Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

18.08.2020 р. заявник [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою, в якій просить встановити юридичний факт, а саме: факт постійного проживання спадкоємця - [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявник [PERSON] посилається на наступне. Так, заявник є спадкоємцем після смерті його бабусі по лінії матері гр. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . На день смерті гр. [PERSON] проживала в квартирі [ADDRESS] . Заявник зазначає, що [PERSON] , ще за життя, на випадок своєї смерті склала заповіт, яким заповіла заявнику, житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами номер [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою. 26.06.2017 він, як спадкоємець за заповітом, звернувся до державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фролової А.О. від 20 липня 2017 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відмова мотивована тим, що він пропустив 6-ти місячний термін для прийняття спадщини і відсутні інші докази фактичного прийняття спадщини. Разом з тим, заявник зазначає, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та мешкала за вказаною адресою до вересня 2012 року. У вересні 2012 він разом із матір`ю забрали бабусю проживати в Київ, оскільки, враховуючи вік та стан здоров`я останньої, їй було важко жити одній у будинку та обслуговувати себе. Разом з ним бабуся проживала до самої смерті та померла у м. Києві. Встановлення юридичного факту постійного проживання заявника з спадкодавцем - [PERSON] , на час відкриття спадщини, потрібно йому для реалізації права, як спадкоємця за заповітом та отримання спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.08.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 20.08.2020 р., відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Київська міська рада (Київська міська державна адміністрація) про встановлення юридичного факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 25.11.2020 р., занесеною до протоколу судового засідання, судом залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, зазначаючи, що з вересня 2012 року вона з сином забрали матір проживати в Київ, оскільки, враховуючи вік та стан здоров`я останньої, їй було важко жити одній у будинку та обслуговувати себе, часто хворіла. Разом з ними матір проживала до самої смерті та померла в квартирі [ADDRESS] . В 2017 році, після смерті матері вона змінила адресу. Представник заінтересованої особи - Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшов відзив від заінтересованої особи, у якому представник просив ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу без участі їх представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи [PERSON] , допитавши свідків, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, серед іншого, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правилами ст. ст. 94, 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 липня 2016 року виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис 10984. Згідно даних свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Жовтневого РВК, м. Київ, [PERSON] , народився [INFO] м. Київ, в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом РАЦС у м. Києві, м. Київ, матері заявника - [PERSON] , в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно даних довідки № 17 від 13.06.2020 виданої комітетом Вільшанської селищної ради с. Петрики гр.. [PERSON] жительці м. Київ, про те, що її мати [PERSON] , [INFO] дійсно фактично проживала з 2 травня 2006 р. по 10 вересня 2012р. за адресою [ADDRESS] . В подальшому з метою догляду за непрацездатною матір`ю - [PERSON] [INFO] , [PERSON] забрала її до себе за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. 19 лютого 2016 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла заявнику житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами номер [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою. З 2012 року заявник проживав з померлою однією сім`єю. На підтвердження цього надав до суду довідку № 688218178 від 28 серпня 2020 року, видану КНП «Київська міська клінічна лікарня № 12» про пребування на лікуванні та смерть [PERSON] , а також довідкою Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня №6», якою підтверджується перебування померлої в 2016 році на лікуванні. Таким чином, спадкодавець померла в м. Києві і реєстрація її смерті також відбулася в м. Києві. Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фролової А.О. від 20 липня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постійне проживання заявника однією сім`єю з бабусею з 2012 року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 01 липня 2020 року в справі № 222/1109/17 / провадження № 61-43496св18/, а також у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Крім того, 03.08.2020 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва заяву [PERSON] задоволено, встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини разом з [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved