Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

18 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що з 05.01.1999 року по 26.08.2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що відповідач - [PERSON] не виконував своїх батьківських обов'язків, ніяким чином не приймав участі у вихованні та забезпеченні своїх синів, в 2008 році позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей. Виконавчий лист у зв'язку з ухилення боржника від добровільного виконання рішення суду та сплати аліментів, перебуває на примусовому виконанні в відділі ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Відповідно до довідки про несплату аліментів, за [PERSON] рахується борг по сплаті аліментів в сумі 33 544 грн. З часу розірвання шлюбу відповідач з синами не спілкується, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав і не надає по теперішній час, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Тому, у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позивач просить позбавити його батьківських прав відносно синів. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судовому засіданні надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, згідно якого позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно синів є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Прокурор в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання на неодноразові виклики суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки оснований на законі, доведений зібраними документами у справі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьком [PERSON], [INFO], та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є батьком [PERSON], [INFO]. Батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не піклується про них, залишив їх проживати з матір'ю, з того часу з дітьми не спілкується, не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком, станом здоров'я, матеріальної допомоги на утримання не надає, не проявляє батьківської опіки. Неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю - позивачкою по справі, остання турбується про них, займається їх вихованням, утримує, про що свідчать: довідка ЖЕК № 5 про склад сім'ї позивача від 15.10.2013 року, довідка про заборгованість по сплаті аліментів від 27.09.2013 року Першого міського відділу ДВС ХМУЮ, акт обстеження житлово-побутових умов позивача від 01.11.2013 року, довідки Хмельницького ліцею № 17 від 07.10.2013 року, також вказані факти підтвердили допитана в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, належним чином не надає матеріальної допомоги на утримання синів, не турбується про них, при цьому суду не надано доказів у підтвердження того, що відповідач цього не робив з поважних причин, тому суд вважає, що він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд не вважає можливим обмежитися попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання синів, а вважає, що відповідач повинний бути позбавлений батьківських прав. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20.11.1959 року, встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Суд застосовує крайню міру, позбавивши [PERSON] батьківських прав, проте з урахуванням конкретних обставин даної справи, зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захистити інтереси дітей. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved