Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

18.08.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] « Про розірвання шлюбу », посилаючись на те, що з 15.09.1989 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого на теперішній час неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2001 року з тих причин, що між сторонами постійно відбувались сварки, вони не могли знайти порозуміння, внаслідок чого втратилось почуття любові та поваги один до одного. З вказаного часу сторони разом не мешкають, сумісного господарства не ведуть, спір по майну розглядається на теперішній час в судовому порядку. Позивач вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо, тому просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги з підстав, на які вона посилається в своєї позовної заяві, наголошуючи на тому, що примирення з відповідачем на теперішній час неможливо, так як їх сім»я фактично на протязі тривалого часу не існує. В наданий судом термін вона з чоловіком не примирилася. На стягненні на її користь судового збору не наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що він дійсно на протязі тривалого часу не мешкає однією сім»єю з позивачем, сумісного господарства вони не ведуть. Позов не визнає, так як вважає, що збереження сім»ї можливе, тому просив суд надати строк для примирення. В наступному судовому засіданні відповідач пояснив, що в наданий судом строк позивач з ним не примирилася. Тому просив щодо розірвання шлюбу прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.09.1989 року ( актовий запис № 852 від 15.09.1989 року, вчинений Київським відділом ЗАГС м. Харкова ), від якого неповнолітніх дітей не мають. ( а.с. 3 ). Згідно ч. 2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, на теперішній час, не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як в наданий судом термін примирення між сторонами не настало. Крім того, позивач категорично заперечує проти поновлення шлюбних відносин з відповідачем. Наявний майновий спір між сторонами вирішується в судовому порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved