Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

18.02.2016 року позивачка [PERSON] звернулася в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до відповідачки [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Товарна Біржа Сангай про визнання договору дійсним. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обгрунтувала тим, що 02 грудня 1997 року між її батьком- Козюлькіним [PERSON] та відповідачкою- Закабуня [PERSON] на Товарній біржі Сангай було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку № 15 по вулиці Військовій в селі Кринички Миколаївського району Миколаївської області. Відповідно до п.5 договору купівлі- продажу відповідачка [PERSON], як продавець, свідчила, що на момент укладення угоди, зазначена частка будинку під забороною відчуження (арештом) не перебуває, нікому іншому не продана та не подарована. Позивачка [PERSON] зазначила, що при укладенні договору купівлі- продажу нерухомого майна між її батьком [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було досягнуто всіх істотних умов, необхідних при укладенні такого змісту договорів, після чого він був ними підписаний. Зазначений договір було зареєстровано під № 16, і засвідчено підписом керівника Товарної біржи Сангай та скріплено печаткою. Відповідно до вимог статті 224 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року) та умов договору, її батько сплатив відповідачці [PERSON] 10 349 гривень, а відповідачка [PERSON], в свою чергу передала йому ключі від будинку, розрахункові документи по сплаті комунальних платежів та виїхала з приміщення. З того часу її батько [PERSON] сплачував комунальні платежі та здійснював витрати на ремонт будинку. 16 грудня 1997 року договір купівлі- продажу житлового будинку було зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентеризації, реєстраційний запис № 66. 29 січня 2014 року її батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку по вулиці Військовій №15 в селі Кринички Миколаївського району Миколаївської області. Позивачка [PERSON] в своїй позовній заяві також зазначила, що окрім неї, інших спадкоємців після смерті батька не має. На даний момент вона бажає прийняти спадщину після смерті батька, однак по зверненню до державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії і рекомендовано звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку № 15 по вулиці Військовій в селі Кринички Миколаївського району Миколаївської області дійсним. У зв'язку із вищезазначеним, позивачка [PERSON] просить визнати зазначений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку № 15 по вулиці Військовій в селі Кринички Миколаївського району Миколаївської області дійсним. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак представник позивачки [PERSON] направив на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляду справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явивилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Товарної Біржі Сангай в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи також був повідомлений вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов наступного. Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 червня 2014 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та її рідним батьком [PERSON], який помер 29 січня 2014 року (а.с.8). 02 грудня 1997 року між батьком позивачки [PERSON]-[PERSON] та відповідачкою- Закабуня [PERSON] на Товарній біржі Сангай було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку № 15 по вулиці Військовій в селі Кринички Миколаївського району Миколаївської області. Відповідно до п.5 Договору купівлі- продажу відповідачка [PERSON], як продавець, свідчила, що на момент укладення угоди, зазначена частка будинку під забороною відчуження (арештом) не перебуває, нікому іншому не продана та не подарована. При укладенні договору купівлі- продажу нерухомого майна між батьком позивачки [PERSON]-[PERSON] та відповідачкою [PERSON] було досягнуто всіх істотних умов, необхідних при укладенні такого змісту договорів, після чого договір купівлі- продажу нерухомого майна був ними підписаний. Зазначений договір було зареєстровано в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 16 і засвідчено підписом керівника Товарної біржи Сангай та скріплено печаткою (а.с.11). Спірний договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, тому що в біржовому договорі зазначено про відсутність необхідності такого посвідчення. 29 січня 2014 року батько позивачки [PERSON], [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ФП № 200708 (а.с.4). Після смерті батька [PERSON], позивачка [PERSON] 04.09.2014 року звернулася до Четвертої миколаївської державної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька з усіх підстав, передбаченних чинним законодавством. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 вересня 2014 року державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної контори Миколаївської області позивачці [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 29 січня 2014 року батька [PERSON], який на час смерті проживав [INFO] на нерухоме майно, яке йому належало, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Згідно до ст.15 Закону України Про товарну біржу, угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Неможливість нотаріального оформлення договору порушує право позивачки [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За таких обставин, оскільки [PERSON], батько позивачки [PERSON], як покупець по договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 02 грудня 1997 року на Товарній біржі Сангай, зареєстрованого в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 16 повністю виконав свої обов'язки по цьому договору, а нотаріально посвідчити договір неможливо, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є правомірними, регулюються нормою ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, і підлягають задоволенню.

Outcome: approved