Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

18.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що в лютому 1997 року працівника Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (далі - УДСО) [PERSON] з сім'єю було поселено в кімнату [ADDRESS]. Зазначає, що Наказом УДСО від 03.03.2011 № 29 о/с відповідач-1 був звільнений з органів МВС України за ст. 63 п. «Є» (за порушення дисципліни). Позивач посилається, що оскільки відповідача-1 звільнено за порушення дисципліни, підстави для подальшого проживання у гуртожитку у нього та його сім'ї відсутні, а тому повідомленням УДСО про виселення із гуртожитку № 24/5- 910/Ан від 20.03.2015 відповідача-1 було письмово попереджено про необхідність звільнення кімнати [ADDRESS] до 15.04.2015 року. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що відповідачі в добровільному порядку вимогу позивача не виконали, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідачів 1,2,3,4 та відповідачі 2,3 в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначили, що сім'я Загоруйченко є малозабезпеченою та не має іншого житла в м. Києві, а тому вони не можуть виконати попередження про виселення з об'єктивних причин. Крім того, просили застосувати до даних спірних правовідносин строк позовної давності в порядку ст. 267 ЦК України.. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно із статтею 127 ЖК України та Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84 встановлено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті міських (крім міст Києва та Севастополя), районних у містах рад, районних у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що в лютому 1997 року працівника Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (далі - УДСО) [PERSON] з сім'єю було поселено в кімнату [ADDRESS]. Судом також встановлено, що спірне жиле приміщення - кімната [ADDRESS] закріплено на правах повного господарського відання за УДСО при ГУМВС України в м. Києві. Згідно п.1.2. Положення про гуртожиток УДСО при ГУМВС України в м. Києві, що затверджене наказом УДСО при ГУМВС України в м. Києві від 31.12.2008 року № 945, гуртожиток призначається для проживання працівників управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві на період їх роботи в підрозділах УДСО та, як виняток, членів їх сімей (а.с.25-30). Відповідно до п.6.1. Положення про гуртожиток УДСО при ГУМВС України в м. Києві, працівників (та разом з ними членів їх сімей), які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою в підрозділах ДСО, може бути виселено з гуртожитку в разі, зокрема, звільнення з роботи за порушення трудової дисципліни. Судом встановлено, що Наказом УДСО від 03.03.2011 № 29 о\\с відповідача-1 було звільнений з органів МВС України за ст. 63 п. «Є» (за порушення дисципліни) (а.с.20). Згідно витягу з протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО при ГУМВС України в місті Києві № 6 від 23 квітня 2015 року вбачається, що комісією прийнято рішення про виселення [PERSON] та його сім'ї з [ADDRESS] (а.с.21). Відповідача-1 листом від 20.03.2015 року було письмово попереджено про необхідність звільнення кімнати [ADDRESS] до 15 квітня 2015 року (а.с.22). Проте, відповідачі кімнату [ADDRESS], в добровільному порядку не звільнили. Відповідно до ч. 1-2 ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, враховуючи те, що відповідача-1 було звільнено з роботи за порушення дисципліни, в добровільному порядку кімнату [ADDRESS] при ГУМВС України в місті Києві відповідачі не звільнили, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо доводів представника відповідачів про те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, слід зазначити, що правовідносини, які склалися між сторонами є триваючими, відповідачі проживають у гуртожитку без законних на те підстав. За таких обставин, суд вважає, що заява відповідачів про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, є необґрунтованою , а тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON], [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 456, 75 грн. з кожного, в т.ч. як законних представників неповнолітньої, а з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 304,50 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved