Шульга О.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] з'явилась тільки в судове засідання 20 грудня 2016 року, проти задоволення позову заперечили. В інші судові засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, повідомлені належним чином. Представник служби у справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації та органу опіки та піклування Липоводолинської районної державної адміністрації Костян Л.Ю. у судовому засіданні позов підтримала. Допитані в якості свідків [PERSON] - директор Липоводолинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, [PERSON] - головний спеціаліст-бухгалтер Липоводолинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, [PERSON] - інспектор у справах сім'ї, молоді та спорту Липоводолинської селищної ради дали показання про те, що неодноразово комісійно обстежували житлово-побутові умови проживання [PERSON] та фіксували відсутність належних умов проживання дитини-інваліда, відсутність достатніх продуктів харчування, недотримання елементарних санітарних та гігієнічних норм утримання дітей (бруд, неприємний запах), дитина-інвалід [PERSON] весь час перебуває в дитячому ліжку, яке переобладнане в клітку, мати [PERSON] зловживає спиртними напоями. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, свідків, суд приходить до наступних висновків. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 29). Малолітній [PERSON] проживає в будинку батьків матері [PERSON] та батька [PERSON] разом з сестрами [PERSON], [PERSON] по 2-му пров. [ADDRESS] що підтверджується копією довідки виконкому Липоводолинської селищної ради №2579 (а.с. 5). Старша донька [PERSON] проживає з бабою [PERSON] за іншою адресою. Згідно наказу Служби у справах дітей Липоводолинської районної державної адміністрації від 28 жовтня 2013 року №53 сім'ю відповідачів [PERSON] та [PERSON] взято на профілактичний облік як кризову (а.с. 6). У відповідності до довідки Липоводолинської центральної районної лікарні №1314 від 12 грудня 2016 року [PERSON], [INFO], знаходиться під постійним наглядом дільничного лікаря-педіатра та невропатолога Липоводолинської центральної районної лікарні. Багаторазово дитина була консультована та знаходилась на лікуванні як в районній лікарні, так і в лікувальних закладах м. Суми. Останній раз дитина консультована невропатологом м. Суми з діагнозом: дитячий церебральний параліч, стійкі рухові порушення функції тазових органів, колінні контрактури, груба затримка психомоторного розвитку, астигматизм обох очей. 30 травня 2016 року [PERSON] переоформлена інвалідність строком на 5 років по 5 травня 2021 рік згідно висновку ЛКК СОДКЛ № 188 та наказу МОЗ України від 8 листопада 2001 року № 454/471/516 розділ І, п. 2, підпункт 2.1, код Q80.1 діагноз: ДЦП, стійкі тяжкі рухові порушення, тяжкі спастичний парапарез, порушення функцій тазових органів, порушення опорно-рухового апарату, кіфотична постава, еквіновальні стопи. Згинальна контрактура в колінних суглобах. Порушення мови - недорозвиток І рівня, порушення зору, складний гіпертрофічний астигматизм обох очей. Порушення слуху (а.с. 112-113). Згідно витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації Департаменту освіти і науки Сумської обласної державної адміністрації від 18 червня 2015 року №75/116 у малолітнього [PERSON] встановлено системне порушення пізнавальної діяльності та комунікативних функцій. Порушення розумового розвитку у формі помірної розумової відсталості. Навички мовленнєвої діяльності не сформовані. Навички соціальної та самообслуговування у стадії формування. Практичні навички формуються, самостійне їх застосування обмежене. Потребує постійної допомоги і нагляду. Рекомендовано системна корекційно-розвиткова робота з формування пізнавальних процесів, розвитку зображувальної діяльності, самообслуговування та соціальної взаємодії. Соціально-психологічний супровід дитини та сім'ї (а.с. 77). За повідомленням Липоводолинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 21 листопада 2016 року №01-08/250 сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 20 січня 2015 року по 14 червня 2016 року як сім'я, яка має 4-х неповнолітній дітей (1 дитина-інвалід [PERSON].), що опинилася в складних життєвих обставинах і не в змозі подолати їх самостійно (алкогольна залежність [PERSON].). Працівниками центру була надана соціальна підтримка та комплекс соціальних послуг. У зв'язку з небажанням [PERSON] змінювати ситуацію на краще, погрозами у бік соціальних працівників, вирішено припинити здійснювати соціальний супровід, визнати його неефективним, але залишити дану сім'ю на обліку сімей, що перебувають в складних обставинах та продовжити працювати з сім'єю згідно чинного законодавства (а.с. 96). Протягом 2014 - 2016 р. виконавчим комітетом Липоводолинської селищної ради приймались рішення про відібрання малолітнього [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 11, 15). В ході неодноразового комісійного обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] в сім'ї відповідачів [PERSON] та [PERSON] встановлено незадовільні умови проживання (бруд, неприємний запах), відсутність їжі, дитина-інвалід [PERSON] перебуває в дитячому ліжку, переробленому під клітку, дитина брудна та голодна (а.с. 13, 14, 17, 21, 22, 81, 82). Іншими актами констатовано, що на момент перевірки в помешканні наведений належний санітарний стан (а.с. 18, 75). [PERSON] станом на 17 серпня 2016 року знаходилась на обліку в Управлінні соціального заходу населення Липоводолинської районної державної адміністрації та отримувала державну соціальну допомогу дітям-інвалідам у розмірі 2322 грн. на місяць та щомісячну одноразову допомогу при народженні 2-х дітей у розмірі 2606,38 грн. (а.с. 27). Згідно розпорядження Липоводолинського селищного голови від 10 серпня 2015 року №63-ОД [PERSON] надано матеріальну допомогу в розмірі 2000 грн. (а.с. 73). Згідно довідки Липоводолинської центральної районної лікарні [PERSON] перебуває на «Д» обліку в лікаря-нарколога районної лікарні з діагнозом F 10.2 (а.с. 54). З матеріалів справи вбачається, що предметом даної справи є відібрання малолітньої дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Спірні правовідносини регулюються Конвенцією про права дитини, Конституцією України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства». Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна особа має право на проживання в сім'ї. Особа може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом, згідно ч. 3 ст. 4 СК України. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Зі змісту вказаної норми закону слідує, що підставами для відібрання дитини від батьків є: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм або наркоманія, експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва. Рішенням Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) від 18 грудня 2008 року, зокрема зазначено, якщо рішення про відібрання дітей мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Також може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Зокрема, потрібно з'ясувати чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного чи психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід також не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних заходів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Доцільність відібрання малолітнього [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] позивачем обґрунтовується тим, що [PERSON] не приділяє належної уваги дитині-інваліду, постійно знаходиться в стані алкогольного сп'яніння або взагалі відсутня вдома, нерідко в присутності дитини-інваліда розпиваються спиртні напої в присутності сторонніх осіб, вчиняються сварки, бійки, відповідач [PERSON] постійно знаходиться на заробітках в м. Києві або в м. Москва, додому приїжджає рідко. Ставиться питання про відібрання дитини-інваліда від батьків та його передачу до органу опіки та піклування Липоводолинської районної державної адміністрації для подальшого влаштування до відповідних закладів інтернатного типу. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування підтвердив готовність отримати дитину-інваліда [PERSON] та сприяти у влаштуванні його до Білопільського дитячого будинку-інтернату. Разом з тим, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про те чи можливе влаштування [PERSON] до Білопільського дитячого будинку-інтернату, чи здійснює вказаний заклад медичну та соціальну реабілітацію, чи надає медичну допомогу дітям з вадами, наявними в [PERSON] Не зважаючи на наявність в матеріалах справи доказів, які вказують на те, що відповідач [PERSON] не в повній мірі виконує свої материнські обов'язки та наявність у неї встановленого діагнозу F 10.2 (синдром залежності внаслідок вживання алкоголю), такі обставини не є виключними і вони не вказують на ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини, цього недостатньо для відібрання в неї дитини, оскільки позивачем не доведено, зокрема, що розлучення необхідне в інтересах дитини, адже лише сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, а саме батьки мають переважне право на особисте виховання дитини. Наявність у відповідача [PERSON] синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю не свідчить про її хронічний алкогоголізм. Суд, з'ясовуючи можливість застосування до відповідачів інших, менш радикальних заходів, ніж відібрання дитини без позбавлення батьківських прав зазначає, що позивачем не було надано доказів про застосування таких заходів, зокрема, як притягнення їх до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків. Щодо умов проживання сім'ї відповідачів, суд зазначає, що згідно численних копій складених актів обстеження житлово-побутових умов в житловому будинку за адресою: ІІ-й провулок вулиці Благовіщенської, 4 в один період часу ці умови були незадовільними, а в інший період часу умови проживання виявлені задовільними, що свідчить про наявність можливості покращення ситуації з цього питання та необхідність відповідних служб та органів надавати в подальшому можливу матеріальну, соціальну та консультативну допомогу. Щодо відповідача [PERSON], то матеріали справи взагалі не містять доказів, які вказують на ухилення його від виконання батьківських обов'язків. Непідтверджена ні документально ні іншим чином інформація про постійне перебування його на заробітках не може вважатися такою, що вказує на ухилення. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні посилання на такі виключні обставини, що свідчать про необхідність відібрання дитини та відсутні переконливі докази того, що відібрання дитини від відповідачів без позбавлення їх батьківських прав буде сприяти інтересам дитини. Отже, позов необґрунтований і в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed