overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляду справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження, копією рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області про розірвання шлюбу та довідкою про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки. В обґрунтування своїх вимог заявник стверджує, що її двоюрідна сестра - [PERSON] [INFO], уродженка с. Івано-Михайлівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області з 1995 року перебуває на обліку з діагнозом: церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою. Останній час стан здоров'я [PERSON] суттєво погіршився, вона стала втрачати пам'ять, не здатна усвідомлювати свої дії, не може керувати ними. Заявник [PERSON] в заяві посилалася на те, що вона змушена була забрати [PERSON] до себе за місцем мешкання - будинок по [ADDRESS], Дніпропетровської області, для здійснення догляду та піклування. .В зв'язку з вищенаведеним, в заяві [PERSON] просила суд визнати [PERSON] [INFO], уродженку с. Івано-Михайлівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області - недієздатною, встановити над нею опіку, призначити її, [PERSON] опікуном [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, заяву підтримує. Представник Управління праці та соціального захисту населення Новомосковської районної держаної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року в с. Івано-Михайлівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту громадянина України. У відповідності до довідки Комунального некомерційного підприємства «Новомосковський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», [PERSON] перебуває на обліку в зв'язку з діагнозом: церебральний атеросклероз з гіпертонічною хворобою, атеросклеротичний кардіосклероз. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 1 від 06 січня 2015 року, [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі синильної деменції, за своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій, керувати ними Згідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та(або) керувати ними. Приймаючи до уваги, що згідно висновку експертизи [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок стійкого психічного розладу, вона може бути визнана недієздатною. На підставі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи наведене, суд вважає заяву обґрунтованою. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 12 липня 2013 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося за причиною різних поглядів на життя та несумісність характерів. Шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2014 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Питання про поділ спільного майна відсутній. Син залишається проживати разом з матір»ю. Просила позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. На задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просив розгляд справи провести за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013 року, який оформили у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 636 /а.с. 7/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 8) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про майно між сторонами не даний час не існує. Між сторонами досягнута згода про майбутнє місце проживання їхньої неповнолітньої дитини. За взаємною згодою син залишиться проживати разом з матір'ю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

19 листопада 2014 року Дзержинський районний суд міста Харкова видав судовий наказ постановив за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник стягувача звернувся до суду із заявою про виправлення описки у вказаному рішенні суду, а саме в судовому наказі помилково вказане місце проживання боржників місто Харків, вїзд Тринклера[ADDRESS], а необхідно вказати - місто Харків, вїзд Тринклера[ADDRESS]. Сторони в судове засідання не зявились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 219 ЦПК України - суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Як видно з матеріалів справи дійсно у судовому рішенні помилково вказано місце проживання боржників місто Харків, вїзд Тринклера[ADDRESS], а згідно матеріалів справи боржники проживають за адресою - місто Харків, вїзд Тринклера[ADDRESS]. Таким чином, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

19 листопада 2014 року до суду надійшла заява ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», в якій сформульовано вимоги щодо: - видачі дублікату виконавчого листа в цивільній справі № 2031/2-19/11 р. за позовом ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором; - поновлення строку пред'явлення цього виконавчого документу до виконання. В судове засідання сторони не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до частини 2 статті 370, частини 2 статті 371 Цивільного процесуального кодексу України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред'явлення до виконання. Дослідивши матеріали цивільної справи та проаналізувавши доводи заявника, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення його заяви, при цьому виходив з наступного. Рішенням Печенізького районного суду Харківської області від 21 січня 2011 року в цивільній справі № 2031/2-19/11 р. було задоволено позовну заяву ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № BL8775 від 2 вересня 2008 року у сумі 198 621 гривні 89 копійок. 16 травня 2011 року Печенізьким районним судом Харківської області було видано представнику ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» виконавчий лист № 2031/2-19/2011 про стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. 21 липня 2011 року зазначений виконавчий лист надійшов до ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області, та 25 липня 2011 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження. 30 грудня 2011 року постановою державного виконавця ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом його надсилання простим поштовим відправленням. Разом з тим, на адресу ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» виконавчий лист № 2031/2-19/11 р. не надходив, про втрату виконавчого документу стягувач дізнався з листа ВДВС Печенізького РУЮ Харківської області від 29 вересня 2014 року. Відповідно до статті 370 Цивільного процесуального кодексу України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який його видав, має право за заявою стягувача видати дублікат виконавчого документу. Згідно статті 371 цього ж Кодексу стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. З матеріалів справи вбачається, що стягувач своєчасно звернув виконавчий лист до виконання, але, з незалежних від нього причин, виконавчий лист було втрачено, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне видати дублікат виконавчого документу та поновити строк його пред'явлення до виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

19 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1974 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.11.2014р. о 11 год. 04 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.11.14р. о 11 год. 40 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Павленко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, висказує погрози на адресу сусідів. Мислення паралогічне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно-парноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

19 листопада 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], 1967 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.11.2014р. о 11 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.11.2014р. о 11 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дьячук Н.С. лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий дезорієнтований в місці, часі. Виражено зниження пам'яті, інтелекту. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - деменція при хворобі Альцгеймера. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

19 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачем [PERSON], 21.09.2005 року було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності, на адресу суду не надходило. За наявності по справі достатніх доказів, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21.09.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21.09.2005 року, актовий запис №1484 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони дітей не мають Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують з 30.05.2014 року. З цього часу проживають за різними адресами. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

19 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 15.05.2014 р. він уклав договір, відповідно до умов якого він передав у позику відповідачу 45 тисяч доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 690300 грн. з терміном погашення до 01.11.2014 року. Однак відповідач відмовляється у добровільному порядку віддавати кошти, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з позовом.. В судове засідання позивач не з'явилася та скерувала на адресу суду заяву, в якій просила суд слухати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В зв'язку із викладеним зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. В судовому засіданні встановлено, що 15.05.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого, [PERSON] позичив [PERSON] 45000 доларів США на термін до 01 листопада 2014 року. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.. Станом на день ухвалення рішення відповідач не повернув позивачу борг, чим прострочив виконання свого грошового зобов'язання. Таким чином, на момент пред'явлення позову сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 45 000 дол. США, що в еквіваленті згідно курсу НБУ (1 дол. США - 15,34 грн.) становить 690 300 грн. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача в користь позивача 690 300 грн. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в сумі 3654 грн.

Outcome: approved