Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

18.03.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Зміївського районного комунального водопровідно-каналізаційного підприємства (далі - Зміївське РКВКП) про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, суму вихідної допомоги та компенсацію за невикористану відпустку у загальному розмірі 9427,38 грн., а також компенсацію за затримку розрахунку у розмірі його середнього заробітку по день фактичного розрахунку, посилаючись на те, що він працював на Зміївському РКВКП з 01.01.1999 року водієм. Наказом від 02.12.2013 року № 148-к [PERSON] було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. В день звільнення позивачу не було виплачено всі суми заборгованості по заробітній платі, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога. Позивач звертався з даного приводу до Прокуратури Зміївського району, однак, до теперішнього часу дане питання так і не вирішено. Таким чином, [PERSON] залишилися не відшкодованими заборгованість по заробітній платі, суми вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 9427,38 грн. Оскільки, Зміївське РКВКП порушило вимоги Кодексу законів про працю України при звільненні [PERSON], він був змушений звернутися до суду із даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав частково, а саме вимоги в частині стягнення зі Зміївського РКВКП на його користь заборгованості по заробітній платі за жовтень та листопад 2013 року, компенсації за затримку розрахунку у розмірі його середнього заробітку по день фактичного розрахунку просив залишити без розгляду, в іншій частині позов просив задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: З копії трудової книжки позивача вбачається, що [PERSON] працював на Зміївському РКВКП, починаючи з 01.01.1999 року, а 02.12.2013 року був звільнений у зв'язку із скороченням штату працівників /а.с. 5/. Той факт, що 02.12.2013 року [PERSON] був звільнений з підприємства на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників, окрім копії трудової книжки, підтверджується копією виписки з Наказу від 02.12.2013 року № 148-К. Бухгалтера зобов'язано провести розрахунок /а.с. 6/. Відповідно до Довідки від 17.03.2014 року № 52, заборгованість Зміївського РКВКП перед [PERSON] становить 9427 (дев'ять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 38 коп., яка складається з заробітної плати за жовтень 2013 року у розмірі 2185,99 грн., заробітної плати за листопад 2013 року - 1975,97 грн., заробітної плати за грудень 2013 року - 97,61 грн., суми вихідної допомоги у розмірі 2158,69 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 3009,12 грн. /а.с. 7/. Як вбачається з копії судового наказу від 24.03.2014 року з відповідача на користь [PERSON] стягнено нараховану, але не виплачену заробітну плату за жовтень 2013 року в сумі 2185 грн. 99 коп., за листопад 2013 року в сумі 1975 грн. 97 коп., всього 4161 (чотири тисячі сто шістдесят одну) грн. 96 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 44 цього ж Кодексу передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Таким чином, встановлено, що [PERSON] перебував з відповідачем у трудових відносинах. Зміївське РКВКП своєчасно не виплатило позивачу всі належні суми при його звільненні, в т.ч. вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку. Враховуючи вищевикладене, відповідач, в порушення вищезазначених норм Закону, не провів своєчасного розрахунку із [PERSON], а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved