Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

18.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрований також відповідач, який є її колишнім чоловіком, однак останній у зазначеній квартирі не проживає із березня 2018 року, що підтверджується актом про не проживання від 18.09.2019 року. Факт реєстрації відповідача у вказаному вище помешканні створює позивачу безліч незручностей, переплат по оплаті комунальних платежів, отриманні субсидії, чим порушуються її права та інтереси. З огляду на викладене у позовній заяві [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності зазначивши, що позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статтей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що у власності позивача перебуває квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва №10043 від 19.01.1994 Відділу приватизації державного житлового фонду та договору дарування частини квартири від 27.08.2002 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Алєксєєвою Г.А. Місце проживання відповідача, який є колишнім чоловіком позивача відповідно до копії заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10.06.2019 у справі №295/5805/19 про розірвання шлюбу, зареєстроване у зазначеній квартирі згідно з наявними у матеріалах справи копіями паспорта громадянина України [PERSON] , довідкою ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Житомир» та відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області. Відповідно до акту ТОВ «Керуюча компанія «ДомКом Житомир» від 18.09.2019 року відповідач не проживає за місцем реєстрації із березня 2018 року. Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] та його фактичне не проживання в ній без поважних причин із березня 2018 року, на підставі чого суд приходить до висновку, що реєстрацією місця проживання відповідача у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що вимоги останньої підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою. Заявлені вимоги відповідають способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved