overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

17 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], та у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем проживали разом у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2004 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], який на даний час перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою дитину, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про те, що позов підтримує і просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю і просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

17 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача на її користь, на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліментів. Посилалась на те, що вона з 12 серпня 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Вони мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. З 3 січня 2014 року вона з відповідачем проживає окремо, подружні стосунки фактично розірвані. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги необхідної для утримання та виховання дітей. Вона працює на 1/6 ставки в дитячому садку № 1 «Веселка» вихователем, коштів на прожиття та утримання дітей не вистачає. Відповідач іншим особам аліменти не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно, на сина, [PERSON], [INFO] 500 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позовної заяви, просив задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2000 року. Відповідач [PERSON] є батьком дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та вона сама утримує і виховує їх. Відповідач не має інших аліментних зобов'язань, не має інших утриманців, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наявні обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

17 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 серпня 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Близько шести років сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, проживають окремо, майнових спорів не мають. Сімейне життя сторін не склалося через постійні непорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, ведення спільного господарства, в зв'язку з чим вони втратили почуття любові. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе, в зв'язку з чим просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом РАЦС адміністрації муніципального закритого адміністративно-територіального утворення м.Фокіно Приморського краю, шлюб зареєстрований 26 серпня 2000 року, про що зроблено актовий запис за №158. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала (а.с.4). Сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

17 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2006 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

17 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 березня 2012 року сторони перебувають у шлюбі. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя із відповідачем не склалося через несумісність характерів, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносини з вересня 2012 року та проживання в різних містах, вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання позов підтримав, в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, із письмової згоди позивача ухвалив заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2012 року. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Дані факти підтверджуються: свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з вересня 2012 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим на чому наполягає позивач та просить розірвати шлюб за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

17 червня 2014 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить позов задовольнити і розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як через несумісність характерів та непоступливість одне одному, між ними склались неприязні взаємовідносини, постійно виникали довготривалі сварки та суперечки. Останнім часом відносини в сім'ї загострились, спроби примирення не дають результату, тому подружнє життя та збереження сім'ї стало неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] вдруге не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлений телефонограмою, про що свідчить довідка з матеріалів справи. Враховуючи позовні вимоги позивача, та беручи до уваги можливість розглянути справу без участі відповідача, суд приходить до висновку про можливість заочно розглянути справу без його участі відповідно до ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони 27.08.2005 року у відділі РАЦС Корюківського РУЮ Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №63, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, через несумісність характерів та непоступливість одне одному, постійно виникали сварки та суперечки з будь-яких незначних питань і закінчувались сімейними конфліктами. Подружжя неодноразова намагалось налагодити нормальне сімейне життя, але це давало результат тільки на незначний час. Останнім часом відносини в сім'ї загострились, спроби примирення не дають результату, тому подружнє життя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відповідачу необхідно роз'яснити, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. Оскільки позов задовольняється, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

17 червня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її малолітня дочка - [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Сторони проживають окремо, сумісне господарство не ведуть, в зв'язку з чим позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідач є військовим пенсіонером, має стабільний дохід у вигляді пенсії, надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але вона бажає, аби розмір аліментів був встановлений судом, через що звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Згідно свідоцтва про народження сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до довідки Первомайської селищної ради №1351 від 16 червня 2014 року позивач проживає разом з дочкою [PERSON], яка знаходиться на її утриманні (а.с.4). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

17 червня 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 1996 року, від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. У зв'язку з чим, позивач просила суд розірвати шлюб між подружжям. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові та на усні пояснення просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 17 травня 1996 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 211 (а.с.4). Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище відповідача [PERSON]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с.5). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припиненні шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

17 червня 2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.05.2009 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 3,0824 гектарів, яка розташована на території Хрещатинської сільської ради козелець кого району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивач як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку виготовлений на імя [PERSON] був втрачений. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без присутності відповідача, позовні вимоги визнають повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 31.05.2009 року помер [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею площею 3,0824 гектарів, яка розташована на території Хрещатинської сільської ради козелець кого району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Позивач як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки на момент смерті [PERSON] проживала разом з ним, що підтверджується довідкою № 37 від 11.03.2014 року виданої виконкомом Хрещатинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (а.с. 13). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

17 червня 2014 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24.10.1997 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, сімейні стосунки між ними припинилися, сумісне господарство не ведеться, вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Вважає, що примирення між ними не може бути досягнуто. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON]. зареєстрували шлюб 24.10.1997 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 15.11.2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.10.1998 року, яка проживає з матір'ю. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved