Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

17 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 10 жовтня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35/А-001.05.2, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 11860 доларів США. В подальшому до вищезазначеного договору було внесено зміни відповідно до Додаткової угоди, згідно яких було встановлено проценту ставку у розмірі 14,5 % річних. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було ухвалено рішення про солідарне стягнення заборгованості з позивачів по вищезазначеним кредитним договором суму у розмірі 9542,61 доларів США еквівалент 76274,09. Однак позивач [PERSON] не виконує свої зобовязання за кредитним договором внаслідок чого, уторилась заборгованості по пені позичальника перед банком за період з 31.10.2016 по 31.10.2017 року та за період з 31.10.2016 року по 31.10.2017 року заборгованість 3% річних у розмірі: сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (з 31.10.2016 року по 31.10.2017 року) у розмірі 1158,38 доларів США а у гривневому еквіваленті становить 31078,59 гривень, сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (з 31.10.2016 року по 31.10.2017 року) у розмірі 50,66 доларів США а у гривневому еквіваленті становить 1359,08 гривень, сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (з 02.10.2013 року по 31.10.2017 року) у розмірі 488,07 доларів США а у гривневому еквіваленті становить 13094,56 гривень, сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (з 02.10.2013 року по 31.10.2017 року) у розмірі 21,34 доларів США а у гривневому еквіваленті становить 572,63 гривень З метою виконання зобовязань за цим кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, за якими вона поручилася перед позивачем за належне виконання кредитних зобовязань [PERSON]. Взяті на себе зобовязання позичальник не виконує, тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості у розмірі 46104,86 гривень та сплачені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення у справі. \~\~ Відповідачі \~в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст..ст.280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Суд встановив, що 10 жовтня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 35/А-001.05.2, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 11860 доларів США з кінцевим строком його повернення 9 жовтня 2010 року (а.с.5-9). Відповідно до Додаткової угоди від 30.10.2008 року до кредитного договору № 35/А-001.05.2 від 10.10.2005 року, проценту ставку по кредиту було встановлено у розмірі 14,5 % річних (а.с.10-11). Одночасно з укладенням договору про надання кредиту між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № б/н від 10.10.2005 р., за яким остання поручилася перед позивачем за належне виконання кредитних зобовязань відповідача [PERSON] (а.с. 12-13). 26 жовтня 2013 року заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 35/А-001.05.2 від 10 жовтня 2005 року були задоволені та солідарно стягнено з суму заборгованості у розмірі 76274,09 гривень. Однак відповідач [PERSON] після ухвалення рішення продовжує не виконувати умови договору внаслідок чого уторилась заборгованості по пені позичальника перед банком за період з 31.10.2016 по 31.10.2017 року та за період з 31.10.2016 року по 31.10.2017 року заборгованість 3% річних яка складається з: суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (з 31.10.2016 року по 31.10.2017 року) у розмірі 1158,38 доларів США а у гривневому еквіваленті становить 31078,59 гривень, суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту (з 31.10.2016 року по 31.10.2017 року) у розмірі 50,66 доларів США а у гривневому еквіваленті становить 1359,08 гривень, суми трьох процентів річних від суми простроченого кредиту (з 02.10.2013 року по 31.10.2017 року) у розмірі 488,07 доларів США а у гривневому еквіваленті становить 13094,56 гривень, суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (з 02.10.2013 року по 31.10.2017 року) у розмірі 21,34 доларів США а у гривневому еквіваленті становить 572,63 гривень Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та договором про надання кредиту. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредиту за ним, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобовязань у розумінні наведеної норми. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін). Правові наслідки порушення зобовязання встановленні статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом було встановлено, що кредитне зобовязання відповідача [PERSON] було забезпечено порукою за договором поруки № б/н від 10.10.2005 року Отже, зважаючи на те, що дотепер боржник не виконує рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги і до поручителів. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити в заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved