Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

17.12.2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Чернігівоблбуд», Чернігівської міської ради, в якому уточнивши позовні вимоги (а.с.143) просить визнати незаконним рішення Чернігівської міської ради від 28 грудня 1993 року за № 285 в частині зобов'язання бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на квартиру [ADDRESS]; визнати недійсним свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок в частині квартири [ADDRESS], виданого на підставі рішення Чернігівської міської ради народних депутатів за № 285 від 28.12.1993, за яким виконкомом Новозаводської районної ради народних депутатів засвідчує, що в цілому квартири [ADDRESS], дійсно належать тресту «Чернігівоблбуд»; визнати незаконним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.03.2010 за № 48; визнати недійсним свідоцтво про право приватної власності на квартиру [ADDRESS], виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.03.2010 за № 48; визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. Мотивуючи вимоги тим, що він з 27.06.1977 за наказом № 82 від 23.06.1977 був прийнятий на роботу до тресту «Сантехмонтаж», 05.06.1989 був звільнений в зв'язку з переводом в УПТК на посаду начальника до структурного підрозділу ПАТ «Чернігівоблбуд» та був звільнений 04.09.2006. Під час роботи на підприємстві, протоколом від 12.05.1992 конференції організації орендаторів орендного підприємства «Чернігівоблбуд» затверджено положення управління виробничо-технологічної комплектації Чернігівського обласного проектного ремонтного-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд», відповідно до п. 4.1 якого останнє для досягнення своїх цілей має право позачергово виділяти житло робітникам УПТК побудованого за рахунок коштів колективної власності. Згідно протоколу № 1 від 04.04.1993 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету управління виробничо-технічної комплектації організації орендарів Чернігівського обласного проектного ремонтного-будівельного тресту «Чернігівоблбуд», йому та членам його сім'ї виділено трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що 05.10.1993 рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 224 було вирішено затвердити спільне рішення адміністрації і профспілкових комітетів підприємств організацій про виділення житлової площі та видати ордери за п. 4.7 управлінню виробничо-технічної комплектації тресту «Чернігівоблбуд» [PERSON] на трикімнатну квартиру [ADDRESS] на сім'ю із чотирьох чоловік зі зняттям з квартирного обліку. При отриманні житла орендне підприємство «Чернігівоблбуд» підписувало з громадянами, які отримували квартири договори зобов'язання, за п. 2 якого працівник, який відпрацював на підприємстві не менше 13 років 10 місяців (в загальному не менше 20 років), мав право на безоплатну передачу житла в приватну власність. Вказує, що рішенням Чернігівської міської ради № 2 від 28.12.1993, було зобов'язано бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво про право власності на житло, а саме, на квартири в будинку побудованому у 1993 році за кошти орендного підприємства тресту «Чернігівоблбуд», в тому числі і на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що 16.02.1994 Новозаводським районним виконкомом ради народних депутатів було видано свідоцтво про право приватної власності в цілому на квартири [ADDRESS]. Вказує, що він є інвалідом 1 групи та пенсіонером, який відпрацював більше 20 років з урахуванням переводу в системі підприємств «Чернігівоблбуд» і вважає, що має право на безоплатну передачу квартири [ADDRESS] у приватну власність. 09.09.2013 він письмово звернувся до ПАТ «Чернігівоблбуд» з заявою про безоплатну передачу квартири відповідно до «Положение на получение жилья построенного за счет средств коллективной собственности», однак останній помилково надіслав листа ні ім'я іншої особи. Вважає, що його право на безоплатну передачу квартири у приватну власність порушені з часу звернення з заявою від 09.09.2013. У судовому засіданні 16.01.2014 ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача Новозаводську районну у м. Чернігові раду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, з підстав викладених у позові та у додаткових поясненнях до позову (а.с.129). Представник відповідача ПАТ «Чернігівоблбуд» просила відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення (а.с.31-35). Представник відповідача Чернігівської міської ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Новозаводської районної у м. Чернігові ради в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.128). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступник підстав. З копії трудової книжки [PERSON] (а.с.19-21) вбачається, що 27.06.1977 за наказом № 82 від 23.06.1977 він був прийнятий на роботу до тресту «Сантехмонтаж», 05.06.1989 був звільнений в зв'язку з переводом на посаду начальника до УПТК, яке було структурним підрозділом організації, правонаступником якої є ПАТ «Чернігівоблбуд», наказом № К-2 від 12.05.2004 був звільнений з роботи за власним бажанням. У судовому засіданні встановлено, що у період роботи позивача в структурному підрозділі організації, правонаступником якої є ПАТ «Чернігівоблбуд», протоколом від 12.05.1992 Конференції Організації орендаторів орендного підприємства «Чернігівоблбуд» затверджено положення Управління виробничо-технологічної комплектації Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендного підприємства «Чернігівоблбуд» (УПТК), відповідно до п. 4.1 якого останнє, для досягнення своїх цілей, має право позачергово виділяти житло робітникам УПТК побудованого за рахунок коштів колективної власності (а.с.102-108). Згідно протоколу № 1 від 04.04.1993 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету управління виробничо-технічної комплектації організації орендарів Чернігівського обласного проектного ремонтного-будівельного тресту «Чернігівоблбуд» та рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №224 від 05.10.1993, йому та членам його сім'ї виділено трикімнатну квартиру [ADDRESS] зі зняттям з квартирного обліку та видано на неї відповідний ордер (а.с.6-8). Судовими рішеннями апеляційного суду Чернігівської області від 27 лютого 2008 року за позовом [PERSON] (справа № 22ц-350/2008) та ухвалою Верховного Суду України від 06 жовтня 2008 року (справа № 6-9336 св 08), ухвалою Верховного Суду України від 21 березня 2012 року, постановленої в результаті перегляду судових рішень у зв'язку з винятковими обставинами (а.с.39-41), ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 лютого 2013 року за позовом [PERSON] (справа № 2506/5971/2012) встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS], згідно з актом державної приймальної комісії про введення будинку в експлуатацію від 31 березня 1993 року збудований за період з січня 1990 року по березень 1993 року орендним підприємством «Чернігівоблбуд», останнє було замовником та підрядником виконання робіт з будівництва будинку, а тому будинок являвся його колективною власністю. Вказаний будинок був збудований за кошти орендного підприємства тресту «Чернігівоблбуд», увійшов до основних засобів колективної власності та був включений органом приватизації до статутного фонду ЗАТ «Чернігівоблбуд» - правонаступника Чернігівського обласного проектного ремонтно-будівельного орендованого підприємства «Чернігівоблбуд». Встановлені обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Статтею 345 ЦК України передбачена можливість фізичним та юридичним особам набувати право власності у разі приватизації лише державного майна та майна, що є в комунальній власності, яка здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Частина 1 ст. 8 вищевказаного Закону встановлює, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Право власності на нерухоме майно набувається внаслідок його будівництва, приватизації, а також на інших підставах, що не заборонені законом (Глава 24 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і його право власності є непорушним. За таких обставин, суд вважає, що спірна квартира [ADDRESS] ніколи не відносилася і не відноситься до державного житлового фонду, вона являється колективною власністю саме ПАТ «Чернігівоблбуд», а не його структурних підрозділів, і вирішення питання щодо її відчуження, в т.ч. і безоплатної передачі у власність позивачу, віднесено до компетенції загальних зборів акціонерів вищезгаданого товариства, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed