Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

19 грудня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №655/7578СLВPS від 28 вересня 2013 року в розмірі 25974 грн. 10 коп., з яких: 9764 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 1884 грн. 83 коп. - заборгованість по процентах та комісії; 14325 грн. 27 коп. - пеня. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 28 вересня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №655/7578СLВPS, за умовами якого Банк надав відповідачу споживчий кредит в розмірі 10600 грн. зі сплатою 12% річних на строк до 09 жовтня 2014 року. В подальшому між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначеному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс». 17 червня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги грошових коштів в тому числі і за кредитним договором №655/7578СLВPS від 28 вересня 2013 року. Оскільки [PERSON] належним чином не виконує зобов»язання з повернення грошових коштів, просить стягнути з нього заборгованість в розмірі 25974 грн. 10 коп. В судове засідання представник позивача не з»явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності та про задоволення позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, а також заяву про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення з нього пені в сумі 14325 грн. 27 коп. Вказує, що розмір пені визначено станом на 09 жовтня 2014 року, а з позовом до суду ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулась лише 19 грудня 2016 року, тобто поза межами річного строку, визначеного п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. При цьому вказує, що позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту та комісії на загальну суму 11649 грн. він визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Судом встановлено, що 28 вересня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №655/7578СLВPS, за умовами якого Банк надав відповідачу на поточні потреби кредит в сумі 10600 грн. під 12% річних з кінцевою датою повернення кредиту - 09 жовтня 2014 року. Погашення кредиту згідно Додатку № 1 мало відбуватися щомісячними рівними платежами: 12 платежів по 1196 грн. і останній платіж в розмірі 1193 грн. 45 коп. (а.с.5-6). Сторони також передбачили, що у разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,3% від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення /п.4.3 договору/. За цим договором також Банку надано право відступати, передавати, сек»юритизувати або будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) /п.6.2 договору/. 30 липня 2014 року ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору факторингу №20140730-Г відступив ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» право вимоги по кредитному договору №655/7578СLВPS від 28 вересня 2013 року, укладеному з [PERSON] 17 червня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги грошових коштів, в тому числі за кредитним договором №655/7578СLВPS від 28 вересня 2013 року. Відповідно до п.п.5.2, 14.7 цього договору сторони підписують реєстр заборгованостей (додаток №1), який є підтвердженням відступлення прав вимоги за кредитними зобов»язаннями. В Додатку № 1 до договору факторингу № 1706/1 (реєстр заборгованостей) зазначено кредитний договір №655/7578СLВPS від 28 вересня 2013 року, укладений з [PERSON], та вказано суму заборгованості: тіло кредиту - 9764 грн., відсотки та комісія -1884,83 грн., пеня 14325 грн. 27 коп., а всього 25974 грн. 10 коп. Саме цю заборгованість просить стягнути позивач. Крім того, 17 червня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено тристоронній договір про заміну сторони у зобов»язанні (а.с.20). Отже, враховуючи наявність договору факторингу №1706/1 від 17 червня 2015 року, витягу з Додатку № 1 до нього, наявність тристоронньої угоди про заміну сторони у зобов»язанні від 17 червня 2015 року, які є чинними, є всі підстави вважати, що позивач належними та допустимими доказами довів своє право вимагати повернення боргу від [PERSON] Про те, що за договором кредиту №655/7578СLВPS від 28 вересня 2013 року відбулось відступлення права вимоги, [PERSON] повідомлявся ПАТ «Плтинум Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», про що свідчать письмові повідомлення, наявні в матеріалах справи (а.с.13-15). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов»язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов»язку первісному кредиторові це є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов»язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов»язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов»язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015року у справі №6-979цс15. Відповідач [PERSON] не сплачував заборгованість за кредитним договорам ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в нього утворилася заборгованість. Наявність заборгованості за кредитним договором №655/7578СLВPS від 28 вересня 2013 року підтверджується квитанціями про погашення заборгованості (а.с.10), розрахунком заборгованості (а.с.11-12), з яких вбачається, що станом на 14 червня 2015 року за договором виникла заборгованість в розмірі 25904 грн. 32 коп., з яких: 9764 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1884 грн. - заборгованість по відсотках, 14255 грн. 49 коп. - пеня. [PERSON] заявив клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимог про стягнення пені (а.с.45-46). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Статтею 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність тривалістю 1 рік. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, пеня за кредитним договором №655/7578СLВPS від 28 вересня 2013 року в розмірі 14255 грн. 49 коп. нарахована станом на 14 червня 2015 року. Оскільки розрахунок пені, про стягнення якої заявлено вимогу здійснено позивачем станом на 14 червня 2015 року, то річний строк закінчується 14 червня 2016 року. Позивач звернувся до суду 19 грудня 2016 року, що підтверджено відбитком штемпеля вхідної кореспонденції на позовній заяві (а.с.2) та протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями (а.с.35). Тобто на момент звернення до суду позивач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка виникла станом на 14 червня 2015 року (в межах заявлених позовних вимог), по тілу кредиту в розмірі 9764 грн., по відсотках в розмірі 1884 грн. 83 коп., а всього 11648 грн. 83 коп. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України, згідно якої якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - відповідно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову позивачем сплачено 1378 грн. судового збору. Оскільки позов підлягає до частково задоволення, що становить 44,8 % від заявленої суми (11648,83 грн. х 100% : 25974,1 грн.), то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 44,8% понесених позивачем судових витрат, що становить 617 грн. 34 коп. ( 1378 грн. х 44,8 %) .

Outcome: approved