Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

17 березня 2021 року до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] - адвоката Кулініч К.В. до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача 12 587,00 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та 15 000,00 грн у відшкодування спричиненої моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . 02 грудня 2020 року позивач виявив факт залиття його квартири за вищевказаною адресою, а саме на стелі у ванній кімнаті та кухні, про що було складено акт. Причиною залиття є недбайливе користування системою водопостачання при ремонті газової колонки. Як убачається з висновку експерта С-20033 від 29 грудня 2020 року експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , розмір завданої позивачеві шкоди становить 10 587,00 гривень. Також позивач зазначив, що у зв`язку із залиттям квартири йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, безвідповідальності відповідача, негативних переживаннях. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдану позивачу шкоду, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 22.03.2021 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки. 02.04.2021, на виконання вимог ухвали судді від 22.03.2021, позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 15 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 12.05.2021. 12.05.2021 розгляд справи відкладено на 26.05.2021, у зв`язку з неявкою відповідача та витребуванням доказів. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.05.2021 позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, - задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 10 587,00 грн у відшкодування збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири 02.12.2020; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2 000,00 грн вартості підготовки Висновку експерта С-20033 від 29 грудня 2020 року експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3 000 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири 02.12.2020; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2 850 грн 00 коп. у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 517 грн 56 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.07.2021 скасовано зазначене заочне рішення, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 09.09.2021. 09.09.2021 розгляд справи відкладений на 27.09.2021, у зв`язку з клопотанням представників сторін. 27.09.2021 розгляд справи відкладений на 13.10.2021, у зв`язку з неявкою сторін. 13.10.2021 представник відповідача подав відзив, в якому заперечує належність висновку експерта № С-20033 від 29 грудня 2020 року експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , стягнення вартості його виготовлення, а також вважає не доведеною наявність моральної шкоди. Ухвалою суду від 13.10.2021 заяву відповідача про виклик в якості свідка [PERSON] залишено без розгляду. 13.10.2021 розгляд справи відкладений на 01.11.2021, у зв`язку з неявкою сторін. 01.11.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. 16.11.2021 розгляд справи відкладений на 02.12.2021, у зв`язку з неявкою сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити, представник відповідача - відмовити у задоволенні позову. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9-10). Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. 02 грудня 2020 року позивач виявив факт залиття його квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме на стелі у ванній кімнаті та кухні. З акта про залиття від 02.12.2020, складеного ДОЖФ №2, підписаного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , 02 грудня 2020 року внаслідок залиття квартири № 20 були пошкоджені: ванна кімната - на стелі пляма площею до 0,5 кв.м; кухня - до 1,0 кв.м. Причиною залиття є недбайливе користування системою водопостачання при ремонті газової колонки (а.с. 12). 25.01.2021 відповідачу було направлено лист-претензію щодо відшкодування збитків, заподіяних позивачеві внаслідок затоплення квартири, однак відповідач у відповіді на претензію від 29.01.2021 зазначила, що категорично не згодна з вищевказаним висновком експерта, зокрема в частині розміру матеріального збитку, при цьому факт затоплення квартири позивача визнає (а.с. 38, 40). Також позивач зазначив, що у зв`язку із залиттям квартири йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, безвідповідальності відповідача, негативних переживаннях. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати завдану позивачу шкоду. Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Як убачається з висновку експерта С-20033 від 29 грудня 2020 року експертного будівельно-технічного дослідження щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , розмір завданої позивачеві шкоди становить 10 587,00 гривень (а.с. 15-21). Відповідно до ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Суд частково не погоджується з визначеним експертом розміром матеріальної шкоди, завданої позивачеві залиттям квартири, оскільки ним проведена оцінка, окрім кухні, факт залиття якої встановлено в акті про залиття від 02.12.2020, також коридору та вбиральні, залиття яких даним актом не підтверджується. Причинний зв`язок між пошкодженнями стель та стін в коридорі та вбиральні експертом не встановлювався. Крім того, оцінка збитків на кухні розрахована з площі 5,3 кв.м, натомість при складанні акта виявлено лише пляму загальним розміром до 1,5 кв.м у ванній кімнаті та кухні. Таким чином, враховуючи, що розмір матеріального збитку на кухні визначений експертом у сумі 2 062,00 грн з розрахунку площі 5,3 кв.м, дійсний розмір збитку з розрахунку 1,5 кв.м складає 763,88 грн (2 062 / 5,3 х 1,5 = 763,88). У ході судового розгляду судом роз`яснювалося право сторін на призначення судової експертизи з метою визначення розміру завданого позивачеві матеріального збитку, проте представники сторін відмовилися ним скористатися, а суд в силу вимог цивільного процесуального законодавства не наділений правом самостійного вирішення такого питання. Також суд не знаходить правових підстав для відшкодування [PERSON] витрат на складення експертного висновку у сумі 2 000,00 грн, оскільки з квитанції до прибуткового касового ордера № 50 від 29.12.2020 вбачається, що роботу експерта оплатила [PERSON] ( а.с. 36). Враховуючи вимоги закону, обставини справи та надані позивачем докази, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 763,88 грн. Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, шоста статті 81 ЦПК України). На думку суду, доводи позивача про спричинення йому моральної шкоди, завданої відповідачем залиттям його квартири, тобто пошкодженням майна, ґрунтуються на положеннях пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України та статті 1167 ЦК України, оскільки він був вимушений змінити свій звичний спосіб життя, вживаючи заходів щодо ліквідації наслідків залиття. Суд вважає, що розмір моральної шкоди, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, виходячи з принципу виваженості, розумності та справедливості, тривалості вимушених змін у житті та враховуючи роз`яснення пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», становить 3 000,00 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Правничу допомогу позивачеві надавали адвокат Кулініч К.В. та адвокат Гвоздь І.К. Згідно розрахунку вартості наданих адвокатом Кулініч К.В. послуг, правнича допомога надана на суму 10 000 грн, а саме: надання консультацій - 1 000 грн за 2 години роботи, складання позовної заяви та підготовка додатків до неї - 4 000 грн за 2 години роботи, участь адвоката у розгляді справи в судових засіданнях - 5 000 грн за 2 години роботи (а.с. 53). Оскільки адвокат Кулініч К.В. приймала участь в одному судовому засіданні (13.07.2021) тривалістю 20 хвилин, витрати за участь у судовому засіданні складають 833,33 грн, а всього витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 816,67 грн (14%). Правничу допомогу відповідачеві надавала адвокат Бузина Н.В. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 9 від 01.12.2021 відповідач сплатила адвокату 8 000,00 грн за надання правничої допомоги, яка підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 6 880,00 грн. Доводи представника позивача про необґрунтованість витрат відповідача суд не бере до уваги як безпідставні. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (14%).

Outcome: partial