Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

19.02.2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Позивач просить стягнути у відшкодування моральної шкоди 100000 грн., посилається на те, що ця шкода заподіяна йому злочином внаслідок протиправних дій відповідача який причинив біль, душевні страждання, приниження честі та гідності. Відповідач надіслав заяву до суду відповідно до якої, проти відшкодування моральної шкоди не заперечує, проте не має можливості її відшкодувати, оскільки відбуває покарання у виправній колонії. Суд дослідивши матеріали цивільної справи та надані докази, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 24.10.2016 року вироком Київського районного суд м. Одеси [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч 4 КК України. Стягнуто з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 36204 гривень, солідарно з раніше засудженими вироком Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2010 року, на користь потерпілого [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 100000 грн. 31.01.2018 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області вирок Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2016 року, яким [PERSON] визнано винним та засуджено за вчиненя злочину, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілих [PERSON], [PERSON] Цивільний позов передано на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач [PERSON] зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті: переживаннях, тривозі, емоційна напрузі, побоюванні щодо збереження свого майна та здоров'я, це відобразилося на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, судом встановлено, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачеві завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. З огляду на це, враховуючи, що відповідач діяв умисно, не вчинив жодних заходів щодо відшкодування шкоди, та, виходячи із засад виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовну заяву про стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн. слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 1000 грн.

Outcome: approved