Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

17 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому із врахуванням збільшених позовних вимог, просить: - визнати недійсним Державний акт серії ЯБ № 580192 від 17.04.2007 року на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,31 га, що розташована на території Дашковецької сільської ради, виданий на ім'я [PERSON]. - визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки: сад [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:05:002:2417, площею 0,1355 га; деградовані землі [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:03:011:0709, площею 0,4790 га; рілля [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:03:088:1911, площею 0,6879 га, що розташовані на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, цільове призначення -- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. В обґрунтування позову вказував, що його дід [PERSON] за життя був членом агрофірми «України». При розпаюванні земель агрофірми йому було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0128577 розміром 1,63 умовних кадастрових гектара. 17 квітня 2007 року на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації № 209/2006-р від 05.09.2006 року на ім'я [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,31 га (серія ЯБ № 580192) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з саду [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:05:002:2417, площею 0,1355 га; деградованих земель [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:03:011:0709, площею 0,4790 га та ріллі [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:03:088:1911, площею 0,6879 га. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті на дану земельну ділянку відкрилася спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого за заповітом, прийняв спадщину та отримав Свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Інших спадкоємців немає. 12.05.2014 року [PERSON] звернувся до Віньковецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з тих підстав, що Державний акт виданий після смерті спадкодавця. Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то вирішення даного спору можливе лише в судовому порядку. У судове засідання 13.11.2014 року сторони, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились, а тому справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова М.П. Гладун надала суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнала повністю та просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Представники третіх осіб: відділу Держземагентства у Віньковецькому районі Хмельницької області та Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явились. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] у с. Дашківці Віньковецького району Хмельницької області помер [PERSON], який на підставі земельного сертифіката ХМ № 0128577 був власником земельної частки (паю) 1,63 га (в умовних кадастрових гектарах) із земель колишньої агрофірми «Україна», що знаходиться на території Дашковецької сільської ради. Після смерті [PERSON] на належне йому майно відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого за заповітом. Інших спадкоємців немає. Довідкою Дашковецької сільської ради № 36 від 15.01.2014 року підтверджується, що [PERSON], який помер [INFO] був зареєстрований та в [ADDRESS], і проживав один. Спадщину позивач прийняв, оскільки 15.05.2006 року за його заявою Віньковецькою районною державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 188-2006 після смерті [PERSON], та у нотаріальні конторі він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22.05.2006 року на частину спадкового майна - невиплачені субсидійні кошти на суму 714,08 грн. 17.04.2007 року, після смерті [PERSON], на його ім'я Віньковецькою районною державною адміністрацією було видано Державний акт серії ЯБ № 580192 на право власності на земельні ділянки площею 1,31 га, що розташовані на території Дашковецької сільської ради. Однак, як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 12.05.2014 року, державним нотаріусом Макаровою Н.В. після вивчення наданих позивачем документів , йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 580192, в зв'язку з тим, що державний акт був виданий Віньковецькою райдержадміністрацією Віньковецького району Хмельницької області 17 квітня 2007 року на ім'я [PERSON], який помер [INFO]. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER]; копією паспорта позивача; ксерокопією книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), із якої слідує, що [PERSON] був власником сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0128577 розміром 1,63 умовних кадастрових гектари із земель колишньої агрофірми «Україна», копією додаткового протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по колишній агрофірмі «Україна» на території Дашковецької сільської ради, відповідно до якого [PERSON] було виділено земельні ділянки: багаторічні насадження [NUMBER], площею 0,14 га; деградовані землі [NUMBER], площею 0,48 га та рілля [NUMBER], площею 0,69 га; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 580192; заповітом, складеним 09.03.2000 року [PERSON], згідно якого спадкодавець заповідає все належне йому майно [PERSON]; копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.2006 року; постановою Віньковецької районної державної нотаріальної контори від 12.05.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно інформаційної довідки з технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) бувшої агрофірми «Україна» № 1723 від 27.10.2014 року, вартість земельних ділянок складає: [NUMBER], площею 0,6879 га (рілля) - 9638,56 грн., [NUMBER], площею 0,4790 га (деградована рілля - сінокіс) - 1252,02 грн., [NUMBER], площею 0,1355 га (б/н) - 1745,08 грн. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач, як спадкоємець померлого за заповітом, має право на усе спадкове майно. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінивши досліджені докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право на земельні ділянки, та зокрема сад [NUMBER], деградовані землі [NUMBER], рілля [NUMBER], але права на Державний акт на право власності на земельну ділянку, що був виданий 17.09.2009 року, тобто після його смерті, не набув, оскільки відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи, тобто здатність мати цивільні права та обов'язки, припиняється у момент її смерті. У зв'язку з тим, що позивач позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на все спадкове майно, та зокрема на земельні ділянки, вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З наведених підстав Державний акт на право приватної власності на земельні ділянки - серії ЯБ № 580192 від 17.04.2007, що виданий Віньковецьким районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Віньковецької РДА № 209/2006-р від 05.09.2006 року слід визнати недійсним, у зв'язку з тим, що він виданий після смерті спадкодавця [PERSON] Таким чином, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за заповітом, та зокрема земельних ділянок [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:05:002:2417, площею 0,1355 га; деградованих земель [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:03:011:0709, площею 0,4790 га та ріллі [NUMBER], кадастровий номер 6820682500:03:088:1911, площею 0,6879 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлому [PERSON] на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації № 209/2006-р від 05.09.2006 року, спадщину прийняв, а тому має право на успадкування земельних ділянок. Визнання за [PERSON] права на земельні ділянки не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Враховуючи, що позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, він підлягає задоволенню.

Outcome: approved