Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

18 липня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке в подальшому було перейменоване в АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 07 січня 2008 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 55686,64 грн., з яких: 6172,34 грн. заборгованість за кредитом, 39672,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6713,65 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2627,94 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на вказані обставини, просить суд вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати позивач стягнути з відповідача. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПприватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 55686,64 грн. та судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1600 грн. (а.с.81-83). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 липня 2019 року скасовано заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 жовтня 2017 року у вказаній справі та призначено справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07 жовтня 2019 року о 15 год. 30 хв. 13 серпня 2019 року від представника [PERSON] - адвоката Оскорбіна А.Г. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що 07 січня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з пам`яткою клієнта , Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, у зв`язку з чим позивач відкрив картковий рахунок і видав платіжну картку. Строк дії картки становить «01/12», тобто по січень 2012 року. За умовами договору про надання банківських послуг відповідачу встановлено фінансовий фіксований кредитний ліміт в розмірі 7000, 00 грн., зі сплатою 22,8% з розрахунку 360 днів в році. Порядок погашення заборгованості передбачено щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Сторонами погоджено, що строк дії кредитного ліміту, який позивач надав відповідачу, відповідає терміну дії картки. Відповідно до п.3.1.1 «Умов та правил надання банківських послуг» «Строк дії карти вказаний на лицевої стороні Карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця». Термін дії кредитної картки [NUMBER] , виданої Відповідачу, встановлений «01/12», що підтверджується копією заяви. Як вбачається з розрахунку, наданого до позовної заяви, остання оплата відповідачем була здійснена 04 вересня 2009 року в сумі 50,00 грн. Після цього кошти на картковий рахунок відповідачем не переховувались. Як зазначено вище, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку було надано відповідачу на термін дії картки, тобто до лютого (по січень) 2012 року. А тому сам факт занесення тіла кредиту до «сальдо простроченої заборгованості за кредитом» 04 вересня 2009 року підтверджує, що позивач мав незаперечливі доказі порушення зобов`язання відповідачем у вересні 2009 року. Крім того, протягом дії кредитного ліміту Відповідач неодноразово порушував щомісячні строки погашення починаючи з 02 грудня 2008 року. Зазначає, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Також вказує на те, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Відповідно до умов договору, укладеного позивачем та відповідачем, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений «01/12». З дати порушення строків у позивача виникло право вимоги до відповідача. Після закінчення строку дії виконання кредитного зобов`язання позивач звернувся до суду лише через вісім років - в липні 2017 року. Перебіг трирічного строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перше порушення строків звернення коштів сталося 02 грудня 2008 року. Останній платіж здійснений відповідачем 04 вересня 2009 року. Саме з місяця порушення строку сплати у позивача виникло право на судовий захист свого порушено права. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 р. у справі № 6-127цс14. Але, навіть якщо позивач чекав закінчення строку дії договору (картки), то таке право виникло у лютому 2012 року. Умови і правила надання банківських послуг, пунктом 8.6 яких установлено обов`язок відповідача сплатити штраф за порушення строків виконання будь-якого грошового зобов`язання, передбаченого договором, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису Відповідача. Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг в поданій редакції, які містяться в матеріалах справи, розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили положення про забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки (штрафу у фіксованій та процентній складовій) в момент підписання заяви позичальника відповідачем, та що в подальшому Умови не змінювались. В заяві позичальника (відповідача) домовленості сторін щодо забезпечення виконання зобов`язання у виді неустойки (штрафу у фіксованій - 500,00 грн. + 5% від суми позову) немає. Вказана відповідальність визначена в п. 8.6. «Умови та правила надання банківських послуг», які відповідач не підписував. Відповідно до умов договору, укладеного позивачем та відповідачем, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений «01/12». Позивач звернувся до суду у липні 2017 року, тобто більш ніж через три роки після закінчення дії договору (картки). Тому вважає, що є встановлені законодавством підстави для застосування строку позовної давності. Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав порушення строку позовної давності (а.с. 128-131). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 15 січня 2020 року, визнано явку представника позивача в судове засідання обов`язковою В судове засідання 15 січня 2020 року учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, відзив підтримує у повному обсязі. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується заявою (а.с. 16-17). Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 18-29). Однак відповідачем умови договору не виконувались, в зв`язку з чим станом на 30 червня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 55686,64 грн., з яких: 6172,34 грн. заборгованість за кредитом, 39672,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 6713,65 грн. заборгованість за пенею та комісією, крім того штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2627,94 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 10-14). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Тарифи, Умови і правила надання банківських послуг, з якими був ознайомлений позичальник. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомився та погодився відповідач, підписуючи заяву та, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), комісії, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. Надані банком Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися ПАТ КБ «ПриватБанк». Зазначені Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не визнаються відповідачем та не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної І спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки, який визначено до січня 2012 року (а .с.15). Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором відповідачем був здійснений 04 вересня 2009 року, а із позовом банк звернувся лише 18 липня 2017 року. Таким чином, банк звернувся до суду поза межами позовної давності, про застосування наслідків якої заявив відповідач, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову. Доказів продовження дії платіжної картки відповідача позивачем не надано. Суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів в частині наявності правових підстав для поновлення строків позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України, а тому необхідно у задоволенні позову з цих підстав відмовити.

Outcome: dismissed