Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

18 вересня 2014 року позивачі звернулися до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позові зазначили, що [INFO] року померла їх бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,15 гектара по [ADDRESS]. Їх батько [PERSON] помер до смерті бабусі. За оформленням спадщини вони звернулися до нотаріуса, однак у вчиненні нотаріальних дій їм було відмовлено, оскільки в державному акті на землю цільове призначення земельної ділянки замість для будівництва та обслуговування житлового будинку вказано як для ведення особистого селянського господарства. В судове засідання позивачі не з'явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явилася, направила заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечення проти позовних вимог позивачів. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер батько позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 29 січня 2014 року та копіями свідоцтв про народження позивачів, виданих Березнегуватським райвідділом ЗАГС Миколаївської області 25 квітня 1975 та 03 червня 1983 року (а.с.8,10-11). [INFO] року померла бабуся позивачів [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 24 грудня 2013 року та копія свідоцтва про народження батька позивачів, виданого Висунським сільським ЗАГС Березнегуватського району 25 квітня 1950 року, де його матір'ю зазначена [PERSON] (а.с.7,9). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,15 гектара для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по [ADDRESS], яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 653382, виданого Березнегуватською селищною радою Миколаївської області 04 грудня 2009 року (а.с.15). Однак у вказаному державному акті невірно вказане цільове призначення земельної ділянки, замість будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, вказано для ведення особистого селянського господарства. Про те, що вищевказана земельна ділянка передавалась [PERSON] саме для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, свідчить копія рішення Березнегуватської селищної ради Миколаївської області № 16 від 23 листопада 2009 року з додатком до нього (а.с.17-18). В оформленні свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області позивачам відмовлено, через різницю цільового призначення земельної ділянки між рішенням Березнегуватської селищної ради та державним актом на землю (а.с.19). Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, щодо захисту права власності на спадкове майно. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 зазначеного Кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 1 ст.1266 вищевказаного Кодексу передбачає, що внуки, правнуки спадкоємця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачі є спадкоємцями померлої за правом представлення, звернулися за прийняттям спадщини у встановленому законом порядку та через помилку цільового призначення земельної ділянки в державному акті на землю не мають можливості її оформити, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved