Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

17.12.2019 року представник Виконавчого комітету Миколаївської міської ради Криленко В.І. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] , третя особа- КП «СКП «Гуртожиток», в якій, посилаючись на відсутність можливості надати спірну кімнату іншим особам, які потребують забезпечення житлом, просить суд: Визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що гуртожиток розташований по [ADDRESS] перебуває на балансі КП «СКП «Гуртожиток» та належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. В кімнаті № 20 даного гуртожитку значиться зареєстрованим з 03.09.2014 року [PERSON] ( [INFO] ). Під час обстеження житлового фонду було виявлено, що в кімнаті [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Даний факт підтверджується актом №21 від 22.01.2019 та №206 від 06.11.2019 складеним представником КП «СКП «Гуртожиток», в присутності мешканців гуртожитку про те, що в кімнаті №20 ніхто не проживає з 2014 року і по теперішній час. Кімната не приватизована, не службова, належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. Представник позивача про слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач про відкриття провадження був повідомлений, відзив суду не надав. Третя особа КП «СКП «Гуртожиток» про слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Гуртожиток, розташований по [ADDRESS] перебуває на балансі КП «СКП «Гуртожиток» та належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. Власником особового рахунку значиться [PERSON] .. Під час обстеження житлового фонду працівниками КП «СКП «Гуртожиток» було виявлено, що в кімнаті [ADDRESS] [PERSON] з 2014 року по теперішній час не проживає. Як вбачається із виписки з особового рахунку [NUMBER], № [NUMBER] та [NUMBER] станом на 01.10.2019 року у [PERSON] виникла заборгованість по квартплаті та несплаті комунальних послуг на загальну суму 16439, 58 грн. Представником КП «СКП «Гуртожиток» за участю мешканців гуртожитку було складено акт № 21 від 22.01.2019 року та акт №206 від 06.11.2019 року, згідно з якими [PERSON] з 2014 року по теперішній час в гуртожитку за адресою [ADDRESS] не проживає. Кімната не приватизована, не службова, належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації без поважної причини близько шести років. Відповідач виїхав зі спірної кімнати близько шести років тому, після чого протягом шести місяців за ним зберігалось право на житло. Із заявою про продовження строку збереження за ним жилого приміщення до Миколаївської міської ради [PERSON] не звертався. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Відповідно з наведеною нормою та п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 за № 2, наймач або член його сім`ї втрачає право користування жилим приміщенням, якщо він вибув на інше постійне місце проживання. Доказами вибуття можуть бути будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення іншого договору на невизначений строк, тощо). У відповідності з вимогами ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає доведеним, що у спірній кімнаті відповідач не проживає вже близько десяти років, його майно у житловому приміщенні відсутнє, угод щодо певного порядку користування спірною кімнатою та інших умов припинення права користування житлом сторони не укладали, а відтак суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивача в обраний ним спосіб - шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 гривні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved