Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

19.03.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом до Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: відділ з питань державної реєстрації Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON] , про зняття арешту з майна. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2019 року справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 16.05 2019 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 16.05.2019 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: відділ з питань державної реєстрації Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області письмові пояснення суду не надала. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зобов`язати відповідача знати арешт з нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] року накладений відповідно реєстраційного номеру обтяження: - [NUMBER] , постановою вих. № 08-14/103, 08.08.2007, відділом державної виконавчої служби у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області; -11481855, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 27.04.2011 року, відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 31.01.1983 [PERSON] , [INFO] відповідно до договору купівлі-продажу придбала домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що розташований на присадибній земельній ділянці 820 кв.м., [INFO] року [PERSON] , померла. 14.05.2015 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] Після сметрі [PERSON] , в зазначеному домоволодінні проживав її син [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , вона звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з метою отримання спадщини. Під час оформлення своїх спадкових прав їй стало відомо про накладення арешту на належне [PERSON] , домоволодіння. Згідно інформаційної довідки (№ 154310885 від 29.01.2019 року) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження спадкового майна : -5510446, постановою вих.. № 08-14/103, 08.08.2007, відділом державної виконавчої служби у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області; -11481855, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 27.04.2011 року, відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції При цьому власником належного [PERSON] , майна зазначений [PERSON] Вона звернулася до Верхньодніпровського РВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області з заявою про зняття арешту з майна, яке вона отримала у спадок після свого батька. 15.03.2019 року нею отримано відповідь, згідно якої вказується, що власником зазначеного вище домоволодіння зазначений [PERSON] , однак здійснити перевірку даних виконавчого провадження з метою встановлення інформаційних джерел, з яких було б видно, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить саме [PERSON] , немає можливості, так як дані виконавчі провадження завершені та передані до архіву більше 3-х років тому, а відповідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, становить 3 роки. Таким чином встановити з яких саме підстав був накладений арешт на власність [PERSON] , та чому власником її майна значиться [PERSON] , не можливо. \~ \~ \~ \~ Обтяження у вигляді арешту майна, яке належало [PERSON] , на праві власності створює їй перешкоди у прийнятті спадщини, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення фактично викладені в позовній заяві та установлені матеріалами справи. Відповідач, представник Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник відділу з питань державної реєстрації Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмових пояснень суду не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] ,. в судовому засідання проти задоволення позовних вимог не заперечував та повідомив, що він є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відносно нього було заведено декілька виконавчих проваджень, які на даний час закриті, в рамках яких накладався арешт на належне йому майно. При цьому арешт накладений як на його майно. Так і помилково був накладений на майно [PERSON] , а саме на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Проте, це зовсім інше домоволодіння, яке йому та його родичам на праві власності не належало та не належить. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини Судом встановлено, що 31.01.1983 [PERSON] , [INFO] відповідно до договору купівлі-продажу придбала домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що розташований на присадибній земельній ділянці 820 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу. Таким чином у [PERSON] . виникло право власності на зазначене вище домоволодіння на підставі укладеного правочину. [INFO] [PERSON] , померла, що підтверджується копією с свідоцтва про смерть. 14.05.2015 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] , в зазначеному вище домоволодінні проживав її син [PERSON] ,, [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] , позивач, яка є донькою спадкодавця, звернулась до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори з метою отримання спадщини. Під час оформлення своїх спадкових прав позивачу стало відомо про накладення арешту на належне [PERSON] , домоволодіння. Так, згідно інформаційної довідки (№ 154310885 від 29.01.2019 року) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження спадкового майна : - \~ \~ \~ \~5510446, постановою вих.. № 08-14/103, 08.08.2007, відділом державної виконавчої служби у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області; - \~ \~ \~ \~11481855, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 27.04.2011 року, відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції При цьому власником належного [PERSON] , майна зазначений [PERSON] Обтяження у вигляді арешту майна, яке належало [PERSON] , на праві власності створює позивачу перешкоди у прийняття спадщини. \~ Відповідно\~до ст.\~1\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~- Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України,\~цим Законом,\~іншими законами\~та нормативно-правовими\~актами,\~прийнятими відповідно\~до цього\~Закону,\~а також\~рішеннями,\~які відповідно\~до цього\~Закону підлягають\~примусовому виконанню Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у\~статті 3\~цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішенн Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі\~закінчення виконавчого\~провадження (крім\~офіційного оприлюднення\~повідомлення про\~визнання боржника\~банкрутом і\~відкриття ліквідаційної\~процедури,\~закінчення виконавчого\~провадження за\~судовим рішенням,\~винесеним у\~порядку забезпечення\~позову чи\~вжиття запобіжних\~заходів,\~а також,\~крім випадків\~нестягнення виконавчого\~збору або\~витрат виконавчого\~провадження,\~нестягнення основної\~винагороди приватним\~виконавцем),\~повернення виконавчого\~документа до\~суду,\~який його\~видав,\~арешт,\~накладений на\~майно (кошти)\~боржника,\~знімається,\~відомості про\~боржника виключаються\~з Єдиного\~реєстру боржників,\~скасовуються інші\~вжиті виконавцем\~заходи щодо\~виконання рішення,\~а також\~проводяться інші\~необхідні дії\~у зв`язку\~із закінченням\~виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» - Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що позивач зверталася до відділу державної виконавчої служби із прохання про зняття арешту з належного [PERSON] , майна. Тобто позивачем дотриманий досудовий порядок врегулювання зазначеного спору. \~ \~ 15.03.2019 року позивачем отримано відповідь, згідно якої вказується, що власником зазначеного вище домоволодіння, зазначений [PERSON] , однак здійснити перевірку даних виконавчого провадження з метою встановлення інформаційних джерел, з яких було б видно, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить саме [PERSON] ,, немає можливості,так як дані виконавчі провадження завершені та передані до архіву більше 3-х років тому, а відповідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, становить 3 роки. З пояснень [PERSON] ,. встановлено, що він не був та не є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Дане домоволодіння розташоване по сусідство з належним йому домоволодінням. І коли накладався арешт на належне йому майно помилково було накладено арешт і сусіднє домоволодіння. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування арешту, накладеного на майно, яке належало [PERSON] , так як судом встановлено, що даний арешт накладений помилково. Стосовно [PERSON] ,. та [PERSON] , відкритих виконавчих проваджень у Верхньодніпровському районному ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області немає. В свою чергу закриваючи виконавчі провадження відносно [PERSON] , державний виконавець повен був вирішити і питання про скасування арештів, які ним накладалися на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог відповідно до способу захисту порушених прав, обраного позивачем. \~ \~ Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768.40 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача [PERSON] .

Outcome: approved