Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

18.10.2017 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 59651,76 грн. за кредитним договором №б/н від 11.12.2013 р., яка складається з наступного: 2090 грн. - заборгованість за кредитом; 50001,95 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4243,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2816,75 грн. - штраф (процентна складова). Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.12.2013 р. між позивачем і відповідачем укладений кредитний договір. За умовами кредитного договору 12.12.2013 р. відповідач отримав кредит в сумі 2090 грн. за умов платності і строковості користування ним. З позовними вимогами позивач звернувся до суду, так як має місце невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач надав суду наступні докази: розрахунок заборгованості за кредитним договором від 11.12.2013 р., посвідчену копію заяви відповідача від 11.12.2013\~р. про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, витяг із Умов та правил надання банківських послуг, виписку за картковим рахунком відповідача за період з 11.12.2013 р. до 24.09.2018 р., довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву /а.с.№92-95/. Зі змісту відзиву слідує, що відповідач визнає позовні вимоги частково в розмірі 4505,15 грн. У відзиві він посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, а також на необґрунтованість разрахунку за процентами і пенею. В відзиві відповідач наводить власний розрахунок боргу. Позивачем суду надана відповідь на відзив відповідача /а.с. 122/. У відповіді зазначає, що позивач не пропустив строк позовної давності, так як датою повернення кредиту є останній день дії картки. Щодо правильності розрахунку позивач посилається на відсутність висновку економічної експертизи, який спростовує розрахунки позивача. Також позивач посилається на факт переривання строку позовної давності. Зазначає, що 07.02.2015 р. мав місце платіж відповідача на виконання зобовязання. До відповіді надана виписка за картковим рахунком відповідача за період з 01.12.2013 р. до 12.03.2018 р., фото відповідача з платіжною карткою, копія наказу позивача від 06.03.2010 р. №СП-2010-256. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем укладений кредитний договір б/н від 11.12.2013 р. /а.с.8-33/. 12.12.2013 р. відповідач скористався кредитом в сумі 2090 грн. За умов укладеного договору проценти почали нараховуватися відповідачу з 26.01.2014 р. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами, встановлюється договором, законом, або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна /а.с.9/ та розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.12.2013 р. /а.с. 6-7/ за кредитним договором існує обовязковий щомісячний платіж. В графі розрахунку Сальдо простроченої заборгованості щомісячно відображується розмір тіла кредиту, який не сплачений відповідачем. Цими доказами спростовуються твердження позивача, що датою повернення кредиту є останній день дії платіжної картки відповідача. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду України від 29.03.2017 року в справі №6-3087цс16 та від 05.04.2017 року в справі №6-552цс17. Як слідує із розрахунку заборгованості, що наданий позивачем /а.с. 6-7/, виписки за картковим рахунком відповідача за період з 01.12.2013 р. до 12.03.2018 р. /а.с. 127-128/ та виписки за картковим рахунком відповідача за період з 11.12.2013 р. до 24.09.2018 р. /а.с. 142-143/, відповідач жодного разу не сплачував позивачу кошти на виконання кредитного договору. Згідно з розрахунком позивача порушення зобовязання щодо сплати першого щомісячного обовязкового платежу починається з 01.02.2014 р. Позивач звернувся з позовною заявою до суду 18.10.2017\~р. Таким чином, вимоги позивача за період з 26.01.2014\~р. до 17.10.2014\~р. знаходяться поза межами загального строку позовної давності. В відзиві на позовну заяву відповідач зазначає на пропуск позивачем строків позовної давності та просить застосувати наслідки його пропуску. Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, суд задовольняє вимоги позивача частково. Стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором від 11.12.2013 р. за період з 18.10.2014\~р. до 24.09.2017\~р., а саме: сума кредиту в розмірі 1759,35 грн. та проценти за користування кредитом. Суд розраховує проценти за користування кредитом за період з 18.10.2014\~р. до 24.09.2017\~р. самостійно, так як в своєму розрахунку позивач не наводить формулу для перевірки їх правильності. Розраховуючи проценти, суд виходить із того, що за кредитним договором від 11.12.2013 р. використана змінювана процентна ставка і з моменту укладання договору позивач змінював розмірі процентів декілька разів: з 01.09.2014\~р. розмір процентів змінився з 30% до 34,80% річних, з 01.04.2015\~р. розмір процентів становить 43,20% річних. Зміна відсоткової ставки підтверджується випискою за картковим рахунком відповідача /а.с. 127-128, 142-143/. Висновок про змінювану процентну ставку слідує із положень п.п.1.1.3.2.3, 2.1.1.5.3 та 2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг, ч.3 ст.1069 ЦК України. Розмір процентної ставки зазначений в виписці по картрахунку відповідача. Розраховуючи проценти самостійно суд виходить із такої формули для їх нарахування: тіло\~кредиту*річну\~процентну\~ставку*кількість днів у періоді користування кредитом/ (360\~днів*100%), де 360 днів це кількість днів у календарному році, згідно п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. За період з 18.10.2014 р. до 31.03.2015 р. розмір процентів складає: 1759,35\~грн.*34,80%*164\~дні/(360\~днів*100%)=278,92\~грн. За період з 01.04.2015 р. до 24.09.2017 р. розмір процентів складає: 1759,35\~грн.*43,20%*647\~днів/(360\~днів*100%)=1365,96\~грн. Разом за період з 18.10.2014 р. до 24.09.2017 проценти за кредитним договором від 11.12.2013 р. складають 1644,88 грн. Розрахунок відповідача, що наведений у відзиві на позовну заяву суд не приймає до уваги, так як він складений без врахування змін у процентній ставці за кредитним договором від 11.12.2013 р. Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що мало місце переривання строку позовної давності. Позивач зазначає, що має місце визнання відповідачем свого боргу, так як 07.02.2015 р. відповідачем сплачені кошти в сумі 6,94 грн. Як на доказ позивач посилається на разрахунок заборгованості. Суд перевірив цей платіж за випискою з карткового рахунку відповідача. Згідно з випискою у відповідну дату в призначенні платежу зазначене наступне: N-SMS АВТОМАТИЧЕСКОЕ ПОГАШЕНИЕ ПРОСРОЧЕННОЙ ЗАДОЛЖЕННОСТИ СР 6526454. КРЕДИТНАЯ ЧАСТЬ Р2Р ПЕРЕВОДА. Зазначений запис свідчить про відсутність з боку відповідача дій, що свідчать про визнання ним боргу. Відтак відсутні підстави для застосування положень ст. 264 ЦК України. Суд не бере до уваги п. 1.1.7.31 Умов і правила надання банківських послуг. В цьому пункті зазначається про те, що строк позовної давності за вимогами позивача складає 50 років. Умови і правил надання банківських послуг не містять підпису позичальника. Суд вважає, що позивачем не надано доказів укладання з позивачем договору про збільшення позовної давності, як того вимагає ст.259 ЦК України. В цьому питанні суд керується правовим висновком, що викладений в Постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі №6-757цс15. Щодо вимог про стягнення пені і штрафу суд виходить із неможливості їх одночасного стягнення в силу вимог ст.61 Конституції України, так як і пеня і штраф нараховані позивачем відповідачу за одне й те ж саме порушення зобовязання. В даному випадку суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, що викладений в постанові від 21.10.2015 р. в справі №6-2003цс15. Стягненню підлягає лише штраф, передбачений п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. При цьому суд розраховує його з врахуванням часткового задоволення позову: (1759,35\~грн.+1724,81\~грн.)*5%/100%+500\~грн.=674,21 грн., де 1759,35\~грн.- тіло кредиту, 1724,81\~грн. - несплачені проценти за період з 18.10.2014\~р. до 24.09.2017\~р., 500\~грн.\~- постійна складова штрафу. Разом сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором від 11.12.2013 р., складає 4078,44 грн. Складовими боргу є: 1759 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом; 1644 грн. 88 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 674 грн. 21 коп. - штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 1600 грн. В пропорції до задоволених вимог сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 109,39 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial