Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

18.10.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.07.2014 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17.03.2016 року розірвано. Від шлюбу у них народився [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.11.2015 присуджено стягнення аліментів на утримання дитини, проте аліментів відповідач не сплачує, внаслідок чого є заборгованість по сплаті аліментів. Зазначає, що відповідач фактично відмежувався від виконання своїх батьківських обов`язків, контакт з дитиною не підтримує, не цікавиться розвитком та вихованням сина, його здоров`ям. З боку відповідача прослідковується повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини, а тому з метою захисту прав дітей позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Однак, подав заяву від 26.02.2020 про те, що позов визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . 17.01.2020 служба у справах дітей Хмельницької міської ради подала письмові пояснення щодо позову /арк.спр.72-73/. 25.02.2020 служба у справах дітей Хмельницької міської ради подала письмові пояснення щодо позову /арк.спр.93-94/. 13.04.2020 виконавчий комітет Хмельницької міської ради подав на адресу суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] /арк.спр.103-104/. Ухвалою від 30.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено провадити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Розгляд справи вирішено проводити в режимі відеокоференцзв`язку. Зобов`язано службу у справах дітей Хмельницької міської ради при зверненні позивача, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , надати суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 20.12.2019 залучено до участі у даній справі Хмельницьку міську раду як орган опіки та піклування. Зобов`язано Хмельницьку міську раду як орган опіки та піклування при зверненні позивача, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , надати суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 06.05.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 09.06.2020 адвокат Фанда Н.М. подала заяву про розгляд справи 09.06.2020 у відсутності позивача та представника позивача, а також задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання призначене на 09.06.2020 не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання. У заяві від 26.02.2020 зазначає про те, що позов визнає, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , просить слухати справу у його відсутності. Представник служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судове засіданні не прибув. У поданій заяві від 13.04.2020 за підписом О .Гончар просить проводити розгляд за відсутності представника органу опіки та піклування /арк.спр.101/. Оскільки, в сторонами подано докази на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги на заперечення, сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, з урахуванням заяви відповідача та висновку служби у справах дітей Хмельницької міської ради, суд дійшов переконання про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Суд встановив такі обставини справи. Так, 17.03.2016 рішенням Шевченківського районного суду м.Львова шлюб, укладений між [PERSON] , 1994 року народження та [PERSON] , 1991 року народження, зареєстрований 17 липня 2014 року в Шевченківському відділі РАЦСу Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 358 - розірвано. За рішенням суду позивач змінила прізвище на [PERSON] . Від шлюбу з відповідачем у них народився [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.9/. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 12.11.2015 вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Згідно довідки приватного дошкільного виховного закладу «Гармонія» [PERSON] , [INFO] є вихованцем Хмельницького приватного дошкільного закладу «Гармонія» з 01.01.2017 року /арк.спр.7/. З психолого-педагогічної характеристики дитини дошкільника [PERSON] [INFO] приватного дошкільного виховного закладу «Гармонія» вбачається, що мама активно залучається до виховання дитини, цікавиться її індивідуальним психологічним розвитком. Щодо участі батька - не зазначено нічого /арк.спр.8/. Згідно довідки Комунального підприємства Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1 від 12.09.2019 на огляд в поліклініку дитина [PERSON] [INFO] приходить з мамою /арк.спр.13/. Як убачається з поданого розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №49836649 від 17.04.2019, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини становить 14000грн /арк.спр.31-35/. Згідно характеристики дитини-дошкільника приватного дошкільного виховного закладу «Гармонія» батько дитини [PERSON] не цікавиться дитиною, її життям, в садку жодного разу не з`являвся /арк..спр.38/. У відповідності до висновку №1101/01-31 від 13.04.2020 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /арк.спр.103-104/. Відповідач [PERSON] на спростування доводів позивача щодо неналежного виконання батьківських обов`язків не надав жодних доказів. Статтею 164 СК України врегульовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Як зазначено у пунктах 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст.18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів у цій справі судом, в їх сукупності встановлено, що [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, не виявляє у відношенні дитини батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2, 3,4 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Суд встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від Львівської області від 12.11.2015 року стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що відповідач визнає позов, умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, на даний час не прагне належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, повноцінно приймати участь у вихованні дитини, суд приходить переконання про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved