Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

17 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме, Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-10-00-033275, виданого Виконавчим комітетом Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області 15.02.1996 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 583/743 (далі державний акт), в якому в графі «прізвище» зазначено « [PERSON] » замість належного « [PERSON] », що відповідає даним її паспорта. Заяву мотивовано тим, що на підставі зазначеного державного акту на право приватної власності на землю їй належить земельна ділянка, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер 6322083000:16:000:0151, розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради, на землях садового товариства «Фауна», цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва. Державний акт був виданий на підстав рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області № 742 від 10.10.1995 року. В рішенні виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області № 742 від 10.10.1995 року, складеному українською мовою, її прізвище записано російською мовою « [PERSON] ». В державному акті, складеному українською мовою, в графі «прізвище, ім`я по батькові» її прізвище записано як « [PERSON] ». В той час як у паспорті та інших документах, складених державною мовою, її прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] ». В зв`язку з довільним перекладом її прізвища в державному акті про право приватної власності, вона позбавлена можливості зареєструвати право власності, а також вчиняти нотаріальні дії. Посилаючись на вказані обставини позивач просив її заяву задовольнити та встановити факт, що має юридичне значення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено за правилами окремого провадження. Представник заявника адвокат Шматько Т.М. в судовому засіданні заяву та викладені в ній доводи підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, заслухавши доводи заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 06 листопада 1998 року, заявником у даній справі є [PERSON] , яка народилася [INFO] в місті Харкові. Відповідно до копії паспорту, заявник з 26 лютого 1993 року по 25 травня 2006 року, та з 28 жовтня 2006 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,10). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-10-00-033275 від 15.02.1996 року, виданого на ім`я [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , останній на підставі рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області № 742 від 10.10.1995 року передається у приватну власність земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,12 га, яка розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради, на землі садового товариства «ФАУНА», передана для ведення садівництва (а.с.11-14). З витягу з рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області № 742 від 10 жовтня 1995 року вбачається, що згідно з Декретом Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» передано у приватну власність « [PERSON] », прізвище ім`я по батькові зазначено російською мовою, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку для садівництва в садовому товаристві «Фауна», № 111, загальною площею 1200 кв.м. (а.с.7). Таким чином, з досліджених доказів вбачається наступне. У державному акті на право приватної власності на землю серії ХР-10-00-033275, прізвище ім`я\~по батькові власника зазначено як « [PERSON] ». Разом з тим з рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківській області від 10 жовтня 1995 року № 742, на підставі якого виданий державний акт, вбачається, що земельна ділянка передавалась у власність особі « [PERSON] », прізвище ім`я по батькові вказано на російській мові. Зазначена в державному акті та в рішенні виконавчого комітету адреса власника, співпадає з адресою заявника. В виданій за підписом голови Малоданилівської селищної ради О.О. Гололобова довідці від 04.05.2020 року № 02-22/398, зазначено, що в державному акті на землю серія ХР-10-00-033275 від 15 лютого 1996 року, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 583/743, в прізвищі власника допущена помилка, а саме записано « [PERSON] », а треба згідно даних паспорту « [PERSON] ». Земельна ділянка надана громадянці [PERSON] для ведення садівництва в садовому товаристві «Фауна» на підставі рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за № 742 від 10.10.1995 року (а.с. 18). Отже, вище наведені розбіжності у документах є очевидною опискою, яка не може бути належним чином виправлена без звернення до суду. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника важливе юридичне значення, оскільки унеможливлює доведення ним права власності на належну земельну ділянку. Оскільки іншим шляхом встановити даний факт неможливо, він підлягає встановленню в судовому порядку. За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що вказаний вище державний акт належить саме заявнику. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995\~року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що різниця в написанні прізвища заявника має місце через довільний переклад його прізвища з російської мови на українську, якою складений державний акт, а тому заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved