Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

19 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 01 лютого 2003 року вона і [PERSON] перебували у шлюбі, від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне подружнє життя з відповідачем не склалося, з липня 2014 року подружніх відносин вони не підтримують. Рішенням суду від 06 липня 2016 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги синові не надає, участі у його вихованні не приймає, життям і здоровям не цікавиться. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, між ними не досягнуто. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою особою, працює, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання його малолітнього сина. Інших дітей відповідач не має, стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у суд теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає та погоджується сплачувати на користь позивача аліменти на сина [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Просив суд розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 01 лютого 2003 року сторони у справі: позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу їхній малолітній син [PERSON] проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу добровільно не надає. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, позов щодо сплати аліментів на дитину в розмірі ? частки його заробітку (доходу) визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача аліментів на сина ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного норм, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved