Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

17 вересня 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є власником зазначеного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М. У будинку, крім зареєстрованих членів його сім`ї, зареєстровано місце проживання [PERSON] . Вказуючи на те, що відповідач в будинку не проживає, більше тринадцяти років, будь-якої участі у витратах на утримання будинку та проведення ремонту відповідач не приймає, комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає йому, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись будинком, просив визнати його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Ухвалою від 24 вересня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 17 жовтня 2019 року. 17 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 24 жовтня 2019 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. 24 жовтня 2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку від 22 лютого 2006 року є власником жилого будинку [ADDRESS] . Наведене підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №2106318 від 22 лютого 2006 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9933733 від 24 лютого 2006 року, довідкою Шепетівського БТІ про належність житлової площі на домоволодіння від 24 лютого 2006 року, а також копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку, крім власника [PERSON] та його членів сім`ї, зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 01 серпня 2019 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради. Актом комісії №276 від 09 вересня 2019 року в складі голови квартального комітету №2 [PERSON] П.І. та сусідів: [PERSON] , [PERSON] . встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично з лютого 2006 року не проживає за вказаною адресою, участі у спільному побуті із сім`єю власника [PERSON] не приймає. Відповідно до положень ст.ст.379,\~380,\~381 ЦК України\~об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку позивача, однак більше тринадцять років у ньому не проживає, реєстрація відповідача у будинку не дозволяє розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує його законні права, тому порушене право позивача, як власника будинку підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника будинку можуть бути усунені шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. З огляду на викладене, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому на підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на його користь слід стягнути 768 грн. 40 к. понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved