Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

19 жовтня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в якій позивачка, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.11.2015р. (а.с. 44), просить суд зняти арешт з житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Октябрська, 396. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спірний будинок належав її матері [PERSON], яка померла 21.07.2014р. Після її смерті, вона, як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак оформити таку не може, так як зясувалось, що на спірний будинок існує заборона відчуження по договору довічного утримання, який укладено попереднім власником будинку [PERSON] і який рішенням суду було розірвано. В судове засідання позивачка не зявилась, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Представник позивачки [PERSON] також в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання явку свого представника не забезпечив, однак надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Будинок №396 по вулиці Октябській у місті Костянтинівка Донецької області належав на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтвом про право власності виданого Костянтинівською ДНК 13.09.1989р. №2-2424 та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Костянтинівською ДНК 13.09.1989р. №2-2426, які зареєстровано у Костянтинівському БТІ 25.09.1989р. в реєстровій книзі №17623 кн. 67, що доводиться матеріалами справи (а.с. 8-9). 13 липня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Костянтинівської ДНК 13.07.1990р. та зареєстрований у реєстрі за №2-2131. Одночасно, у звязку із укладенням цього договору довічного утримання, цим державним нотаріусом, було накладено заборону на відчуження будинку №396 по вул. Октябрській у м. Костянтинівка Донецької області до закінчення строку пожиттєвого утримання. (а.с. 10) 23 лютого 1995 року рішенням Костянтинівського міського суду Донецької області по справі №2-274-95 було розірвано договір довічного пожиттєвого утримання, який укладений 13.07.1990р. між [PERSON] та [PERSON] Рішення набрало законної сили 05.03.1995р. (а.с. 11). Як видно із довідки Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2015р. №36003, апеляційна скарга на рішення суду по справі №2-274-1995 не надходила (а.с. 29). 08 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] Пелагією Макарівною було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №396 по вул. Октябрській у м. Костянтинівка, який посвідчений приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Донецької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №2508. Цей договір зареєстровано в Костянтинівському МБТІ 08.10.2001р. за №17623. (а.с. 12). Довідкою Костянтинівської ДНК від 10.08.2001р. №838893-1052 стверджується, що станом на 10.08.2001р. будинок №396 по вул. Октябрська у м. Костянтинівка під забороною не перебуває (а.с. 38). 21 вересня 2005 року Костянтинівською ДНК було внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, відповідно до яких зареєстровано заборону на відчуження будинку №396 по вул. Жовтнева у м. Костянтинівка на підставі договору довічного утримання від 13.07.1990р. (а.с. 15). 21 липня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть виданого 21.07.2014р. відділом ДРАЦС по м. Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МУЮ у Донецькій області серії І-НО №802853 (а.с. 13). Позивачка [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження виданого 27.09.1982р. серії ЯЕ №294854 та свідоцтвом про укладення шлюбу від 02.06.1973р. серії І-НО №428611 (а.с. 7). 12 січня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Костянтинівської ДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]М де було заведено спадкову справу №2/2015, що підтверджується листом нотаріуса №2429/02-14 від 04.11.2015р. та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 04.11.2015р. №42000583 (а.с. 45-46). 28 вересня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Костянтинівського МУЮ прийнято рішення №24805945, яким відмовлено у державній реєстрації обтяження на нерухоме майно будинок №396 по вул. Жовтнева у м. Костянтинівка. Рішення реєстратора мотивовано тим, що 21.09.2005р. була накладена заборона на цей будинок, що є після договору купівлі-продажу від 08.08.2001р. де власником стала [PERSON] (а.с. 16). Оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що накладена 21.09.2005р. заборона відчуження будинку №396 по вул. Жовтневій у м. Костянтинівка була безпідставно внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, так як на цей час, підстава такого обтяження була вже відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, судовим розглядом беззаперечно встановлено, що на момент внесення такої заборони до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, набуло чинності рішення суду від 23.02.1995р. про розірвання договору довічного утримання від 13.07.1990р., а тому, правова підстав для існування заборони відчуження спірного будинку відпала. Крім того, при винесенні даного рішення, суд відзначає, що як видно із матеріалів справи, на момент придбання [PERSON] будинку у приватну власність (08.08.2001р.) була відсутня будь-яка заборона на цей будинок, що свідчить довідка видана самою Костянтинівською ДНК (а.с. 38). Таким чином, не може існувати будь-яке обтяження у праві розпорядження майном [PERSON] за зобовязаннями попереднього власника [PERSON], та ще й за умов, що таке зобовязання було відсутнє на момент внесення відомостей про заборону відчуження. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Суд встановивши обмеження права спадкоємця у розпорядженні майном власника - спадкодавця, вважає, що підставними є вимоги позивачки про його усунення. Таке усунення є можливим шляхом зняття арешту зі спадкового майна. На підставі ст. ст. 319, 321, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved