overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

18 серпня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 14.08.2009 року з відповідачем було розірваний шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають та знаходяться на її утриманні. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 01.10.2009 року затверджено мирову угоду, за якою [PERSON] передав для неї у власність свою 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в рахунок майбутніх п'ятирічних аліментних платежів на обох дітей, тобто до 17.08.2014 року. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, тому вона змушена звертатися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 20.11.2014 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.08.2009 року (а.с. 8). У свідоцтвах про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 7) та [PERSON], [INFO] (а.с. 7) батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 01.10.2009 року затверджено мирову угоду, за якою відповідач [PERSON] передав для позивача [PERSON] у власність свою 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в рахунок майбутніх п'ятирічних аліментних платежів на обох дітей, тобто до 17.08.2014 року. Діти фактично на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та на користь позивача 660 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

18 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що при зверненні до нотаріуса для посвідчення договору дарування виявили помилку в зазначені її прізвища та прізвища її батька, а саме її прізвище в паспорті та свідоцтві про її народжені вказано як [PERSON], а в документах її батька - [PERSON]. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт родинних відносин між нею та її батьком [PERSON]. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила про її задволення. Зацікавлена особа [PERSON] в судому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Заявниця [PERSON], народилася [INFO] року в м. Кривий ріг Дніпропетровської області, що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Згідно копії свідоцтва про народження, її батьками російською мовою зазначено: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] народився [INFO] року в с. Кришиловиччі Брестської області Білорусь, що підтверджується копіє його паспорту серії [NUMBER], а також копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON], а відтак вимоги заявниці про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на отримання дару від батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

18 серпня 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ КБ «Приват Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору (а.с.1-4). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено договір №б/н від 06.10.2010 року за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 30.05.2014 року відповідач має заборгованість - 18915,60 грн., яка складається з наступного: · 14831,27 грн. - заборгованість за кредитом; · 2466,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 240,45 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; · 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); · 876,93 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позов підтримав, у разі не явки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи, одночасно в своїй заяві представник просила стягнути з відповідача витрати пов'язані з опублікуванням оголошення в газеті у розмірі 105,00 грн. (а.с.71). Відповідач у судове засідання не прибув, буа повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. (а.с. 74). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.10.2010 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] укладений кредитний договір за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 2100,00 грн. під 30,00% річних (а.с.6). Згідно розрахунку заборгованості, за відповідачем є заборгованість у розмірі 18915,60 грн. (а.с.5). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення боргу та і в частині судових витрат - 243,60грн., та пов'язаних з оголошенням у пресі у розмірі 105,00 грн. (а.с.38,75).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

18 серпня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2006 року, який є для сторін перший. Пояснила, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2014 року, спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з втратою почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Позивачка позовні вимоги підтримувала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 06 травня 2006 року, який зареєстрований у Центральному відділу реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції актовий запис №267. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторін припинені з лютого 2014 роцку, по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] необхідно визначити з позивачем. Прізвище позивача необхідно замінити на - [PERSON]. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

18 серпня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Постійні сварки зробили її становище нестерпним, а тому з листопада 2013 року вона з сином стала проживати окремо. З цього часу вони з відповідачем не спілкуються, стосунків не підтримують. Сім'я фактично розпалася і її збереження неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна немає. Дитина буде проживати з нею і вона буде надавати відповідачу можливість спілкуватися з сином. Після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що за період спільного проживання з відповідачем у них виникали сварки з приводу того, що чоловік часто без будь-яких пояснень не ночував дома, вів довільний спосіб життя. На цьому підґрунті у них виникали сварки. В листопаді 2013 року вони припинили спільне проживання і зараз вона разом з сином проживає у своїх батьків. На примирення не згодна, оскільки має намір створити іншу сім'ю. Проте збереження цього шлюбу перешкоджає створенню сім'ї з іншим чоловіком. Відповідач [PERSON] позов визнав. Також наполягає на розірванні шлюбу та виключає можливість примирення. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 5 травня 2010 року сторони уклали шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони більше року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними. Крім того позивачка має намір створити іншу сім'ю, а тому збереження шлюбу шкодить її інтересам. Спору щодо місця проживання дитину та поділу спільно нажитого майна немає. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

18 серпня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що на протязі останнього часу відносини між подружжям зіпсувались, в зв'язку з цим вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в позовній заяві. Позивачка в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву в якій просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, а тому суд у відповідності до положень ст.169 ЦПК України продовжив слухання справи у відсутність відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 05 листопада 1997 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1020. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з червня 2014 року. Як вбачається з заяви спір щодо спільного майна вирішується в судовому порядку. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

18 серпня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 01 грудня 2001 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №2489. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2011 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснили сторони. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

18 серпня 2014 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заява обґрунтована тим, що згідно державного акту на право приватної власності на землю вона є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 0, 0643га, розташованого в м. Бердянськ у садівничому товаристві «Сонячний». Також на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно вона є також власником садового будинку [NUMBER], розташованого у м. Бердянськ у садівничому товаристві «Глорія». При цьому садівниче товариство «Глорія» є правонаступником садівничого товариства «Сонячний». Таким чином, будинок [NUMBER], розташований на земельній ділянці [NUMBER] по [ADDRESS] у садівничому товаристві «Глорія». Однак, зареєструвати право власності на земельну ділянку не представляється можливим з огляду на те, що по батькові заявниця у паспорті громадянина України записана «[PERSON]», а у державному акті на право приватної власності на землю записано «[PERSON]». Встановити факт належності правовстановлюючого документу позасудовим порядком не представляється можливим. Суд, заслухавши заявника, приймаючи до уваги клопотання Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області за № 684-02-15/02-03-03 від 22 серпня 2014 року про розгляд справи без участі представника та не заперечення проти задоволення заяви, вислухавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що паспорт заявниці оформлений з зазначенням по батькові «[PERSON]» (а.с. 4), а у державному акті на право приватної власності на землю серії ЗП 00027-1650 від 17 червня 1996р., виданого на підставі рішення виконкому Бердянської міської Ради народних депутатів від 14 вересня 1995року за № 417 п. 1.2.17 записане по батькові «[PERSON]». (а.с.5). На підставі розбіжностей у написанні по батькові [PERSON], рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Михалакій Р.Я. Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області за № 14512916 від 17 липня 2014 року відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку [NUMBER], розташовану за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, садівниче товариство «Глорія» (а.с.9). Встановлення факту належності правовстановлюючого документу для заявниці має юридичне значення, так як дає їй право на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

18 серпня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі крім нього зареєстровані колишня дружина та повнолітня дочка позивача - відповідачі по справі, які не є власниками спірної квартири. Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на житло в спірній квартирі, тому що відповідачі не проживають в спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин. Позивач в суді позов підтримав. Представник третьої особи та відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та представника третьої особи, заочно, на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.391 ГК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення в результаті відсутності цієї особи довше встановленого терміну проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 вересня 1994 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р№7-94-34040. Право власності зареєстровано за позивачем в КП «Харківське міськБТІ». (а.с.3-8). Позивач зареєстрований та постійно мешкає в зазначеній квартирі. Спірна квартира складається з двох кімнат, житловою площею 27,2 кв.м., загальна площа квартири складає 43 кв.м.(а.с.5). Окрім позивача в спірній квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання.(а.с.5). Позивач перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 1988 року. Від шлюбних відносин є донька [PERSON], 1992 року народження. В 2003 році позивач з відповідачкою [PERSON] припинили шлюбні відносини, відповідачка забрала дитину та пішла зі спірної квартири. В 2008 році шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова .(а.с.8) З 2003 року відповідачі в квартирі не мешкають, житловою площею не цікавляться, квартплату та плату за комунальні послуги не вносять, але з реєстрації не знімаються. Ці обставини підтвердила свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача. Оскільки, судом встановлено, що відповідачі не проживають постійно в спірній квартирі з 2003 року без поважних причин, їх особистих речей в квартирі не має, житловою площею не цікавляться, квартплату та плату за комунальні послуги не вносять, то суд вважає за необхідне визнати їх втративши ми право на житло в спірній квартирі. На підставі викладеного та

Outcome: approved