Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

18.12.2019 року представник позивача Болградської районної державної адміністрації Одеської області в особі Болградського районного органу опіки та піклування звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання вказаної дитини з відповідача в розмірі по 1 / 4 частини всіх доходів, але не менше, ніж встановлені законом 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач, будучи матір`ю дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо його виховання та утримання, не цікавляться його життям, не проявляє ніякого батьківського піклування, та не надає будь-якої матеріальної допомоги. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі, пояснивши, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини, підтвердивши свої доводи належними і достатніми доказами. Відповідач не заперечувала проти задоволення позову, підтвердивши, що з батьківськими обов`язками не справляється, зловживає разом з біологічним батьком динити, з яким проживає, спиртними напоями, не цікавиться вихованням та навчанням дитини, постійного місця роботи не має, дитину виховую фактично і утримує бабуся - мати батька дитини, з яким вона, відповідач, у шлюбі ніколи не перебувала і народження дитини зареєструвала як мати-одиночка. Судом була допитана свідок [PERSON] , яка стверджувала, що є рідною бабусею дитини - матір`ю біологічного батька дитини, а також свідок [PERSON] , які подтвердили, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини, що вихованням дитини та утриманням фактично займається свідок [PERSON] , яка є рідною біологічною бабусею дитини, піклується про хлопчика, а також піклується й про матеріальне утримання і свого сина - біологічного батька дитини та відповідачки, що зловживають спиртними напоями, не працюють, ведуть асоціальний спосіб життя. Свідки вважають, що відповідачку [PERSON] потрібно позбавити батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , саме в інтересах дитини. Вислухавши представника позивача, відповідача, свідків, вислухавши доводи сторін у судовому засіданні, розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вимогами ст.ст.76,81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків, тощо. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - згідно висновку органу опіки та піклування - Болградської районної державної адміністрації Одеської області №03/С-292/179 від 12.12.2019року, доцільно вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, тому що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , батько якого в актовому запису вказаний зі слів матері, а сама відповідач: не працює, постійно зловживає алкогольними напоями, змінює місце проживання, веде аморальний спосіб життя, не виконує батьківських обов`язків з утримання та виховання дитини , залишила сина без батьківського піклування. Батько дитини - записаний зі слів матері, відповідно до ч.1 статті 135 СК України. Син відповідачки [PERSON] фактично проживає з бабусею та нею виховується з 2005 року, бабуся створила умови для повноцінного росту і розвитку дитини (а.с.2); - згідно свідоцтва про народження [PERSON] (серії [NUMBER] , що видане 16.03.2006р. відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, а/з №48, а.с.5) та довідки, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області (за №15 від 16.03.2006р. а.с.12), його матір`ю є [PERSON] ; - згідно характеристики [PERSON] , наданої Болградською ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Болградської районної ради Одеської області, хлопчик навчається в цій школі з першого класу. За час навчання зарекомендував себе як здібний, але не дуже старанний учень, є товариським, добрим, не схильний до противоправної поведінки. До вчителів ставиться з повагою. Завжди охайний, акуратний. Школу відвідує постійно, пропусків уроків без поважної причин не має. Мати ставиться з безвідповідальністю до виховання сина, не контролює його навчання та дозвільну діяльність, не бере участь у житті школи та класу, вихованням дитини піклується бабуся ( а.с.10); - факт проживання малолітнього [PERSON] з бабусею та залишення його матір`ю без її батьківського піклування підтверджується заявами сусідів [PERSON] і [PERSON] (а.с.8-9). В силу п.2ч.1ст.164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Отже, виходячи з досліджених судом доказів вбачається, що своїми діями відповідач свідомо порушує свої обов`язки, закріплені у статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, згідно якої: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене й у ст.180 Сімейного Кодексу України. В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків з виховання дитини [PERSON] , [INFO] , не займається вихованням дитини, матеріально його не забезпечує, не піклується про нього. Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач [PERSON] - позбавенню батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.165 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За положеннями ч.2ст.166 СК України - особа, що позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. А, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved