Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

18.04.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. 23.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 070397 від 23.10.2010 видане виконавчим комітетом Красноставської сільської ради Житомирської області. Позивачка свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем\~не склалось. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім'ю, спільне господарство разом не ведуть. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Позивачка свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути в її відсутність, подавши про це письмову заяву. Відповідач позов визнав, подавши про це письмову заяву, погодився на розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23.10.2010 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 070397 від 23.10.2010 видане виконавчим комітетом Красноставської сільської ради Житомирської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 2 від 23.10.2010 року. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачкою привели до взаємного відчуження, подальше спільне життя позивача та відповідачки, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Примирення між позивачкою та відповідачем на даний час неможливе. Згідно зі ст.24СКУкраїни шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно правової позиції закладеної в п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N11\~Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що сторони наполягають на розлученні та небажанні примирення і проживання єдиною сімєю, а відповідач визнає позовні вимоги та проти їх задоволення не заперечує, суд приходить до висновку про те, що сімю зберегти немає можливості, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб суд вважає за можливе розірвати. З урахуванням задоволення позову, відповідно до вимогст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачкою при подачі позову підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved