Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

19.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 23 085 грн. 07 коп., з тих підстав, що позивач та [PERSON] у простій письмовій формі уклали кредитний договір №361 від 26.05.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн. на строк 36 місяців, тобто до 25.05.2011 року під 27% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач у встановлені кредитним договором строки обов'язки по сплаті заборгованості по кредитному договору не виконав, у зв'язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов»язання боржником [PERSON] 26.05.2008 року ПАТ було укладено два договори поруки з [PERSON] та [PERSON] за зобов»язаннями вказаного кредитного договору. Зіславшись на систематичне порушення позичальником основного зобов»язання та утворення у зв»язку з цим заборгованості по кредиту у розмірі 23 085 грн. 07 коп, а саме: - 6 656 грн. 00 коп.- борг за тілом кредиту; - 8 503 грн. 29 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; - 5 226 грн. 30 коп.- простроченої заборгованість за відсотками - 2 699 грн. 48 коп. - пеня, позивач просив суму заборгованості стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов повністю та просив суд суму заборгованості по кредитному договору стягнути повністю у солідарному порядку з відповідачів на підставі наданих ним доказів. Судові витрати покласти на відповідачів. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду позовні вимоги не визнала та вказала про те, що кредит у банку не брала, підпис на договорі є не її, а підроблений, тому у задоволенні позову просила відмовити. Про призначення почеркознавчої експертизи в рамках цивільного провадження не клопотала. Повідомила про те, що звернулась до правоохоронних органів з метою відкриття кримінального провадження. Після відновлення провадження по цивільній справі вказаний відповідач, яка змінила прізвище на «Ковалик», викликалась до суду двічі за вказаною адресою самим відповідачем - смт Врадіївка, вул. Шевченко, 21, але з невідомої суду причини вказана особа у судовий розгляд не з»явилася , що у відповідності до ст. ст. 76, 77 ЦПК не є перешкодою для розгляду справи у відсутності вказаної особи, так як вважається, що вона належним чином повідомлена про час і місце судового засідання. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив у позові відмовити через його безпідставність. Про договір поруки, який не підписував, дізнався лише в цьому суді. Відповідач [PERSON], якого було допитано в якості свідка, суду повідомив, що про договір поруки, який він не підписував, довідався у цьому суді. Підписи надані для огляду в кредитному договорі та договорі поруки не визнає, так як ніяких договорів не підписував, [PERSON] та [PERSON] взагалі не знає. Хто платив по вказаному кредиту певні платежі він не знає. Клопотати про призначення експертизи не буде заявляти через відсутність коштів на її проведення, так як є пенсіонером. У позові просить відмовити через його безпідставність. Заслухав пояснення представника позивача, показання відповідачів, допитаних судом в якості свідків, дослідив письмові докази справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов на підставі наступного. Як вбачається з копії кредитного договору, позивач та [PERSON] у простій письмовій формі уклали кредитний договір №361 від 26.05.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн. на строк 36 місяців, тобто до 25 травня 2011 року під 27% річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором. Дія договору до повного виконання сторонами взятих на себе зобов»язань. Окрім того, з метою забезпечення виконання зобов»язання боржником [PERSON], 26.05.2008 року ПАТ було укладено два окремих договори поруки з [PERSON] та [PERSON] за зобов»язаннями вказаного кредитного договору. Незважаючи на взятті на себе обов»язки по кредитному договору, позичальник порушив умови його виконання та з грудня 2008 року чергові платежі сплачував нерегулярно, а з квітня 2014 року припинив сплачувати платежі по тілу кредиту, комісійні, відсотки, пені ( останній платіж проведено 22 квітня 2014 року), що вбачається з розрахунку та графіку погашення заборгованості. Станом на 19 травня 2014 року, згідно розрахунку ПАТ, який відповідач належними та допустимими доказами не спростував, заборгованість за договором становить 23 085 грн. 07 коп, а саме:- 6 656 грн. 00 коп.- борг за тілом кредиту;- 8 503 грн. 29 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту;- 5 226 грн. 30 коп.- простроченої заборгованість за відсотками;- 2 699 грн. 48 коп. - пеня. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов'язань, відповідач суду не надав. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. ст. 1046, 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. З заяви на видачу готівки № 3161 від 26 травня 2008 року вбачається, що [PERSON] отримала від позивача 20 000 грн. Таким чином, ПАТ «Державний ощадний банк України» свої зобов»язання за кредитним договором виконав, надавши [PERSON] кредит у розмірі 20 000 грн., на термін і на умовах, передбачених у даному кредитному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов»язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов»язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору. Пунктами 1.6; 5.2 вищевказаного кредитного договору передбачено, що [PERSON] зобов»язалася погашати кредит рівними частинами в сумі 277 грн. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих ВАТ «Ощадбанк» та зобов»язуються повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за користування кредитом та пеню, відповідно до умов договору. Крім того, пунктом 8.1 кредитного договору визначено, що договір кредиту набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань за цим договором. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору згідно якого сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням умов цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов»язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За вимогами ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що під час розгляду справи [PERSON] належними та допустимими доказами не спростовано факту підписання спірного кредитного договору та вона не клопотала перед судом про призначення почеркознавчої експертизи, є підстави для задоволення позову в цій частині та стягнення кредитної заборгованості саме з [PERSON] Що стосується позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до поручителів [PERSON] та [PERSON], то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги є безпідставними на підставі наступного. Ст. ст. 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов»язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Проте зі змісту двох договорів поруки від 26 травня 2008 року, які були укладені окремо з [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання кредитного договору, укладеного [PERSON], вбачається, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання за кредитним договором та, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов»язань за кредитним договором № 361 від 26 травня 2008 року не пред»явить вимогу до поручителя. Згідно з положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов»язань боржника за кредитним договором. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором, строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов»язання у повному обсязі або у зв»язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред»явлення вимоги до поручителя є пред»явлення до нього позову. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов»язання поруки. Тобто, і право кредитора, і обов»язок поручителя по його закінченню припиняється, а тому жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов»язання має бути пред»явлено в межах строку дії поруки ( 6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони договору). Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була пред»явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Така правова позиція викладена в постанові ВСУ у справі №6-125 цс 14 від 17 вересня 2014 року та врахована судом при застосуванні у даних правовідносинах. Тобто, пред»явивши вимогу позичальнику про повне погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, пені в травні 2012 року, позивач, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов»язання і зобов»язаний був пред»явити позов до поручителів протягом шести місяців з цієї дати. Між тим, після зміни строку виконання основного зобов»язання, ПАТ «Державний ощадний банк України» із позовом звернувся лише в травні 2014 року, тобто зі спливом встановленого законом строку. Таким чином суд вважає, що у задоволенні позову до поручителів слід відмовити в зв»язку з припиненням поруки. Згідно ст. 88 ЦК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача всі потрачені та документально підтвердженні судові витрати у розмірі 705 грн. 60 коп., що складаються з судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. ( платіжне доручення №38860170 від 15.05.2014 року) та витрати пов»язані з викликом відповідача [PERSON] через пресу у розмірі 462 грн. ( платіжне доручення №39609481 від 05.06.2014 року).

Outcome: partial