Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

18.07. 2014 року заступник прокурора Голосіївського району м.Києва звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом в інтересах держави в особі Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», [PERSON] про визнання недійсним ордеру на житлове приміщення - квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ордер №1 від 11.05.2012 року на спірне житло був виданий Публічним акціонерним товариством «Київенерго» [PERSON], яке за законом не мало право здійснювати такі управлінські функції та що є виключною компетенцією виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, тобто Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації і єдиною законною підставою для вселення в спірне жиле приміщення. Просив визнати недійсним ордер №1 від 11.05.2012 року на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, вказала на відсутність повноважень у Публічного акціонерного товариства «Київенерго» щодо здійснення управлінських функцій зі спірного житлового приміщення, зазначивши про перебування будинку в [ADDRESS] з 01.12.2011 року в управлінні Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, і надала згоду на ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних доказів. Представник прокуратури Голосіївського району м.Києва і відповідачі не прибули в судове засідання, повідомлені належним чином про дату та час судового розгляду, з дотримання вимог ст.157 ЦПК України за згодою представника позивача судом постановлено ухвалу про розгляд справи за їх відсутності з постановленням у справі заочного рішення. Третя особа не з'явилась в судове засідання, повідомлена належним чином про дату і час судового розгляду, що підтверджується розпискою /а.с.141/. Жодних клопотань про відкладення судового розгляду не надходило. Відповідно до ст.36 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши докази по справі, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, проте останні, відповідно до ч.2 ст.11 та ч.3 ст.27 ЦПК України, скористались на власний розсуд своїми правами щодо предмету спору. Положенням ч.1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено на підставі досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів, що з 01.12.2011 року в управлінні Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває будинку [ADDRESS], що підтверджується рішенням Київської міської ради від 01.12.2011 року №748/6984 /а.с.8/. Згідно ордеру №1 від 11.05.2012 року, виданого Публічним акціонерним товариством «Київенерго», було надано право [PERSON] на зайняття жилого приміщення - квартири [ADDRESS] /а.с.6/. Ст.58 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно ст.59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі. За результатами проведеної прокуратурою Голосіївського району м.Києва перевірки встановлено, що з 1992 року і по теперішній час в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], що підтверджується квитанціями на сплату житлово-комунальних послуг /а.с.37-50/ і договором №713/08 від 21.09.2005 року, №435/08 від 02.05.2008 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, договором №04015711621 про користування електричною енергією /а.с.51-56/. Ст. 15 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», із послідуючими змінами і доповненнями, визначено, що в управлінні відповідних місцевих державних адміністрацій перебувають об'єкти державної власності, передані їм в установленому законом порядку. Враховуючи беззаперечні встановлені судом обставини у справі, порушення порядку і умов надання спірного жилого приміщення Публічним акціонерним товариством «Київенерго» [PERSON], що призвело до порушення не тільки прав позивача, а й інших громадян, суд приходить до всиновку про наявність усіх правових підстав для задоволення позову і визнання недійсним ордеру №1 від 11.05.2012 року. За ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи відсутність доказів в підтвердження наявності підстав для звільнення відповідачів від оплати судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з останніх на користь держави судового збору у сумі 243 грн 60к. На підставі п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, положеннями ст.ст.58,59 ЖК України та

Outcome: approved