Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

19 грудня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2800,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх 8 років позивач та відповідач стосунки не підтримують, спільний син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає нерегулярно та недостатньо; офіційно не працевлаштований, інших дітей немає, нікому аліменти не сплачує. На думку позивача, відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2800,00 гривень, що складає приблизно половину витрат позивача на утримання сина оскільки займається проведенням будівельних робіт, раніше був зареєстрований ФОП. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2019 року відкрито провадження по справі. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні вимоги позивача визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, але у розмірі меншому ніж просить позивач та просив стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1013,00 гривень, щомісячно, з можливою подальшою індексацією згідно діючого законодавства, посилаючись на те, що вказана сума становить половину прожиткового мінімуму для дитини віком до 18 років на місяць та є максимально помірною для відповідача. В задоволенні іншої частини вимог позивача просив відмовити, посилаючись на те, що він офіційно працевлаштований, іншого прибутку не має, комерційної діяльності не веде, не є приватним підприємцем. Посилання позивача на те, що відповідач має добрий матеріальний стан не відповідають дійсності. Крім того, після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] продовжував надавати матеріальну допомогу сину з розрахунку в середньому на один місяць 1071 гривень. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , що видано 10 березня 2010 року Південноміською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 17 від 10 березня 2010 року. За інформацією № 2977 що надана 14 грудня 2018 року виконавчим комітетом Південноміської ради Харківського району Харківської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1983 року народження та її син [PERSON] , [INFO] ; син постійно проживає разом з матір`ю та перебуває на її матеріальному утриманні, про що також свідчать дані акту Депутата Південноміської ради Харківського району Харківської області [PERSON] від 18 грудня 2018 року. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Харківські оптичні мережі» з 17 квітня 2019 року за основним місцем роботи та займає посаду технік обчислювального (інформаційно-обчислювального) центру ТОВ «Харківські оптичні мережі»; посадовий оклад становить 4200,00 гривень та заробітна плата за два місяці (квітень-травень 2019 року) склала 6000,00 гривень, про що свідчать дані довідки № 11, що видана 10 червня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківські оптичні мережі». За довідкою Лозівського МРЗЦ Державного центру зайнятості, [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований як безробітний в Лозівському МРЦЗ у період з 03 грудня 2018 року до 17 квітня 2019 року; його дохід за вказаний період в загальному розмірі становить 20606,46 гривень. Відповідно до\~довідки Центру\~поштового зв`язку\~№ 6\~Харківської дирекції\~АТ «Укрпошта»\~№ 01-18/269\~від 27\~травня 2019\~року,\~за період\~з 01\~листопада 2018\~року до\~27\~травня 2019\~року [PERSON] ,\~який проживає\~за адресою: [ADDRESS] відправляв [PERSON] наступні поштові перекази: 19 листопада 2018 року в розмірі 1000,00 гривень; 15 січня 2019 року в розмірі 1000,00 гривень; 04 лютого 2019 року в розмірі 1000,00 гривень; 12 лютого 2019 року в розмірі 2000,00 гривень; 14 березня 2019 року в розмірі 1500,00 гривень та 25 травня 2019 року в розмірі 1000,00 гривень. Також в якості доказів суду надані: копія договору між ТОВ «ІТ.Сервис» та ФО-П [PERSON] ; опис документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням» від 09 листопада 2018 року; копії квитанцій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 1 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року встановлений в розмірі 2118 гривень. Враховуючи, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний його утримувати, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечував, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення [PERSON] повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, але дитина проживає з матір`ю і вона несе основний тягар його утримання, тому на відповідача покладається обов`язок нести витрати по утриманню малолітнього сина [PERSON] в сумі 1100 гривень, яка є дещо більшою ніж Ѕ частина розміру прожиткового мінімуму дитини віком від 06 до 18 років, що встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» на день подання позову. Стосовно посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 2800,00 гривень на місяць суд вважає за необхідне вказати, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, тоді як відповідач надав довідку з місця роботи про отриману заробітну плату, що спростовує посилання позивача, що відповідач отримує дохід у розмірі понад 12000,00 гривень на місяць. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог позивачу відмовляє. При цьому, суд також звертає увагу позивача на те, що за необхідності у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дитини,\~позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним позовом. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial