overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

17 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, 14.07.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, безпорадний та не може самостійно задовольняти основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечував, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.07.2017 р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гамій Н.В. лікарні КЗ Павлоградської МЛ №1. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий емоційно не стійкий, роздратований, агресивний. Негативно налаштований на адресу оточуючих. Погрожує матері розправою, намагається вдарити. Психично хворим себе не вважає. Критика до свого стану порушена [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлад особистості та поведінки органічного походження внаслідок ЧМТ. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

17 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 14.07.2017р. о 15 год. 22 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 14.07.2017р. о 15 год. 22 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гвоздика лікарні КЗ «ДМЛ № 1» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не може забезпечувати свої основні життєві потреби. Галюцинаторно-параноїдний синдром. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

17 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.07.2017 р. о 09 год. 07 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.07.2017 р. о 09 год. 07 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивно налаштований до оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлади психіки та поведінки внаслідок епілепсії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

17 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.07.2017р. о 15 год. 32 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.07.2017р. о 15 год. 32 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий доступний вербальному контакту. Мова дизартрична. Настрій нестійкий, розгублений. На прості запитання намагається відповідати в плані заданого. Під час розмови озирається по сторонам, намагається підняти щось з підлоги. Висловлює відривчасті маячні ідеї переслідування, збитку. Анамнестичні дані повідомляє плутано, скупо. В місцезнаходженні орієнтований вірно, дезорієнтований в календарному часі, себе називає правильно. Мислення торпідне, малопродуктивне. Порушена концентрація уваги, виражена відволікаємість, виснаженість. Пам'ять знижена переважно на поточні дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний делірій. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

17 липня 2017 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з заявою, в якій просять розірвати їхній шлюб, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними фактично припиненні, останні два роки проживають окремо. Заявники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та просили його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що заявники зареєстрували шлюб 15.09.2007 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1088. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 5). 19.05.2017 року між подружжям було укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, утриманні та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О., реєстраційний № 585 (а.с.6-9) Відповідно до п.1.3. вказаного договору, до досягнення чотирнадцятирічного віку дитина буде проживати разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 3.1. Договору сторони домовились, що Батько братиме участь в утриманні Доньки виплачуючи аліменти в твердій грошовій сумі копійок щомісячно. Сума аліментів має бути не меншою 30 (тридцять) відсотків від щомісячного доходу Батька. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. 19.05.2017 року між подружжям було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Худовою Ю.О., реєстраційний №584 (а.с. 10-11). Відповідно до п. 1. вказаного договору, чоловік та дружина врегулювали майнові відносини, включаючи визначення правового режиму майна, набутого в період перебування у зареєстрованому шлюбі. За таких обставин, суд вважає збереження сім'ї неможливим, а тому заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

17 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтував тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через різницю у поглядах на життя. Подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], кошти на тримання якого відповідач обіцяє надавати в добровільному порядку. В судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримав, відповідач позов визнала в повному обсязі. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить вимогам закону, а також правам та інтересам інших осіб, а отже позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище Павелко) [PERSON] 15 грудня 1998 року у Федунській сільській раді Шишацького району Полтавської області уклали шлюб, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № І-КЕ № 007898, виданим 15 грудня 1998 року (а.с.7). Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Матеріальних претензій сторони один до одного не висловлюють, не мають спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини. Кожна зі сторін бажає розірвати шлюб. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що відповідач не виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

17 липня 2017 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 07 квітня 2012 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 16. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити позов, розглядати справу без її участі, проти винесення заочного розгляду справи не заперечує та просила не надавати термін для примирення. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать повідомлення про одержання повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 07 квітня 2012 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 16, що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила, що між сторонами відсутні спільні інтереси, тому подальше збереження сім'ї та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

17 липня 2017 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з названою позовною заявою, в якій вказала, що 12 жовтня 2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 63. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглядати без її участі. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що 12 жовтня 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 63 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач причиною розірвання шлюбу зазначила, що між сторонами відсутні спільні інтереси, виникають постійні конфлікти, тому подальше збереження сім'ї та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Від надання терміну на примирення в судовому засіданні сторони категорично відмовились. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, базуються на законі, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

17 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між ними. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем не склались через різницю у поглядах на життя та відсутність взаєморозуміння. З 07.11.2016 року подружжя проживає порізно, спільного сімейного бюджету не має. Спільних дітей подружжя не має, але в добровільному порядку розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється. В судове засідання позивач не зявилась, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність за участю представника [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Судові витрати просила покласти на відповідача. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Судові витрати просив покласти на позивача. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище Коверда) [PERSON] та відповідач [PERSON] 26 серпня 2016 року у Шишацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області зареєстрували шлюб, актовий запис № 31 (а.с.5). Спільних дітей сторони не мають, матеріальних один до одного не висловлюють. Згідно доводів позивача, які відповідачем не заперечуються, на протязі останніх 8-ми місяців подружжя проживає порізно. Позивач в категоричній формі бажає розірвати шлюб, збереження сімї за жодних умов вважає неможливим, в той же час відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За змістом ст.ст. 54, 55 СК України базовою засадою побудови сімейних відносин є рівність чоловіка і жінки, взаємні почуття любові і поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б волі та інтересам щонайменше одного з них (позивача), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи те, що позивач виявила бажати змінити прізвище на дошлюбне, суд,

Outcome: approved