Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

18.09.2018 р. до місцевого суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON], де просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 26, розташованим по вулиці Європейська в м. Калинівка Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що є власником житлового будинку № 26, розташованого по вулиці Європейська в м. Калинівка Вінницької області, в якому зареєстрований [PERSON] , який за вказаною адресою з 2018 року не проживає, а тому втратив право на користування спірним будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Позивач [PERSON] є власником будинку № 26,що розташований по вул. Європейська в м. Калинівка Вінницької області на підставі, цей факт підтверджується свідоцтвом про право власності на будівництво, виданого 21.02.1982 року виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Калинівської міської ради народних депутатів від 21.01.1989 року. Дане свідоцтво зареєстроване за позивачем у вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 20.03.1989 року в реєстрову книгу №11 за реєстром № 2092. Згідно з довідкою Калинівської міської ради за № 3435 від 04.09.2018 року у будинку зареєстровані: [PERSON] та її син [PERSON] На даний час позивачці не відоме місце знаходження відповідача, оскільки з 2008 року вони разом не проживають та не спілкуються. Відповідно до акту обстеження житлових умов від 17.09.2018 року, комісія підтверджує, що син заявника [PERSON], [PERSON], з 2008 року поданий у розшук, як зниклий безвісти, тому за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені\~ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із\~ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] з 2008 року не проживає в будинку за № 26, що розташований по вул. Європейська м.Калинівка Вінницької області суд вважає, що останній втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved