Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

18.12.2018 АТ «Кристалбанк» звернулося в суд з зазначеним позовом та просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № I/2017/94-01 від 05.12.2017 посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1031, що належить на праві власності [PERSON] , а саме на нежитлове приміщення (прибудова до житлового будинку), загальною площею 1379,5 м.кв., що розташоване за адресою: [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю - «Грейн Холдинг» перед Акціонерним товариством «Кристалбанк» за кредитним договором № ВКЛ/2017/26-01 від 05.12.2017, яка станом на 01.12.2018 складає 14 008 504, 90 грн., з яких: 5 4 70 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 521 700,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 96 686,30 грн. - проценти, нараховані за користування Кредитом; 1 432 979,42 грн. - прострочені проценти, нараховані за користування Кредитом; 2 000.00 грн. - комісія за управління кредитом; 12 000,00 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; 625 915,87 грн. - пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту; 130 940,95 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 1 282,36 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісій; 550 000,00 грн. штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.2. Кредитного договору; 55 000,00 грн. - штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.8. Кредитного договору; 110 000,00 грн. - штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.3. Кредитного договору. Свої вимоги мотивує тим, що 05.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейн Холдинг» та Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» було укладено Кредитний договір № ВКЛ/2017/26-01 зі змінами та доповненнями. Згідно умов Кредитного договору від 05.12.2017 позивач відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 11 000 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, встановленого в д 1.3. цього Договору, в розмірі 21,00 (двадцять один) % річних, сплатити комісійну винагороду за надання (управління) кредитом. Згідно з п.3.2. Кредитного договору погашення кредиту Позичальник здійснює на рахунок № [NUMBER] в АТ «Кристалбанк», код Банку 339050, відповідно до строків, визначених в п.1.3. цього Договору та Графіку зменшення ліміту кредитування. Згідно з п. 3.5. Кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісійні винагороди: -за надання кредиту - одноразово, в день укладення цього Договору до моменту втримання кредиту, в розмірі 11 000,00 гривень 00 копійок (без ПДВ) на рахунок [NUMBER], відкритий в АТ «Кристалбанк», код Банку 339050. -за управління кредитом у розмірі 2 000,00 гривень 00 копійок щомісячно на рахунок [NUMBER] відкритий в АТ «Кристалбанк», код Банку 339050. Зазначає, що в забезпечення виконання умов Кредитного договору між Банком та громадянином [PERSON] був укладений Іпотечний договір №I/2017/94-01 від 05.12.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А., зареєстрований в реєстрі за № 1031. Відповідно п. 2.1. Договору іпотеки Предметом іпотеки у забезпечення вимог є нежитлове приміщення (прибудова до житлового будинку), загальною площею 1379,5м.кв., розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Позичальнику кошти в розмірі та на умовах, передбачених Кредитним договором. У свою чергу, позичальник скористався кредитними коштами, свої зобов`язання за Кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує. Зазначає, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю - «Грейн Холдинг» перед Акціонерним товариством «Кристалбанк» за кредитним договором № ВКЛ/2017/26-01 від 05.12.2017, яка станом на 01.12.2018 складає 14 008 504, 90 грн., з яких: 5 4 70 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 521 700,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 96 686,30 грн. - проценти, нараховані за користування Кредитом; 1 432 979,42 грн. - прострочені проценти, нараховані за користування Кредитом; 2 000.00 грн. - комісія за управління кредитом; 12 000,00 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; 625 915,87 грн. - пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту; 130 940,95 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 1 282,36 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісій; 550 000,00 грн. штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.2. Кредитного договору; 55 000,00 грн. - штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.8. Кредитного договору; 110 000,00 грн. - штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.3. Кредитного договору. Банком було направлено відповідачу вимоги щодо про усунення порушення зобов`язань від 10.05.2018 та 03.10.2018 Зазначає, ні відповідач, ні третя особа на пред`явлені вимоги не відреагували та заборгованість не погашена. З урахуванням вищенаведеного, просить задовольнити позовні вимоги. 18.12.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 20.12.2018 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.12.2018 заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на нежитлове приміщення (прибудова до житлового будинку), загальною площею 1379,5 м.кв., розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке на праві приватної власності належить [PERSON] . Ухвалою суду від 17.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 05.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейн Холдинг» та Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» було укладено Кредитний договір № ВКЛ/2017/26-01 зі змінами та доповненнями. Згідно умов Кредитного договору від 05.12.2017 позивач відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з загальним лімітом в сумі 11 000 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, встановленого в д 1.3. цього Договору, в розмірі 21,00 (двадцять один) % річних, сплатити комісійну винагороду за надання (управління) кредитом(а.с.10-14). В забезпечення виконання умов Кредитного договору між Банком та [PERSON] був укладений Іпотечний договір №I/2017/94-01 від 05.12.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А., зареєстрований в реєстрі за № 1031. Відповідно п. 2.1. Договору іпотеки Предметом іпотеки у забезпечення вимог є нежитлове приміщення (прибудова до житлового будинку), загальною площею 1379,5м.кв., розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.29-34). Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. В свою чергу позичальник скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а тому станом на 01.12.2018 у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 14 008 504, 90 грн., з яких: 5 470 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 521 700,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 96 686,30 грн. - проценти, нараховані за користування Кредитом; 1 432 979,42 грн. - прострочені проценти, нараховані за користування Кредитом; 2 000.00 грн. - комісія за управління кредитом; 12 000,00 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; 625 915,87 грн. - пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту; 130 940,95 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 1 282,36 грн. - пеня за несвоєчасну сплату комісій; 550 000,00 грн. штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.2. Кредитного договору; 55 000,00 грн. - штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.8. Кредитного договору; 110 000,00 грн. - штраф за порушення п. 6.5 та п.5.2.3. Кредитного договору. Вирішуючи питання про обгрунтованість нарахування позивачем вказаної вище кредитної заборгованості, суд вважає за необхідне зазначити , що вона є обгрунтованою частково. Так, за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що позивачем в якості неустойки нараховано як штраф у розмірі 715 000,00 грн. , так і пеню у розмірі 758 139,18 грн. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по штрафу у розмірі 715000,00 грн. задоволенню не підлягає. З огляду на викладенен вище, розмір кредитної заборгованості, з якою суд погоджується як обгрутованої становить в сумі 13 293 504,90 грн. Як встановлено вище, 05.12.2017 між АТ «Кристалбанк» та громадянином [PERSON] було укладено іпотечний договір №I/2017/94-01. Відповідно п. 2.1. Договору іпотеки Предметом іпотеки у забезпечення вимог є нежитлове приміщення (прибудова до житлового будинку), загальною площею 1379,5 м.кв., розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.29-34) Згідно з п.4.1.5. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право за умови настання будь-якого або всіх наступних випадків: невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-якого зобов`язання за Кредитним договором (в тому числі, але не виключно, щодо повернення Кредиту або його частини в строк, передбачений Кредитним договором, та/або сплати процентів за користування Кредитом та/або процентів за надстрокове користування кредитом, та/або комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов`язану, передбачених Кредитним договором вимагати дострокового виконання зобов`язань, що випливають із Кредитного договору. Відповідно до п. 6.1. Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки та одержання задоволення своїх вимог з вартості Предмета іпотеки на свій розсуд у разі настання будь-якого або всіх наступних випадків: у разі не конання або неналежного виконання будь-якого із зобов`язань, що випливають з кредитного договору (в тому числі, але не виключно, щодо повернення Кредиту або його частини в строк, передбачений Кредитним договором, та/або стати процентів за користування Кредитом та/або процентів за понадстрокове користування кредитом, та/або комісійної винагороди та/або виконання будь-яких інших грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором). Згідно з п. 6.2. Договору іпотеки звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється за вибором Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або шляхом позасудового врегулювання згідно з застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в розділі 7 цього Договору, або шляхом укладання окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в розділі 7 цього договору, або шляхом укладення окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Положеннями ст.ст.572, 575 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (правозастави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про Іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Статтею 33 цього Закону визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. З матеріалів справи вбачається,що направлені банком на адресу позичальника та іпотекодавця вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором залишилися без задоволення, добровільно відповідачі свої зобов`язання не виконують. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону «Про іпотеку»). Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена вимога позивача про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє банк права задовольнити свої вимоги за зобов`язанням за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якої резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та в рахунок погашення заборгованості в сумі 13293504,90 грн. за Кредитним договором №ВКЛ/2017/26-01 від 05.12.2017 звернути стягнення на предмет іпотеки - на нежитлове приміщення (прибудова до житлового будинку), загальною площею 1379,5 м.кв., розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 199402,57 грн.

Outcome: partial