Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

17 грудня 2013 року померла баба позивача [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку, яка знаходиться на території Галайковецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], яка спадщину не прийняла і на неї не претендує. Із обєктивних причин позивач пропустив строк для прийняття спадщини, у звязку з чим нотаріус не може прийняти від нього заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 04 вересня 2017 року звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦК України, просив справу слухати у його відсутності (а.с. 3). Відповідач [PERSON] та представник відповідача Галайковецької сільської ради подали суду заяви про визнання позовних вимог та про слухання справи у їх відсутності (а.с. 24, 25). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] померла 17 грудня 2013 року у с. Галайківці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 1,7524 га, яка знаходиться на території Галайковецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, що стверджується Державним актом серії ВН № 184022 (а.с. 12). 03 березня 2004 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на день смерті і на яке за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Наявність і чинність заповіту від імені [PERSON] стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти…) № 49017350 від 08 вересня 2017 року (а.с. 22). Своє право спадкувати після смерті [PERSON] (а.с. 6) позивач довів, крім заповіту, свідоцтвом про народження матері (а.с. 7), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 8), свідоцтвом про своє народження (а.с. 9), довідкою виконавчого комітету Галайковецької сільської ради № 604 від 04 липня 2016 року (а.с. 11) та заявою [PERSON] про відмову від обовязкової частки у спадщині (а.с. 14). Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своїм розясненням (а.с. 15) відмовив [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49017341 від 08 вересня 2017 року (а.с. 23) слідує, що спадкова справа до майна [PERSON] не заводилася, отже, спадщину ніхто не прийняв і спадкові права ніхто не оформив. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей строк визначений як шість місяців, і починається він з часу відкриття спадщини (дня смерті). Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки про наявність заповіту дізнався лише у 2016 році і до цього часу не міг претендувати на спадкове майно будучи спадкоємцем другої черги. Суд вважає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса поважними, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи вищевикладені докази та обставину, що відповідачі визнали позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved