Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

18 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 12.12.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі відповідачем. Мають неповнолітнього доньку [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинено у вересні 2018 року, до чого призвела недостатня уваги сім`ї з боку відповідача та його байдужість, різні погляди на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року за даним позовом було відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового розгляду. Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року за клопотанням відповідача подружжю надавався строк для примирення терміном до 21 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] також до судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним пред`явленого позову у повному обсязі. Просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 12 грудня 2015 року, актовий запис № 749. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що наданий судом строк для примирення подружжя не призвів до дієвого результату і судом вжито всіх можливих заходів у відповідності до ст. 111 СК України, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрати з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 352,40 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved