Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

18.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру призначених аліментів та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує позов тим, що з 19 лютого 2005 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцеве Донецької області, актовий запис № 11. Рішенням Дебальцівського суду Донецької області від 18.12.2013 року шлюб між подружжям був розірваний. Від шлюбу сторони мають дитину малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. 18.11.2013 року рішенням Дебальцівського міського суду Донецької області за позовом [PERSON] до [PERSON] було вирішено стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Але на сьогоднішній день ситуація змінилася, спільна дитина позивача та відповідача - це дитина у другому шлюбі відповідача. В першому шлюбі він має дитину, яка 04.06.2016 року досягла повноліття та виїхала на постійне місце проживання до Росії. Оскільки дитина часто хворіє, це вимагає додаткових витрат, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить позивача у скрутне становище, вона була змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. 12.09.2016 року через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просив розглянути справи без його участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Як зазначає позивач, 19 лютого 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцеве Донецькій області, актовий запис за № 11. Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 18.12.2013 року шлюб між сторонами був розірваний (арк.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23.02.2006 року виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцевого Донецької області, 17 лютого 2006 року народилася [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 12. Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] (арк.с.5). Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, згідно довідок виконавчого комітету Луганської селищної ради № 893 від 26.07.2016 року та № 941 від 04.08.2016 року (арк.с.8-9). Відповідно до виконавчого листа, виданого 03.12.2013 року Дебальцевським міським судом Донецької області по справі № 224/4040/16-ц (провадження 2/224/1121/2013), суди вирішив стягувати з [PERSON] щомісячно на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з30.10.2013 року до досягнення дитиною повноліття (арк.с.7). Відповідач, являючись батьком дитини, зобов'язаний згідно ст. 180 СК України утримувати її до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. За ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивач виховує і утримує дитину самостійно, до того ж дитина часто хворіє і це вимагає додаткових витрат на лікування. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, проте має можливість утримувати дитину, так як здоровий, працює слюсарем паливно-транспортного цеха на Вуглегірській ТЕС, де отримує щомісячно заробітну плату. Крім того, підставою для збільшення розміру аліментів стало те, що дитина відповідач від першого шлюбу, на яку він теж сплачував аліменти, 04.06.2016 року досягла повноліття та виїхала на постійне місце проживання до Росії. Відповідач [PERSON] інших утриманців та непрацездатних батьків не має, а тому позивач доказала своє право на збільшення розміру аліментів на утримання їх дитини. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] з урахуванням вимог співрозмірності та справедливості підлягають задоволенню частково, а розмір аліментів змінити з 1/6 частини з усіх видів заробітку на 1/4 частину та сплачувати (стягувати) новий розмір аліментів з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial