Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

18 червня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: 84507, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Маяковського, буд. 24, РНОКПП [NUMBER], звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], останнє відоме місце проживання якого: 84507, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Маяковського, буд. 24, РНОКПП [NUMBER], про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим у будинку № 24 по вулиці Маяковського у місті Бахмут (колишній Артемівськ) Донецької області, та зняття його з реєстрації. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що позивач є власником будинку № 24, розташованого по вулиці Маяковського у місті Бахмут Донецької області. Її син, який є відповідачем по справі, зареєстрований у вказаному будинку, але вже більше 9 років фактично не проживає. Цей факт підтверджується актом обстеження житла від 8 червня 2018 року, виданий головою квартального комітету м. Бахмут. Син з 2007 року мешкає в Сполучених штатах Америки за адресою: 539 sw 317 th plFederalWay, Wa 98023, прийнятий на облік на постійне місце проживання, повертатися додому не збирається. Реєстрація відповідача у будинку створює позивачу перешкоди вільно володіти та користуватися ним: комунальні служби, що надають послуги по утриманню будинку, у своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців, з урахуванням відповідача, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивач має сплатити. Крім того, вона не має можливості оформити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Для поновлення порушених прав позивач вимушена визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з огляду на що звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Оскільки вказану позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 10 липня 2018 року на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, яка відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, з огляду на що ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 10 хвилин 30 серпня 2018 року, яке в подальшому відкладено на 25 вересня 2018 року на 08 годину 45 хвилин у звязку із неявкою відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності\~до частини6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, та частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного звязку, що оформлено довідкою про доставку sms-повідомлення. Позивачем подано до суду заяву, в якій вона просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України та до частини 2 статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua). У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником будинку № 24, розташованого по вулиці Маяковського у місті Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області, на підставі договору купівлі продажу жилого будинку та земельної ділянки від 14 березня 2000 року (а.с. 9), що також підтверджується домовою книгою для прописки громадян, які проживають у [INFO] (нині Бахмут) (а.с. 10-14). В свою чергу, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 30 серпня 2018 року за № 135992798, інформація відносно будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Маяковського, буд. 24, у зазначених реєстрах відсутня (а.с. 46). З копії довідки № 2262, виданої 8 червня 2018 року головою квартального комітету № 5 [PERSON], підпис якої засвідчено головою комітету мікрорайону «Бахмут Східний» [PERSON], вбачається, що у будинку, розташованому за адресою: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Маяковського, буд. 24, зареєстровані: позивач, яка є власником квартири, [PERSON], [INFO], який є чоловіком власника, та [PERSON], [INFO], який згідно довідки зазначений як син власника (а.с. 15). З акту\~від 08\~червня 2018\~року,\~складеного головою\~квартального комітету\~№ 5\~[PERSON] в присутності сусідів-свідків: [PERSON], яка проживає [INFO], розташованому по вулиці Маяковська у місті Бахмут Донецької області, та [PERSON], яка проживає [INFO], розташованому по вулиці Маяковського у місті Бахмут Донецької області, вбачається, що внаслідок обстеження виявлено, що у будинку № 24, розташованому по вулиці Маяковського у місті Бахмут зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], зі слів власника [PERSON] громадянин [PERSON] не проживає у будинку більше 9 років (а.с. 16). З відповіді першого заступника міського голови Бахмутської міської ради [PERSON] за вхідним № 24486 від 03 серпня 2018 року вбачається, що за даними реєстру територіальної громади м. Бахмут, інформація про реєстрацію місця проживання фізичної особи [PERSON], [INFO], відсутня (а.с. 38). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до\~статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.\~\~ При розгляді справи судом встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Маяковського, буд. 24 до 2009 року, тобто у вказаному будинку не проживає понад одного року. Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі без поважних на те причин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Однак, стосовно позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації місця проживання суд зазначає наступне. Згідно\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У відповідності до п. 3, 8, 26 «Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог\~Закону України «Про адміністративні послуги». Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто центр надання адміністративних послуг вирішує питання про зняття особи з реєстрації на підставі рішення суду. За таких обставин, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є надлишковими, оскільки сам факт визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстрації, а тому позовні вимоги в частині зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання не підлягає задоволенню. Задовольняючи позов частково, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень, оскільки це буде відповідати пропорційності задоволених позовних вимог.

Outcome: partial