Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

17 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Чугуївського міськогосуду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла їх бабуся - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22 січня 1991 року. Іншим спадкоємцем на момент звернення з позовом до суду є відповідач - [PERSON] Померла не склала заповіт щодо вирішення долі свого майна, тому спадкування здійснюється за законом. Позивачі у позові зазначають, що після смерті [PERSON] не зверталися до Чугуївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки проживали з нею за однією адресою і спадщину прийняли фактично, тому вважають, що суд може визнати за нами право власності на спадкове майно. При таких обставинах, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. З зазначених підстав позивачі просять визнати за ними право власності на ? частину за кожним житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачі позов підтримали, відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 11 травня 2004 року Малинівською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с.10). [PERSON] є бабусею позивачів, ступень родинних відносин між якими підтверджена відповідними документами, наявним у матеріалах справи (а.с.8,9). Відповідно до вимог статті 1220 Цивільного Кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. На підставі вимог статті 1221 Цивільного Кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, відповідно до наведених норм, часом відкриття спадщини є [INFO], а місцем відкриття спадщини: смт. Малинівка Чугуївського району Харківської області. Згідно із статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), та статтею 1218 Цивільного кодексу України, де зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, майнові права на спадкове майно у зв'язку зі смертю фізичної особи - спадкодавця не припиняються, а переходять в порядку спадкування. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту, відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, права та обов'язки спадкодавця належать спадкоємцеві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належав померлої на підставі свідоцтва про право на спадщину, засвідченого 22 січня 1991 року, державним нотаріусом Чугуївської держнотконтори Харківської області за реєстровим номером 114 (а.с.7). На підставі вимог статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не склала заповіт, щодо вирішення долі вище вказаного майна, тому спадкування здійснюється за законом. У відповідності до статті 1223 Цивільного Кодексу України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. До кола спадкоємців належать сторони, відповідач відмовився від спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, не прийняв, тому є підставі для визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі вимог пункту 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. На підставі статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Факт постійного спільного проживання позивачів на момент смерті [PERSON] підтверджується довідкою виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 09 лютого 2015 року № 02-39/180, з якій вбачається, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], проживав та проводив догляд за будинком (а.с.11). Із акту обстеження домоволодіння від 27 лютого 2015 року, будинку [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживала за зазначеною адресою (а.с.22). Таким чином, [PERSON] та [PERSON], які постійно проживали разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, відповідно до вимог ч. 3 статті 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину і є спадкоємцями майна після смерті [PERSON], що не суперечить вимогам ч.1 ст. 1266 ЦПК України. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вищенаведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивачі посилалися у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. Відповідачем заперечень до позову не надано. З зазначених правових підстав, суд вважає, що за [PERSON] та [PERSON] повинно бути визнане право власності на ? частину за кожним житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті їх бабусі - [PERSON], померлої [INFO]. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved