overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

18.11.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що взаємопорозуміння між нами немає , у звязку із чим втратили один до одного почуття любові та поваги. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо, шлюбні відносини з відповідачем припинені у вересні 2016 року. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 04.07.1992 року Відділом реєстрації актів цивільного стану виконкома Логойською районною Радою народних депутатів Мінської області, з актовим записом № 38. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із матеріалів справи вбачається, що спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у вересні 2016 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

18.11.2016 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 19.02.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №16. Сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Позов позивач мотивує тим, що сторони не зійшлися характерами, спільне проживання є неможливим. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. У судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.02.2008, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР №041545 від 19.02.2008, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №16 (а.с.3) Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-СР №069352 від 22.05.2008, виданим виконавчим комітетом Марянівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, [PERSON] народився 14.05.2008, актовий запис №4. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Подальше спільне життя та збереження сімї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна та місце проживання дитини у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

18.11.2016 заявниця звернулася до суду з названою заявою. Посилалася на те, що вона у жовтня 2016 року звернулася до УПФУ Волноваського району Донецької області за нарахуванням їй пенсії за віком як тимчасово переміщеній особі, але їй було відмовлено, оскільки трудова книжка належить [PERSON], а виправлення прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» на підставі свідоцтва про шлюб не були проведені, так як на момент реєстрації шлюбу вона в трудових відносинах не перебувала. Тому просила встановити факт належності їй трудової книжки. В судове засідання заявниця, яка належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, не з'явилася, в заяві просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала. Представник заінтересованої особи заперечень не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 на підставі п.6 суд може встановити факти належності особі документів (у тому числу трудової книжки), які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що 09 березня 1977 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). 04.07.1977 року [PERSON] розпочала свою трудову діяльність, у зв'язку з чим на її ім'я в Управлінні «Краснодаркрайсільбуд» було виписано трудову книжку серії [NUMBER] (а.с.11). 16.05.1984 року заявниця розірвала шлюб з [PERSON], залишивши собі прізвище «[PERSON]». 21 вересня 2000 року [PERSON] зареєструвала шлюб зі [PERSON], що підтверджується перекладеною з польської мови на українську скороченої копії свідоцтва про шлюб (а.с.14). Оскільки на момент реєстрації шлюбу заявниця не перебувала у трудових відносинах, зміни до трудової книжки внесені не були. Наведені докази підтверджують факт належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER], заповненої 06.07.1977 року. Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], трудової книжки серії [NUMBER], заповненої 06 липня 1977 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

18.11.2016р. [PERSON] звернулась із заявою про визнання недієздатним [PERSON], 1998р.н., вимоги в основному мотивувала тим, що останній хворіє психічним захворюванням, є інвалідом І групи з дитинства, через хворобу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. [PERSON] заяву підтримала, покликаючись на мотиви такої, просить визнати недієздатним [PERSON] та призначити її опікуном останнього. Представник Угрівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. [PERSON] висловився на підтримку заяви. Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення заяви. Відповідно до ч.1 ст. 39, ст. 41 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Над недієздатною особою встановлюється опіка. Із пояснень [PERSON], із змісту заяви, копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 356158 (а.с. 4) видно, що [PERSON] хворіє психічним захворюванням, є інвалідом І «А» групи з дитинства. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 727 від 28.12.2016р. (а.с. 26-27) [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді вираженої розумової відсталості в ступені імбецильності, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки. З пояснень [PERSON], копії свідоцтва про народження, акту Угрівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 1101 від 27.10.2016р. і повідомлення № 1206 від 05.12.2016р. (а.с. 5, 7, 21) убачається, що [PERSON] є сином [PERSON], вона доглядає та опікується останнім. Із протоколу засідання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Угрівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 1 від 27.10.2016р. та рішення виконавчого комітету Угрівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 43 від 27.10.2016р. (а.с. 8, 9) убачається, що опікунською радою рекомендовано призначити опікуном [PERSON], 1998р.н. його матір [PERSON] Обставин, за яких [PERSON] не може бути опікуном [PERSON], в суді не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що [PERSON] слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

18.11.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] яким просять позбавити відповідача права користування квартирою №74, будинку №35 по вул.Мусоргського в м.Кривому Розі. Вказує що є членом родини наймача зазначеної квартири [PERSON], який є її батьком, та квартирі не проживає з червня 2013 р. Саме в червні 2013 р. відповідач, забравши свої речі, залишив житло. Позивач [PERSON] подала суду заяву про підтримання позову, та розгляд справи в свою відсутність, згоду на заочний порядок розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений через житловий орган за місцем реєстрації згідно ст.76 ч.3-4 ЦПК України, оскільки за місцем реєстрації не проживає. Третя особа виконком Тернівської районної у місті ради надав до суду листа яким не заперечує проти позову, за наявності належних доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов слід задовольнити. Правовідносини між сторонами регулюються ст.71 ЖК України згідно норм якої при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сімї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено випискою з протоколу житлової комісії, довідкою, актом затвердженим ТОВ «УЮТ-2011» а.с.5-7, що наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], позивач [PERSON] є членом родини наймача. З червня 2013 р. відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, забравши свої речі залишив житло. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж 6 місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаний таким що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

18.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування своїх вимог вказував, що 3 травня 2014 року померла [PERSON], яка 8 листопада 2012 року зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого заповідала усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось [PERSON] - заявнику. Згідно свідоцтву про смерть серії 1-АМ № 283218 покійна значилась «Гончар Наталія Миронівна», а підписала заповіт «Гончар Наталя Миронівна», хоча в описовій частині заповіту, заповідачка значилась як «Гончар Наталія Миронівна». Представник зацікавленої особи в судове засідання не з»явився, однак письмово просив про задоволення вимог і розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали заяви, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Згідно ст. 256 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, якої що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З досліджених доказів, судом встановлено, що прізвищем останньої є «Гончар Наталія Миронівна» і даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 283218. Заповіт підписаний з викривленням імені спадкодавиці. З матеріалів справи судом встановлено, що дана розбіжність в документах виникла помилково, тому суд приходить до висновку, про встановлення її належності спадкодавиці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

18.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладеним між ним та відповідачем 27.09.2014 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2016 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають сина [PERSON] [INFO]. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, на припинення не згодний. Відповідач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала, на примирення не згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 27 вересня 2014 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 647. Відповідно до свідоцтва про народження, подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з липня 2016 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

18.11.2016року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2005, який був зареєстрований Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №304. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили на початку 2010 року. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, позивач вважає, що їх сімя розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявивсь, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що з 20.08.2005 сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі а.с.6. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], а.с. 7. Шлюбні відносини припинили на початку 2010 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

18.11.2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 23.02.1987 року, зареєстрованим відділом ЗАГС міськвиконкому м. Павлоград, актовий запис №134. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через різні погляди на життя між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.02.1987 року, шлюб зареєстрованого відділом ЗАГС міськвиконкому м. Павлоград, актовий запис №134 (а.с. 2). Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

18.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з 2015 року не підтримує подружні відносини з відповідачем, який живе окремо від сім`ї, але добровільно надає матеріальну допомогу на утримання двох неповнолітніх дітей, які мешкають з нею. Вона не перешкоджає батькові приймати участь у вихованні дітей. Спору про майно, житло між ними немає. Витрати, пов`язані з розглядом справи, просить покласти на неї. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, згоден на розірвання шлюбу, тому що зустрів людину, з якою має намір створити сім`ю. Добровільно зобов`язується до повноліття утримувати дітей. Спору про житло і майно між ним і позивачкою не має. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 18.09.1999 року. Шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 247. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні матері, позивачки у справі. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Мати не перешкоджає батькові приймати участь у вихованні дітей. З 2015 року сторони не підтримують подружні відносини, тому що відповідач зустрів іншу жінку, з якою має наміри створити сім`ю. Суд надавав сторонам строк для примирення і ухвалою суду від 14 грудня 2016 року відклав розгляд справи. Після відкладення розгляду справи для примирення, сторони подружні відносини не поновили, наполягають на розірванні шлюбу, спору про майно, житло між ними не має. Відповідач зобов`язався матеріально утримувати дітей до повноліття і приймати участь у їх вихованні. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кедишко». Витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на неї.

Outcome: approved