Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

18 травня 2020 року до Черкаського районного суду Черкаської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій представник позивача за довіреністю, посилаючись на ст. ст. 979, 1166, 1191 ЦК України, просив стягнути з [PERSON] на користь ПРАТ «Українська транспортна страхова компанія» 11194,73 гривень шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 гривень. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 23.06.2017 року, о 17-30 годині, в м. Черкаси по вул.Б.Хмельницького,43 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував водій та відповідач по справі [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ Деу», державний номерний знак [NUMBER] . Власник останнього автомобіля - [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30.06.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП відповідач знаходився стані алкогольного сп`яніння. Відтак, відповідачем було порушено умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК/3886253 та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення позивача про настання страхового випадку. Відповідно до страхового Акту №406-17-35, власнику автомобіля «ЗАЗ Деу» позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності за полісом 11194,73 гривень, що і підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 15.06.2020 року прийнято до розгляду вказану справу, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з тим в позовній заяві, представник позивача вказав про розгляд справи без їх участі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою «отримано особисто». Відзив на позов не надходив. Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30.06.2017 року у справі №711/5189/17 [PERSON] визнано винними у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 23.06.2017 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 10200 грн., та позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільна страхова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «УТСК», відповідно до Полісу №АК/3886253. ПрАТ «УТСК» (позивач по справі) перерахувало на користь потерпілої особи [PERSON] , страхове відшкодування у розмірі 11194,73 грн. Відповідно до копій вимог про відшкодування збитків, позивач неодноразово звертався до відповідача про відшкодування суми сплаченої позивачем, так як на момент скоєння ДТП [PERSON] , знаходився в стані алкогольного сп`яніння посилаючись на п.38.1.1. (а) ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого Страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував ТЗ у стані алкогольного сп`яніння. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» підлягають задоволенню, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» кошти понесених витрат у розмір 11194,73 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» понесені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved