Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за її заявою, заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України в Сумській області про встановлення факту постійного проживання на території України. Свої вимоги заявник мотивує тим, що рішенням Білопільського районного суду від 23 червня 2018 року встановлено юридичний факт постійного проживання [PERSON], [INFO], уродженки м. Люботин Харківської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року. Однак, при наданні рішення суду до Білопільського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Сумській області останній було відмовлено у виконанні рішення по причині не зазначення проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року в неповнолітньому віці. Оскільки, відповідно до вимог п.п. «в» п. 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання рішень, для встановлення належності до громадянства України, особі необхідно надати «судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року». Таким чином, з метою виконання рішення суду та встановлення належності її до громадянства України, заявник просить ухвалити додаткове рішення, в якому зазначити вказаний вище факт. В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про розгляд заяви (а. с. 52-53). Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 23 червня 2018 року встановлено юридичний факт постійного проживання [PERSON], [INFO], уродженки м. Люботин Харківської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року (а. с. 36-38 ). Однак, при пред'явленні рішення суду до Білопільського РС УДМС України в Сумській області [PERSON] було відмовлено у його виконанні по тій причині, що відповідно до вимог п.п. «в» п. 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання рішень, у рішенні суду не було зазначено про факт проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року в неповнолітньому віці. З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне доповнити рішення Білопільського районного суду Сумської області від 23 червня 2018 року у справі №573/773/18 , провадження № 2-о/573/62/18 за заявою [PERSON], заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Сумській області про встановлення факту постійного проживання на території України, зазначивши в резолютивній частині рішення наступне: «Встановити факт постійного проживання в неповнолітньому віці [PERSON], [INFO] року, уродженки м. Люботин Харківської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року». На підставі викладеного,

Outcome: approved