Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

18 лютого 2019 року позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 16 жовтня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З січня 2019 року сторони фактично проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте є працездатною особою, інших дітей не має, ні на чию користь стягнення з нього не провадяться, тому має можливість приймати участь в утриманні їх спільної дитини. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року відкрито провадження по справі. Відповідач подав суду відзив, в якому вимоги позивача визнав в повному обсязі та вказав, що він є фізичною-особою підприємцем та згідно його податкової декларації за 2018 рік мав місячний дохід у середньому 3333,00 гривень; у 2019 році його дохід не перевищує мінімальної заробітної плати - 4173,00 гривень. Також зазначив, що на даний час вони з дружиною проживають окремо, але він приймає участь у вихованні доньки та щомісяця надає грошові кошти на утримання дитини в розмірі 1000,00 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, також просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 16 жовтня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 16 жовтня 2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 438 від 16 жовтня 2009 року. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] , що видано 03 лютого 2010 року Малороганською сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис 04 від 03 лютого 2010 року. Також суду надано: копія звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Форма № Д5 (річна) за 2018 рік; копія податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця [PERSON] ; копія довідки Головного управління ДФС у Харківській області; копія таблиці 1. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний її утримувати, проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки не заперечував, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved