Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

19 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 07 вересня 1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку Єлизавету, [INFO], яка навчається в Дніпропетровському медичному училищі, та сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З травня 2011 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне життя не склалося з вини позивача, спільне господарство не ведуть. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та відновити їй дошлюбне прізвище, як Карчмарчук. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії I-КИ №346194, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області 07 вересня 1996 року, актовий запис №47, сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 1996 року. Згідно свідоцтв про народження серії №I-КИ №423089, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області 10 червня 1997 року, та серії 1-КИ №025535, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, сторони у справі мають доньку Єлизавету, [INFO], та сина [PERSON], [INFO], відповідно. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач заявила вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, в цій частині позов також слід задовольнити.

Outcome: approved