Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

19.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 16.04.2008 року, в розмірі 20874 грн 46 коп., а також 243 грн 60 коп. у відшкодування понесених судових витрат. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині порядку і строків розрахунку. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги і наполягав на задоволенні. Представник відповідача позов не визнала. Вона просила суд застосувати до спірних правовідносин трирічний строк звернення до суду і з цих підстав відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі заяви відповідача від 16.04.2008 року позивач надав відповідачу кредит сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 30% річних від суми залишку. Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 28.02.2014 року в розмірі 20874 грн 46 коп., і складається із: заборгованості по тілу кредиту 4960 грн 75 коп., заборгованості по процентам 11568 грн 50 коп., заборгованості по комісії 2875 грн, штрафу 1470 грн 21 коп. Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу положень частин третьої пятої статті 257 Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 3.1 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору (а. с. 15) встановлено, що для надання відповідачу банківських послуг позивач відкриває картковий рахунок, видає банківську картку, вид і строк дії якої визначені в Заяві про надання кредиту та в Памятці клієнта, підписанням якої сторони укладають Договір про надання банківських послуг. Як зазначено вище, відповідач підписав Заяву про надання кредиту 16.04.2008 року. Вказана Заява містить лише інформацію про валюту кредитування (гривня), розмір кредитного ліміту (5000 грн) та базову місячну ставку (2.5%). В заяві також є відмітка про оформлення банківської картки «Універсальна» № 4149 6253 2351 0780 та її фактичне отримання відповідачем 16.05.2008 року (а. с. 9, 10). Памятка клієнта, яка згідно Заяви є складовою частиною кредитного договору, в справі відсутня. Проте, як слідує з повідомлення представника позивача, Памятка останнім не оформлювалася і відповідачу не видавалася. Замість Памятки сторонами складено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold-клуб», яка підписана відповідачем 16.05.2008 року, і яка визначає істотні умови укладеного сторонами кредитного договору (а. с. 11). Зазначене дає суду підстави вважати вказану Довідку складовою частиною кредитного договору, що замінює Памятку. Пунктом 3.1.1 Розділу ІІ (Правила користування платіжною карткою) Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що строк дії банківської картки (місяць і рік) указується на її лицевій стороні і, що вона є дійсною до останнього календарного дня вказаного на ній місяця (а. с. 22). Сторони не надали суду оригінал або копію банківської картки, однак, як зазначено в Заяві (а. с. 10), вона має строк дії три роки. Оцінка в сукупності наявних в справі доказів, зокрема: копії Заяви, в якій проставлена відмітка про фактичне отримання відповідачем банківської картки 16.05.2008 року (а. с. 10); копії Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold-клуб», підписаної відповідачем 16.05.2008 року (а. с. 11) та розрахунку заборгованості, в якому проставлено дату, з якої відповідач фактично отримав доступ до кредитної лінії (16.05.2008 року), дають суду підстави для висновку про те, що фактично кредитна картка «Універсальна Gold-клуб» була фактично випущена позивачем і вручена відповідачу 16.05.2008 року, в звязку з чим була дійсною до 31.05.2011 року включно. Виходячи з цього, а також враховуючи ту обставину, що Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold-клуб» було визначено порядок здійснення розрахунків шляхом щомісячної оплати до 25 числа місяця, наступного за звітним, 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн і не більше суми залишку заборгованості, строк позовної давності за вимогами позивача про повернення відповідачем кредитної заборгованості повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового місячного платежу. Згідно розрахунку заборгованості (а. с. 6-8), відповідач останній раз сплатив у погашення кредитної заборгованості 12.11.2008 року. Після цієї дати він в погашення заборгованості не сплачував і кредитні кошти за допомогою банківської картки не знімав. Тому, з 26.12.2008 року для позивача розпочався перебіг строку давності для вимог про стягнення заборгованості за платежами, які відповідач повинен був здійснювати щомісячно до 25 числа. Трирічний строк позовної давності за платежем, який повинен був здійснити відповідач у травні 2011 року закінчився 31.05.2014 року. Тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла станом на 30.04.2011 року в сумі 4484 грн 92 коп. не підлягає задоволенню через пропущення позивачем трирічного строку позовної давності та ненадання ним доказів на підтвердження наявності поважних причин для пропуску цього строку. Суд вважає, що позивачем не пропущено трирічний строк звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла за період з 01.05.2011 року по 28.02.2014 року включно. Втім, з наданого суду розрахунку заборгованості (а. с. 6-8) не можливо визначити структуру заборгованості за вказаний період з визначення конкретного розміру усіх її складових, а саме: заборгованості по тілу кредиту, нарахованим на цю суму боргу відсоткам, комісії та неустойці, що має значення для правильного вирішення справи. Відсутність у суду програмного забезпечення, що використовувалося позивачем для здійснення розрахунку заборгованості, позбавляє суд можливості самостійно визначити суму боргу, що виникла за вказаний вище період та всіх її складових. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за період з 01.05.2011 року по 28.02.2014 року включно не підлягає задоволенню через її належне не доведення в суді.

Outcome: dismissed