Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

18 січня 2018 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 24 728,12 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н від 08.07.2012, згідно якої отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, підписавши заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк за договором свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору і в межах встановленого ліміту. Відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором не надав своєчасно грошові кошти на погашення кредиту, в зв'язку з чим станом на 19.12.2017 виникла заборгованість в розмірі 24728,12 грн., з яких 8813,50 грн. - тіло кредиту, 6898,33 грн. - відсотки за користування кредитом, 7362,57 грн. - пеня, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина), 1153,72 грн. (процентна складова). Ухвалою суду від 30 січня 2018 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 01 березня 2018 року, який був відкладений через неявку сторін в судове засідання на 29 березня 2018 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, просив не стягувати з нього штраф, зменшити розмір нарахованої пені, посилаючись на те, що заборгованість виникла у нього через тяжкий матеріальний стан та приймання участь в бойових діях АТО. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 08.07.2012 відповідач [PERSON] надав Банку Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку про надання кредитного ліміту, який було в подальшому неодноразово змінено в розмірі 1000,00 гривень (а.с. 8). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява-анкета разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві (а.с. 8 зворотній бік). П. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг за користування Кредитом та Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов'язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту (п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.7 Умов та Правил). Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Договором (а.с. 6-7) станом на 19.12.2017 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань має заборгованість в розмірі 24728,12 грн., з яких 8813,50 грн. - тіло кредиту, 6898,33 грн. - відсотки за користування кредитом, 7362,57 грн. - пеня, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина), 1153,72 грн. (процентна складова). Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору, тобто у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Договору передбачено, що при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування відсотків за кредитом. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Встановлений законом розмір неустойки може бути збільшений у договорі (ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України). Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1120цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, враховуючи, що сума пені, нарахованої за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яка становить 7362,57 грн. не перевищує суму заборгованості за кредитом з відсотками в сумі 15711,83 грн., підстав для застосування вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України у суду немає. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише штрафи та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення пені. Як встановлено в судовому засіданні сума штрафу (процентна складова), передбаченого за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, обчислена з розрахунку 5% всієї суми заборгованості, в зв'язку з чим, на думку суду, вказана сума підлягає зменшенню із розрахунку зменшення суми заборгованості. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 16997,43 грн., з яких 8813,50 грн. - тіло кредиту, 6898,33 грн. - відсотки за користування кредитом, а також штрафи 500 грн. (фіксована частина), 785,60 грн. (процентна складова). З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1074,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial