Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

19.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заробітну плату в сумі 6680 грн. 31 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після звільнення своєчасно відповідач з ним не розрахувався. Відповідачем надано відзив на позовну заяву. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 01 листопада 2017 року позивача звільнено з роботи у ПАТ «ЧеЗаРа» за власним бажанням. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку. Згідно довідки від 08.01.2019 року ПрАТ «ЧЕЗАРА» №466/89 заборгованість з заробітної плати станом на 01.12.2018 року складає 6544 грн. 94 коп. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки ПрАТ «ЧЕЗАРА» від 08.01.2019 року, середньоденний заробіток [PERSON] склав 61,81 грн. при чотириденному робочому тижні. З 02.11.2017 року по 29.01.2019 року пройшло 245 робочих днів. Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 245х61,81= 15143,45 грн. (з даної суми не утримані податки і обов'язкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена вказана сума після відрахування податків і обов'язкових платежів. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial