Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

18.06.2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на 6/100 частки (по Ѕ частині за кожною) дачних та садових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що складається з приміщень 2-1; 2-2; 2-3; 2-4; XV в дачному будинку літ. Б, площею 45 кв.м., садового будинку літ. №62, загальною площею 38,7 кв.м., літня кухня літ. №63, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Під час розгляду справи, [INFO] позивач [PERSON] померла, у зв`язку з чим, 25.02.2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про зміну предмета спору (т. 3 а.с. 113-115), в якій просить суд визнати за нею - [PERSON] право власності на 6/100 частки дачного будинку\~літ.\~«Б»,\~загальною площею\~45,0\~кв.м.,\~садового будинку\~літ.\~«№62»,\~загальною площею\~36,1\~кв.м.,\~літню кухню\~літ.\~«№63»,\~площею забудови\~31,9\~кв.м.,\~які розташовані\~на земельній\~ділянці площею\~521\~кв.м.,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~та в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; виділити в натурі дачний будинок\~літ.\~«Б»,\~загальною площею\~45,0\~кв.м.,\~житловою площею\~21,0\~кв.м.,\~в складіприміщень: коридору, площею 0,7 кв.м.; туалету, площею 0,8 кв.м.; кухні, площею 7,5 кв.м.; літньої житлової кімнати, площею 21,0 кв. м.; веранди, площею 15,0 кв. м.; садовий будинок літ. «№ 62», загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м., в складі приміщень: літньої житлової кімнати, площею 7,6 кв. м., літньої житлової кімнати, площею 6,1 кв.м.; кухні, площею 8,7 кв.м.; літньої житлової кімнати, площею 9,8 кв. м.; туалету, площею 1,1 кв. м.; коридору, площею 2,8 кв. м.; літню кухню літ. «№ 63», площею забудови 31,9 кв.м.; мостіння, площею 23,1 кв.м.; огорожі 99,5 м.п.; припинити право спільної часткової власності на домоволодіння по [ADDRESS] , між нею - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 521 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS] (наведена на кадастровій зйомці (додаток № 1 будівельно-технічної експертизи від 23.06.2020 р. № 93), на якій розміщені: дачний будинок літ. «Б», загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м.; садовий будинок літ. «№62», загальною площею 36,1 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м.; літня кухня літ. «№63», площею забудови 31,9 кв.м.; мостіння, площею 23,1 кв.м.; огорожа 99,5 п.м., шляхом надання у користування [PERSON] земельної ділянки з наступними межами: фасадна межа (зі сторони [ADDRESS] ): від правої бокової межі в сторону лівої бокової межі, по прямій лінії, довжиною відрізку 7,81 м; правостороння бокова межа: від фасадної межі, в сторону лівої бокової межі, по прямій лінії, довжиною 3,22 м; поворот направо довжиною 3,13 м; поворот наліво довжиною 6,90 м; поворот направо довжиною 8,18 м; поворот наліво по ламаній прямій довжиною відрізків 6,49 м + 6,93 м + 2,74 м + 5,42 м; поворот наліво довжиною 6,92 м; поворот направо в сторону задньої межі по ламаній прямій довжиною відрізків 2,85 м + 9,95 м; лівостороння бокова межа: від фасадної межі, в сторону задньої межі, по прямій лінії довжиною 8,43 м; поворот наліво, довжиною 0,7 м; поворот направо, в сторону задньої межі, довжиною 5,55 м; поворот направо, довжиною 4,64 м; поворот наліво, в сторону задньої межі, по прямій з довжиною відрізків 24,92 м + 0,51 м + 5,75 м; задня межа: від правої межі, в сторону лівої межі по прямій лінії - 5,84 м. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог,\~з урахуванням заяви\~про зміну\~предмета спору,позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько, який був також чоловіком [PERSON] , [PERSON] . Позивач вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на дачні та садові будівлі від 12.03.2004 року, її батьку - [PERSON] належали на праві спільної часткової власності 6/100 частки дачних та садових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що складається з приміщень 2-1; 2-2; 2-3; 2-4; XV в дачному будинку літ. «Б», площею 45 кв.м., садового будинку літ. «№62», загальною площею 38,7 кв.м. та літньої кухні літ. «№63». Після його смерті, як зазначає позивач, вона та її мати - [PERSON] як єдині спадкоємці за законом звернулися до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач стверджує, що 05.10.2010 року року державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальнікова З.В. видала їй та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на рухоме майно [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, 20.03.2019 року постановами державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Сальнікова З.В. відмовила їй - [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку дачних та садових будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що окремі частини дачних та садових будівель за цією адресою були виділені в самостійні об`єкти нерухомості із присвоєнням нових поштових адрес в м. Одесі, а у зв`язку з перерахунком часток видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо. Крім того, [PERSON] посилається на те, що [INFO] , вже під розгляду справи у суді, померла її мати - [PERSON] , і вона, як її донька і спадкоємець першої черги спадкування за законом, успадкувала її права та обов`язки та отримала статус правонаступника померлої [PERSON] . Також, [PERSON] вказує на те, що судовим експертом [PERSON] складено висновок будівельно-технічної експертизи від 23.06.2020 року № 93, яким встановлено перелік нерухомого майна, яке знаходилось у володінні та користування померлого [PERSON] , а також визначено можливість виділу нерухомого майна в самостійну одиницю (окремий об`єкт нерухомості) та межі фактично відокремленої земельної ділянки. З урахуванням\~викладеного,\~з метою\~захисту своїх\~спадкових прав\~та оформлення\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті своїх\~батьків,\~ [PERSON] звернулася\~до суду\~з відповідним\~позовом,\~з урахуванням\~заяви про\~зміну предмету\~позову, про визнання права власності у порядку спадкування, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 20.06.2019року було попередньо визначено суму судового збору за подання позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування у розмірі 9\~605,00грн. Позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування залишено без руху. Повідомлено [PERSON] та [PERSON] про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 8 068 (вісім тисяч шістдесят вісім) грн. 20 коп., з урахуванням вже сплаченої суми за вимогу майнового характеру у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., та надати докази такої сплати. Роз`яснено [PERSON] та [PERSON] , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси Петренка\~В.С.\~від 04.07.2019\~рокубуло прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою[PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 04.07.2019 року було задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів. Витребувано у Київській державній нотаріальній конторі у місті Одеса належним чином завірену копію спадкової справи №45/2010, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] . Витребувано у Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином завірені копії інвентаризаційної справи на дачні та садові будівлі, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . 14.08.2019 року на виконання вимог ухвали суду Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса надіслала витребувані судом документи. 18.10.2019 року на виконання вимог ухвали суду Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надіслало витребувані судом документи. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року у зазначеній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, а провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення справи до Київського районного суду м. Одеси. 25.06.2020 року до Київського районного суду м. Одеси від Приватного підприємства «Відкриття» надійшов висновок від 23.06.2020 року за №93 будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року провадження у справі №520/14047/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування було поновлено. 25.09.2020 року від представника [PERSON] адвоката Лукинюка Володимира Васильовича до канцелярії суду надійшла заява про зупинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] , тобто до [INFO] , та визначення кола правонаступників. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.09.2020 року провадження у цивільній справі №520/14047/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування було зупинено до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті позивача - [PERSON] , померлої [INFO] , тобто до [INFO] , та визначення кола правонаступників. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року провадження у справі №520/14047/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування було поновлено. Витребувано з Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса відомості відносно того, чи звертався хтось з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис про смерть №5660 від 06.06.2020 року, якщо так, то вказати осіб, які зверталися із вищезазначеною заявою. 25.02.2021 року до канцелярії суду від [PERSON] надійшла заява про зміну предмета позову, яку, у підготовчому засіданні 16.03.2021 року було прийнято до розгляду. Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.03.2021 року, за клопотанням представника позивача, було витребувано у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Марини Олексіївни спадкову справу №14/2020 (номер у спадковому реєстрі 66328836), відкриту після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 03.06.2021 року від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тиквенко Марини Олексіївни надійшли витребувані судом документи. У підготовчому засіданні 03.06.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 12.07.2021 року позивач не з`явився, однак 12.07.2021 року його представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 12.07.2021 року не з`явилась, однак 26.07.2019 року надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона визнає право власності [PERSON] на спадкове майно, з межами земельної ділянки [PERSON] згодна, а тому просила виключити її за складу відповідачів у зазначеній справі та не стягувати з неї судові витрати. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, у судове засідання 12.07.2021 року не з`явились, однак 12.08.2019 року та 01.10.2019 року надіслали на адресу суду відзиви на позовну заяву, в яких просили у задоволенні позову в частині вимог до них відмовити, оскільки вони не мають жодного відношення по спірного об`єкта нерухомості, вони взагалі не знали про інших співвласників домоволодіння, а позивач необґрунтовано визначила їх в якості відповідачів. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 12.07.2021 року не з`явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, з 11 листопада 1983 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (т. 1 а.с. 105). Позивач - [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (т. 1 а.с. 9). [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на дачні та садові будівлі, виданого 12 березня 2004 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради, належало на праві приватної спільної часткової власності 6/100 частин дачних та садових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та складаються з приміщень 2-1; 2-2; 2-3; 2-4; XV в дачному будинку літ. Б, площею 45 кв.м., садового будинку літ. №62, загальною площею 38,7 кв.м., літня кухня літ. №63 (т. 1 а.с. 10). Право власності на 6/100 частин дачних та садових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 21 квітня 2004 року за №16 с на стор. 39 за реєстровим №72 (т. 1 а.с. 10 на звороті). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 21). На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса надіслала суду завірену копію матеріалів спадкової справи №45/2010, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (т.1 а.с. 97-139). Так, зі змісту витребуваної судом спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріальної контори звернулися дружина померлого [PERSON] та донька померлого - [PERSON] (т. 1 а.с. 98, 99). 05.10.2010 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Сальніковою З.В. [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частині кожній на рухоме майно [PERSON] , померлого [INFO] , свідоцтва зареєстровані в реєстрі за № 5-2059, № 5-2061 (т. 1 а.с. 114, 116). Разом з тим, постановами державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Сальнікової З.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2019 року [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку дачних та садових будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (т. 1 а.с. 126, 127). Постанови мотивовані тим, що [PERSON] є власником 6/100 часток дачних та садових будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за вих. № 496240.36.18 від 27.07.2018 року, було зазначено, що 6/100 часток дачних та садових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (двадцять першим) станом на 31.12.2012 року зареєстровані за [PERSON] , але окремі частини дачних та садових будівель були виділені в самостійні об`єкти нерухомості з присвоєнням нових поштових адрес в м. Одесі. В зв`язку з тим, що окремі частини дачних та садових будівель під [ADDRESS] , не складають одиницю та у зв`язку з перерахунком часток, видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що спадкоємцями першої черги права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , які звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини є дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] . Згідно ч.1 та ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли, оскільки подали нотаріусу заяви про її прийняття, із заявами про відмову від спадщини не зверталися. Крім того, [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частині кожній на рухоме майно [PERSON] , померлого [INFO] . Разом з тим, [PERSON] оформити свої спадкові права щодо спірних частин дачних та садових будівель не встигла, оскільки під час розгляду справи у суді, а саме: [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 3 а.с. 161). Так, зі змісту витребуваної судом спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до приватного нотаріуса звернулася її донька - [PERSON] (т. 3 а.с. 161). Таким чином, судовим розглядом встановлено, що спадкоємцем першої черги права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини є її донька - [PERSON] . Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , прийняли, оскільки подали нотаріусу заяви про її прийняття, із заявами про відмову від спадщини не зверталися. Судовим розглядом також встановлено, що [PERSON] оформити свої спадкові права щодо спірних частин дачних та садових будівель не встигла, оскільки [INFO] померла. При цьому,\~ [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , прийняла, оскільки подала нотаріусу заяву про її прийняття, із заявою про відмову від спадщини не зверталася. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд приймає до уваги і те, що 6/100 частин дачних та садових будівель під [ADDRESS] , та належали [PERSON] , померлому [INFO] , не були виділені в самостійний об`єкт нерухомості, а також те, що [PERSON] , яка також була спадкоємцем [PERSON] , померла [INFO] , що призвело до неможливості [PERSON] оформити свої спадкові права щодо цієї частини дачних та садових будівель, а іншим шляхом окрім як шляхом звернення до суду її право захистити неможливо. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про визнання за нею права власності на 6/100 частки дачного будинку\~літ.\~«Б»,\~загальною площею\~45,0\~кв.м.,\~садового будинку\~літ.\~«№62»,\~загальною площею\~36,1\~кв.м.,\~літню кухню\~літ.\~«№63»,\~площею забудови\~31,9\~кв.м.,\~які розташовані\~на земельній\~ділянці площею\~521\~кв.м.,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~та в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] в частині виділу в натурі, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3\~ст.\~319\~ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1, 2\~ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до 1, 2\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до\~ст.\~370\~ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. За ч. 1\~ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, при цьому відповідно до частини 3 цієї статті, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.\~372\~ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до\~ст.\~377\~ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача); розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). За приписами п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Відповідно до п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. П. 11 вказаної постанови передбачено, що одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Як було\~зазначено вище,\~за [PERSON] було визнано право власності на 6/100 частки дачного будинку\~літ.\~«Б»,\~загальною площею\~45,0\~кв.м.,\~садового будинку\~літ.\~«№62»,\~загальною площею\~36,1\~кв.м.,\~літню кухню\~літ.\~«№63»,\~площею забудови\~31,9\~кв.м.,\~які розташовані\~на земельній\~ділянці площею\~521\~кв.м.,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~та в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, зареєструвати у встановленому законом порядку за собою 6/100 частки дачного та садового будинку [PERSON] можливості\~не має,\~оскільки окремі частини дачних та садових будівель були виділені в самостійні об`єкти нерухомості з присвоєнням нових поштових адрес в м. Одесі, у зв`язку з чим, при перерахунку часток, окремі частини дачних та садових будівель під [ADDRESS] , не складають одиницю. Згідно висновку від 23.06.2020 року за №93 будівельно-технічної експертизи, виконаного судовим експертом [PERSON] (т. 2 а.с. 215-226), існує технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі частку дачних та садових будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] в окремий об`єкт нерухомого майна, в зв`язку з тим, що дана частка: має окремий\~вхід та\~в`їзд на\~відокремлену земельну\~ділянку,\~площею 521\~кв.м. (згідно даних, вказаних в технічному звіті з кадастрової зйомки земельної ділянки (додаткові матеріали); може самостійно функціонувати (має житлові та підсобні приміщення згідно нормативних вимог); виділення даної частки в окремий об`єкт нерухомості відповідає вимогам ДБН; підключена до самостійних інженерних мереж; будівлі частини, що пропонується до виділу, знаходяться в задовільному технічному стані. До виділу в самостійну одиницю (окремий об`єкт нерухомості) пропонуються наступні приміщення, будівлі та споруди, які знаходились в фактичному користуванні та володінні [PERSON] та є фактично відокремлені: частина дачі літ. «Б» в складі приміщень: коридору, площею 0,7 кв.м.; туалету, площею 0,8 кв.м.; кухні, площею 7,5 кв.м.; літньої житлової кімнати, площею 21,0 кв.м.; веранди, площею 15,0 кв.м. Всього: загальна площа - 45,0 кв.м., в тому числі житлова площа 21,0 кв.м. Садовий будинок літ. «№62» в складі приміщень: літньої житлової кімнати, площею 7,6 кв.м.; літньої житлової кімнати, площею 6,1 кв.м.; кухні, площею 8,7 кв.м.; літньої житлової кімнати, площею 9,8 кв.м.; туалету, площею 1,1 кв.м.; коридору, площею 2,8 кв.м. Всього: загальна площа - 36,1 кв.м., в тому числі, житлова площа - 23,5 кв.м. Літня кухня літ. «№63», площею забудови 31,9 кв.м. Мостіння, площею 23,1 кв.м. Огорожа 99,5 м.п. Будівлі та споруди, що знаходились в фактичному користуванні [PERSON] розташовані на відокремленій земельній ділянці, площею 521 м2 (згідно даних, вказаних в технічному звіті з кадастрової зйомки земельної ділянки (додаткові матеріали). Межі фактично відокремленої земельної ділянки наступні: фасадна межа (зі сторони [ADDRESS] ): від правої бокової межі в сторону лівої бокової межі, по прямій лінії, з довжиною відрізку 7,81 м. правостороння бокова межа: від фасадної межі, в сторону задньої межі, по прямій лінії, довжиною 3,22 м; поворот направо довжиною 3,13 м; поворот наліво довжиною 6,90 м; поворот направо довжиною 8,18 м; поворот наліво по ламаній прямій довжиною відрізків 6,49м + 6,93м + 2,74м + 5,42м; поворот наліво довжиною 6,92 м; поворот направо в сторону задньої межі по ламаній прямій довжиною відрізків 2,85 м + 9,95 м.; лівостороння бокова межа: від фасадної межі, в сторону задньої межі, по прямій лінії, з довжино 8,43м; поворот наліво, довжиною 0,7м; поворот направо, в сторону задньої межі, довжиною 5,55м; поворот направо, довжиною 4,64 м; поворот наліво, в сторону задньої межі, по прямій з довжиною відрізків 24,92м + 0,51м + 5,75м; задня межа: від правої межі, в сторону лівої межі, по прямій лінії - 5,84 м. Права, ліва та задня межа є лініями розподілу земельної ділянки, яка фактично знаходилась в користуванні [PERSON] та на якій розташовані будівлі та споруди, які знаходились у його власності. Графічно відокремлена земельна ділянка обстежуваної частини домоволодіння по [ADDRESS] ,\~наведена в\~кадастровій зйомці\~(додаток№1). Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про виділ частки в натурі та припинення її права спільної часткової власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позову в частині вимог про припинення право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на дачні та садові будівлі по [ADDRESS] , оскільки у суду відсутні правові підстави для припинення права спільної часткової власності відповідачів на дачні та садові будівлі. Частиною першою\~статті 120 ЗК України\~передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до частини четвертої\~статті 120 ЗК України\~при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Частиною першою\~статті 377 ЦК України\~визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма\~статті 120 ЗК України\~закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з положеннями\~статті 125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто, за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику». При виборі і застосуванні норм права до даних спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, які узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 759/3931/18, від 27 лютого 2019 року. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визначити порядок користування земельною ділянкою, площею 521 кв.м., яка знаходиться по [ADDRESS] , згідно з висновком від 23.06.2020 року за №93 будівельно-технічної експертизи, виконаного судовим експертом Гончар Наталією Вікторівною, у зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачів.

Outcome: partial