Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

17.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , яка діє в своїх інтресах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, які втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на праві приватної власності позивачу належить будинок [ADDRESS] . [PERSON] у 2013 попросила на один місяці зареєструвати її та її дітей у будинку [PERSON] , та обіцяла добровільно знятися з реєстрації. Утриманням будинку, в т.ч. сплачує комунальні послуги, займається тільки вона. Незважаючи на те, що відповідач з дітьми у будинку позивача не проживає, з реєстраційного обліку вона знятись не бажає, тому своїми діями створює перешкоди у користуванні будинком, який позивач має намір відчужити. В зв`язку із даними обставинами позивач просить суд ухвалити рішення, котрим усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме - будинком [ADDRESS] , визнавши [PERSON] , неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування будинком. Ухвалою суду від 10.02.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 10.03.2020. Ухвалою суду від 10.03.2020 року розгляд справи відкладено на 06.04.2020. Ухвалою суду від 06.04.2020 призначенозаочний розгляд даної цивільної справи. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву, в яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та залишає на розсуд суду позовну вимогу щодо визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування будинком, в частині позовних вимог до неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , - заперечує проти позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 09.03.2004 власником будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] , - а.с. 6, 7. За вищезазначеною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , - а.с.8. Згідно акту від 14.01.2020, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з травня 2019 року за вказаною вище адресою не проживають, - а.с.9. Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2 ) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, суд вважає, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів у належному позивачу будинку за відсутності факту користування житлом, ухиленням відповідачів від обов`язку утримання житла, право власності позивача порушено і підлягає захисту . Водночас, суд враховує відсутність доказів незабезпеченості житлом неповнолітніх дітей відповідача. Тому слід усунути перешкоди позивачу в користуванні приватною власністю та визнати [PERSON] , непоновлітніх [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування домоволодінням [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, а саме 840 грн. судового збору. На підставі ст.ст.317, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved