Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

18 травня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем зобовязань відповідно до умов договору. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності юридичної особи № 495-К-О від 11 лютого 2016 року, належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, 07 червня 2016 року через канцелярію суду ним подано письмову заяву, в якій він підтримує позовні вимоги до [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. /а.с.37/ У позовній заяві зазначено, що 19 листопада 2006 року між публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено договір № DNH4BA30901182, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 7422,77 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (при порушенні зобов?язань по погашенню кредиту позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00 % на місяць від розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом). Відповідач, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов укладеного договору погашення заборгованості передбачалось щомісячними платежами згідно узгодженого графіку, які складаються із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат згідно Умов. Банк повністю виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти. Позичальник [PERSON], який зобовязався щомісяця погашати заборгованість суми виданих кредитних ресурсів та нарахованих відсотків, не виконує належним чином своїх зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого за цим договором станом на 28 квітня 2016 року заборгованість за відсотками становить 27093,11 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за відсотками за кредитним договором у сумі 27093,11 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. та витрати, пов?язані з публікацієї оголошення про виклик відповідача у сумі 210 грн. /а.с.37/. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України за місцем реєєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 25.05.2016 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судового засідання, призначенного на 31.05.2016 р. та 08.06.2016 р., з роз?ясненням положення ч.4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.35/. Окрім того, відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційній веб-сторінці Слов?янського міськрайонного суду /а.с.33/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 19 листопада 2006 року юридична особа публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON], [INFO], уклали договір № DNH4BA30901182, за яким кредитор зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 7422,77 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а позичальник зі своєї сторони зобовязався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором. Згідно заяви № DNH4BA30901182 при порушенні зобов?язань по погашенню кредиту позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6,00 % на місяць від розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом Судом встановлено, що кредитний договір, який складається із письмової заяви [PERSON] № DNH4BA30901182 від 19.11.2006 року та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ КБ «ПриватБанк» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязковими для виконання. Із пункту 5.5. Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», погоджених сторонами, вбачається, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом винагороди, неустойки-пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами протягом пяти років. Статтею 267 ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON] до винесення судом рішення не зроблено заяву про застосування позовної давності. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши [PERSON] кредитні ресурси. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у Заяві й п.3.2.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п.4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до п.4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам відповідно до ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов?язань по погашенню Кредиту, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.3.3 даних Умов, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та Заяві. Розраховані відповідно до цього пункту Умов відсотки сплачуються Позичальником окремо понад зазначену в Заяві суму щомісячного платежу по Кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] станом на 30 жовтня 2010 року мав заборгованість за тілом кредиту у сумі 7422,77 грн., за відсотками за користування кредитом 15153,15 грн. Таким чином, при розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 28 квітня 2011 року по 28 квітня 2016 року процентна ставка складає 6 % на місяць. За розрахунком заборгованості відповідачу [PERSON] нараховано заборгованість за відсотками за період з 28 квітня 2011 року по 28 квітня 2016 року у сумі 27093,11 грн., яка нарахована наступним чином: 7422,77 грн. (сума простроченої заборгованості) х 0,2 % (розмір відсоткової ставки в день) х 1825 днів (кількість днів прострочення з 28.04.2011 р. по 28.04.2016 р.) : 100 %. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання взятих на себе зобовязань за договором. Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] за відсотками за кредитним договором № DNH4BA30901182 від 19.11.2006 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. У матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані того, що відповідач вживав заходи для належного виконання зобовязання по даному правочину, у звязку з чим порушення зобовязання визнається судом таким, що сталося з його вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1378,00 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до\~статті 88\~ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у сумі 210,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved