Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

18.11.2019 р. до Воловецького районного суду звернувся представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої внаслідок залиття нежитлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність в орендованому приміщенні, яке розташоване за адресою [ADDRESS] . Поверхом вище проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Тривалий час із вини відповідачів підтоплюється приміщення, в якому працює позивачка [PERSON] . В червні 2019 р. вона звернулась до Воловецької селищної ради Воловецького району з повідомленням про затоплення приміщення, яке вона орендує, сусідами зверху [PERSON] та [PERSON] , які проживають поверхом вище в квартирі [ADDRESS] . 10 червня 2019 року комісією у складі: депутата та спеціаліста Воловецької селищної ради, директора КП ВС «Водоканалсервіс» було проведено обстеження вказаної частини будівлі. В результаті обстеження складено акт, на підставі якого членами комісії зроблено висновок, що стіни і стеля кафе-магазину понищені періодичним замоканням стічними водами з каналізаційного стояка від квартири [ADDRESS] . 04.07.2019 р. за заявою відповідачки [PERSON] , було обстежено її квартиру. В ході обстеження встановлено, що внутрішня розводка каналізаційної мережі виконана пластиковими трубами, які з`єднано з існуючим чавунним стояком, що як правило, в місці такого з`єднання і відбувається підтікання. З урахуванням наведеного, представник позивача в інтересах [PERSON] просить стягнути із відповідачів 22 984,00 гривень матеріальної шкоди спричиненої внаслідок залиття нежитлового приміщення. 09.12.2019 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачів [PERSON] . Зазначений відзив обґрунтовано тим, що у відповідності до листа Воловецької селищної ради від 04.07.2019 р. за № 508 на підставі заяви [PERSON] , було обстежено її квартиру. Під час обстеження спеціалістом селищної ради не виявлено видимих підтікань водопровідної і каналізаційної мережі, оскільки після ремонту комунікації знаходяться під бетонною стяжкою і плиткою підлоги ванної кімнати. Водночас, спеціаліст дійшов висновку, що внутрішня розводка каналізаційної мережі в цій квартирі виконана пластиковими трубами, які з`єднано з існуючим чавунним стояком і «як правило, в місці саме такого з`єднання і відбувається підтікання». Аналогічного змісту лист від 04.07.2019 р. за № 507 надійшов від Воловецької селищної ради і на адресу відповідачів. Крім цього, 21.06.2019 р. відповідачі отримали з Воловецької селищної ради лист від 11.06.2019 р. за № 454 із актом обстеження від 10.06.2019 р. В цей же день, відповідачка звернулась до Воловецької селищної ради із заявою вх. № 261, в якій просила провести перевірку обставин викладених в заяві [PERSON] від 10.06.2019 р. В зазначеній заяві було викладено обставини, щодо схожих скарг позивачки в 2018 році, після яких було викликано комунальні служби, та прочищено загальний каналізаційний колектор та коштами відповідачів проведено заміну основного стояка водопостачання. На зазначену заяву Воловецькою селищною радою було направлено до відповідачів спеціаліста [PERSON]., який без залучення експертів, без огляду центральних труб водопостачання й водовідведення каналізаційної мережі (доступ до яких наявний через люк/віконце у ванній кімнаті) при відсутності підтікань та всупереч цьому зробив припущення про можливе підтікання у місці з`єднання внутріквартирної каналізаційної мережі з існуючим чавунним стояком. У зв`язку з викладеним, фактичні дані, викладені в зазначеному листі можуть слугувати винятково доказами відсутності дій чи бездіяльності відповідачів, які могли спричинити збитки позивачці, їх непричетність до заподіяння збитків позивачки та відсутності їх вини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позові, які просили задовольнити. Відповідачі та їх представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позові. Вважають, що заявлений позов про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття кафе-магазину є необґрунтованим та безпідставним, оскільки перш за все не містить відомостей щодо їх вини у залитті даного приміщення. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, що біля квартири [ADDRESS] , до центрального стояка під`єднані внутріквартирні системи водопостачання/водовідведення з двох сусідніх квартир, що належать [PERSON] та його сусіду [PERSON] і він припускає, що підтікання може бути в місці під`єднання будь-якої з цих квартир. Водночас, свідок [PERSON] ствердив, що комісія зробила висновок про те, що затікання відбувається з каналізаційного стояка від квартири [ADDRESS] належної [PERSON] , виключно тому, що цей центральний стояк розміщений ближче до квартири [ADDRESS] . Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що на момент обстеження квартири [ADDRESS] на предмет залиття у ній жодних слідів затоплення, чи підтікання виявлено не було. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є суб`єктом підприємницької діяльності, яку здійснює в орендованому приміщенні загальною площею 47,56 кв.м, яке розташоване за адресою [ADDRESS] , на підставі договору оренди «1» від 05 квітня 2013 року укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авеста». Поверхом вище проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Тривалий час із вини відповідачів підтоплюється приміщення, в якому працює позивачка [PERSON] . Згідно з розділом 7 п. 7.1.3. договору оренди від 05 квітня 2013 року відповідальність за утримання орендованого приміщення, дбайливе ставлення до майна покладено на орендаря [PERSON] . Відповідно до Акту здачі-прийому приміщення, що передається в оренду (згідно договору оренди приміщення) стан приміщення, на момент передачі 20 квітня 2013 року визнано сторонами, як добрий. В червні 2019 р. позивачка звернулась до Воловецької селищної ради з повідомленням про затоплення приміщення, яке вона орендує, відповідачами, які проживають поверхом вище в квартирі [ADDRESS] . 10 червня 2019 року комісією у складі: депутата та спеціаліста селищної ради, директора КП ВС «Водоканалсервіс» було проведено обстеження вказаної частини будівлі. В результаті обстеження приміщення магазину виявлено, що на стінах і стелі приміщень кафе-магазину чітко видно сліди застарілого і свіжого намокання, мокра підлога. В приміщенні коридору обвалилася штукатурка стелі, в приміщенні зі столиком для відвідувачів відклеїлися і провисли мокрі шпалери, залито водою електричну проводку. На підвісній стелі приміщення магазину намокли і покоробилися плитки перекриття. На підставі обстеження, членами комісії зроблено висновок, що стіни і стеля кафе-магазину понищені періодичним замоканням стічними водами з каналізаційного стояка від квартири [ADDRESS] . З наведеного акта обстеження судом з`ясовано, що комісія дійшла висновку, що затікання відбувається внаслідок затікання стічних вод саме з каналізаційного стояка, а не із квартири, належної відповідачам. Позаяк, зазначена труба водовідведення не належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , а є спільною власністю всіх співвласників квартир багатоквартирного житлового будинку. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Воловецької селищної ради Воловецького району Закарпатської області від 23.08.2017 р. за № 110 управителем зазначеного багатоквартирного будинку є Комунальне підприємство «Воловецький селищний «Водоканалсервіс». Типовим договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року за № 712, визначено, що послуга з управління багатоквартирним будинком включає у себе обслуговування внутрішньо будинкових систем. Крім цього, в зазначеному акті не зазначено правової підстави створення комісії, її повноважень, кваліфікації членів комісії, що обґрунтовано ставить під сумніви її правомочність. У відповідності із актом комісією не встановлено конкретної причини наявності слідів затікання та води в приміщенні, а висновок про те, що пошкодження заподіяні «періодичним замоканням стічними водами з каналізаційного стояка» від квартири відповідачів є припущеннями членів комісії, які нічим не підтверджені. Також, встановлено, що даний акт оформлений без залучення відповідачів та без попередження їх про проведення перевірки/обстеження. У зв`язку із викладеним, акт обстеження є неналежним доказом у справі, оскільки не підтверджує обставин, які входять до предмету доказування. В судовому засіданні було досліджено акт перевірки (обстеження) від 02.12.2019 р., проведеного фахівцями КП «ВС «Водоканалсервіс». З вказаного акта випливає, що фахівцями комунальної служби не було виявлено підтікань чи затоплень в квартирі [ADDRESS] . Зазначені відомості були підтверджені допитаним в судовому засіданні свідком [PERSON] та [PERSON] було надано показання, що жодного разу ними не було виявлено підтікань чи затоплень у вказаній квартирі, а огляди квартири проводились на вимогу власниці - [PERSON] (а.с.57). Як випливає із позову, позивачка просить стягнути із відповідачів 22 984,00 гривень матеріальної шкоди спричиненої внаслідок залиття нежитлового приміщення. Як підтвердження суми нанесених збитків позивачкою подано дефектний акт та локальний кошторис на будівельні роботи. Вказані документи не підтверджують розміру нанесених збитків, а можуть підтверджувати виключно плани позивачки зробити капітальний або поточний ремонт певного приміщення за рахунок відповідачів. Ні позивач [PERSON] , ні її представник [PERSON] клопотань про призначення судом експертизи щодо визначення причини залиття, а також проведення експертизи щодо визначення розміру шкоди, заподіяної позивачу в наслідок залиття, не заявляли. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. З наведеного випливає, що розмір суми заподіяних збитків може бути підтверджено виключно висновком експерта, а відтак подані дефектний акт і локальний кошторис не доводять суми нанесених збитків. Оцінивши обставини справи, надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, суд вважає, що в даному випадку сторона позивача не довела суду того, що в результаті залиття приміщення магазину з вини відповідачів було пошкоджено або знищено її майно і вона в результаті цього зазнала матеріальної шкоди, тобто не довела суду наявність шкоди та наявність причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та цією шкодою, що є обов`язковими підставами для покладання на відповідачів відповідальності за спричинену матеріальну шкоду. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до договору оренди «1» від 05 квітня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авеста» передало підприємцю [PERSON] в оренду частину приміщення загальною площею 47,56 кв.м., яке знаходиться у [ADDRESS] . Згідно з пунктом 3.1. розділу 3 «Термін оренди» Договору, термін оренди складав 1 рік з моменту підписання договору. Відповідно до пункту 3.2. цього ж розділу зазначеного правочину «після закінчення терміну дії даного договору оренди, останній може бути пролонгований за письмовим погодженням сторін». Відповідно до акту здачі-прийому приміщення - об`єкт оренди, що знаходиться в [ADDRESS] був переданий орендодавцем орендарю 20 квітня 2013 року в м. Мукачево. Згідно із зазначеним актом, стан приміщення визначено сторонами як добрий. Відповідно до зазначеного договору термін його дії складав 1 рік з моменту підписання. Відтак, дія договору закінчилася 05 квітня 2014 року, а тому із цієї дати позивачка не вправі володіти й користуватися об`єктом оренди, а отже і претендувати на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок його пошкодження. Статтею 793 УК України, передбачено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 794 ЦК України передбачено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно дозакону. Частиною третьою статті 640 ЦК України закріплено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини першої статті 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Разом з тим, враховуючи те, що договір оренди нежитлового приміщення від 05 квітня 2013 року не був нотаріально посвідчений та зважаючи на відсутність державної реєстрації, максимальний строк дії цього правочину шляхом пролонгації міг становити 3 роки мінус 1 день, тобто крайній кінцевий термін - 03 квітня 2016 року. Взявши до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку, що такий правочин не створює прав та обов`язків для сторін, оскільки укладений з недодержанням вимог статті 793 ЦК України, у зв`язку з чим у позивачки відсутні правові підстави вимагати від відповідачів відшкодування матеріальної шкоди спричиненої внаслідок залиття нежитлового приміщення, щодо користування яким вона не має права. Враховуючи наведені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed