Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

17 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Виконавчого комітету Білицької міської ради Донецької області про визнання права власності, посилаючись в позовній заяві на те, що 23 квітня 1965 року батько позивача [PERSON] відповідно до простого письмового договору придбав у гр. [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], житловий будинок, який розташований за адресою в сел. Водянське вул. Чапаєва буд. 32 Добропільського району Донецької області. З моменту придбання житлового будинку, батьки мешкають в ньому. В звязку з похилим віком батьків, позивач мешкає разом з ними, доглядає за ними, несе всі необхідні витрати по утриманню будинку. Батько [PERSON] з дозволу матері [PERSON] більш ніж як 20 років фактично подарували позивачу цей будинок, в установленому законом порядку угода не укладалась. При зверненні в відповідні установи для оформлення житлового будинку, було встановлено, що батько неналежно оформив купівлю-продаж житлового будинку, ані батьки, відповідачі по справі, ні сам позивач не має можливості розпорядитися житловим будинком. Позивач не порушує нічиїх прав та інтересів. Позивач просить визнати право власності на житловий будинок 32 по вул. Чапаєва в сел. Водянське міста Білицьке міста Добропілля Донецької області, за набувальною давністю. Позивач, представник відповідача, відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, представник виконкому Білицької міської ради Донецької області надали листа за вих.№ 379 від 16 червня 2016 року з проханням розглянути справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог, просять винести рішення згідно діючого законодавства, відповідачі [PERSON], [PERSON] надали письмові пояснення щодо позовних вимог, які визнають в повному обсязі, просять розглянути справу в їх відсутність. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], представника відповідача, за матеріалами цивільної справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної підсудністю є позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Спірний житловий будинок розташований за адресою в сел. Водянське Добропільського району Донецької області вул. Чапаєва буд. 32, тобто на території Добропільського району. З позовної заяви вбачається, що 23 квітня 1965 року батько позивача [PERSON] відповідно до простого письмового договору придбав у гр. [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], житловий будинок, який розташований за адресою в сел. Водянське вул. Чапаєва буд. 32 Добропільського району Донецької області. Згідно до технічного паспорту з відміткою про реєстрацію права власності на житловий будинок по вул.Чапаєва буд. 32 в сел.Водянське Добропільського району Донецької області, власник є [PERSON]. (арк.справи 6-8) До матеріалів цивільної справи долучені оригінали договорів купівлі-продажу від 23 квітня 1965 року та довіреність на імя [PERSON] (арк.справи 22, 23), у суду не виникає сумнівів щодо достовірності вказаних документів, бо вони не ідуть всупереч матеріалам справи та письмовим поясненням, як відповідачів [PERSON], [PERSON] (арк. справи 25,26), так і свідків [PERSON], [PERSON] (арк.справи 28-31,32-33) З моменту придбання житлового будинку за адресою в сел. Водянське Добропільського району Донецької області вул. Чапаєва буд. 32, батьки мешкають в ньому. В звязку з похилим віком батьків [PERSON], [PERSON], позивач мешкає разом з ними, доглядає за ними, несе всі необхідні витрати по утриманню будинку, що підтверджується письмовими поясненнями відповідачів [PERSON], [PERSON] (арк. справи 25,26), так і свідків [PERSON], [PERSON] (арк.справи 28-31,32-33) За домовленістю між батьками [PERSON], [PERSON] та позивачем є домовленість про дарування вказаного житлового будинку позивачу, який не має можливості оформити вказану угоду відповідно до чинного законодавства. Відповідно до домової книги за адресою в сел. Водянське Добропільського району Донецької області вул. Чапаєва буд. 32, відповідачі [PERSON], [PERSON] мешкають на протязі більш ніж тридцять років, [PERSON] - з 18 лютого 1975 року, [PERSON] з 11 червня 1980 року. (арк.справи 9-11). Позивач [PERSON] також був зареєстрований у вказаному житловому будинку в певний період часу, з вказанням цілі реєстрації постійне місце мешкання. В період часу з 2001 року по теперішній час позивач проживає разом з батьками за адресою в сел. Водянське Добропільського району Донецької області вул. Чапаєва буд. 32, утримує його та користується усіма речами, які в ньому є, доглядає за батьками похилого віку [PERSON], [PERSON], вказані факти підтверджені матеріалами цивільної справи та не ідуть всупереч письмовим поясненням позивача. Відповідно до Прикінцевих та переходних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року) п. 4. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 321 ЦПК України и ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Як вбачається зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. У звязку з викладеним, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, бо в судовому засіданні знайшли повне підтвердження факти, викладені в позовній заяві, що позивач на протязі тривалого часу більше десяти років користується житловим будинком, проводить поточний та капітальний ремонт, про вказаний факт було відомо відповідачам, ні чиїх інтересів не порушено.

Outcome: approved