Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

18 серпня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області , в якому позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони із відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 263. Спільне життя не склалося, шлюб було розірвано 28 серпня 2008 року відділом реєстрації Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №130. Як і впродовж спільного життя, так і після розірвання шлюбу, відповідач вів аморальний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями, а потім почав вживати наркотичні речовини. Він не заперечував, щоб дитина проживала з нею, однак зв`язок з донькою не підтримував, не цікавився справами дитини, наміру поновити сімейні відносини з дитиною не висловлював. Позивач зазначає, що 09 березня 2012 року вона уклала шлюб із [PERSON] , у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Донька вважає її чоловіка своїм батьком і поступово, зростаючи, вона почала задавати питання стосовно прізвища, чому мати, батько та братик мають одне прізвище, а вона інше. Це було великою моральної травмою для дитини. 21 червня 2016 року реєстратором Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внесено зміни до актового запису про народження доньки, а саме прізвище доньки змінено зі [PERSON] на [PERSON] . Колишній чоловік дав згоду на удочеріння малолітньої доньки громадянином [PERSON] з присвоєнням дитини по-батькові « [PERSON] ». Дитина відвідує навчальний заклад - Комунальний заклад Пісочинський ліцей «Мобіль». Відповідач життям дитини не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, не вітає сина зі святами, з днем народження, не приймає жодної участі у матеріальному утриманні. Позивач вказує, що зі слів спільних знайомих сторін, відповідач не має постійного місця проживання та визначеного роду занять, і мені невідомо ані його місце проживання чи перебування, ані її засоби зв`язку. Зазначене на думку позивача свідчить про ухилення відповідача від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов`язками. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тож відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не подав. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (Повторне) серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 263. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28 серпня 2008 року відділом реєстрації Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №130. У позові позивач зазначила, що 09 березня 2012 року вона уклала шлюб із [PERSON] , у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. 21 червня 2016 року реєстратором Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внесено зміни до актового запису про народження доньки, а саме прізвище доньки змінено зі [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін відповідно до ст. 148 Сімейного кодексу України. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області із якої вбачається, що за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої Комунальним закладом «Пісочинський ліцей «Мобіль» Пісочинської селищної ради» дитина навчається в ліцеї з 5 класу, має навчальні досягнення високого рівня, має багато друзів, приймає активну участь в житті школи та класу. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, є членом батьківського комітету, систематично відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] за роки навчання [PERSON] в ліцеї жодного разу не відвідав батьківські збори та не мав контактів із класним керівником ( характеристика від 22.09.2020 вих.№01-41/456). Згідно довідки, виданої наданої Комунальним закладом «Пісочинський ліцей «Мобіль» Пісочинської селищної ради» від 11.08.2020 за № 01-418350, виданої [PERSON] вбачається, що її дитина [PERSON] , дійсно навчається у Комунальниму закладі «Пісочинський ліцей «Мобіль» Пісочинської селищної ради» у 8-Б класі з 31.08.2017 по теперішній час. За цей період регулярно відвідує ліцей, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, бере участь у батьківських зборах та різноманітних заходах мати дитини - [PERSON] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 23.09.2020 року, яке проводилося за адресою: [ADDRESS] , в квартирі зроблений сучасний ремонт, для виховання та розвитку дітей створені всі необхідні умови. У дітей окремі ліжка, стіл для занять, одяг та взуття по сезону, шафа для одягу, комп`ютер, книги, іграшки. Стосунки в сім`ї доброзичливі та довірливі. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є саме ухилення його від виконання обов`язків по вихованню дитини. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям доньки не цікавиться, не спілкується з донькою та не проявляє турботи, відповідачем під час судового розгляду жодним чином не спростовані. Крім того, відповідач [PERSON] був повідомлений судом про розгляд справи у передбаченому ЦПК України порядку, однак жодного разу до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, як і будь-яких заперечень з приводу позовних вимог. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 18 листопада 2020 року Служоюа у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області наданий висновок щодо вирішення спору про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , згідно якого вивчивши ситуацію, яка склалася в родині [PERSON] , орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради вважає, що [PERSON] свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , не забезпечує потреб дитини, не турбується про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, не створює належні умови проживання та навчання дитини, повністю усунувся від виховання та утримання дитини, своєю поведінкою завдає шкоди психічному стану дитині.

Outcome: approved