Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

19.10.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що її син [PERSON] в 2009 році придбав у відповідача в кредит автомобіль марки «Мерседес-Бенц», 1984 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість даного автомобіля [PERSON] встановив в розмірі 3000,00 доларів США. При купівлі автомобіля, [PERSON] частково сплатив відповідачу його вартість в розмірі 1700,00 грн. Вказує, що в липні 2013 року через важку хворобу сина, відповідач запропонував повернути йому вищевказаний автомобіль, який був зареєстрований за позивачем. Автомобіль було повернуто [PERSON], проте отримані за нього кошти останній не повернув. [INFO] син позивача [PERSON] помер. 18.02.2015 року [PERSON] написав письмову розписку, згідно якої зобов'язався повернути 15000,00 грн., суму в розмірі 13000,00 грн. до 04.03.2015 року та суму в розмірі 2000,00 грн. до 20.04.2015 року. Проте, до цього часу відповідач зобов'язання не виконав. Позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість в розмірі - 15000,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Проте, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 553, 554, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що позивач придбала у відповідача в кредит автомобіль марки «Мерседес-Бенц», 1984 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] за вартістю 3000,00 доларів США. При купівлі автомобіля, [PERSON] частково сплатила відповідачу його вартість в розмірі 1700,00 грн. В липні 2013 року через важку хворобу сина та відсутність коштів на його лікування, позивач повернула [PERSON] вищевказаний автомобіль, проте отримані за нього кошти останній не повернув. [INFO] син позивача [PERSON] помер. 18.02.2015 року [PERSON] написав письмову розписку, згідно якої зобов'язався повернути [PERSON] 15000,00 грн., суму в розмірі 13000,00 грн. до 04.03.2015 року та суму в розмірі 2000,00 грн. до 20.04.2015 року (а.с. 13). Ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Однак, зобов'язання за договором позики до цього часу відповідач не виконав. Отже, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача суму боргу в розмірі - 15000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved