Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

18 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 15.12.2015 року відповідач на вул. Комсомольській в м. Дніпропетровську, у районі будинку №65, керуючи автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер АЕ8811АС, скоїв зіткнення з воротами вказаного будинку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачеві (власник воріт) було заподіяно матеріальну шкоду. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві, склав 6 024,71 грн. Відповідач добровільно не відшкодовує позивачеві витрачені кошти. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації заподіяної матеріальної шкоди в сумі 6 024,71 грн., компенсації судових витрат (а.с.а.с. 2, 3). 02 червня 2016 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Провідна», яка зареєструвала усі ризики відповідача. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги. В остаточній редакції позову позивач просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на свою користь компенсацію заподіяної шкоди в сумі 5\~020,59 грн., а з [PERSON] решту (1\~004,12 грн.) (а.с.а.с. 43 45, 73 76). 20 жовтня 2016 року судом було ухвалене заочне рішення про задоволення позовних вимог, предявлених ПрАТ «СК «Провідна», і відмову у позові в частині вимог, висунутих [PERSON] (а.с.а.с. 110, 111). 12 січня 2017 року суд постановив ухвалу про скасування заочного рішення від 20.10.2016 року, призначення справи до нового розгляду (а.с. 142). 25 січня 2017 року позивач змінив позовні вимоги й просив стягнути компенсацію заподіяної шкоди (6\~025,20 грн.) з безпосереднього її заподіювача [PERSON] ПрАТ «СК «Провідна» при цьому виступило в якості третьої особи (а.с.а.с. 147 149). Представники позивача у судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі. Представники відповідача, третьої особи до суду не зявилися, були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 15.12.2015 року [PERSON] на вул. Комсомольській в м. Дніпропетровську, у районі будинку №65, керуючи автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер АЕ8811АС, скоїв зіткнення з воротами вказаного будинку, таким чином пошкодивши їх (а.с.а.с. 5, 6). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Toyota» застрахована ПрАТ «СК «Провідна» (а.с. 40). Згідно з довідкою Приватного підприємства «Консалтінгово-інжинірінговий протипожежний центр «Брандмауер» вартість відновлювального ремонту пошкоджених воріт склала 6\~024,71 грн. (а.с.а.с. 8 21). 02 березня 2016 року постановою апеляційного суду Дніпропетровської області за вказаним фактом [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.а.с. 5, 6). 21 червня 2016 року після того, як позивач у суді дізнався про наявність у [PERSON] полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, він звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 59). 29 червня 2016 року на адресу суду надійшли заперечення ПрАТ «СК «Провідна», згідно з якими співвідповідач не знайшов підстав для задоволення вимог позивача через порушення ним приписів пункту 33.3 статті 33 Закону України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) (а.с.а.с. 55 58). Дотепер заподіяну позивачу шкоду відповідачем не відшкодовано. Відповідно до частин 1 3 статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності з частиною 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. [PERSON] 15.12.2015 року керував автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, був володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду має нести саме він. Частиною 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вина [PERSON] була встановлена апеляційним судом Дніпропетровської області 02.03.2016 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, суд вважає, що вимога про відшкодування позивачеві заподіяної матеріальної шкоди є цілком обґрунтованою. При цьому суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача 6\~024,71 і відмовивши у позові про стягнення додаткових 0,49 грн., підстав для стягнення яких суд у наданих матеріалах не вбачає. Суд також вважає правильною процесуальну позицію позивача, згідно з якою позов предявлено тільки до безпосереднього заподіювача шкоди (не до страховика), оскільки вона цілком узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 14.09.2016 року №61975699 (справа №6-725цс16), яка відповідно до статті 3607 ЦПК є обовязковою для суду. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також компенсація понесених судових витрат у сумі 1\~378,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial