Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

18 лютого 2020 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) повне товариство «Ломбард Донкредит товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і компанія» (далі позивач, ломбард) звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості у розмірі 76 456,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 24 листопада 2019 року по 20 грудня 2019 року між сторонами були укладені договори фінансового кредиту та застави, відповідно до яких [PERSON] отримала у позику кошти у загальному розмірі 76 456,20 грн. строком на 30 днів, під заклад ювелірних виробів. Станом на день звернення до суду відповідач не виконала свої зобов`язання за договорами, а саме не повернула позику, а позивач позбавлений можливості звернути стягнення на заклад, оскільки ювелірні вироби в ході їх перевірки визнані такими, що не містять дорогоцінних металів, за цим фактом проводиться досудове розслідування, а самі ювелірні вироби вилучені поліцією для дослідження. На підставі вищевикладеного позивач, з урахуванням заяви про уточнення позову від 19 червня 2020 року, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 76 456,20 грн., як заборгованість за договорами фінансового кредиту та застави. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у письмовому відзиві, а також її представник у судовому засіданні, позовні вимоги заперечили з тих підстав, що наразі триває досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно можливого шахрайства під час передачі та оцінки ювелірних виробів у заклад і кінцеве рішення у справі не прийнято. Вважає, що ця цивільна справа не може бути розглянута до вирішення кримінального провадження, а також вказує, що вини відповідача у неможливості позивача звернення стягнення на заклад не має. З наведених вище мотивів просить суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем (кредитодавцем, заставодержателем) та відповідачем (позичальником, заставодавцем) укладені наступні договори про надання фінансового кредиту та застави: 1) від 24 листопада 2019 року №ДОН0131005225 на суму 3\~457,00 грн.; 2) від 04 грудня 2019 року №ДОН0131005445 на суму 7\~000,00 грн.; 3) від 04 грудня 2019 року №ДОН0131005446 на суму 2\~010,00 грн.; 4) від 05 грудня 2019 року №ДОН0131005468 на суму 18 900,00 грн.; 5) від 17 грудня 2019 року №ДОН0131005724 на суму 9 990,00 грн.; 6) від 20 грудня 2019 року №ДОН0131005794 на суму 13\~741,10 грн.; 7) від 20 грудня 2019 року №ДОН0131005795 на суму 6\~705,50 грн.; 8) від 20 грудня 2019 року №ДОН0131005796 на суму 10\~100,00 грн. Загальна суму наданої позики за вищенаведеними договорами становить 76 456,20 грн. Зі змісту вищенаведених договорів слідує, що їх умови є однотипними та передбачають надання кредиту на строк 30 днів із сплатою 12 відсотків за користування кредитом. Крім того умови цих договорів передбачають передачу відповідачем у заклад позивачу ювелірних виробів (ланцюжків, браслетів, каблучки, сережок). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом та не заперечуються самим відповідачем, станом на день звернення до суду вона не повернула позивачу позику згідно вищенаведених договорів фінансового кредиту та застави. Враховуючи вищевикладене,\~відповідач істотно\~порушив умови\~договорів фінансового\~кредиту та\~застави,\~ст.\~526,\~527,\~530,\~1048,\~1050,\~1054\~ЦК України,\~в зв`язку\~з чим\~утворилась заборгованість,\~а тому\~позовні вимогиє правомірними і їх слід задовольнити повністю. При цьому суд відхиляє доводи відповідача та її представника про те, що позивач має спочатку звернути стягнення на наданий на нею заклад, оскільки заставодержатель самостійно обирає спосіб захисту свого порушеного права і наявність у нього закладу не перешкоджає йому вимагати від позичальника виконання свого обов`язку з повернення позики. Також помилковими є посилання представника відповідача на наявність кримінального провадження з приводу предметів закладу, оскільки вказане не звільняє відповідача від обов`язку повернути отриману позику. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~102,00 грн., який був сплачений при зверненні до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved