overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

18 вересня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2002 року, актовий запис № 207, від якого мають малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 4 лютого 2014 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, відновивши їй дошлюбне прізвище. У попередньому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважаючи також неможливим збереження сімї та примирення з позивачкою, про що вказав у письмовій заяві (а.с. 17). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання зі згоди сторін в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 12 липня 2002 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], 27 жовтня 2008 року, які згідно довідки КП «СЕЗ» мешкають з позивачкою (а.с. 3). З лютого 2014 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

18 вересня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 вересня 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №394. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй будинок по вул. М.Спортивна,10) буд. 67, розташований в смт. Любашівка, Одеської області. Посилаючись на те, що він не може оформити спадщину нотаріально і йому було відмовлено нотаріусом в письмовій формі із за відсутності правовстановлюючого документу на будинок і рекомендовано звернутись до суду, позивач звернувся до суду з наведеним позовом. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Відповідач Любашівська селищна рада в судове засідання надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника та, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 19). Позовні вимоги підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] ( а.с. 6), заповітом (а.с8), рішеннями та довідками Любашівської селищної ради (а.с.10-14), технічним паспортом на будинок, висновком про технічний стан будинку (а.с. 15-18), повідомленням нотаріуса (а.с.5) та показаннями свідка [PERSON], із яких видно, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, крім неї спадкоємців, які б мали право на обовязкову долю в спадковому майні, немає. У березні місяці 2016 року, вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно будинок за адресою: вул. Мала Спортивна буд. 20 ( бувша вул. М.Спортивна буд.10), розташований в смт. Любашівка, Одеської області, на що отримала відповідь за № 440/02-14 від 29 березня 2016 року, відповідно до якої їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, по причині відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, та рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Право власності на будинок по вул. Мала Спортивна буд. 20 ( бувша вул. М.Спортивна буд.10), розташований в смт. Любашівка Одеської області, за [PERSON] підтверджується наступними документами: рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 26.06.2014 року про присвоєння нової поштової адреси на домоволодіння, де [PERSON] вказана власником домоволодіння, Рішення та Акт виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 22.06.1967 року про відведення земельної ділянки для забудови [PERSON], Генплан земельної ділянки забудовника, Договором від 14.07.1967 року про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Відповідно до Висновку про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу, дачного будинку, садового будинку з господарськими будівлями і спорудами №64 від 22 квітня 2016 року, вартість будинку складає 32 926,00 грн.. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню повністю згідно ст.ст. 392, 1234- 1257 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

18 вересня 2016року заявник звернулася до суду з заявою про призначення опікуна над недієздатною [PERSON]. В своїй заяві [PERSON] посилалася на те, що 17.10.1996року її двоюрідну сестру [PERSON] було визнано недієздатною. На час ухвалення рішення не вимагалося призначення опікуна у судовому порядку, а тому судом не було встановлено опіки. [PERSON] проживає разом із заявником та перебуває на її утримані. Внаслідок своєї недієздатності [PERSON] потребує опіки та призначення опікуна судом. Заявник в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила заяву задовольнити, а справу розглядати без її участі. Представник Баловненської сільської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій справу розглядати без його участі та вказав що проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, №2-1600/2016 від 17.10.1996року [PERSON] було визнано недієздатною без призначення опікуна так як на час винесення рішення встановлення опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною не було обовязковим. Відповідно до довідки Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №1011 від 10.08.2016року [PERSON] проживає разом із заявником та перебуває на її утримані. Згідно клопотання виконавчого комітету Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області вих.. №192 від 11.08.2016року заінтересована особа просить призначити [PERSON] опікуном [PERSON], 28.04.1959року народження у звязку з тим, що остання є недієздатною і потребує догляду, допомоги у приготуванні їжі, облаштуванні побуту, тощо, крім того їй потрібен представник для захисту її прав та інтересів. [PERSON] характеризується винятково з позитивного боку. Інших близьких родичів крім [PERSON] у [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1\~ст. 39 ЦК України\~суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

18 вересня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не утримує її, просить стягувати на своє утримання кошти у розмірі по 800 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до 26 листопада 2019 року. У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно зясувавши усі обставини справи, розглянувши документи та матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтва про народження Серія І-АМ № 357006 (а.с. 4). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, оскільки доказів протилежного він не надав. Отже, судом установлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України). Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки право позивача на матеріальне утримання з боку чоловіка батька дитини порушено, то воно підлягає судовому захисту. Зясувавши усі обставини справи, враховуючи матеріальний стан відповідача, суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на утримання дружини [PERSON] слід визначити в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

18 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом. Вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем, має малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сімї проживання її батька та відсутність матеріальної допомоги з його боку. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати 1/4 частину свого заробітку, обоє просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 31 травня 2014 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом із дочкою зареєстровані та проживають [INFO]. [PERSON] проживає [INFO]. Відповідач працює у ТОВ «Завод Кобзаренка» різальником металу, його середньомісячна заробітна плата становить близько 8300 грн. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 180 СК України відповідач, як її батько, може і зобовязаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з травня місяця становить 1426 грн. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і їх мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, як того вимагають положення ч. 1 ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (наявність сталого заробітку, задовільний стан здоровя, відсутність інших утриманців), та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

18 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 05 червня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 199. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з липня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 05 червня 2004 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 199 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з липня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

18 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом про збільшення розміру аліментів, в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Син після розірвання шлюбу перебуває на її утриманні, відповідач сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вважає, що цієї суми недостатньо забезпечення належного життєвого рівня дитини, а тому просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 1500 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву у якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився також, не повідомляючи про причини неявки, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції позивача, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с. 5). Син після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивачки. За рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2015 року на дитину стягуються аліменти у розмірі розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (рішення суду, а.с. 7-8), однак цієї суми недостатньо для забезпечення належного життєвого рівня дитини. Заробітку позивача недостатньо для утримання дитини, що спонукало її звернутися до суду із позовом збільшення розміру аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає позов про збільшення розміру аліментів таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

18 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що вона з відповідачем по справі [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2011 року, від даного шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою. Відповідач, [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. За таких підстав позивачка звернулася з даним позовом до суду. [PERSON] просить суд стягувати із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітків (доходів), не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з ухваленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться у справі, позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с.4), який проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області від 11.09.2017 (а.с.2). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

18 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до Миронівського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 27 серпня 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 107. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], 2012 року народження. Зазначила, що подружнє життя не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, постійні образи з боку відповідача та сварки, у зв'язку із чим шлюбні відносини між ними припинено з початку 2017 року, просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27 серпня 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 107. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON], 2012 року народження, яка проживає разом із позивачем. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, від часу подачі позову до суду минуло понад три місяці, за цей час сторони не примирилися. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, коли шлюб існує лише формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved