Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

19.03.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 5/22 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її батьку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Позивач прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк [PERSON] і інтересах дочки подала заяву про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що оригінал документу який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 5/22 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 04.07.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Веліковою М.Д., в реєстрі №4/3558, що підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.04.2019 року №587. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.02.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 5/22 часток житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року - спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 55659885 від 29.03.2019 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт складений від імені [PERSON] , відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року після смерті [PERSON] являються: - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС 05.05.1992 року; - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 21.04.1992 року Ізмаїльським відділом ЗАГС. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини в інтересах доньки [PERSON] , тобто позивач вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області № 335/02-14 від 05.03.2019 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що оригінал документу який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі викладеного,

Outcome: approved