Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

19.03.2019 позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої вимоги аргументує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 розірвано шлюб між сторонами, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 930, 00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 29.08.2017 і до її повноліття. Позивач посилалася на те, що на виконання вказаного рішення суду державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Гуріною Євгенією Петрівною 25.10.2018 було відкрито виконавче провадження №57516583. Вказала, що 20.02.2019, її представник, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, з`ясував, що відповідач працевлаштувався в ТОВ «НАМ ФІШ» (мінімальний розмір заробітної плати складає 4173 грн.) Позивачем зазначено, що її адвокатом було направлено запит до Головного сервісного центру МВС України, щодо перебування у власності позивача та відповідача транспортних засобів, за яким надійшла позитивна відповідь №31/132аз від 25.02.2019. Крім того, здійснено пошук в системі Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо володіння корпоративними правами відповідача, за яким було знайдено інформацію щодо володіння відповідачем частками в статутних капіталах ТОВ «ВІНПРОДУКТ», ТОВ «МАРІТІМУС-ТОРГ», ТОВ «ДОНАМА». Таким чином, позивач посилалася на те, що станом на даний час змінилися та виявилися обставини, які фактично впливають на збільшення розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем на її користь на утримання спільної дитини. Позивачем пояснено, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки розмір витрат на утримання дитини значно зросли, нинішній розмір платежів не покриває потреб дитини на достатньому рівні відповідно до її віку та інтересів, загальний місячний розмір яких становить 7 229, 50 грн., при тому, що до розрахунку не включено фактичних витрат на купівлю одягу та жіночих приналежностей для доньки сторін за період з 2018 року до 2019 року у розмірі 7394,00 грн. Також позивач стверджує, що у відповідача наявні доходи від продажу транспортного засобу TOYOTA SIENNA, 2008 року випуску, приблизно 15 000 дол. США, які він отримав у вересні 2017 року та не використовував для забезпечення інтересів їх спільної дитини, про що свідчить наявність заборгованості зі сплати аліментів. У зв`язку з наведеним вище, просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з суми - 930, 00 грн., на іншу суму яка становить 1/3 частину щомісяця від усіх доходів [PERSON] , але не менше одного прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення повноліття, а також просила покласти на відповідача понесені судові витрати. 19.03.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою судді від 21.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у справі та призначено справу до розгляду. 13.06.2019 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 5000 грн. [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018 у справі №760/16600/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної адміністрації про розірвання шлюбу та стягнення аліментів позов задоволено частково, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1485 від 01.10.2003, між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 930, 00 грн., щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 29.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Так, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з суми - 930, 00 грн., на іншу суму яка становить 1/3 частину щомісяця від усіх доходів [PERSON] , але не менше одного прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення повноліття. Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на те, що змінився майновий стан відповідача, а саме: офіційно працевлаштувався, володіє корпоративними правами у товариствах, отримав дохід від відчуження належного йому транспортного засобу, а розмір аліментів, які стягуються згідно рішення суду є недостатнім для покриття хоча б половини необхідних витрат на дитину, при цьому, у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, на що суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаю.ться питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі за №143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Нормами статті 183 СК України встановлено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, приведені докази стороною позивача в обґрунтування його позиції, з метою захисту інтересів дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки та зміну способу присудження аліментів, що стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2018, в розмірі 930,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає необґрунтованою визначену позивачем суму аліментів, яку вона просить стягувати з відповідача, а саме: у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення повноліття, з огляду на наступне. Відповідно до встановленого ст. 13 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З точки зору цивільного процесуального законодавства підстава позову - це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Тобто, при розгляді справи суд застосовує той закон, який регулює спірні правовідносини. Законодавцем встановлено, що розмір аліментів на одну дитину має становить ј частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину. Разом з тим, позивачкою не обґрунтовано у зв`язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти саме у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення повноліття. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Встановлено, що адвокат Антонюк Сергій Васильович здійснює представництво [PERSON] на підставі ордеру серія КС №086629 від 20.02.2019 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4763/10. Матеріалами справи підтверджується виконання робіт адвокатом Антонюком С.В ., а саме: актом прийому - передачі наданих послуг від 04.06.2019, платіжним дорученням №186754 від 25.02.2019 на суму 2500 грн., меморіальними ордерами №@2PL353610 від 10.05.2019 на суму 1600 грн. та №@2PL240752 від 04.06.2019 на суму 900 грн. Таким чином позивачкою було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на її користь. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. на користь держави. Враховуючи наведене та

Outcome: partial