Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

18 серпня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю. Під час слухання справи як співвідповідача було залучено [PERSON] та як третю особу - [PERSON]. В позовних вимогах позивач просить: визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на частину домоволодіння, а саме: кімнати літ. 1-2 площею 10,2 кв.м. та кімната літ. 1-1 площею 5,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з 1990 року по 2015 рік вона проживала разом з [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок складається з двох частин. В іншій частині проживали невідомі позивачу особи, які в 1990 році виїхали з приміщення та не розпорядились ним. В період часу з 1990 по 1995 рік вказана частина приміщення була безхазяйною та почала приходити в занепад. З метою недопущення приходу спірного приміщення в аварійний стан, позивач провела в ньому ремонтні роботи. Як зазначає позивач в позовній заяві, з 1995 року вона добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується чужим майном, а саме: частиною домоволодіння (кімната літ. 1-2 площею 10,2 кв.м. та кімната літ. 1-1 площею 5,3 кв.м.) за адресою: [ADDRESS], утримувала його, підтримувала в належному стані, мешкала, несла витрати по утриманню спірного приміщення, а тому є законом передбачені підстави для визнання за нею права власності за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити їх. Відповідач - Київська міська рада представника в судове засідання не направила, хоча належним чином повідомлялась про судове засідання, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вказана частина будинку, яка належить йому на праві власності не потрібна йому. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки відсутні підстави для набуття права власності за набувальною давністю, так як позивач не безперервно користується зазначеною частиною будинку та не несе витрати по його утриманню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторони, свідків, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Стаття 344 ЦК України визначає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У відповідності до вказаної статті володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна (наприклад, покупець, купуючи річ у продавця, не знав, що той не мав права її продавати, а обставини купівлі-продажу не давали підстав для сумніву в правомірності такого правочину). В разі виникнення спору встановити характер володіння (добросовісне й недобросовісне) має тільки суд з урахуванням обставин справи, з якої виникло володіння чужою річчю. Разом з тим, суд повинен мати на увазі, що фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК України). Володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов'язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння річчю. Володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків (для нерухомого майна протягом 10 років, а для рухомого майна - 5 років). Як встановлено в судовому засіданні, за договором купівлі-продажу від 07.08.1979 року [PERSON] придбав 5/8 частин будинку під [ADDRESS]. За вказаним договором в користування [PERSON] перейшли три жилі кімнати площею 11,3 кв.м., 5,7 кв.м. та 10,60 кв.м., зазначені на плані 2-2, 2-3, 3-2; дві кухні розміром 3,50 кв.м. та 5,10 кв.м. на плані 2-1 та 3-1. З копії технічного паспорту від 03.08.2012 року вбачається, що будинок [ADDRESS] складається з трьох квартир: квартира №1 - кухня 5,3 кв.м., житлова кімната - 10,6 кв.м.; квартира №2 - кухня - 9,9 кв.м., житлова кімната - 11,8 кв.м.; квартира №3 - кухня - 5,1 кв.м., житлова кімната - 11,0 кв.м. Як було встановлено в судовому засіданні, у користуванні [PERSON] перебували всі приміщення, крім квартири №1 - кухня 5,3 кв.м., житлова кімната - 10,6 кв.м. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 3/8 частин житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 07.08.1978 року. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він в 1989 році отримав квартиру та коли залишав будинок дав згоду на користування його частиною [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно [PERSON] при виселенні передав ключі та надав згоду на користування його частиною будинку як підсобним приміщенням. Як вбачається з довідки ПАТ «Київгаз» №1095/38-02 від 04.08.2015 року, 19.02.2004 року газопостачання приватного житлового будинку [ADDRESS] відключено на зовнішньому підземному газопроводі в зв'язку із заборгованістю. З відповіді ПАТ «Київенерго» №91/51/456 від 26.01.2016 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] станом на 05.01.2016 року будинок відключено від електропостачання, договірні відносини відсутні. ПАТ «Київводоканал» листом повідомив суд, що договірні відносини на водопостачання та водовідведення холодної води будинку [ADDRESS] відсутні. Товариство повідомило, що вказаний будинок до мереж не підключено, а також працівниками Товариства не проводилось відключення будинку від мережі. [PERSON] помер [INFO], як вбачається з копії свідоцтва про смерть. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся його син - [PERSON], як вбачається з копії спадкової справи. [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою в якій просила встановити факт проживання з померлим [PERSON], встановити факт ухилення [PERSON] від утримання спадкодавця, усунення його від права на спадкування та зміни черговості права на спадкування та визнати за [PERSON] право на спадкування за першою чергою. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.03.2016 року з врахуванням змін внесених рішенням Апеляційного суду м.Києва від 21.04.2016 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01.01.2004 року по [INFO] та змінено черговість права на спадкування, визнано за [PERSON] право на спадкування майна, яке залишилось після смерті [PERSON] із спадкоємцями першої черги. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили суду, що [PERSON] дійсно з 1990 року користується в теплу пору року (весна-осінь) частиною будинку, яка належить на праві власності [PERSON] В судовому засіданні позивач посилалась на копії квитанцій, які містяться в матеріалах справи як на доказ понесених нею витрат на утримання частини будинку. Проте суд не може взяти до уваги вказані квитанції, оскільки, як вбачається, платником зазначено «[PERSON]». Крім того, суд з врахуванням зазначеного в квитанціях позбавлений можливості зробити висновок чи за всю земельну ділянку сплачений податок чи лише за частину, якою користувався [PERSON] Суду позивачем не було надано інших квитанцій, зокрема, про оплату за світло, газ, земельний податок та інше. Отже, суду не було надано доказів, що позивач несла витрати по утриманню спірної частини будинку. Крім того, суду були надані квитанції про купівлю фарби, проте не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження використання вказаної фарби на спірну частину будинку. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що власник спірної частини будинку дав згоду на використання його частини будинку як підсобного приміщення, тобто позивачу було відомо про те, що вона володіє чужою власністю, користувалась позивач спірною частиною будинку не безперервно, так як в холодну пору року вона проживала за місцем реєстрації, тому суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed