Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

17 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка прийняла спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з : житлового будинку загальною площею 41,8 кв.м. літера «А», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «б», навісу літ. «Бн», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Д», погреба літ. «Еп», колодязя літ. «к», огорожі літ. №1, воріт літ. №2 загальною вартістю 35 700 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач Виконавчий комітет Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа: Державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, де просила розглянути справ у її відсутність. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин. Установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 19 жовтня 2018 року Виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 67. Відкрилася спадщина. Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який відповідно до довідки Виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22 жовтня 2019 року за №1016 лічиться за [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого прийняла його дружина [PERSON] , але не оформила спадкових прав та померла. Заведена спадкова справа 77/2019, яка зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером 63972187. З заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області. 10 вересня 2020 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Горбенко Л.В. відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадкове майно на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] в зв`язку з не наданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно довідки наданої Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 10 жовтня 2019 року за № 61/4727 державна реєстрація житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не була проведена. Згідно технічного паспорта виданого 25 грудня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехінвентаризація-1», інвентаризаційна справа № 456 зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «б», навісу літ. «Бн», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Д», погреба літ. «Еп», колодязя літ. «к», огорожі №1, воріт №2 1960 року забудови. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, оскільки, спадкодавцеві [PERSON] , яка померла [INFO] належало в порядку спадкування після померлого чоловіка [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] , то вона переходить до її спадкоємця [PERSON] . Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved