Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

19 березня 2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтувала тим, що з листопада по грудень 2020 року проживала [PERSON] . З часом відносини між ними почали псуватися, у грудні 2020 року [PERSON] погрожував [PERSON] фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою та спричинив їй фізичний біль. У зв`язку з чим заявниця звернулася до Новокодацького ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про кримінальне правопорушення. Після цього, заявник та заінтересована особа почали проживати окремо, однак, при зустрічі [PERSON] застосовує до [PERSON] психологічне та фізичне насильство. Заявник просила суд винести обмежувальний припис до [PERSON] шляхом застосування до нього наступних заходів тимчасового обмеження прав: вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; наближатися до неї на відстань ближче 5 метрів до місця проживання, місця роботи, транспортного засобу GEELY EMGRAND-7, державний номер [NUMBER] , [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати її та на будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали, просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. За приписами п. 3, 6-8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). [PERSON] звернулася з заявою про видачу обмежувального припису, яку обґрунтувала тим, що під час проживання з [PERSON] зазнала від нього домашнього насильства, яке виразилося у погрозах фізичною розправою, нецензурній лайці та сприченні їй фізичного болю. У зв`язку з чим заявниця звернулася до Новокодацького ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про кримінальне правопорушення, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 41141 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14 грудня 2020 року. Також, 14 грудня 2020 року заявниця звернулася до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» та отримала висновок судово-медичного експерта № 3486, відповідно до якого неї виявлені легкі тілесні ушкодження. Після цього, заявник та заінтересована особа почали проживати окремо, однак, оскільки вони проживають в одному будинку при зустрічі [PERSON] застосовує до [PERSON] психологічне та фізичне насильство, яке проявляється у погрозах, залякуванні, цькуванні та застосуванні фізичної сили. У зв`язку з чим заявниця 06 березня 2021 року звернулася до Новокодацького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення заяви в повному обсязі, оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] насильства щодо [PERSON] , а тому є необхідність видачі обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК Українирішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial