Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

18 грудня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Великобагачанська селищна рада Полтавської області, про виселення. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначає, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.01.2015 року. Разом з позивачкою зареєстровані та проживають за вище зазначеною адресою, як член її сім`ї, дочка, зять та онуки, а також онук - відповідач по справі [PERSON] . Він починаючи з 2017 року систематично допускає за місцем проживання антигромадську поведінку, зловживає спиртними напоями, постійно створює конфліктні ситуації та бійки із позивачкою по справі та іншими дорослими членами родини, погрожує їм фізичною розправою. Через дії відповідача неодноразово викликалася поліція, після чого відносно відповідача [PERSON] було складено протоколи про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. Позивачка [PERSON] просила суд виселити відповідача [PERSON] з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, посилався на обставини викладені в позовній заяві [PERSON] та просив її позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] відзив до суду не подавав, про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 125, 133), заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи за його відсутності до суду не подавав. Третя особа Великобагачанська селищна рада Полтавської області в судове засідання не з`явилася, представник надіслав до суду листи, в яких просив суд розглянути справу без участі представника третьої особи, вказував на те, що позовні вимоги позивача [PERSON] визнають та не мають заперечень щодо пред`явлених позовних вимог (а.с. 128, 131). Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , є єдиним власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровою Л.І., що зареєстровано в реєстрі за № 141, серії НАК № 940937 (а.с. 9-10). Членами сім`ї позивача [PERSON] , [INFO] є: донька - [PERSON] , [INFO] ; зять - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] . В зазначеному вище будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 19), який є членом сім`ї власника будинку [PERSON] . Показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітнього свідка [PERSON] , який був допитаний в присутності вчителя Мостовівщинської ЗОШ І-ІІ ступенів [PERSON] та матері [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні, підтверджено факт, що відповідач [PERSON] , проживаючи за адресою: [ADDRESS] постійно вчиняє конфліктні ситуації з родині, не реагує на попередження та прохання припинити протиправні дії, вчиняє протиправні дії проти позивачки та по відношенню до своїх молодших братів та сестер. Вказують на те, що постійно викликаються працівники поліції відносно вчинення протиправних дій відповідачем [PERSON] . Всі свідки вказують на конфліктний та агресивний характер відповідача. Відповідач в період часу з 01.04.2017 року по 01.02.2021 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП: 1) відповідно до постанови суду від 06.07.2017 року, справа № 525/696/17 [PERSON] визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 40 (сорок) годин, потерпіла - мати громадянка [PERSON] ; 2) відповідно до постанови суду від 05.11.2018 року, справ № 525/1176/18 [PERSON] визнано винним на накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень на користь держави, потерпіла - мати громадянка [PERSON] та її співмешканець [PERSON] ; 3) відповідно до постанови суду від 10.04.2019 року, справ № 525/318/19 [PERSON] визнано винним на накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави, потерпіла - бабуся громадянка [PERSON] ; 4) відповідно до постанови суду від 24.09.2019 року, справ № 525/1162/19 [PERSON] визнано винним на накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень на користь держави, потерпіла - мати громадянка [PERSON] , що свідчить про систематичне порушення відповідачем правил співжиття. Позивачка та члени її родини неодноразово зверталась до правоохоронних органів з заявами щодо вчинення відповідачем домашнього насильства, що підтверджується копіями постанов суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП від 06.07.2017 року, 05.11.2018 року та 10.04.2020 року (а.с. 25-27). Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.04.2019 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно своєї баби [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до положень ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частинами першою та другою статті 116 ЖК Української РСР визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року ''Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України'', при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Мають на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Надані позивачем докази свідчать про наявність в діях відповідача систематичного порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними, у зв`язку з чим відповідача [PERSON] , слід примусово виселити з житлового приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved