Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив розірвати угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти від 09 вересня 2004 року № 01-2/02-1001-39КТ, стягнути з [PERSON] на свою користь 3562 гривні кредиту, 534 гривні 30 копійок відсотків за користування кредитом та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 вересня 2004 року між Національним авіаційним університетом та [PERSON] було укладено угоду № 01-2/02-1001-39КТ про надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти. Сума кредиту згідно розділу 1 становила 4450 гривень. Згідно з наказом ректора Національного авіаційного університету № 218/ст. від 23 лютого 2005 року [PERSON] було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «Бакалавр» з 23 лютого 2005 року. Наказом ректора Національного авіаційного університету № 1501/ст. від 22 червня 2006 року [PERSON] було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «Спеціаліст» з 23 червня 2006 року. Відповідачем за угодою було сплачено 888 гривень кредиту та 400 гривень 50 копійок відсотків за користування кредитом. Відповідач виконував свої зобов'язання за угодою неналежним чином, внаслідок чого станом на 01 березня 2015 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 3562 гривні та по виплаті відсотків у сумі 534 гривні 30 копійок. На адресу відповідача були направлені попередження від 21 липня 2009 року, від 24 травня 2012 року, від 31 липня 2014 року, проте останнім погашення кредиту не здійснено. У судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника університету. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 28). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 вересня 2004 року між Національним авіаційним університетом та [PERSON] було укладено угоду № 01-2/02-1001-39КТ про надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти (а.с. 6-8). Сума кредиту згідно розділу 1 становить 4450 гривень. Згідно з наказом ректора Національного авіаційного університету № 218/ст. від 23 лютого 2005 року [PERSON] було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «Бакалавр» з 23 лютого 2005 року. Наказом ректора Національного авіаційного університету № 1501/ст. від 22 червня 2006 року [PERSON] було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень «Спеціаліст» з 23 червня 2006 року. Зазначене підтверджується архівною довідкою № 29 від 19 лютого 2015 року (а.с. 10). Відповідачем за угодою було сплачено 888 гривень кредиту та 400 гривень 50 копійок відсотків за користування кредитом. [PERSON] виконував свої зобов'язання за угодою неналежним чином, внаслідок чого станом на 01 березня 2015 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 3562 гривні та по виплаті відсотків у сумі 534 гривні 30 копійок. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не оплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 09 вересня 2004 року між Національним авіаційним університетом та [PERSON] було укладено угоду про надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання цього договору. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Частиною 4 ст. 60 ЦПК визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано доказів, що [PERSON] здійснював оплату кредиту згідно умов угоди. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved