Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

18.12.2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу з відповідачем позивачка має неповнолітніх дітей, які проживають разом із нею та знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги. До початку судового засідання до суду надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2013 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дітей, суд враховує обставини передбачені ст. 182 СК України та вважає, що заявлена до стягнення ? частина від заробітку відповідача є не обґрунтованим розміром, оскільки обидва з батьків повинні в рівній мірі дбати про матеріальне забезпечення дітей, при цьому, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач працевлаштований та має стабільний заробіток, а тому суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого розміру аліментів до 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial