Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, у неї доходу не має, дитина знаходиться на утриманні матері, просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її користь на її утримання у розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. Позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила суду, що на протязі останніх трьох місяців, відповідач матеріальної допомоги не надає. З нею та дитиною не проживає. Має мінливий дохід. Відповідач [PERSON] позов не визнає. Пояснивши, що не бажає сплачувати аліменти на свого сина в сумі 500 грн., оскільки це для нього велика сума. Згідний добровільно надавати допомогу у вихованні дитини та сплачувати аліменти у розмірі 350 грн. Визнає, що [PERSON], [INFO] є його сином. Стан його здоров'я задовільний, інших дітей у нього не має, на утриманні непрацездатних батьків, дружини не має. Має мінливий дохід, офіційно не працює. Не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року по лютий 2015 року. В сім'ї народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано доказів щодо можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання дружин до досягнення дитиною трьох років. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоров'я, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, інших дітей у нього не має, на утриманні непрацездатних батьків, дружини не має, є тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1032 грн., враховуючи що відповідач згоден надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial