Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

19.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання щомісячно у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років, тобто до 14.08.2019 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 28.07.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 24.09.2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач отримав копію позовної заяви та ухвалу суду від 24.09.2018 року - 04.10.2018 року, однак станом на день розгляду справи відзив на позов не подав, в судові засідання не з'являвся, хоча був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення до суду. Відповідачу судом надавався достатній строк на реалізацію своїх процесуальних прав, однак останній ними не скористався, а відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що було відповідачу роз'яснено в ухвалі суду від 24.09.2018 року. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 368412 (копія на а.с. 7), а також свідоцтвом про народження серії І-КИ № 635530 (копія на а.с. 6) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Довідками № 10471 та № 10472 відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради від 17.09.2018 року (а.с. 8) підтверджено, що позивачка разом із сином зареєстровані за адресою: [INFO]. Головка, 29/59. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Згідно положень ч. 8-9 ст.\~7\~СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Відповідно до ст.\~10\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням засад змагальності та диспозитивності, суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів та відповідно до приписів ст. 264 ЦПК України, даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем та відповідачем, як учасниками судового процесу. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітнього [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. При цьому вбачається, що відповідач є особою працездатного віку і може отримувати заробіток чи дохід, достатній для виконання свого обов'язку по утриманню дружини. Доказів наявності аліментних зобов'язань перед іншими особами, а також тяжкого матеріального становища, які б унеможливлювали чи істотно впливали на виконання ним обов'язку щодо утримання позивача, як дружини, з якою проживає їх спільна малолітня дитина, відповідачем суду надано не було. Відповідно до положень ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. На підставі викладеного, враховуючи законодавчо врегульоване право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від її матеріального становища, та неподання відповідачем доказів неможливості надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року (день пред'явлення позову до суду) і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до 14.08.2019 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved