Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

18.07.2016 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 25.04.2012 року відповідач отримав кредит в сумі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 31.05.2016 року склала в сумі 19473,48 грн., з якої заборгованість за кредитом в сумі 1338,28 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 13631,70 грн., заборгованість з комісії в сумі 3100 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 903,50 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 19473,48 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. 18.07.2016 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з заявою про розгляд справи у його відсутність. Належним чином повідомлений позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позов визнав, суду пояснивши, що отримав кредитку картку від позивача, на якій були кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі 1600 грн, який не змінювався, він кошти отримав та погашав кредит до 28.11.2013 року, коли працював в ООО Композит СТК, однак він у травні 2012 року, коли залишив квартиру і дружину, залишив картку за адресою колишнього проживання, з 2013 року він кредит не погашав, обіцяє погашати кредит за рішенням суду. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 25.04.2012 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, що підтверджується копією заяви відповідача (а.с.6), умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.9-32). Відповідно до заяви позивач надає відповідачу кредит у сумі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами (а.с.6). Відповідач отримав кредит, що підтверджується його підписом в заяві позичальника (а.с.6) та його поясненнями в судовому засіданні. Відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Заборгованість станом на 31.05.2016 року склала в сумі 19473,48 грн., з якої заборгованість за кредитом в сумі 1338,28 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 13631,70 грн., заборгованість з комісії в сумі 3100 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 903,50 грн. На момент розгляду справи судом відповідач заборгованість не погасив. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору № б/н від 25.04.2012 року, укладеного між сторонами, та умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є кредитний договір № б/н від 25.04.2012 року, укладений між сторонами. Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами, а позичальник зобов'язується надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту (а.с.6). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач, зобов`язаний згідно кредитного договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам частинами, порушив зобов`язання по його поверненню частинами, відсотків за його користування, так як сплачував його з порушенням строків сплати та встановленого розміру платежу, чим допустив неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування. Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення чергової частини позики, відсотків за її користування, та неустойки у виді штрафів, що передбачені кредитним договором у разі невиконання його умов. Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене кредитним договором: повернення чергової частини позики, відсотків за її користування, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, відсотків за його користування, неустойки у виді штрафів, що передбачені кредитним договором у разі невиконання його умов. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як рішення ухвалено на користь позивача на суму 19473,48 грн., то понесені ним і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача. А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Outcome: approved