Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

19.05.2017 позивачка звернулася до суду з позовом до Борщівської сільської ради, Радомишльського району Житомирської області про визнання права власності на будинок за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті матері право власності на житловий будинок № 21 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Довгалівка у с.Борщів, Радомишльського району, Житомирської області. Позивач та представник позивача у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги підтримує. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася 19.01.1955 у с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження її матірю записана [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 19.01.1955 року. 15.05.2009 року секретарем виконавчого комітету Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 11 Заповіт від 15.05.2009, в якому [PERSON], на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: « все моє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося б і взагалі все те що мені належатиме на день моєї смерті і на що я за законом матиму право заповідаю дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Заповіт на день смерті заповідача не змінений і не скасований. Мати позивача [PERSON] померла 21.12.2011 року у віці 84 роки у с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 23.12.2011 серії І-ТП № 179847. Відповідно до п. 4\~прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України,\~ЦК України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої з поміж всього іншого входить житловий будинок № 21 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Довгалівка у с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області. Спадщину в шестимісячний строк прийняла її дочка [PERSON], шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом [PERSON], від спадщини відмовилась на користь позивачки, що підтверджується її заявою від 24.05.2016 року, яка засвідчена секретарем Котівської сільської ради 24.05.2016 року. Спадкодавець за заповітом [PERSON], згідно Рішення Подольського районного суду від 05.07.1996 року (справа №2-12) визнаний безвісті відсутнім. Враховуючи вищевикладене, позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею яка має право та претендує на вищезазначене спадкове майно. З Довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 07.10.2010 № 217 про наявність (відсутність) зареєстрованого майна вбачається що, право власності на житловий будинок № 21 по вул. Довгалівка у с. Борщів, Радомишльського району Житомирської обл. не зареєстровано. Проте, відповідно до п. 4 ч. 2 п.п. 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31.01.1966 за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1996 (яка була чинною до 13.12.1995) державній реєстрації підлягали тільки будинки і домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.\~ Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок,\~ вбачається, що зазначене домоволодіння складається з:\~ житлового будинку 1970 року побудови, сараю, погрібу, криниці та має інвентаризаційну вартість 63 145, 00 грн. Згідно спадкової справи № 122/2012 до майна померлої 21.12.2012 [PERSON], спадщину після смерті останньої прийняла її дочка [PERSON]. Позивачка не може отримати свідоцтво на спадщину за заповітом на будинок після смерті [PERSON] оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок, а тому змушена звернутись з позовом до суду. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе\~ своє\~ майно або частину його\~ (не\~ виключаючи\~ предметів\~ звичайної\~ домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що\~ входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом,\~ а\~ також державі або окремим державним, кооперативним та іншим\~ громадським організаціям. Заповідач\~ може\~ у\~ заповіті\~ позбавити\~ права\~\~ спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не\~ допускається\~ прийняття\~ спадщини\~\~\~ під\~\~\~ умовою\~\~\~ або\~\~\~ з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з\~ моменту відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він\~ фактично\~ вступив\~ в\~ управління\~ або\~ володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній\~ конторі\~ за\~ місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved