Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

18.07.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обгрунтовано тим, що 11.02.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №01. Вказує, що в період шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Зазначає,\~що сімейне\~життя у\~них не\~склалось, на протязі останніх років подружнього життя у них виникали сварки та суперечки, вони не розуміють один одного. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам, в звязку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON], також в підготовче засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Заперечив з приводу стягнення з нього судових витрат, оскільки він є ветераном війни учасником бойових дій, на що надав суду копію відповідного посвідчення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що 11.02.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №01 (а.с.5). В період шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Семенець», що відповідає вимогам закону. Крім цього, в позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 гривень 80 копійок та 600 гривень витрат на правничу допомогу. З копії посвідчення серії АБ № 012520 вбачається, що [PERSON] є ветераном війни учасником бойових дій. Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники [PERSON], Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Судом установлено, що відповідач [PERSON] дійсно є ветераном війни учасником бойових дій, однак, суд вважає, що розглядом даної справи не порушуються права відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати по сплаті судового збору, згідно квитанції (а.с.1) в сумі 704 гривні 80 копійок. Крім цього, позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] витрати за надання правничої допомоги в розмірі 600 гривень. В обгрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги в розмірі 600 гривень позивачем надано квитанцію, з якої вбачається, що адвокат [PERSON] отримала від позивача 600 гривень за складання позовної заяви про розірвання шлюбу. (а.с.8). Відповідно до\~ч.1\~-6\~ст.\~137\~ЦПК витрати,\~повязані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між тим, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті\~133, статтях\~137,\~141,\~142 ЦПК . Згідно\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства позивач на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 600 гривень не надала суду належних та допустимих доказів. Квитанція, що міститься в матеріалах справи про оплату адвокату [PERSON] -600 гривень за надання правової допомоги в складанні позовної заяви, суд вважає є неналежним доказом у підтвердження понесених витрат , оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження повноважень у [PERSON] про право на зайняття адвокатською діяльністю; розрахунок обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості, а також оригіналу квитанції адвоката про сплату позивачем йому гонорару. Тому, установивши, що у справі відсутні належні та допустимі, в розумінні ст. ст.\~77,\~78 ЦПК, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв'язку з чим у задоволені даної вимоги слід відмовити.

Outcome: approved