overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

18 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони до суду не з'явились, але до початку розгляду справи позивач подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність та позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та [INFO] у них народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Зі змісту ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги проживання дочки сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

18 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її малолітня дочка - [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв'язку з чим вона звернулася до суду із вказаним позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Миколаївською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 15 липня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №2. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.7). Сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Відповідно до довідок Миколаївської сільської ради №430/01.35 та №431/01.35 від 11 листопада 2014 року позивач проживає разом з дочкою [PERSON], яка знаходиться на її утриманні (а.с.8,9). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

18 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 17 червня 2006 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, у матеріалах справи є його заява, посвідчена нотаріусом, в якій відповідач вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2006 року, актовий запис № 877 (а/с 4). Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

18 листопада 2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позові вона зазначила, що 02.06.2006 року вона з [PERSON] зареєструвала шлюб у Мигіївській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №3. Від цього шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Посилаючись на те, що у позивачки та відповідача різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивачка просила шлюб розірвати, дитину залишити їй на виховання. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.2006 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у Мигіївській сільській раді Первомайського району Миколаївської області, актовий запис №3. У сторін від спільного життя є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. За час спільного проживання позивачка з відповідачем не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

18 листопада 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що деякий час проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення нею неповноліття. Сторони надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка деякий час проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

18 листопада 2014 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 02 липня 2005 року у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 146. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що від спільного шлюбу у них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO] Відносини з відповідачем не склалися, між ними виникали конфлікти та сварки. Через поведінку відповідача вона втратила до нього почуття любові, їх сім'я фактично розпалася та шлюб існує лише формально. На протязі року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні фактично визнав позовні вимоги та просить розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

18 листопада 2014 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивачка посилаючись на те, що вона з відповідачем спільно більше не проживає, сімейні відносини не підтримують. Майнового спору між сторонами не має. Позивачка в ході судового засідання підтримала позов. Відповідач з позовом погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З позову та матеріалів справи видно, що з листопада 2017 року сторони спільне проживання припинили, строк на примирення сторони брати не бажають. З позову який надійшов до суду спору про розподіл майна не має. При таких обставинах суд приходить до висновку, що сім′я розпалася остаточно, зберегти її не можливо. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про поділ судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

18 листопада 2015 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатним внаслідок психічного захворювання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його рідний брат [PERSON] є інвалідом І групи від загального захворювання довічно, хворіє психічним захворюванням з дитинства, що проявляється в його неадекватній поведінці, постійному непослідовному мисленні, з втратою орієнтації в часі та просторі, внаслідок чого він не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. Заявник вважає, що може бути призначений опікуном свого брата [PERSON], оскільки проживає разом з ним та за станом здоров'я може здійснювати обов'язки опікуна. Тому заявник просить суд визнати його брата [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном над братом. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав та суду пояснив, що його брат [PERSON] має психічне захворювання, а тому його слід визнати недієздатним, та призначити йому опікуна, просить задовольнити заяву. Представник органу опіки та піклування [PERSON] не заперечила щодо задоволення заяви та заявила клопотання про призначення опікуном заявника [PERSON] над його братом [PERSON] Заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення. Об'єктивність вимог [PERSON] стверджуються: копією довідки МСЕК (а.с.2), копією висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного строннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу (а.с.3), копією довідки ЖКП №1 (а.с.4), копією пенсійного посвідчення (а.с.5), копією свідоцтва про народження (а.с.6,7), копією довідки Голови ЛКК (а.с.8), копіями паспортів (а.с.9-11). Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №24 судово-психіатричної первинної одноосібної амбулаторної експертизи Волинської обласної психіатричної лікарні №1 від 02 лютого 2016 року (а.с.36-37) в судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] наявний психічний розлад має хронічний стійкий характер, внаслідок чого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином з досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] внаслідок психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому суд визнає його недієздатним. Згідно висновку Голови опікунської ради Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області №02-50/2099 від 25.11.2015 року про призначення [PERSON] опікуном, Орган опіки та піклування Нововолинського міськвиконкому просить призначити [PERSON] опікуном на д братом [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

18 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 14 липня 2007 року Виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем, актовий запис № 12. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що сімейні відносини поступово погіршувалися, що призвело до припинення відносин, він і відповідачка тривалий час, з 2011 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, в звязку із сварками, непорозуміннями, відсутністю спільних інтересів, він втратив до дружини почуття любові та поваги, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Між ним та [PERSON] врегульовані питання щодо місця проживання дитини, яка буде проживати з дружиною, він буде в подальшому виконувати обовязки щодо утримання дитини. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 14 липня 2007 року Виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 12, що підтверджується відповідним свідоцтвом.. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час, з 2011 року не підтримують сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство., позивач втратив почуття довіри, любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

18 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 19 липня 2013 року. Спільних дітей не мають. Основою розпаду сімї послугували часті сварки та суперечки внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Посилаючись на викладене, а також на те, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливе, [PERSON] просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, на розлученні наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 19 липня 2013 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділы державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 624, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Спільних дітей сторони не мають. Як вбачається із позовної заяви, то причинами розпаду сімї позивачем зазначено відсутність між нем та дружиною взаєморозуміння, внаслідок чого виникали часті сімейні сварки та суперечки, що і привело до розпаду сімї. Відповідач свою думку з приводу причин розпаду сім'ї суду не висловила. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, а тому шлюб необхідно розірвати. З відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

18 листопада 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 серпня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Зазначив, що спір стосовно місця проживання, матеріального забезпечення, їх двох неповнолітніх дітей, сторони будуть вирішувати за взаємною згодою, або в іншому судовому провадженні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 серпня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10 серпня 2004 року, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 13). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved