Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

19 грудня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житлову квартиру [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивачі є власниками зазначеної квартири, 05.07.2014 року у квартирі був зареєстрований [PERSON], який мав близькі стосунки з співвласником [PERSON] відповідач ніколи не проживав у квартирі позивачів, його речей в квартирі також немає, фактично відповідач увесь час проживав в іншому місці. Подальші відносини [PERSON] та [PERSON] не склалися, вони розійшлися, проте відповідач добровільно не знявся з реєстраційного обліку, реєстрація відповідача в квартирі позивачів порушує їх права як власників квартири, тому позивачі звернулися до суду з цим позовом за захистом своїх прав. В судове засідання позивачі не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав, заперечень на позов не надав. Виклик відповідачу було надіслано на адресу, згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу, який повернувся до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та згоду позивачів на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.10.1993 року Відділом житлово-комунального господарства Рубіжанської міської ради (а.с. 10). Згідно довідки ПП «Ромалекс» № 5845 від 17.12.2014 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 17.10.2002 року, [PERSON] з 17.10.2002 року, [PERSON] з 05.07.2014 року як піднаймач (а.с. 13). Згідно акту обстеження житла на предмет проживання від 02.02.2015 року, складеного представниками будинкового комітету, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] не проживає (а.с. 38) Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі з відповідачем не проживають разом, спільне господарство не ведуть, тому відповідач не є членом сім'ї позивача в розумінні ст. 64 ЖК України, доказів того, що відповідач пов'язаний спільним побутом і має взаємні права та обов'язки з позивачами суду до цивільної справи сторонами не надано. Згідно ст. 161 ЖК України наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві особистої власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач жилого приміщення та члени його сім`ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім`ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім`ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що будучи зареєстрованим у спірній квартирі, відповідач в ній не проживає, плату за користування квартирою позивачам не платить, доказів утримання квартири відповідачем, оплати за користування квартирою відповідачем, матеріали справи не містять. Отже, з врахуванням встановлених судом обставин, що відповідач був зареєстрований у квартирі за згодою позивачів, що відповідач не є членом сім'ї позивача та того, що відповідач не сплачував позивачу плату за користування квартирою, суд приходить до висновку, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі як тимчасовий жилець згідно ст. 98 ЖК України. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, провадиться в судовому порядку. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач є тимчасовим жильцем, що він не проживає у квартирі позивача понад шість місяців, не користується квартирою, не утримує квартиру, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, яка належить позивачам. Разом з цим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 150 ЖК України, які кореспондують з положеннями ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з наведеними вище нормами цивільного законодавства України, власник квартири за наявності будь-яких обмежень у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою має право вимагати усунення будь-яких перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вже зазначалося вище, права власників квартири визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно з якими право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на його власний розсуд. Будь-які обмеження чи втручання у права власника можливі виключно на підставах визначених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна. Враховуючи вищенаведене з огляду на те, що відповідач втратив право користування квартирою позивачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачі слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень по 81,20 гривень на користь кожного з позивачів.

Outcome: approved