Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

19 квітня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванов О.І., про визнання права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка у період від травня 2011 року до [INFO] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] За час спільного проживання вони, зокрема, відкрили депозитний рахунок із внеском 5 400,00 доларів США. [INFO] [PERSON] помер. Відповідачі (батько та брат померлого) заперечують право позивачки на половину вказаного майна, що стало причиною її звернення до суду з позовом про визнання права власності на Ѕ частину депозитного вкладу з відсотками (а.с.а.с. 3 - 9). У судовому засіданні позивачка, її представник підтримали заявлений позов, пояснивши, що факт спільного проживання з [PERSON] встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, отже не потребує додаткового доведення. [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що позивачка не є спадкоємцем майно його сина, отже не має права на частку коштів, розміщених на депозитному рахунку. [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений належним чином (а.с.а.с. 51, 71, 80 - 106). Третя особа до суду також не з'явилася, звернувшись із заявами про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 45, 113). 06 серпня 2018 року [PERSON] подав відзив на позов, у якому виклав доводи, аналогічні викладеним у судовому засіданні (а.с.а.с. 58 - 60). Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що позивачка у період від травня 2011 року до [INFO] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Викладені вище обставини встановлені рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року, ухваленим у цивільній справі №203/3476/16-ц (а.с.а.с. 12 - 15). За життя - 25.03.2016 року, [PERSON] уклав з публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» договір про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» №00441493, за яким уніс на відкритий банком депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 5 400,00 доларів США (а.с. 16). Відповідно до частин 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно з частиною 1 статті 36 СК шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, у відповідності зі статтею 74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, при застосуванні статті 74 СК слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Ураховуючи викладене, суд вважає цілком правильним обґрунтування позивачем заявленого позову приписами статті 74 СК. Судом встановлено, що від травня 2011 року до [INFO] позивачка та [PERSON] проживали одне з одним однією сім'єю, і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Про викладене свідчить рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року, ухвалене у цивільній справі №203/3476/16-ц, що набрало законної сили. Ураховуючи такий висновок у контексті приписів статті 74 СК, суд вважає, що право спільної сумісної власності позивачки та [PERSON] безумовно поширюється й на кошти, розміщені на депозитному рахунку у ПАТ «Платинум Банк». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20.02.2012 року №22207362, (справа №6-97цс11), постанові від 12.12.2012 року №28310899 (справа №6-148цс12), які відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягають урахуванню судом. При цьому суд бере до уваги приписи частини 4 статті 82 ЦПК, за якою обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом при ухваленні рішення у цивільній справі №203/3476/16-ц, зокрема, було встановлено, що від травня 2011 року до [INFO] [PERSON] не працював і разом з позивачкою займався веденням домашнього господарства, яке включало великий сад та город, де вони вирощували люцерну, картоплю, огірки, томати, утримували свійську птицю (курей, індичок, гусей), продаж чого становив постійний дохід. У зв'язку з викладеним суд у справі №203/3476/16-ц дійшов висновку про те, що розміщені на банківських рахунках у вказаний період кошти, безумовно, були набуті внаслідок спільної праці позивачки та [PERSON], отже були їхньою спільною сумісною власністю. Таким чином, зважаючи на приписи частини 4 статті 82 ЦПК, а також беручи до уваги встановлені судом факти й обставини, суд доходить висновку про доведеність позову і наявність законних підстав для його задоволення.

Outcome: approved