Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

19 березня 2019 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 106632,81 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 22 вересня 2016 року [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» та заяву №6571373703 від 22.09.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК`ЦФР», підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФК» становлять між нею та ТОВ «ФК`ЦФК» кредитний договір. 30.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» був укладений Договір відступлення права вимоги №20180730, у відповідності до умов якого основний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача по кредиту у розмірі 106632,81 грн., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 54188,14 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 8750,05 грн., сума заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 30372,69 грн., нарахованої пені у розмірі 13321,93 грн. На виконання п. 6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно ст.ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти від імені ТОВ Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Однак, позичальник, в порушення вимог ст. 1050, 1054 ЦК України не виконала свої зобов`язання з повернення кредиту, останньою не здійснено жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №6571373703 від 22.09.2016 року у розмірі 106632,81 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, вважається такою, що повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22 вересня 2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір №6571373703, який складається з заяви позичальника про приєднання до умов кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФК», заяви на отримання кредиту та Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Згідно умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 56120,98 грн., строком на 48 місяців, зі сплатою щомісячної процентної ставки у розмірі 3,19 відсотків, річної процентної ставки 11,99%, також умовами договору передбачено стягнення щоденної пені у розмірі 0,3% від загальної суми прострочення (а.с.5-8,13-14). Наданою до суду довідкою від 31.10.2018 року (а.с.15), платіжними дорученнями (а.с.9,10) стверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» виконало свої зобов`язання щодо надання кредиту, відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 56120,98 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило право грошової вимоги до відповідача Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», у зв`язку з укладенням 30.07.2018 року Договору відступлення прав вимоги №20180730, про що свідчить надана суду копія вказаного договору (а.с.19-21), витяг з реєстру боржників (а.с.22) та відповідні реєстраційні документи юридичної особи (а.с.23-30). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 30.07.2018 року виникла заборгованість у 106632,81 грн., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 54188,14 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 8750,05 грн., заборгованості за платою за управління кредитом у розмірі 30372,69 грн., нарахованої пені у розмірі 13321,93 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.16). У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного Кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним кредитним договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про відступлення права вимоги, про що свідчить відповідні повідомлення (а.с.17,18), а позивач, відповідно до вимог ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України набув право вимоги дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 106632,81 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинна відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved