overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

17 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини, але не менше 30% всіх видів його доходів з моменту подачі позовної заяви до суду. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину [PERSON]. З відповідачем разом не проживають і в добровільному порядку відповідач надає матеріальну допомогу у недостатньому розмірі на виховання малолітнього сина. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести в його відсутність. Вказав, що позов визнає, прохав його задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Малолітня дитина проживає разом із позивачкою (а.с.4). Сторони не досягли домовленості щодо утримання спільної дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд вважає розмір аліментів, заявлений позивачкою обґрунтованим, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно. Враховуючи те, що позивачка відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 180, 182,183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

17 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивачка вказала, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2008 року, актовий запис № 274, від якого мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та щодо утримання яких між сторонами досягнуто згоди. З березня 2015 сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин, та через зловживання відповідачем алкогольних напоїв. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 23). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги (а.с. 24). З*ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 19 серпня 2008 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від якого мають малолітніх синів - [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с.7), які згідно довідки КП «СЄЗ №1» №3496 від 23 липня 2015 року проживають з позивачкою (а.с. 3). З березня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

17 лютого 2016 року до суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за відсутності відповідача. Дослідивши надані суду докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2009 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 24 СК України також визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із поданих суду доказів та тексту позовної заяви судом встановлено, що волевиявлення позивача спрямоване на розірвання шлюбу і примусити сторони в такому випадку продовжувати шлюбні стосунки суд не може, а примирення в такому випадку буде суперечити моральним засадам суспільства. Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд вважає необхідним шлюб, зареєстрований між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

17 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Свердлова, 40. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.02.2016 р. о 03 год. 04 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.02.2016 р. о 03 год. 04 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий емоційно напружений, погляд нестійкий, мова прискорена, мислення дезорганізоване, паралогічне, до чогось прислухається, свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

17 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Сибірська, 67. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.02.2016 р. о 12 год. 53 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, небезпечним для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.02.2016 р. о 12 год. 53 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий емоційно напружений, мислення дезорганізоване, паралогічне, має слухові омани сприйняття, свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, безперервний перебіг, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 липня 1993 року Жовтневим відділом ЗАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №655. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з 31 липня 2015 року в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1993року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Судом встановлено, що подружні стосунки сторони фактично припинили з 31 липня 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 25 травня 1991 року у виконкомі Шировецької сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області за актовим записом № 20, між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] яка є повнолітньою. Причиною розпаду сім'ї, є те, що позивач у 2006 році виїхала за кордон на заробітки. Відповідач відмовився від пропозиції позивача також виїхати на заробітки. Після чого відносини між сторонами погіршились, між ними втрачено кохання та взаємоповага. Вказує, що подружні відносини припиненні. Позивач заперечує щодо примирення з відповідачем. Спору щодо спільного майна подружжя немає. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від її представника [PERSON] надійшла заява в якій він просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає на розірвання шлюбу не згідний. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 25 травня 1991 року, зареєстрованому у виконкомі Шировецькоїї сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області за актовим записом № 20 (а.с.4). Від шлюбу [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] яка є повнолітньою (а.с.6). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо. Спору щодо спільного майна подружжя немає. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги він мотивує тим, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, з грудня 2015 року мешкають окремо. В шлюбі мають одну дитину. Позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 08 листопада 1998 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с. 4). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області 26 червня 2002 року, сторони є батьками [PERSON], яка народилась [INFO] року (а.с. 5). Шлюбні відносини сторони не підтримують з грудня 2015 року, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання відповідачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ 17 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 27 грудня 2003 року, від якого мають малолітніх дочок : Анну, 17 рудня [INFO], Валерію, [INFO], посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного, відсутність взаємного бачення перспективи спільного життя, відсутність довіри один до одного, внаслідок чого припинили шлюбні відносини. Позивач просить шлюб розірвати та судові витрати покласти на нього. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач та його представник в судове засіданні не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримують. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З позовом згодна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судовому засіданні\~\~встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2003 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 138522 від 30 листопада 2015 року. Сторони\~ мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про народження дітей. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх\~\~дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони припинили шлюбні відносини несумісність характерів, втрату поваги один до одного, відсутність взаємного бачення перспективи спільного життя, відсутність довіри один до одного, за час наданого судом строку для примирення примирення між ними не досягнуто та шлюбні стосунки не поновлені. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.\~ Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з матір*ю. Згідно зі\~ст.112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач звернулась з позовом до суду про стягнення аліментів. Зменшивши позовні вимоги, просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по його вихованню та не утримує матеріально, донька перебуває на утриманні матері. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 09.09.2000 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти розмірі 1000 грн. щомісячно. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved