Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

19.02.2020 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] . до [PERSON] , про розірвання шлюбу. 20.02.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 23.03.2020 року 23.03.2020 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою сторін у призначене судове засідання. Справа призначена до розгляду на 14.05.2020 року. Сторонами подані заяви про розгляд справи за їх відсутності Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 17 листопада 2016 року Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 119. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 17.11.2016 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 119 Від даного шлюбу вони з відповідачем дітей не мають. Їх одруження виявилось невдалим. З перших чисел грудня місяця 2016 року вони проживають окремо, в різних державах і спільного подружнього життя між ними так і не було. Відповідач неодноразово висловлював своє небажання перебувати у шлюбі з нею та проживати разом. Зазначені обставини призвели до того, що вона втратила будь-який інтерес до відповідача та позитивні почуття до нього включаючи і почуття взаємопорузуміння та взаємоповаги. Всі вищезазначені обставини стали підставою того, що подальше його перебування у шлюбі з відповідачем є неможливим, що й стало причиною звернення до суду. В судове засідання позивач і представник позивача не з`явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що 17 листопада 2016 року між сторонами був зареєстрований шлюб Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 119 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. За доводами позивача шлюбні відносини та спільне проживання сторони припинили в перших числах грудня 2016 року. Відповідач згідно поданої заяви проти цього факту не заперечує. Таким чином суд вважає встановленим, що сторони припинили шлюбні відносини саме з цього часу. Причиною розпаду сімейних відносин стало погіршення сімейних стосунків між сторонами, втрата любові та взаємоповаги один до одного, що в результаті призвело до втрати будь-якого інтересу сторін одне до одного. Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків, оскільки між сторонами фактичні шлюбні відносини так і не виникли, враховуючи досить незначний період перебування у шлюбі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. Суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, оскільки сторони так і не сторони повноцінну сім`ю, пов`язану спільним побутом, почуттями любові і взаємоповаги одне до одного. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи всі вищенаведені доводи та виходячи із принципу добровільності (вільної згоди чоловіка і жінки) шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення позивача до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав добровільність. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Так як позивачка не змінювала прізвище в зв`язку із реєстрацією шлюбу питання про присвоєння прізвища позивачці після розірвання шлюбу судом не вирішується. Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ОЩАДБАНК» територіально відокремленого безбалансового відділення № 10003/0509, № 8 від 16.12.2019 року в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в іншій частині в сумі 384 грн. 20 коп., покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача, враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved