Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

18 грудня 2017 року [PERSON] предявив вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. 11 травня 2000 року помер його дідусь [PERSON], 27 липня 2009 року померла його мати [PERSON], а 24 квітня 2017 року помер його батько [PERSON] Після смерті дідуся зали- шилось право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах із земель агрофірми «Прикордонник», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 018 4685, яке він має право успадкувати як спадкоємець за заповітом. Після смерті мами залишилася земельна ділянка площею 4,26 га, згідно державного акту серії Р1 № 476078, що розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Вказану земельну ділянку фактично прийняв у спадок його батько [PERSON], але не переоформив на своє імя. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю (ненаданням) правовстановлюючого документу на земельну ділянку та не надання доказів родин- них звязків між померлими. Він фактично вступив в управління спадковим майном, яке залиши- лось після смерті діда, оскільки одразу після його смерті переїхав у його будинок та має на руках оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай). Але, успадкувати право на земельну частку (пай), що залишилось після смерті діда та земельну ділянку, яка залиши- лась після смерті батька, у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідщача у судове засідання не зявився, сільський голова надав заяву про ро- згляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, у відповідності до ст.178 ЦПК України, відзиву до суду та учасникам справи не надіслав. Третя особа [PERSON] сестра позивача, у судове засідання не зявилася, надіслала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказала, що не претендує на свою частку спадку. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого про вадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій паспорту серії КМ № 567894 та свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД № 433811, вик- ладеного російською мовою (а.с.4,5), [PERSON] народився 17.05.1979 р. в с.Лиман Татарбу- нарського району Одеської області, його батьками вказані «Калиненко Евгений Семенович» та «Калиненко Анастасия Ильична». Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії І-АБ № 148060, викладеного російською мовою (а.с.5), 10.01.1973 р. Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської об- ласті зареєстровано шлюб між «[PERSON] Сименовчем» та «Калиненко (Лерниченко) Анастисей Ильиничной» актовий запис № 4. Згідно копій свідоцтв про смерть: серії І-ЖД № 489778, серії І-ЖД № 215245 та серії 1-ЖД № 196503 (а.с.6-7,11), дід позивача - [PERSON] - помер 11.05.2000 р., мати позивача - [PERSON] - померла 27.07.2009 р., батько позивача - [PERSON] - помер 24.04.2017 р., усі в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області. З копій свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу, викладених російською мовою (а.с.33), видно, що сестра позивача - «Калиненко Светлана Евгеньевна» - народилась 22.10. 1973 р. в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, її батьками зазначені «Калиненко Євгений Семенович» та «Калиненко Анастасия Ильинична».Після реєстрації шлюбу, 19.07.1993 р. їй присвоєне шлюбне прізвище «Грицак». Отже зазначеними документами підтверджується той факт, що позивач та [PERSON] є рід- ними онуком та дідом. Копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 476078 (а.с.8), під- тверджується, що земельна ділянка площею 4,26 га, яка розташована на території Лиманської сіль- ської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пе- редана у приватну власність [PERSON] З копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0184685 (а.с.9) видно, що право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Прико- рдонник», розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах належало [PERSON] на підставі рішення Татарбунарської районної державної адміністрації від 30.08.1996 р. № 245/А-96. Заповітом, посвідченим секретарем Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одесь- кої області 14.08.2007 р. (копія на а.с.11), підтверджується, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким все майно заповів [PERSON] Довідкою Лиманської сільської ради № 809 від 13.11.2017 р. (а.с.12) підтверджується, що дій- сно позивач проживає в будинку померлого [PERSON] по вул.Соборна,2 в с.Лиман Татар- бунарського району Одеської області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, загальною площею 4,2635 га, розташованої на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що отримана у власність [PERSON], становить 154299,80 грн., що видно з повідомлення відділу у Татарбу- нарському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.12.2017 р. (а.с.13). Відмова нотаріуса (а.с.14) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON], який прийняв але не оформив свої спадкові права після померлої [PERSON] з причини не надання доказів родинних звязків між померлими, відсутності (не надання) правовстановлюючого документу на успадковане майно земельну ді- лянку та не надано доказів про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Газета Татарбунарский вестник № 7 від 03.03.2018 р. містила оголошення про недійсність державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 476078, виданого на імя [PERSON], що видно з її копії (а.с.34). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки на момент відкриття спадку, що залишився після смерті діда позивача [PERSON], діяв Цивільний Кодекс в редакції 1963 року, то згідно п.1 ч.1 ст.549 даного Кодексу, визнає- ться, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спа- дковим майном. Відповідно до ст.524 ЦК України в ред. 1963 р., спадкоємство здійснюється за законом і за за- повітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обста- новки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим гро- мадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК України в ред.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється рідним онуком померлого [PERSON], а також спадкоємцем по заповіту. Після смерті діда він фактично прийняв спадок, вступив- ши в управління та володіння спадковим майном проживав та проживає у будинку діда та має на руках сертифікат на право на земельну частку (пай). Судом також встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом в порядку першої чер- ги після свого батька [PERSON], крім нього спадкоємцем в порядку першої черги за законом є дочка спадкодавця [PERSON], яка не претендує на спадщину. Перешкодою в отриманні пози- вачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є те, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачено. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що залишилась після смерті [PERSON] та право влас- ності на земельну ділянку площею 4,26 га, яка залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved