Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

18 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача. З підстав передбачених ст.ст. 115-117 КЗпП України просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю пояснив, що 03 січня 2012 року [PERSON] прийнятий на роботу до відповідача за контрактом на посаду директора підприємства. 02 січня 2013 року звільнений з роботи відповідно до п. 2 ст.36 КЗпП України. В день звільнення він працював. В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок, а саме не виплачена заробітна плата на загальну суму 7635,57 грн. Заборгованість з заробітної плати не виплачена по даний час, а тому позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки виплати з 02 січня 2013 року по 02 липня 2015 року в розмірі 68720,04 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача , дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] відповідно до розпорядження сільського голови № 1-а від 03 січня 2012 року прийнятий на посаду директора комунального підприємства « Гранітненське » за контрактом. 02 січня 2013 року був звільнений з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. ( а.с. 4 ). Проте заробітну плату в розмірі 7635,57 грн. позивач у строки зазначені в ст. 116 КЗпП України не отримав. Дана обставина підтверджується довідкою Комунального підприємства « Гранітненське » про наявну заборгованість з виплати заробітної плати позивачу на загальну суму 7635,57 грн. ( а.с.5). Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. З довідки КП « Гранітненське » від 02 вересня 2013 року видно, що середньомісячна заробітна плата позивача складає 3817,78 грн., а тому середньоденна становить 88,79 грн. ( 3817,78 грн. : 43 днів), а середній заробіток позивача за весь час затримки з 02 січня 2013 року по 02 липня 2015 року складає 55404,96 грн. ( 624 роб. дня х 88,79 грн.) З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 630,41 грн. На підставі викладеного

Outcome: partial