Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

17 грудня 2013 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог вказали, що [INFO] року в [ADDRESS] померла їхня мати [PERSON], смерть якої було зареєстровано Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 21. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входять дві земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому у відповідності зі ст. ст. 1223 та 1261 ЦК України позивачі, як діти спадкодавиці, у першу чергу одержали право на спадкування за законом. У відповідності зі ст. ст.1269, 1270 та 1272 ЦК України позивачі прийняли спадщину та на виконання вимог ст. 1297 ЦК України звернулися до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Оглянувши надані ними документи, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вказуючи на відсутність правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцю. Тому позивачі звернулися з відповідним позовом до суду та просять повністю задовольнити їхні позовні вимоги. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали та позивачі суду пояснили, що одну земельну ділянку їхня матір [PERSON] успадкувала після смерті їхнього батька, а іншу вона мала у власності. В зв'язку з помилками в написанні прізвища власників в Державних актах Веселинівською РДА 19.12.2008 року було прийнято розпорядження № 7-р про видачу [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим зіпсований державний акт у [PERSON] було вилучено. 05 березня 2010 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на успадковану земельну ділянку після смерті свого чоловіка [PERSON]. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус зробила в державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК № 051777 запис про перехід права власності на земельну ділянку. Аналогічний запис мав бути зроблений відділом Держкомзему у Веселинівському районі Миколаївської області. Але у зв'язку з хворобою [PERSON] знову звернутися до відділу Держкомзему у Веселинівському районі більше не змогла, а тому новий державний акт взамін зіпсованого на своє ім'я не отримала та в державному акті на успадковану земельну ділянку запис відділом Держкомзему зроблений не був. Просять задовольнити позов повністю. Представники відповідача Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району та Зеленівської сільської ради Веселинівського району в судове засідання не з'явилися, але до суду надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи Відділу Держземагенства у Веселинівському районі в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в [ADDRESS] померла матір позивачів - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 01 квітня 2011 р. Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області (а.с. - 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входять дві земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10,14). За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому у відповідності зі ст. ст. 1223 та 1261 ЦК України позивачі, як діти спадкодавиці, у першу чергу одержали право на спадкування за законом. У відповідності зі ст. ст.1269, 1270 та 1272 ЦК України позивачі прийняли спадщину та на виконання вимог ст. 1297 ЦК України звернулися до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Однак нотаріусом 09.12.2013 р. було надано роз'яснення про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, вказуючи на відсутність правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцю (а.с. -27). Таким чином, в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Батько позивачів [PERSON] був членом колгоспу «Хлібороб України» та на підставі розпорядження Веселинівської райдержадміністрації від 22 жовтня 2003 року належна йому земельна частка (пай) була виділена в натурі (на місцевості) та передана у власність земельна ділянка площею 5, 29 га, кадастровий номер 4821780300:01:000:0364. Матір позивачів [PERSON] теж мала у власності земельну ділянку площею 10,59 га, кадастровий номер 4821780300:01:000:0363, право власності на яку було посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ділянку серії МК № 051776, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земелю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 288 від 28 листопада 2003 року. [INFO] року [PERSON] помер. Спадщину після нього прийняла [PERSON] При оформленні нею права на спадщину було виявлено, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК № 051777, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 289 від 28 листопада 2003 року, яким посвідчувалося право власності [PERSON], було припущено помилку в написані прізвища власника і замість правильного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]». Аналогічної помилки було припущено і в написанні прізвища [PERSON] в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК № 051776, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 288 від 28 листопада 2003 року, та в Державному акті на право власності на земельну ділянку [PERSON]. У зв'язку з цим [PERSON] та [PERSON] звернулися до Веселинівської райдержадміністрації з питанням про видачу нових державних актів взамін зіпсованих при видачі. 19 грудня 2008 року Веселинівською РДА було прийнято розпорядження № 7- р про видачу [PERSON] та [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки, у зв'язку з чим зіпсований державний акт у [PERSON] було вилучено. Але у зв'язку з хворобою [PERSON] звернутися до відділу Держкомзему у Веселинівському районі Миколаївської області більше не могла, а тому новий державний акт взамін зіпсованого на своє ім'я не отримала та в державному акті на успадковану земельну ділянку запис відділом Держкомзему зроблений не був Спору з приводу право власності успадкованих земельних ділянок в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивачі прийняли спадщину відповідно з вимогами ст. ст.1270, 1272 ЦК України строк, то спадщина належить їм з часу її відкриття. Згідно зі ст. 1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Правовстановлюючий документ щодо права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 10,50 га. власником було втрачено у зв'язку з вилученням його для заміни, але отримати новий вона не встигла. Із-за цього спадкоємці не мають можливості відновити правовстановлюючий документ та вимушені просити суд про визнання за ними права власності у порядку спадкування. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку, і що їх право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved