Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

17.11.2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просить суд припинити право спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 46,5 кв. м. а також визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 46,5 кв. м., визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 46,5 кв. м., визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 46,5 кв. м., визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 46,5 кв. м., визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 46,5 кв. м. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.12.1999 року, сторонами у даній справі було приватизовано квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.12.1999 року, згідно якого дана квартира передана сторонам на праві спільної сумісної власності без визначення ідеальної частки кожного із співвласників. Добровільно у нотаріальному порядку виділити ідеальні частки сторони не можуть, оскільки у брата позивача не має наміру та бажання з'являтися до нотаріуса. На сьогоднішній день сторони не мають можливості розпоряджатися своїми частками у квартирі, так як вони не виділені, хоча згідно з законодавством є рівними. Не можуть їх продати, подарувати, залишити у спадок, закласти, тощо, тобто здійснити щодо часток будь-які юридично значущі дії. У зв'язку з вищевикладеним позивач був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою, посилаючись на норми ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст. ст. 368, 372 ЦК України. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не сповістив, повідомлений належним чином про день і час розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири №21, загальною площею 46, 5 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] і набута сторонами внаслідок приватизації державного житлового фонду, частки у спільній сумісній власності не визначені, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1999 року за № 046 та відповідного технічного паспорту (а.с.5, 27-28). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.03.2013 року про розірвання шлюбу підтверджено, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 09.06.2007 року, в результаті чого було змінено її прізвище на [PERSON] (а.с. 38). Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 372 ЦК України передбачено можливість поділу майна, що є у спільній сумісній власності. Так, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Таким чином, суд, враховуючи, що між сторонами щодо поділу майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності, не укладено письмовий нотаріально посвідчений договір і його укладення ускладнено небажанням одного із співвласників з'являтись до нотаріуса, приходить до висновку, що поділ майна, а саме спірної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,5 кв. можливий шляхом визнання за кожним із співвласників права власності на 1/5 частину спірної квартири, враховуючи, що доказів на підтвердження необхідності збільшення або зменшення часток відповідачами не надано, відповідачі (крім [PERSON] ) позов визнали. За таких умов суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, та

Outcome: approved