Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

17 листопада 2014 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд, стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду 113503,96 грн., спричинену внаслідок ДТП, яке сталося 25.02.2014 р. о 17:00 год. на автодорозі с. Чорноморка - смт. Таїрове, в напрямку с. Чорноморка, Овідіопольського району Одеської області з вини відповідача [PERSON], який керуючи своїм автомобілем марки «ВАЗ-11193» д/н [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожні обставини, не впорався з керуванням автомобілю, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» д/н [NUMBER] під керуванням позивача, який рухався в попутному напрямку. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пославшись на його безпідставність, наполягаючи на стягненні вказаної суми зі страхової компанії ПрАТ «СК Статус», в якій був застрахований його автомобіль згідно з полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник відповідача ПрАТ «СК Статус» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до ст.ст. 74,76,77 ЦПК України за останньою відомою суду адресою знаходження юридичної особи, яка підтверджується повним витягом з ЄДРПОУ, та звідки повернулися поштові повідомлення з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», «за даною адресою не знаходяться», причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали (а.с. 65-75). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно із ст. 10 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона - повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приписами статті 61 ЦПК України передбачено - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 2 частини 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Статтями 20,52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено - у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів - обов'язки по договорах обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки, для виконання яких у страховика, який ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами МТСБУ. У випадку припинення страховиком діяльності, пов'язаної з укладанням договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеним ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також, згідно статті 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння : ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; Згідно із ст. 36 зазначеного Закону, страховик (МТСБУ за умов, передбачених ст. 41 цього Закону) протягом 15-ти днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний : у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Суд встановив, що 25.02.2014 р. о 17:00 год. на автодорозі с. Чорноморка - смт. Таїрове, в напрямку с. Чорноморка, Овідіопольського району Одеської області сталася ДТП з вини відповідача [PERSON], який керуючи своїм автомобілем марки «ВАЗ-11193» д/н [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожні обставини, не впорався з керуванням автомобілю, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» д/н [NUMBER] під керуванням позивача, який рухався в попутному напрямку, за що відповідач [PERSON] був визнаний винним у вказаній ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до штрафу у розмірі 340 грн., що підтверджується постановою Овідіопольського райсуду Одеської області від 22.04.2014 р., яка набрала законної сили 05.05.2014 р. і ніким не була оскаржена, а також довідкою слідчого СВ Овідіопольського РВ (а.с. 30,31). Суд з`ясував, що внаслідок вказаної ДТП, автомобіль марки «Тойота» д/н [NUMBER], який належить на праві власності позивачу, зазнав механічних пошкоджень на суму 111077,08 грн., що підтверджується висновком експертного авто товарознавчого дослідження вартості матеріальної шкоди, спричиненої позивачу № 2168 від 10.05.2014 р. При чому, під час проведення експертного дослідження, крім самого власника автомобілю - позивача, був присутній відповідач [PERSON], який не оспорював суму матеріальної шкоди визначеної експертом (а.с. 8,10-29). Крім того, внаслідок ДТП, позивачем були понесені наступні витрати, які згідно ст.ст. 57-60 ЦПК України були підтверджені документально (квитанції, чеки, рахунки-фактури) : на оплату послуг ТОВ «Овідіопольавтотранс» за зберігання автомобілю на спецмайданчику у сумі 219 грн., на оплату вартості проведеної експертизи у сумі 500 грн., за допоміжні послуги майстра СТО при проведенні експертного дослідження у сумі 300 грн., вартості послуг банку за переказ коштів у сумі 17 грн., за послуги евакуатора 1400 грн., послуги автостоянки 890 грн. (а.с. 32-41). Згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9016636 зі строком дії з 18.01.2014 р. по 17.01.2015 р. включно, тобто дійсного на час вказаного вище ДТП, автомобіль [PERSON] марки «ВАЗ-11193» д/н [NUMBER] дійсно був застрахований у ПрАТ «СК Статус» внаслідок випадку, коли заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (а.с. 60). З пояснень сторін вбачається, що 25.04.2014 р., після отримання постанови суду, позивач та відповідач звернулися до представництва СК «Статус», де їм повідомили, що СК «Статус» документи не приймають, так як ПП «Карес Груп», представник якого проводив огляд місця ДТП та якому позивач передав всі необхідні для страхової виплати документи більше не співпрацює з СК «Статус», телефон якої на протязі тижня не відповідав, після чого, позивачем був надісланий лист на адресу ПрАТ «СК Статус», конверт з яким повернувся на адресу позивача з відміткою листоноші «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 42-45). 29.05.2014 р., позивач звернувся з письмовою заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, з приводу ненадання йому відповіді СК «Статус», отримавши відповідь від 18.07.2014 р., в якій зокрема йшлося про те, що інспекційною групою Нацкомфінпослуг проведено позапланову перевірку ПрАТ «СК Статус» під час якої встановлено, що вказана страхова компанія відсутня за місцезнаходженням відповідно до інформації, внесеної до Державного реєстру фінансових установ, на підставі чого був складений акт від 16.04.2014 р. та розпочато провадження у справі про порушення ПрАТ «СК Статус» вимог законодавства про фінансові послуги (а.с. 47-50). У зв'язку з викладеним, судом, за своєю ініціативою, отримав повний витяг з ЄДРПОУ, з якого вбачається, що ПрАТ «СК Статус» в стадії ліквідації чи банкрутства не перебуває та знаходиться та місцезнаходження підприємства : м. Київ, вул. Райдужна, буд. № 59-Б, офіс 3 (а.с. 73-75). Статтею 111 ЦК України передбачено, що юридична особа є ліквідованою з дня винесення у Єдиний Державний реєстр запису про його припинення. Як встановив суд, на сьогодні, вказана страхова компанія не була визнана банкрутом і не ліквідована, а тому є належним відповідачем по справі, яка, як страховик відповідає за майнову шкоду, застрахованого автомобілю третьої особи в межах страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого в межах шкоди, заподіяної майну у розмірі 50000 грн., які належить стягнути з ПрАТ «СК Статус» на користь позивача, що підтверджується страховим полісом обов'язкового страхування відповідача, і дає законні підстави суду задовольнити позов про стягнення матеріальної шкоди на вищевказану суму. Таким чином, якщо внаслідок ДТП, що сталося з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно вимогам абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. На думку суду, сума франшизи у розмірі 1000 грн. підлягає стягненню з ПрАТ «СК Статус» на користь позивача. Різницю між сумою відшкодування, визначеною Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та фактичним розміром збитків, які підтверджуються належними та допустимими доказами у справі, в розумінні ст. 1194 ЦК України - слід стягнути з особи, винної у заподіянні збитків (з відповідача [PERSON].). Отже, враховуючи, що загальний розмір збитків позивача складає 113503,96 грн., з яких 50000 грн. слід стягнути на користь позивача з ПрАТ «СК Статус», залишок суми 63503,96 грн. належить стягнути з винної у ДТП особи - відповідача [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача ПрАТ «СК Статус» підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 500 грн., а з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 653,03 грн., тобто по 1% від задоволений суми позову.

Outcome: partial