Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

18.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Вимоги звернення до суду мотивував тим, що він користується приміщенням № 1 - гаражем, площею 62,7 кв.м, виробничого будинку (автогаража) літ. «А-1», що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що 14.06.2005 року між ним та приватною агрофірмою «Україна» в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Терещенка Олександра Васильовича був підписаний договір купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна. Акт прийому-передачі від 14.06.2005 року свідчить про те, що розрахунок між сторонами відбувся та позивач отримав у користування нерухоме майно. Але, після підписання договору купівлі-продажу, нотаріального посвідчення не відбулося та зареєструвати право власності в реєструючих органах неможливо, оскільки відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ щодо посвідчення права власності на нерухоме майно. В даний час позивачу потрібний правовстановлюючий документ на гараж, що змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову до суду не надано. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З технічного паспорта на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виданого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 21.01.2020 року, інвентаризаційна справа № 37496, вбачається, що по [ADDRESS] знаходиться виробничий будинок (автогараж) літ. «А-1» загальною площею 991,4 кв.м, що складається з приміщень гаражів та складів №№ 1-16, з яких у користуванні позивача знаходиться приміщення № 1 - гараж площею 62,7 кв.м. Одним із замовників технічної інвентаризації є [PERSON] , позивач по справі (а.с. 10-14). Згідно договору купівлі-продажу від 14.06.2005 року приватна агрофірма «Україна» в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Терещенка Олександра Васильовича продала, а [PERSON] купив бокс № [NUMBER] автогаража, який розташований в с. Шовкопляси Новосанжарського району Полтавської області та належить ПАФ «Україна», за 1380 грн. (а.с. 8). Акт прийому-передачі боксу автогаража від 14.06.2005 року свідчить про те, що розрахунок між сторонами відбувся та позивач [PERSON] отримав у користування зазначене нерухоме майно (а.с. 9). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо приватної агрофірми «Україна», код юридичної особи 30731381, місцезнаходження юридичної особи: с. Шовкопляси Новосанжарського району Полтавської області, є записи про державну реєстрацію припинення юридичної особи від 15.02.2008 року (а.с. 19, 20). Рішенням виконавчого комітету Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 24.10.2019 року виробничому будинку (автогаражу), що належить групі співвласників, у тому числі і [PERSON] , присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.04.2020 року, номер інформаційної довідки 206469780, право власності та інші речові права за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 18). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім цього, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав покупцеві нерухоме майно в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, організував догляд за майном, з 2005 року у повному обсязі використовує нерухоме майно для своїх цілей, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми, є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, а саме продавцеві передані гроші, покупцеві - об`єкт нерухомості, яким він на теперішній час володіє і користується, проте не може ним розпорядитися, оскільки виникли проблеми з нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу, тому суд вважає, що є підстави задовольнити даний позов.

Outcome: approved