Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

18.05.2020 [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , що зареєстрований 24.05.2017 Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. На обґрунтування позову [PERSON] вказала, під час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилось двоє дітей. Сімейне життя не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, нехтування відповідачем сімейними цінностям. Відповідач зловживає спиртними напоями, ображає її, застосовує до неї фізичне насильство. Постійні сварки та конфлікти негативно впливають на її емоційний стан та стан їх дітей. Більше чотирьох місяців не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини між ними припинені, примирення не можливе. Ухвалою від 10 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання сторони не з`явились, до суду спрямували заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, 24.05.2017 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтв про народження сторони є батьками двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 11). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки подружнє життя у сторін розладналося, сторони не бажають зберігати шлюб, наполягали кожен на розлученні, про що свідчать їх заяви, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб належить розірвати. Зважаючи на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч. 1 ст. 142 та ч.1 ст.141 ЦПК України суд повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову в розмірі 420,40 грн та стягує з відповідача на користь позивачки 50% таких судових витрат в розмірі 420, 40 грн.

Outcome: approved