Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

18.05.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №13307 вчиненого 01.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., за яким з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №HMH5RX10622695 від 24.11.2006 року у розмірі 72223 грн. 30 коп., таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, а саме: зазначений виконавчий напис нотаріуса вчинено за межами строку позовної давності, за наявності спору про розмір боргу та за відсутності необхідних документів. Ухвалою суду від 23.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, витребувані матеріали нотаріальної справи з вчинення виконавчого надпису. В подальшому ухвалою суду від 10.07.2018 року закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Також витребувано для огляду в судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відомості з Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області щодо виконання вказаного рішення суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. 14.06.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, яким останній просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, так як оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з додержанням вимог законодавства. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. З'ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Так, 24.11.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем був укладений кредитний договір №HMH5RX10622695 від 24.11.2006 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3155,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також, судом встановлено, що 01.12.2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., на підставі статей 34, 87-89 Закону України «Про нотаріат» та відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року за №1172, вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №13307, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №HMH5RX10622695 від 24.11.2006 року та розрахунку заборгованості станом на 17.08.2017 року, грошових коштів у сумі 72223,30 грн. Згідно вказаного виконавчого напису стягнення здійснюється за період з 24.11.2006 року по 17.08.2017 року. Також зазначено про стягнення витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. 00 коп. Постановою державного виконавця Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 14.02.2018 року, на підставі поданої ПАТ КБ «Приватбанк» заяви від 29.01.2018 року №201801290235, було відкрито виконавче провадження ВП №55802778 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №13307, який виданий 01.12.2017 року. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на документах, що встановлюють заборгованість. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року У відповідності з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно поданої представником ПАТ КБ «Приватбанк» нотаріусу заяви від 22.08.2017 року для вчинення оспорюваного виконавчого напису, останньому було надано, зокрема, копію заяви (кредитного договору) від 24.11.2006 року, на якій міститься печатка ПАТ КБ «Приватбанк» «згідно з оригіналом» (не оригінал, як визначено в постанові КМУ від 29.06.1999 року №1172), засвідчена виписка з особового рахунку боржника, вимога про усунення порушень за кредитним договором. Також представником кредитора нотаріусу не було надано Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифи, які складають між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитно-заставний договір, як це зазначено в заяві від 24.11.2006 року. Таким чином, в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, в тому числі оригіналу заяви від 24.11.2006 року, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Також нотаріусу не надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Замість цього йому надано розрахунок заборгованості за договором HMH5RX10622695 від 24.11.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем, станом на 17.08.2017 року. Слід зазначити, що суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17). З наданого нотаріусу для вчинення виконавчого напису розрахунку заборгованості за договором №HMH5RX10622695 від 24.11.2006 року банку слідує, що він не містить інформації щодо всього періоду дії договору, а лише за періоди з 24.11.2006 року по 24.11.2008 року, за 31.08.2009 року, 27.12.2010 року, березень, червень, серпень 2013 року, квітень, липень, листопад 2014 року, січень - березень 2015 року, серпень - вересень 2015 року, квітень - липень 2016 року, вересень - жовтень 2016 року, квітень - травень 2017 року, та серпень 2017 року. Тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми неустойки та процентів, зазначені у написі, є обґрунтованими та безспірними. Разом з тим, рішенням Ізяславського районного суду від 14.02.2014 року по справі №675/792/13-ц частково задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON], яка виникла внаслідок невиконання останнім умов кредитного договору №HMH5RX10622695 від 24.11.2006 року. Зазначено, що стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості за вказаним договором з квітня 2008 року по листопад 2008 року, а також заборгованість по процентах за користування кредитом за цей же період. В решті позовних вимог відмовлено в зв'язку із пропуском строку позовної давності. Даний факт є підтвердженням відсутності безспірності щодо стягнення заявленого розміру заборгованості, що не було перевірено нотаріусом. Вирішуючи питання про дотримання строків давності при вчиненні виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 01.12.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за №13307, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), наданих представником ПАТ КБ «Приватбанк» суду при розгляді цивільної справи №675/792/13-ц, Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Із заяви позичальника №HMH5RX10622695 від 24.11.2006 року вбачається, що сума строкового кредиту складає 3155 грн. 90 коп. на строк 24 місяці з 24.11.2006 року по 21.11.2008 року. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «24» по «29» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 236, 81 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, і також інших витрат згідно з Умовами. Виконавчий напис, вчинений 01.12.2017 року та зареєстрований в реєстрі за №13307, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості, несплаченої в строк за кредитним договором №HMH5RX10622695 від 24.11.2006 року, містить відомості про строк, за який провадиться стягнення, а саме: з 24.11.2006 року по 17.08.2017 року, тобто виконавчий напис нотаріуса вчинено щодо заборгованості, за якою минув строк позовної давності. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, суд вважає необхідним в силу ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved