Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

17 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатного батька, обґрунтувавши вимоги тим, що він є інвалідом 2 групи, не працює отримує пенсію по інвалідності в наслідок загального захворювання в середньому розмірі 1100 грн. на місяць, мешкає сам, інших доходів крім пенсії не має; хворіє, у зв'язку з чим потребує лікування, на що витрачається значна частина його доходу. Відповідачі є його дочками, займаються підприємницькою діяльністю, мають достатній дохід. До вересня 2014 року відповідачі в добровільному порядку надавали матеріальну допомогу по 500 грн. на місяць кожна, після чого, посилаючись на зменшення доходів, припинили надання допомоги. Посилаючись на наведене, позивач просив ухвалити рішення, яким стягувати з відповідачів на його утримання довічно щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. з кожної. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову (а.с. 38-41), суду пояснила, що позивач є її батьком, який не позбавлявся відносно неї батьківських прав; встановлена йому друга група інвалідності до досягнення пенсійного віку не позбавляє позивача можливості працевлаштуватися і мати додаткові джерела доходу. Відповідач вважає що розмір пенсії, встановленої позивачу та передбачені законом пільги на безкоштовне придбання лікарських засобів, забезпечення санаторно-курортними путівками та безоплатний поїзд в міському пасажирському транспорті, та знижка на проїзд в міжміському транспорті дозволяє позивачу самостійно забезпечувати всі необхідні потреби. Зазначає, що в шлюбі не перебуває, на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Батько дітей [PERSON], позбавлений відносно них батьківських прав, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] є приватним підприємцем, її середньомісячний чистий дохід дорівнює 1800 грн. та в розподілі між нею та неповнолітніми дітьми є нижчим від встановленого прожиткового мінімуму на кожну особу. Крім того вона надає матеріальну допомогу матері [PERSON], яка є пенсіонеркою та потребує за станом здоров'я, постійного лікування. Просила ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення проти позову (а.с. 54-57), суду пояснила, що є донькою позивача [PERSON], який відносно неї батьківських прав не позбавлявся, але вважає що факт перебування позивача в місцях позбавлення волі в період з 2001 року по 2013 рік свідчить про те, що в зазначений період він не приймав участі в її вихованні та утриманні. Вона перебуває в шлюбі з [PERSON], має на утриманні малолітню дитину [PERSON] [INFO], не працює, підприємницькою діяльністю не займається, доходів не має; її чоловік також тимчасово не працює. Тому вона не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатного батька. Просила ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що один раз на місяць заходить в бар «У дяді Віті» де вживає алкогольні напитки. В зазначеному барі бачив працюючими [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2012 році допомогав [PERSON] та його донькам робити ремонт в будинку, який знаходиться на Голубих озера м. Красний Лиман, за виконані роботи з ним розраховувався [PERSON] і [PERSON] - чоловік [PERSON]. Останній раз в барі «У дяді Віті» був більш року тому, [PERSON] там не бачив. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини які регулюються Главою 17 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що в період з 16 жовтня 1976 року по 07 листопада 2007 року позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON]. (а.с 6, 7). Від їх спільного життя народилися доньки - відповідачі по справі: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]) (а.с. 45) і [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]) (а.с. 62). Відповідно до зазначених свідоцтв про народження, батьком відповідачів зазначений [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] 15 квітня 2010 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с 48). Відповідач [PERSON] є матір'ю двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]) ( а.с. 47). Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 квітня 2013 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно дітей: доньки - [PERSON] і сина [PERSON] Згідно довідки Слов'янської об'єднаної податкової інспекції сума чистого доходу фізичної особи підприємця згідно наданої декларації за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року за шість місяців складає 11 220 грн, та відповідно за один місяць 1870 грн. (11 220/6= 1870) (а.с 53). Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER], 04.12.2006 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], після реєстрації шлюбу, останній було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 64). Від їх спільного життя народилась донька [PERSON], [INFO]. Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців підтверджується відсутність відомостей про [PERSON] ( а.с 67). Відповідно до даних з інформаційного Фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] в період з 01.04.2014 року по 30.06.2014 року доходів не отримувала (а.с. 70) та відсутні дані про доходи [PERSON] в зазначений період (а.с 71). Згідно фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва Приватного підприємства «Вікторія 777», засновниками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 105-115), за 1 півріччя 2014 року відсутні будь-яки доходи (а.с. 86). Обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Відповідно до ст. 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є інвалідом 2 групи з 29.01.2014 року в наслідок загального захворювання, дата чергового переогляду 13.02.2015 року (довідка серії 10ААВ № 483792) (а.с. 13) та з листопада 2014 року отримує пенсію в розмірі 1200,43 грн. (а.с 15). Таким чином, [PERSON] не досяг пенсійного віку, але за станом здоров'я визнаний непрацездатним до 13.02.2015 року. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Згідно чинного законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб: пенсією за віком, пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, тощо. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, становить 949,00 грн. Таким чином, дохід позивача - пенсія в розмірі 1200,43 грн. перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Разом з тим, суд приймає до уваги стан здоров'я позивача, наявність хронічних захворювань (а.с 9-12) і приходить до переконання про наявність у нього потреби у матеріальній допомозі. Враховуючи матеріальний стан відповідачів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення на користь позивача аліментів на час вставленої 2 групи інвалідності до 13.02.2015 року в твердій грошовій сумі: з [PERSON] - 200 грн., з [PERSON] - 100 грн. Суд не приймає до уваги показання свідків [PERSON] і [PERSON] допитаних за клопотанням позивача з метою підтвердження матеріального стану відповідачів оскільки їх показання не містять інформацію щодо предмету доказування, а тому є неналежними доказами. Задовольняючи частково позовні вимоги суд стягує в дохід держави з кожного з відповідачів судовій збір і розмірі 243,60 грн. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України

Outcome: partial