overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

19 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від квітня 2006 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач, його представник у судовому засіданні заявлений позов підтримали, а відповідач не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 22.04.2006 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникали в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від червня 2009 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

19 квітня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідачки про оспорювання свого батьківства щодо дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з серпня 2010 року по липень 2015 року, тому був записаний батьком дитини, яку відповідачка народила через вісім місяців після розірвання шлюбу, однак на час зачаття дитини фактично з відповідачкою не проживав і не може бути біологічним батьком її дитини. Тому він просить виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження дитини. У судове засідання сторони не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи у їхню відсутність, з тексту цих заяв видно, що позивач підтримує свої позовні вимоги, відповідачка позов визнає, оскільки позивач дійсно не є біологічним батьком її сина [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 136 Сімейного кодексу України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. 28 серпня 2010 року між сторонами був укладений шлюб (а.с.6), 24 липня 2015 року шлюб був розірваний (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 18 березня 2016 року, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Сторони згідно поданих письмових заяв визнали факт відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною, клопотання про проведення судово-генетичної експертизи на предмет встановлення батьківства сторони не заявляли. Як передбачено ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи майновий стан відповідачки, яка має на утриманні дитину, якій ще не виповнилося одного року, судові витрати по справі, понесені на сплату судового збору (а.с.3) слід покласти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

19 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 10 грудня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 500. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з середини 2015 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище Запорожець (а.с.18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у друкованому засобі масової інформації газеті центральних органів виконавчої влади «Урядовий курєр» (а.с.25-26), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивачки, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 грудня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 500, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 869872 (а.с.3). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з середини 2015 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

19 квітня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, просила суд стягнути аліменти з відповідача, [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на користь позивачки на утримання двох дітей, [PERSON], 01.05.2006 року та [PERSON], 20.02.2014 року у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення повноліття.. Посилаючись на те, що не проживають з відповідачем однією сім'єю. Позивачка [PERSON] до суду не зявилась, натомість направила на адресу суду заяву у якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, натомість спрямував на адресу суду заяву про розгляд цивільної справи у його відсутність. З позовними вимогами відповідач згодний. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2005 року. Від шлюбних відносин сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], 01.05.2006 року та [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі ст. ст. 75, 84 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

19 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 11 грудня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1041 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 грудня 2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

19 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 серпня 2012 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 2012 року, актовий запис № 1139 (а/с 8). Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 9). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

\~19 квітня 2016 року позивачі звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 60, у будинку № 76-Б, по вул. Ак. Вільямса, у м. Одесі, посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі без поважних причин понад встановлений законом строк. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представник позивача, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований у [INFO], яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 травня 2014 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори. За зазначеною адресою відповідач [PERSON] не проживає з 09 лютого 2009 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, вселитися він не намагався, позивач не перешкоджав відповідачеві у проживанні у цій квартирі. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад встановлений законом строк підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно зі ст. 71 ЖК України, при\~ тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

19 квітня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] в порядку регресу 13462 грн. 94 коп., посилаючись на те, що грошову суму сплатила [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка скоєна з вини відповідача. Відповідач заперечив проти задоволення позовної заяви, оскільки вважає, що експертиза з визначення розміру шкоди була проведена без його присутності. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05 лютого 2015 року о 21 год. 45 хв. [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], по вул. Чубаївська, у м. Одесі, порушив вимоги п.п 13.3 «Правил дорожнього руху України», не витримав безпечний інтервал руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який належить [PERSON] Постановою Київського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні цього ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 10 липня 2015 року позивач відшкодував [PERSON] витрати у розмірі 26337 грн. 06 коп. Відповідно до п.1 ст. 1188 ЦК України, шкода внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що регресна вимога пред'являється в разі виконання однією особою зобов'язання, яке повинна виконати інша особа. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON] Згідно зі звітом за № 2624 від 16 березня 2015 року, складеним спеціалістом-оцінювачем [PERSON], вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 лютого 2015 року, транспортного засобу марки «TOYOTA», д/н [NUMBER], становить 39800 грн. 00 коп. Посилання відповідача [PERSON] на необгрунованість експертного дослідження не знайшли свого підтвердження, оскільки він не звертався до суду з клопотанням про призначення експертизи, не надав жодних посилань на докази, які підтвердили б його твердження про необгрунованість експертного дослідження. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

19 квітня 2016 року суду подано позов [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторонами подані суду заяви, в яких позивач позов підтримала, відповідач позов визнав і сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши письмові заяви сторін та надані суду докази, суд вважає необхідним позов задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 березня 2010 року, що підтверджено копією свідоцтва про одруження І-ВЛ № 281925. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження І-ВЛ № 182514. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 24 СК України також визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із тексту позовної заяви та поданих суду письмових заяв сторін судом було встановлено, що волевиявлення сторін спрямоване на розірвання шлюбу і примусити сторони в такому випадку продовжувати шлюбні стосунки суд не може, а примирення в такому випадку буде суперечити моральним засадам суспільства. Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд вважає необхідним шлюб, зареєстрований між [PERSON] і [PERSON] 19 березня 2010 року Мереф?янською міською радою Харківського району Харківської області актовий запис № 25 розірвати. Оскільки позивач не просила суд змінити її прізвище після розірвання шлюбу, суд вважає необхідним прізвище позивача залишити без змін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

19 квітня 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 30 квітня 1983 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін є двоє повнолітніх дітей. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не зявилася, однак до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1983 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії І-АМ № 189552 (а.с. 5). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя. Збереження шлюбу між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

19 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, вказуючи, що 08.08.2011р. померла його мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 208111, актовий запис 15. Після її смерті відкрилась спадщина, яку вона має намір успадкувати. Проте, через розбіжності у свідоцтві про його народження, де помилково вказано прізвище матері «Нечипорук» замість «Ничипорук», не може реалізувати своє право на спадщину. Заявник в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити. (а.с.15). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, проте голова Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] телефонограмою повідомив суд про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. (а.с. 16) Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] дійсно є сином [PERSON], яка померла 08.08.2011р., зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved