Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

18.01.2017 року до Ширяївського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] (далі позивач), з позовом до Осинівської сільської ради Ширяївського району Одеської області (далі відповідач), в якому просить суд визнати за ним [PERSON], [INFO], ІПН. [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок з господарчими будівлями, розташований в с. Осинівка Ширяївського району Одеської області по вул. Шкільна, 22, дійсною інвентаризаційною вартістю 92 776 грн., який до дня смерті - 10.05.2016 року фактично належав її матері [PERSON]. Мотивуючи його тим, що 17.07.2002 року Осинівською сільською радою Ширяївського району Одеської області було посвідчено заповіт [PERSON], відповідно до якого заповіла все своє майно, яке до дня смерті виявиться їй належним [PERSON] 10.05.2016 року [PERSON] померла. На день смерті, матері, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 461556 належала земельна ділянка та відповідно до по господарської книги Осинівської сільської ради Ширяївського району житловий будинок. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, своєчасно звернувся до Любашівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але нотаріусом йому було видано лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вище зазначену земельну ділянку, а що стосується житлового будинку - в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує про їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. [PERSON] (далі мати) за життя належало наступне майно: -земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 461556, виданого 18 квітня 2003 року Ширяївською районною державною адміністрацією Ширяївського району Одеської області на підставі розпорядження Ширяївської районної державної адміністрації Ширяївського району Одеської області від 07.03.2003 року № 104, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 917 кадастровий номер земельної ділянки 5125484700:01:001:0044; -житловий будинок з господарчими будівлями, розташований в с. Осинівка Ширяївського району Одеської області по вул. Шкільна, 22, який належав покійній згідно по господарської книги Осинівської сільської ради Ширяївського району за 1973-2016 роки, особовий рахунок № 0087-1. 17.07.2002 року Осинівською сільською радою Ширяївського району було посвідчено заповіт [PERSON], відповідно до якого належне останній майно, заповідались позивачу [PERSON] 10.05.2016 мати, [PERSON] померла (а.с.9). Після смерті матері відкрилася спадщина відповідно до заповіту на вище зазначене майно. Відповідно до довідок Осинівської сільської ради Ширяївського району Одеської області померла мати була зареєстрована та проживала до дня смерті на території Осинівської сільської ради Ширяївського району Одеської області за адресою: с. Осинівка, вул. Шкільна, 22 в зазначеному житловому будинку. Звернувшись у встановлений законом строк до Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за законом, позивачу 16.11.2016 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку (а.с. 12), а в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарчими будівлями було відмовлено у зв'язку з відсутню правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 22). Таким чином, у звязку з тим, що позивач не має можливості отримати правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок та надати його нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він був змушений звернутися до суду з вищезгаданою позовною заявою. Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 1\~ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України), після відкриття спадщини (ст. 1220 ЦК України) та належить спадкоємцеві (ст. 1268 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 1\~ст.328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на\~підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~(пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна,\~\~дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, тому після його смерті, спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що інші спадкоємці, в судовому засіданні не встановлені, та приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і той факт, що правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналів правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді житлового будинку, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. \~\~\~\~

Outcome: approved