Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 11 лютого 2000 року він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул.\~Малютіна, 45а. На сьогоднішній день із зареєстрованих осіб в зазначеному будинку проживає він, його донька [PERSON], його онук [PERSON] та відповідач колишній чоловік його доньки [PERSON], який проживає самовільно без реєстрації. 12\~липня 2012 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, крім того відповідачу належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Підгороднє, вул.\~Ювілейна, 15, де він і зареєстрований. Незважаючи на його численні вимоги звільнити будинок та факт наявності у відповідача власного житла, [PERSON] виселитись відмовляється, а натомість постійно провокує сварки у стані алкогольного спяніння, ображає його та його близьких нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою та виганяє їх із будинку. Відповідача було притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї та застосовано адміністративне стягнення у вигляді арешту на три доби. Він неодноразово звертався до Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області. У звязку з чим просить виселити [PERSON] з будинку № 43а на вул. Малютіна в м. Новомосковськ Дніпропетровської області без надання іншого житлового приміщення. В судове засідання позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] не з'явились, надали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували (а.с. 21, 34). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст.\~224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11 лютого 2000 року, записаного в реєстрову книгу № 89, реєстровий № 16143, виданого на підставі розпорядження (рішення) виконкому Новомосковської міської Ради депутатів № 53 від 26 січня 2000 року, наданого суду в копії, [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул. Малютіна, 45а (а.с. 5) У зазначеному будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідач [PERSON] у вказаному будинку проживає без реєстрації (а.с. 11). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2012 року, ухваленим заочно, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 31 жовтня 2009 року у відділі РАЦС по м. Новомосковську Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 489 розірвано (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталась до Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області із заявами щодо вчинення [PERSON] сімейних сварок (а.с. 8, 27, 28), та відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 КУпАП та до нього застосовувались заходи адміністративного стягнення у вигляді арешту (а.с. 7, 26). Як пояснив позивач у своїй позовній заяві, відповідач на його вимоги покинути належне йому житлове приміщення відмовив та провокував сварки. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до частини першої\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Відповідно до ч. 3\~ст. 116 ЖК України\~осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, оскільки відповідач набув права користування спірним житловим приміщенням з дозволу власника як особа, що перебувала у шлюбі із донькою власника приміщення, внаслідок розірвання шлюбу між ними, відповідач не є членом сім`ї, або близьким родичем позивача, договору найму між позивачем та відповідачем не укладено, відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні належним йому майном, вимогу в добровільному порядку звільнити займане приміщення не виконує, згоди позивача на проживання у будинку не отримав. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач без належних правових підстав самоправно зайняв жиле приміщення позивача, чим порушує його право власника, доказів протилежного суду не надав, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідач виселенню без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved