Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

17 червня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 04.06.2021 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він надав відповідачу в позику грошові кошти в розмірі 11700,00 грн., а відповідач зобов`язувався повернути цю суму до 10.06.2021 року, що підтверджується письмовою розпискою. Посилаючись на те, що відповідач кошти у вказаний у розписці строк не повернув, узяті на себе зобов`язання щодо повернення позики не виконав, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 11700,00 грн., а також судові витрати в розмірі 2408,00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із наведених у позові підстав та крім того пояснив, що відповідач орендував у нього квартиру, проте мав заборгованість за комунальні послуги, у зв`язку з чим, він відібрав від нього розписку про те, що він зобов`язується повернути йому грошові кошти в сумі 11700,00 грн. до 10.06.2021 року. Він неодноразово пропонував добровільно сплатити йому кошти зазначені в розписці, проте у добровільному порядку він йому коштів не сплатив. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивачем не надано йому доказів існування заборгованості по комунальним послугам. Крім того, після написання розписки, він того ж дня, сплатив на користь позивача 2000,00 грн. Також в позовній заяві зазначено, що він уклав з позивачем договір позики, проте грошових коштів у позивача він не брав. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до розписки від 04 червня 2021 року, [PERSON] зобов`язується віддати борг [PERSON] в розмірі 11700, 00 грн. до 10.06.2021 року (а.с.3 на звороті). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як встановлено в ході судового розгляду, позивач не передавав відповідачу 04.06.2021 року грошові кошти, отже твердження позивача, що між ним та відповідачем було укладено договір позики не відповідає встановленим судом обставинам. Проте, відповідач 04.06.2021 року написав розписку, якою зобов`язувався повернути позивачу до 10.06.2021 року борг в розмірі 11700,00 грн., отже у відповідача перед позивачем виникло зобов`язання на підставі вказаної розписки повернути позивачу борг зазначений у ній. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини другої статті 545 Цивільного кодексу України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Тобто кредитор має виконати свій обов`язок з повернення боргового документа, або видачі розписки при неможливості повернення боргового документа під час прийняття виконання. У частині 545 Цивільного кодексу України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. Позивачем в ході судового розгляду надано суду оригінал розписки від 04.06.2021 року, який було оглянуто в судовому засіданні. Наявність у позивача [PERSON] оригіналу розписки свідчить про те, що [PERSON] грошові кошти зазначені у розписці повернуто не було. Відповідач в ході судового розгляду зазначив, що він у день написання розписки повернув позивачу грошові кошти в сумі 2000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже законодавством покладено обов`язок подачі доказів не тільки в обґрунтування вимог, а й в обґрунтування заперечень учасників справи. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження сплати позивачу грошових коштів в розмірі 2000,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1-3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідача стосовно того, що позивачем не надано доказів наявності боргу за комунальними платежами, суд не приймає, оскільки написавши розписку, відповідач фактично визнав наявність боргового зобов`язання перед позивачем. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що у відповідача перед позивачем виникло на підставі розписки від 04.06.2021 року зобов`язання з повернення боргу в розмірі 11700,00 грн. до 10.06.2021 року, відповідачем не надано суду доказів виконання вказаного зобов`язання, тому суд дійшов висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с.6). Згідно п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненнювитрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. (а.с.4-5).

Outcome: approved