Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

17 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Мокрецької сільської ради Турійського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого зазначений житловий будинок, рухоме майно та грошові заощадження заповіла своєму сину [PERSON] та позивачу в рівних частках. Син спадкодавця [PERSON] та дочка [PERSON] у володіння спадщиною не вступили, заяв про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подавали та померли. Вказуючи, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, але нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 10 жовтня 2019 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а.с. 31, 55). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 10 жовтня 2019 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 53, 54). Враховуючи, що в підготовче судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом статей 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Частиною другою статті 554 ЦК УРСР передбачено, що якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 22). За життя [PERSON] 23 вересня 1981 року склала заповіт, відповідно до якого вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, рухоме майно, грошові заощадження заповіла своєму синові [PERSON] та внучці [PERSON] (а.с. 11). Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги Мокрецької сільської ради Турійського району № 4 за 2018 рік, довідкою Мокрецької сільської ради Турійського району № 331 від 1 червня 2018 року (а.с. 22-23). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 24). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 57,7 кв. м, житловою площею 26,8 кв. м, прибудова «а1», погріб «а2», сарай «Б1», прибудова «б», вбиральня «В», літня кухня «Г1», колодязь питний «1» (а.с. 19-21). Зі змісту довідки Мокрецької сільської ради Турійського району № 331 від 1 червня 2018 року видно, що в управління та володіння спадковим майном [PERSON] з дня її смерті вступила її онука [PERSON] - позивач у справі (а.с. 22). 3 листопада 2018 року позивач подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 33 на звороті). Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження, про одруження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 14-16, 47), з яких видно, що позивач [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] Інший спадкоємець за заповітом - син спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 12), за життя жодних дій для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] не вчинив і в контексті частини другої статті 553 ЦК УРСР вважається таким, що відмовився від спадщини. Таким чином частка у спадщині [PERSON] , яка могла б належати спадкоємцеві за заповітом [PERSON] , відповідно до вимог частини другої статті 554 ЦК УРСР перейшла до іншого спадкоємця за заповітом - позивача [PERSON] Постановою приватного нотаріуса від 3 листопада 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 18). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 23 вересня 1981 року, не змінювався і є дійсним (а.с. 50 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 186/2018 до майна померлої [PERSON] (а.с. 33-52), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 384 грн 20 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 384 грн 20 коп. На підставі викладеного, статей 524, 548, 549, 553, 554 ЦК УРСР та

Outcome: approved