Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

19.01.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Тупальської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. 18.01.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого свідоцтва позивачу було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючі документи на будинок. На цих підставах, враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на вказаний будинок. У судове засідання позивач з'явилась, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подали заяву, в якій зазначили, що проти задоволення позову не заперечують та просять проводити розгляд справи без участі представника Тупальської сільської ради. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спадкоємцем померлого за законом є позивач у справі, який прийняв спадщину та з метою оформлення спадкових прав подала заяву про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Згідно технічного паспорту від 29.12.2015 р., складеного КП «Новоград-Волинське МБТІ» домоволодіння за адресою: [ADDRESS], складається з житлового будинку, двох веранд, прибудови, трьох ганків, чотирьох сараїв, навісу, убиральні, колодязя, огорожі. Будинок збудовано у 1961 році (а.с. 18-20) Відповідно до довідки № 328 від 16.06.2015 року, житловий будинок [ADDRESS], рахується за [PERSON] згідно погосподарської книги №5, особ. рах. № 225 за 2011-2015 р. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. На підставі вищевикладеного підтверджується право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] відсутні. Таким чином, є підстави вважати, що будь-які правочини щодо спадкового майна за життя спадкодавця ним не вчинялись. Родинний зв'язок позивача зі спадкодавцем як з батьком підтверджується свідоцтвом про народження від 12.10.1963 року (а.с. 8) Зміна прізвища позивача підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9) Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги за законом. За клопотанням позивача судом витребувано інформацію від нотаріуса щодо кола спадкоємців. Відповідно до листа державного нотаріуса., крім [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, інші спадкоємці не звертались. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved