Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

18 червня 2021 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Лопатинської селищної ради Львівської області про встановлення факту спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] у с. Увин, Радехівського району Львівської області померла баба позивача - [PERSON] у віці 69 років, про що зроблено 12.12.2002 року відповідний актовий запис №7 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] у м. Червоноград Львівської області помер дід позивача - [PERSON] у віці 77 років, про що 22.02.2008 року відповідний актовий запис №125 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Луців І.П. державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори від 06 листопада 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №2284, вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] - чоловік, який проживає в селі Увин Радехівського району Львівської області. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2430 га, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю за І-ЛВ №089222, виданого Радехівською районною радою Львівської області 24 грудня 1999 року, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3259. Після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) у вигляді наступного майна: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3750 га, що розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належить спадкодавцю підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089221, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за №3258; - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2420 га, що розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належить спадкодавцю згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, який належав дружині спадкодавця [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089222, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за №3259. Позивач як особа, яка фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем - [PERSON] за однією адресою на момент відкриття спадщини, маючи намір оформити прийняти спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину, звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Комарницької Н.І., однак нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріус не змогла встановити факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем за однією адресою на момент відкриття спадщини, оскільки спадкодавець знявшись з попереднього місця реєстрації фактично проживав разом із позивачем за однією адресою до дня смерті. Також у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. В зв`язку із вищевказаним, у позивача виникла необхідність звернутися з позовом до суду. Просить суд ухалити рішення, яким: - встановити факт спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем її батьком - [PERSON] за однією адресою на момент відкриття спадщини, який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та які належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №089221, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за №3258, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,1814 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,8580 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,3356 гектарів; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та які належали спадкодавцю згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №2284 від 06.11.2003 року, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,6751 гектарів; земельну ділянку загальною площею 1,2314 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,3355 гектарів (а.с.4-11). Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить постановити рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, проте скерував до суду заяву про розгляд справи без участі представника Лопатинської селищної ради Львівської області. Позовні вимоги визнає (а.с.37). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 грудня 2002 року (а.с.15). З довідки №21 від 02 лютого 2018 року, виданої виконкомом Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] до дня смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті в житловому будинку разом з нею був зареєстрований [PERSON] (а.с.19). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 листопада 2003 року Луців І.П. , державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2284, встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її чоловік - [PERSON] . Відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, окрім іншого, [PERSON] успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2430 га, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала померлій на підставі Державного акта на право приватної власності на землю за І-ЛВ №089222, виданого Радехівською районною радою Львівської області 24 грудня 1999 року, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3259 (а.с.20). Відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки, що містяться у вищевказаному державному акті, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2430 га, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, складається з трьох земельних ділянок: площею 1,6751 га; площею 1,2314 га; площею 0,3355 га (а.с.24-24 зворот). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (а.с.16). Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються наступними документами: копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 3 грудня 1953 року; копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 21 лютого 1976 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбу та дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.17,18). З довідки №32 від 22.03.2021 року, виданої Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області, вбачається, що згідно запису у погосподарській книзі №1 с.Увин за 2006-2010 роки, станом на 22.02.2008 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживав і не був зареєстрований (а.с.21). Проте, з акта від 25.04.2019 року, складеного майстром КП «Червонограджитлокомунсервіс» Крук Ольгою Василівною (Виконавчий комітет Червоноградської міської ради Львівської області), встановлено, що [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , в період з 2006 року до дня смерті [INFO] (а.с.22). Згідно з паспортом громадянина України, серії [NUMBER] , позивач у справі - [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 31.03.1982 року (а.с.13-14). Після смерті спадкодавця, окрім іншого, залишилося наступне спадкове майно: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3750 га, що розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089221, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за №3258, та складається з трьох земельних ділянок: площею 1,1814 га; площею 0,8580 га; площею 0,3356 га (а.с.23-23 зворот); - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2420 га, що розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, та належала спадкодавцю згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини - [PERSON] , які вищевказана земельна ділянка належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089222, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за №3259 (а.с.20,24-24 зворот). З копії листа вих.№95/02-14 від 13.04.2021 року, констатовано, що приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Комарницькою Н.І. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а також роз`яснено необхідність подачі оригіналів правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, а в випадку їх відсутності - право на звернення до суду з позовом (а.с.26). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Факт, що [PERSON] спільно проживав з [PERSON] за однією адресою на момент відкриття спадщини підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] , не довіряти показам якої у суду немає підстав (а.с.38). Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що наявна суперечність щодо місця проживання спадкодавця на день смерті та відсутні оригінали правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту спільного проживання спадкодавця зі спадкоємцем на день смерті та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання спадкодавця зі спадкоємцем та визнання права власності є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку з клопотанням представника позивача суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved