Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

18.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON], яка по день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться на [ADDRESS] і належать спадкодавцю на підставі рішення виконкому Шаргородської районної ради №244 від 22.10.1987 року. Він є спадкоємцем майна матері по закону. Інших спадкоємців немає. Спадщину він прийняв, але оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями не може, оскільки нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини у зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності на житловий будинок, який знаходиться на [ADDRESS]. Видане матері свідоцтво про право власності на будинок відсутнє, а другий примірник свідоцтва, що знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи і зберігається в КП «Могилів-Подільське МБТІ», не відповідає встановленій формі, оскільки не містить підпису уповноваженої особи та печатки Пасинківської сільської ради. Право власності матері на вказаний будинок зареєстровано в КП «Могилів-Подільське МБТІ» 10.08.1990 року за №124. Просить визнати за ним - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його матері - [PERSON] на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 45,8 м. кв., в тому числі житловою площею 32,4 м. кв., літню кухню «Б», погріб «Б1», вхід в підвал «б», літню кухню «В», веранду «в», прибудову-сарай «в1», загальною вартістю 73010 грн., які знаходяться на [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 16.12.2014 року, підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті самі обставини. Просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його матері - [PERSON] на житловий будинок під літерою «А», загальною площею 45,8 м. кв., в тому числі житловою площею 32,4 м. кв., літню кухню «Б», погріб «Б1», вхід в підвал «б», літню кухню «В», веранду «в», прибудову-сарай «в1», загальною вартістю 73010 грн., які знаходяться на [ADDRESS]. Суду пояснив, що матір позивача була власником будинку по [ADDRESS]. Вказаний факт підтверджується наявністю другого примірника свідоцтва про право власності в матеріалах інвентарної справи, яке видавалося під час загальної інвентаризації житла в населених пунктах Шаргородського району. Право власності матері споживача на вказаний будинок зареєстроване в КП «Могилів-Подільське МБТІ». Проте, примірник свідоцтва про право власності на будинок, який міститься в матеріалах інвентарної справи, не відповідає встановленій формі, так як на ньому відсутні печатка сільської ради та підпис уповноваженої особи, у зв'язку із чим Пасинківська сільська рада відмовила у видачі дубліката свідоцтва. Відсутність свідоцтва про право власності на будинок є перешкодою для оформлення спадкових прав позивача на вказаний будинок після смерті матері [PERSON] Представник відповідача - Пасинківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - сільський голова [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що дійсно позивач є спадкоємцем по закону померлої [PERSON] Спадкодавець [PERSON] по день смерті проживала в с. Пасинки Шаргородського району Вінницької області, була власником будинку та надвірних господарських будівель, які знаходяться на [ADDRESS]. Спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON], який частково оформив свої спадкові права. Спорів щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] не має, у зв'язку із чим Пасинківська сільська рада не має заперечень щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ Вінницької області в судове засідання не з'явився, але від начальника Служби надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Служби, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с.44). Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Пасинки Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Пасинківської сільської ради Вінницької області (а.с.7). [PERSON] по день смерті, що сталася [INFO], постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Пасинківської сільської ради за №636 від 08.12.2014 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на [ADDRESS]. Вказаний будинок належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Пасинківської сільської ради від 10.08.1990 року, яке видане на підставі рішення Шаргородської районної ради №244 від 22.10.1987 року, що другим примірником свідоцтва, яке знаходиться в оглянутій в судовому засіданні інвентарній справі за №3990, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи (а.с.10), а також довідкою виконавчого комітету Пасинківської сільської ради за №635 від 08.12.2014 року (а.с.12). Як вбачається із оглянутого в судовому засіданні примірника свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, він не містить підпису уповноваженої особи та печатки Пасинківської сільської ради, проте, право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок за [ADDRESS] зареєстроване в КП «Могилів-Подільське МБТІ 10.08.1990 року за реєстровим №124, що підтверджується реєстраційним записом на свідоцтві (а.с.10, на звороті) та довідкою КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 09.12.2014 року за №268 (а.с.11). Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями загальною вартістю 73010 грн., що знаходяться в [ADDRESS] Пасинківська сільська рада відмовила позивачу у видачі дубліката свідоцтва про право власності на жилий будинок, що вбачається із довідки Пасинківської сільської ради за №641 від 11.12.2014 року (а.с.9), посилаючись на відсутність на другому примірнику свідоцтва, що міститься в інвентарній справі, печатки сільської ради та підпису уповноваженої особи. Єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] в порядку спадкування за законом є син останньої - позивач [PERSON] (а.с.62), оскільки внук померлої - [PERSON] подав нотаріусу заяву про те, що спадщини після смерті бабусі не прийняв і на неї не претендує (а.с.15). Позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.36-42). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], позивачу [PERSON] відмовлено 16.12.2014 року завідуючою Шаргородською державною нотаріальною конторою Вінницької області [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.6). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно з даними з погосподарських книг по Пасинківській сільській раді за 1986-1990 роки, [PERSON] записана головою господарського двору, членами двору були зазначені син останньої [PERSON] та онук [PERSON] Зазначені відомості про наявність на той час у господарства житлового будинку 1935 року забудови, хліва 1950 року забудови, кухні, 1985 року побудови, погреба й967 року побудови (а.с.21-22). Таким чином, в погосподарській книзі в період, коли відбувалася технічна інвентаризація житла в с. Пасинки Шаргородського району на підставі рішення виконавчого комітету Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року за № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалося забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району, [PERSON] зазначена головою двору з особовим рахунком № [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.47-48). Також, відповідно до даних з погосподарських книг за 1991-1995 року, за 1996-2000 роки, 2001-2005 роки. За 2006-2010 роки, за 2011-2015 роки, (станом на 2014 рік - час смерті спадкодавця) [PERSON] значиться як голова двору і власник будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.49-58). Із даних погосподарських книг вбачається, що в особистому користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,46 га, у тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку - 0,25 га, та 0,21 га - для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується також витягом з рішення Пасинківської сільської ради від 25.12.1997 року (а.с.24). Із інвентаризаційної справи №3990, оглянутої в судовому засіданні, та технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 05.12.2014 року вбачається, що будинковолодіння в [ADDRESS], складається з житлового будинку під літерою «А» загальною площею 45,8 м.кв., житловою площею 32,4 м.кв.; господарських будівель - літньої кухні під літерою «Б»; літньої кухні під літерою «В», погреба під літерою «Б1», входу в підвал під літерою «б», веранди під літерою «в»; прибудови-сараю під літерою «в1» - загальною вартістю 73010 грн. (а.с.13-14). Загальний фізичний стан будинку - ветхий, має 65% зносу (а.с.13, на звороті). Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, 61-80% зносу означає, що стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий, але використання його є обмеженим. Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. При цьому, зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району (а.с.61). Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно з п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 - «Погосподарська книга». Крім того, відповідно п.п.6,7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, сільські Ради один раз у п'ять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… Дані книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18 та 40 і 18 та 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №№ 32 та 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за № 1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. Таким чином, станом на 1935 рік (рік забудови спірного житлового будинку та господарських будівель) в сільській місцевості, тобто в с. Пасинки, державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Відтак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права. Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в [ADDRESS], - підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останньої. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Оскільки право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на майно померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved