Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

18.12.2019 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, уточнивши яку прохала суд встановити факт придбання нею на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1997 року 30/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] . Заяву, з урахуванням уточнень, обґрунтувала наступним чином. 26.11.1997 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 30/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] , який був посвідчений державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Зайченко В.Г. та зареєстрований в реєстрі під № 4-4845. При оформленні договору було допущено описку при перекладі назви вулиці на українську мову та зазначено адресою нерухомого майна « [ADDRESS] . 14.11.2017 року вона звернулась до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з метою внесення відомостей про її речові права на домоволодіння у відповідний реєстр. 20.11.2017 року їй відмовлено у внесенні відомостей в реєстр, оскільки зазначена у договорі купівлі-продажу майна адреса нерухомості у м. Дніпрі не існує. З метою внесення виправлень до договору вона звернулась до нотаріальної контори, де їй було роз`яснено, що зробити виправлення може лише той нотаріус, який посвідчував договір. В цей же час, [PERSON] нотаріальну діяльність вже не здійснює. Внаслідок того, що вона не може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку через наявну описку у договорі, звернулась до суду з цією заявою. Ухвалою суду від 19.01.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду. У судовому засідання заявниця вимоги своєї заяви, з урахуванням уточнень, підтримала та прохала їх задовольнити, посилаючись на викладені у заяві обставини. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечень проти задоволення заяви не мала, прохала суд вирішити її згідно з вимогами чинного законодавства України. Заслухавши пояснення заявниці та представниці заінтересованої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 26.11.1997 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу 30/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , який посвідчено державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Зайченко В.Г. за № 4-4845. 09.02.1998 року КП «ДМБТІ» ДОР зареєстровано право власності [PERSON] на 30/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , про що до реєстрової книги внесено запис № 445. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Каско О.В. від 20.11.2017 за № 38218381 заявниці відмовлено у державній реєстрації права власності на будинок по [ADDRESS] . Підставою відмови у державній реєстрації права стали розбіжності у назві площі, яка у документах зазначена як «Кирпична», а у дійсності є пл. Цегляною. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що заявниця є власником 30/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , однак не має можливості зареєструвати своє право власності у Державному реєстрі прав, на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято законодавцем значно пізніше, ніж нею набуто речове право на нерухоме майно, внаслідок того, що нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна найменування площі зазначено без перекладу на українську мову. В свою чергу, без реєстрації права власності на нерухоме майно у порядку Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявник не зможе розпорядитись належним їй об`єктом нерухомості. Враховуючи те, що усунути описку нотаріуса у договорі-купівлі продажу майна, який укладено у 1997 році, неможливо, інший порядок встановлення факту, про який прохає заявник, відсутній, а також тому, що у суду відсутні сумніви щодо придбання заявником 30/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] , суд дійшов до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved