Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

19.02.2020р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення аліментів на утримання спільного повнолітнього сина - [PERSON] у розмірі ј частини видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 02.06.2001р. по 04.07.2006р. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є інвалідом дитинства І « Б » групи. Позивач також є інвалідом з дитинства ІІ групи. Сукупний дохід в місяць позивача з сином складає 4 021,00 грн. [PERSON] постійно потребує у нейрофізіологічної реабілітації, після значної кількості оперативних втручань. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем, позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі ј чистини з усіх видів доходу відповідача, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 19.02.2020р. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву до суду, в якій зазначила, що просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Демченко О.Б. у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягнення аліментів у розмірі 1/12 частини усіх видів доходу відповідача, оскільки на утриманні останнього перебувають двоє малолітніх дітей та батьки пенсіонери. Також, представник відповідача надала відзив та доповнення до відзиву, в яких вказала, що [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської ЧАЄС. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 04.07.2006р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва, про що зроблено відповідний актовий запис №654. Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградского районного управління юстиції у м.Києві зроблено відповідний запис за №2062. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи підгрупи «Б». Дана обставина підтверджується копією посвідчення, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації від 22.01.2020р., номер особової справи 627274. Відповідно до довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0998975 призначено безстроково [PERSON] інвалідність з дитинства 1 групи підгрупи «Б». [PERSON] , [INFO] навчається у Державному навчальному закладі Центру професійної освіти технологій та дизайну м.Києва у групі №101 з 02.09.2019р. по 30.06.2022р. На підтвердження даної обставини в матеріалах справи міститься копія довідки №224 від 01.11.2019р. З матеріалів справи встановлено, що у відповідача від іншого шлюбу має на утриманні двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки, виданої Директором ПП [PERSON] №25/1 від 17.03.2020р. [PERSON] працює в [PERSON] на посаді майстра по ремонту автомобілів. Також, відповідачем надано копію його свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копію пенсійного посвідчення його матері [PERSON] серії [NUMBER] від 25.03.2008р. на підтвердження тієї обставини, що його матір [PERSON] перебуває на утриманні відповідача. Суд не враховує надані докази, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту проживання чи надання матеріальної допомоги [PERSON] . У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.200СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст.182СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч.2ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову. При цьому суд враховує, що відповідач є батьком дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, а батьки мають рівні обов`язки, суд дійшов висновку, що відповідач, дійсно, має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання сина. Позивачка сама несе всі витрати пов`язані з навчанням сина, лікуванням та іншими потребами. Тому [PERSON] має право на отримання аліментів на утримання дитини від відповідача. Отже, слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. Вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам [PERSON] , та платоспроможності самого відповідача. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial