Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

19 березня 2020 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини . В обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] вказала, що 16 червня 2008 року Дарницьким районним судом м. Києва було винесено рішення, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 450 грн. На сьогоднішній день даної суми недостатньо для утримання неповнолітнього сина, а тому позивач звернулася до суду з вимогою збільшити суму аліментів та стягувати з відповідача 2000 грн. щомісячно на утримання дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2021 року цивільну справу № 753/5608/21 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 24 березня 2021 року. 19 квітня 2021 року до суду надійшла відповідь з виконавчого комітету Козельщинської селищної ради про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 14 травня 2021 року. У судовому засіданні 14 травня 2021 року розгляд справи було відкладено на 12 липня 2021 року для надання відповідачу час для підготування відзиву на позов та подання доказів у справі. У судовому засіданні 12 липня 2021 року позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину з 450 грн на 2000 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього 22 червня 2021 року надійшла заява про неможливість явки у судове засідання на 12 липня 2021 року, просив справу розглядати у його відсутність, надав докази перебування у нього на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини та довідку про заробітну плату. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, надані відповідачем, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 18 листопада 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1949 (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1190 (а.с. 14). Дарницьким районним судом м. Києва 15 серпня 2008 року видано виконавчий лист № 2-1992/2008 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 450 грн щомісячно, починаючи з 18 січня 2008 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у Козельщинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Звертаючись із заявою про збільшення розміру аліментів, позивачка вказала, що на даний час 450 грн аліментів є занадто малою сумою та її не вистачає на утримання сина, крім 450 грн. аліментів іншої матеріальної допомоги батько синові не надає. У 2019 році погіршився її стан здоров`я, їй встановлено 3-тю групу інвалідності, вона не працює, а тому потребує більше фінансової допомоги на утримання сина. Відповідач у судовому засіданні 14 травня 2021 року вказав, що у нього на утриманні перебуває ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , а також до січня 2021 року він сплачував аліменти ще на одну дитину. Відповідно до довідки з місця роботи, офіційна заробітна плата його в місяць складає 8910 грн., а тому просив задовольнити позовні вимоги частково, збільшити розмір аліментів до 1500 грн. Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами другою, третьою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Як зазначила позивачка у позовній заяві, її стан здоров`я значно погіршився, з 13 січня 2020 року їй встановлено 2-гу групу інвалідності (загальне захворювання) (а.с.29). Відповідно до довідки Київського міського центру медико-соціальної експертизи від 18 січня 2021 року [PERSON] , [INFO] має 3-тю групу інвалідності (загальне захворювання) (а.с. 28) Згідно із випискою Пенсійного фонду України стосовно [PERSON] , вона у 2020 році отримала дохід у розмірі 73000,80 грн., та з квітня 2020 року не працює (а.с. 20-27) Отже, позивачкою доведено факт погіршення її майнового стану та стану здоров`я, що відповідно до приписів Сімейного кодексу України є підставою для збільшення розміру аліментів. В той же час, при визначені розміру аліментів, суд враховує також майновий стан платника аліментів, відповідача, зокрема його офіційний дохід. Так, відповідно до довідки від 5 травня 2021 року відповідач працює на ТОВ «Охоронна агенція «Фомейшен Секьюріті Кентрол» на посаді начальника відділу охорони, у період з 1 листопада 2020 року по 30 квітня 2021 року отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 5525 грн, після відрахувань аліментних зобов`язань на неповнолітніх дітей. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач має малолітнього сина [PERSON] - 2009 року народження, на утримання якого сплачує аліменти щомісячно у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 вересня 2013 року. У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 1 255 грн. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також диспозицію статті 192 СК України, суд вважає, що оскільки прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення рішення Дарницьким районним судом міста Києва від16 червня 2008 року і на день винесення даного рішення збільшився до 2 510 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 1 255 грн., а також з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, з огляду на знаходження у нього на утриманні ще однієї малолітньої дитини, матеріального і сімейного стану позивача, її стану здоров`я, віку дитини, тому необхідно збільшити розмір призначених аліментів на утримання дитини з 450 грн. на 1500 грн щомісяця. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Крім цього, зазначення того, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, має місце у тому разі, якщо аліменти стягуються у виді певної частки від доходу заробітку платника аліментів, а не при визначенні виду стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з п.23ипостанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial