Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

19 квітня 2019 року АТ «Мегабанк» до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська направило поштою позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 23 квітня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 29 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 60.00.000468 про надання овердрафту співробітникам, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві в строк з 29 вересня 2014 року по 27 вересня 2015 року здійснювати перерахування коштів або отримувати готівку понад залишок коштів на його поточному рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів № 262000389 в межах встановленої суми ліміту. Розмір овердрафту не може перевищувати граничної суми у розмірі 10\~000 гривень. 14 серпня 2015 року відповідач звернувся до банку із заявою про збільшення ліміту овердрафту до 20\~000 гривень, за результатами розгляду якої між сторонами 27 серпня 2015 року було укладено додаткову угоду та збільшено розмір овердрафту до 20\~000 гривень. 02 листопада 2017 року між позивачем та банком було підписано додаткову угоду № 6 до кредитного договору № 60.00.000468 від 29 вересня 2014 року та було змінено назву договору на договір № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року та встановлено кінцевий термін повернення кредитних коштів 19 вересня 2018 року та сплату відсотків за користування кредитними коштами. Банк свої зобов`язання виконав та відкрив відповідачеві поточний рахунок, видав платіжну картку і здійснив перерахування кредитних коштів. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 01 квітня 2019 року заборгованість за овердрафтом склала 31\~294 гривні 53 коп. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року у розмірі 31\~294 гривні 53 коп., з яких 20\~000 гривень заборгованість за овердрафтом, 11\~278 гривень 88 коп. відсотки за користування кредитними коштами, 9 гривень 35 коп. сума несанкціонованого овердрафту, 6 гривень 30 коп. відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом, а також судовий збір у розмірі 1\~921 гривні. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялась в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2014 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено договір № 60.00.000468, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти у розмірі 10 000 гривень строком з 29 вересня 2014 року до 27 вересня 2015 року для чого відповідачеві було відкрито поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів № 262000389, а відповідач зобов`язується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити 22 % річних від залишку заборгованості за користування кредитними коштами, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 6-8). 14 серпня 2015 року відповідач звернувся до АТ «Мегабанк» із заявою про збільшення суми овердрафту до 20\~000 гривень (а.с. 12). 27 серпня 2015 року між позивачем та [PERSON] було підписано додаткову угоду № 1 до договору овердрафту, відповідно до умов якої розмір кредитного ліміту було збільшено до 20\~000 гривень (а.с. 13). 24 вересня 2015 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про подовження ліміту овердрафту у розмірі 20\~000 гривень строком до одного року (а.с. 16). 25 вересня 2015 року сторони підписали додаткову угоду № 2 до договору про надання овердрафту № 60.00.000468 від 29 вересня 2014 року (а.с. 17). 21 вересня 2017 року [PERSON] і АТ «Мегабанк» було підписано додаткову угоду № 1 до договору № 92.15.000056 про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток від 09 вересня 2014 року (а.с. 21). 02 листопада 2017 року сторонами було підписано додаткову угоду № 6 до договору № 92.15.000056, якою було погоджено кінцеву дату повернення 19 вересня 2018 року (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не має збирати докази за власною ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Так позивачем до суду надано копію договору № 60.00.000468 від 29 вересня 2014 року про надання овердрафту співробітникам та додаткові угоди до нього. При цьому банком заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості, підставою яких зазначено невиконання [PERSON] умов договору № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії. Позивачем не надано до суду доказів укладення між [PERSON] і АТ «Мегабанк» договору № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії, зокрема до позовної заяви не долучено копію зазначеного договору, а долучено лише додаткову угоду № 1 від 21 вересня 2017 року та додаткову угоду № 6 від 02 листопада 2017 року до цього договору. У даному випадку стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджують обставини укладання договору № 92.15.000056 від 09 вересня 2014 року про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії між позивачем та [PERSON] , та його обов`язку щодо повернення суми боргу. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи результат розгляду справи, а саме, що АТ «Мегабанк» відмовлено у задоволенні позовних вимог, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1\~921 гривні 00 коп., залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed