overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 лютого 2007 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відсутні спільні інтереси, сторони мають різні погляди на життя, втрачено почуття любові та повага один до одного, відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинено 2015 року, спільного господарства не ведуть. Відповідач постійно предявляє необґрунтовані претензії, влаштовує сварки. Позивач зазначає, що він бажає створити нову сімю. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує, на розірвання шлюбу згодна, однак в запереченнях зазначила, що обставини, викладені в позові, не відповідають дійсності, а саме: фактичні шлюбні відносини у сторін зберігалися до кінця лютого 2016 року, включно. Зазначає, що позивач остаточно пішов з сімї і вони перестали проживати однією родиною з березня 2016 року. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 16 лютого 2007 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 200, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с.9). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). На час розгляду справи спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, обидві сторони бажають розірвати шлюб, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем, за його заявою. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 26.09.2009 року вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.12.2016 року за клопотанням відповідача провадження у справі було зупинено у звязку з наданням сторонам строку для примирення терміном на два місяці. Після закінчення строку на примирення позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягав. Відповідач [PERSON], після закінчення строку для примирення, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року, який оформили у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 123063, актовий запис № 125. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 213451, зареєстрованого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 5). Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надав, у звязку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 листопада 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 листопада 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04 листопада 2011 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб розірвано, від шлюбу з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 28 липня 2016 року сину [PERSON] виповнилось 18 років, але він продовжує навчання в Галицькому коледжі імені [PERSON], на третьому курсі. Син не працює, стипендії не отримує, навчається на комерційних засадах, самостійно забезпечити себе не може, потребує кошти на харчування, одяг, учбове приладдя, тому перебуває на утриманні матері, яка працює, однак коштів, які отримує їй недостатньо для належного забезпечення сина усім необхідним. Відповідач має стабільний дохід у виді пенсії, інших утриманців немає, тому має можливість надавати допомогу синові на час його навчання, тому позивач просить стягувати щомісячно з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Також просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. До проведення судового засідання позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовну заяву підтримує повністю. До проведення судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву про визнання позову, не заперечив щодо задоволення позову. Просив справу розглядати у його відсутності. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 200 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, і вказує, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав, суд позов задовольняє та присуджує до стягнення з відповідача в користь позивача щомісячно аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки його щомісячного доходу, починаючи з дня предявлення позову 17 жовтня 2016 року до закінчення ним навчання але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Крім того з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 12 лютого 2016 року вона перебуває у шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає їй матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки працює в ПАТ «ШУ «Покровське», має постійну заробітну плату. Вона не працює, доглядає малолітню дитину. У зв'язку з тим, що між ними не досягнуто угоди про добровільну сплату аліментів, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у зв'язку з проживанням із нею дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 12 лютого 2016 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 41. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю. Відповідно до ч. ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення трьох років розмірі 860 грн. на місяць. Відповідач працює на ПАТ «ШУ «Покровське» гірничим майстром, середній місячний заробіток якого складає 3301,48 грн., отже може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин позивачка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у звязку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Відповідно до ст.84 України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. Заява мотивована тим, що в зв'язку з зміною прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]», заявнику необхідно встановити факт того, що свідоцтво про право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] видане на прізвище «[PERSON]» та договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] укладений на прізвище «[PERSON]», дійсно належать їй. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересовані особи не заперечували проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що факт належності заявнику свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 27 січня 1996 року Хмільницьким заводом продтоварів згідно наказу № 6 від 24 січня 1996 року на прізвище «[PERSON]», де належить заявнику 1/3 частка квартири [ADDRESS] та договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] Хмільницького району Вінницької області від 30 вересня 2004 року, укладеного на прізвище «[PERSON]», підтверджується копією паспорта на прізвище [PERSON] (а.с.4-6), копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с.9), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.8), копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] (а.с.10-15), копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27 січня 1996 року (а.с.16), копією договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] Хмільницького району Вінницької області від 30 вересня 2004 року (а.с.17,18), копією домової книги для прописки громадян, які проживають у [ADDRESS] (а.с.20-23), рішенням виконавчого комітету Великомитницької сільської ради № 56 від 09 вересня 2016 року про приведення в порядок нумерацію житлових будинків в [ADDRESS] (а.с.24), довідками Великомитницької сільської ради № 1772 від 12 жовтня 2016 року (а.с.26) та № 1719 від 10 жовтня 2016 року (а.с.27), копією паспорта на прізвище [PERSON] (а.с.29), а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 04 листопада 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, актовий запис № 9. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] Спільне життя у сторін не склалося в зв'язку з тим, що відповідач зловживає спритними напоями, вчиняє насильство в сім`ї відносно позивача, що принижує честь та гідність позивача. Подружні відносини між сторонами припинились, близько року вони разом не проживають, шлюб існує лише формально, а тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 04 листопада 2012 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), від якого шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як вбачається з копії витягу з кримінального провадження № 12015020330000756 , до ЄРДР 29 жовтня 2015 року внесено відомості про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України відносно [PERSON] (а.с.7). Суд задовольняє позов та приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не суперечить закону, не порушує прав свобод та інтересів сторін та інших осіб, подружні відносини у сторін припинились, шлюб існує лише формально, а тому вони не бажають в подальшому проживати разом та зберегти сім`ю, між сторонами досягнуто згоди щодо місця проживання сина. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач тривалий час ніяких коштів на утримання дітей не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітей повноліття. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку. З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6), але добровільно не виконує свого законного обовязку по утриманню неповнолітніх дітей, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дітей, чим порушує права позивачки і її неповнолітніх дітей, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дітей. Такий розмір стягування аліментів суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме інтересам дітей та відповідача, який працює в «Держлісгоспі» с. Лугове Олевського району Житомирської області та має змогу сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 57. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на життя, постійні сварки, відсутність взаєморозуміння та поваги подружнє життя між ними не склалося. Вказує, що шість місяців як разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинилися, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, просила строк для примирення не надавати, а шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на виклик в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 02 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білогірського районного управління юстиції у Хмельницькій області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 57, спільних дітей у шлюбі не мають. На даний час сторони шлюбних відносин між собою не підтримують, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач збереженням шлюбу не переймається, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved