Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

17 грудня 2018 року адвокат Давиденко К.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , який народився [INFO] в місті Сімферополь, АР Крим, Україна, безвісно відсутнім, посилаючись на наступне. 27 березня 2001 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис зроблено за №5. У період шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через різні характери шлюбні відносини між заявницею та [PERSON] були припинені. Ще в 2002 році [PERSON] зник у невідомому напрямку, не залишивши засобів зв`язку із ним та не повідомивши про те, куди він відбуває. З того часу, як зазначає заявниця, останній не цікавиться долею їх спільної доньки [PERSON]. Син [PERSON] народився після припинення шлюбних відносин, але в силу ст. 122 СК України, через те, що шлюб між ними не розірвано, батьком дитини зазначено [PERSON] На теперішній час у заявниці виникла необхідність визнати [PERSON] безвісно відсутнім, через те, що їй потрібно розірвати шлюб із ним, маючи намір вступити в інший шлюб. Крім того, заявниці необхідно оформити сину [PERSON] паспорт, однак при цьому вимагається надання паспортних данних кожного із батьків, згідно чинного законодавства. За таких обставин, заявниця вимушена звернутися до суду з вказаною заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, залучивши заінтересованою особою Татарбунарський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, оскільки на підставі рішення суду по вказаній справі, вказаним органом може бути виданий документ, що посвідчує особу її сина [PERSON] , без надання необхідних відомостей щодо батька дитини. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії: Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 грудня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження. Представник заявниці адвокат Давиденко К.В. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявниці, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.30). Завідувач Татарбунарського РС ГУ ДМС в Одеській області Вєтрогон М.І. у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує (а.с.26). У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи та, оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27 березня 2001 року (а.с.4) 27 березня 2001 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований виконкомом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 5. Від даного шлюбу подружжя мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 25.12.2003 року (а.с.8) та копією повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 15.02.2017 року (а.с.9). З довідки № 293 від 13.03.2019 року, виданої виконавчим комітетом Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.29) вбачається, що [PERSON] дійсно проживав без реєстрації в [ADDRESS] до 2002 року, але з 2002 року вибув в невідомому напрямку і місце знаходження його не відоме. З довідки, виданої Татарбунарським ВП АВП ГУНП в Одеській області за вих. № 40.2.1.-1367 від 13.03.2019 року, вбачається, що відносно [PERSON] , відповідно до ІПС «АРМОР», в 2004 році надходили заяви щодо його розшуку, але розшукові дії не дали результатів. Місце знаходження останнього з 2004 року по теперішній час - невідомо. Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно вимог статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Разом з тим, частиною першою статті 40 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При цьому, відповідно до ч.2 ст.43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи, початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою». Встановлення факту визнання особи безвісно відсутньою для заявниці має юридичне значення, оскільки дозволить розірвати шлюб з вказаною особою, а також отримати паспортний документ, що посвідчує особу її сина [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене, враховуючи, що заявницею та її представником доведено належними та допустимими доказами відсутність [PERSON] в останньому місці його постійного проживання близько сімнадцяти років, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що згідно ст.309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд, за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved