Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

18 січня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 серпня 2001 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 69. Після розірвання шлюбу просила прізвище не змінювати. Судові витрати просила стягнути з відповідача на свою користь. В обґрунтування позову зазначено про неможливість примирення із відповідачем. Вказала, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною розірвання шлюбу позивач вказала наступні обставини: відсутність взаєморозуміння, різне ставлення до життя, відсутність почуття кохання та довіри. Враховуючи викладене позивач просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 04 березня 2019 року провадження у справі було зупинено у зв`язку із наданням сторонам строку для примирення. Ухвалою суду від 04 червня 2019 року провадження у справі поновлено у зв`язку із спливом строку визначеного ухвалою суду від 04 березня 2019 року. Учасники справи у підготовче засідання не з`явились. Позивач [PERSON] просила розгляд справи провести за її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Судові витрати просила стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та розірванні шлюбу. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Згідно з частиною 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , 11 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області укладено шлюб, актовий запис № 69. Після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] (а. с. 11). Згідно копії свідоцтв про народження, серії [NUMBER] від 13.03.2004, [NUMBER] від 04.06.2007, сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а. с. 9, 10). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, примирення та збереження шлюбу позитивного результату не дало, відповідач не заперечує проти задоволення позову, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Спору з приводу майна подружжя та місця проживання дітей між сторонами не існує. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судовий збір в розмір 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved