overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по його вихованню та не утримує матеріально, останній перебуває на утриманні матері. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбу з 2008 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач працює, однак матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 06 листопада 2011 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 09 листопада 2016 року рішенням Камінь-Каширського районного суду був розірваний. За час перебування у шлюбі в них 01 червня 2012 року народилася дочка [PERSON] та 27 серпня 2013 року син [PERSON], які на даний час знаходяться на її утриманні. Відповідач вихованням дітей не займається, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не працює, однак регулярно виїжджає на сезонні роботи, тобто має нерегулярний мінливий дохід, інших стягнень з нього не проводиться. Просить стягувати із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1000 грн. на кожну щомісячно, починаючи з часу подачі позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і наполягає на стягненні із відповідача аліменти на утримання дочки та сина в розмірі по 1000 грн. щомісяця, оскільки вона за свої доходи не може їх утримувати. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що на даний час ніде не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивач. Згідний сплачувати аліменти в розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину. Він надавав матеріальну допомогу для придбання одягу на дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 5, 6), а перебувають вони на утримані позивача, про що відповідач не заперечує і що вбачається із довідки Видричівської сільської ради Камінь-Каширського району № 1755 від 11 листопада 2016 року (а.с. 8). Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VІI від 25.12.2015 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 грудня 2016 року прожитковий мінімум становить 1355 грн., що 30 % становитиме 406 грн. 50 коп. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім дочки [PERSON] та сина [PERSON], дітей не має, не працює, суд у відповідності до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, оскільки позивач не довела суду, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, якому вона просить. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву відповідно до якої вимоги підтримала повністю , просить шлюб розірвати. Зазначила в позовній заяві, що 19 листопада 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Малин зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Позивач до примирення не прагне, між сторонами припинились шлюбні відносини. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згоден повністю. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про одруження підтверджується те, що сторони з 19 листопада 1994 року перебувають у шлюбі. ( а.с 3). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, до примирення не прагнуть, не ведуть спільне господарство, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, мають дочку [PERSON], [INFO]. До 2011 року вона разом з відповідачем спільно утримували та забезпечували малолітню дитини. Після припинення фактичних шлюбних відносин, малолітня дитина залишилася проживати разом з нею. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, що є обтяжуючим фактором. Тому, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судове засідання сторони не прибули. Позивачка через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких позивач народила малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 3), відповідач [PERSON] є батьком дитини. Судом встановлено, сімейні відносини між сторонами не склались, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Малолітня дитина проживає з матірю, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно забезпечувати та утримувати малолітню дитини, що є обтяжуючим фактором. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

18 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2013 року. Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають разом, але не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судовому засіданні заявлений позов підтримала. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 14.08.2013 року (а.с. 5). Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від кінця лютого 2016 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, проте мешкають разом. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. Ураховуючи думку позивачки, суд вважає за необхідне змінити її прізвище на дівоче.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач, ПАТ «Акцент-Банк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 22 січня 2014 року відповідач [PERSON] уклала кредитний договір № б/н з позивачем, отримала кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 20 335 грн. 26 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 997 грн. 23 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14 893 грн. 49 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3 000 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 944 грн. 54 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 22 січня 2014 року відповідач [PERSON] уклала кредитний договір № б/н з позивачем, отримала кредит у розмірі 1 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 20 335 грн. 26 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 997 грн. 23 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 14 893 грн. 49 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3 000 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 944 грн. 54 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 15.12.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3\~500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 32\~334,45 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.12.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3\~500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.10.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 32\~334,45 грн., яка складається з: -3\~371,83 грн. заборгованість за кредитом; -24\~184,79 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -250,00 грн. штраф (фіксована сума); -1\~527,83 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 24.06.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 23\~640,89 грн. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.06.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином зобовязання не виконує, в звязку з чим станом на 31.10.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 23\~640, 89 грн., яка складається з: -1 995,70 грн. заборгованість за кредитом; -17\~043,24 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; -3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); -1\~101,95 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

18 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання подав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглядати у його відсутність. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області,\~09 вересня 2009 року, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб 09 вересня 2009 року, актовий запис №436. Від шлюбу мають\~дочку [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~ Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved