Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

18 лютого 2016 року, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд, визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO] р. на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, [ADDRESS] і складається в цілому з житлового будинку позначеного на плані під літ. «А,А1,А2,а», цокольного поверху, мансарди, сараю, тераси, ганку, загальною площею 507,3 кв.м, житловою 160,9 кв.м, під №№ 1-6 споруди та належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 12 від 15.12.1995 р., мотивуючи це письмовою відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно у зв'язку з різночитанням прізвище спадкодавця, яке у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р. вказане української мовою як «[PERSON]», а у свідоцтві про право особистої власності на вказаний житловий будинок № 12 від 15.12.1995 р., прізвище спадкодавця зазначене російською мовою, як «[PERSON]», що унеможливлює видачу вказаного свідоцтва. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, однак надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій повністю підтримала свій позов, просила його задовольнити та на підставі ст. 158 ч. 2 ЦПК України, слухати справу за її відсутністю (а.с. 95). Всі відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, надіславши до суду сої письмові клопотання, в яких позов своєї матері визнали повністю, просили його задовольнити та слухати справу за їхньою відсутністю (а.с. 96-99). Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 7/2015, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1217 ЦК України передбачено - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. У відповідності до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про внесення змін до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» від 09.08.2012 р. № 404, зареєстрованого в Мінюсті України 05.09.2012 р. за № 1538/21850 та набрав чинності з дня його офіційного опублікування - не належать до самочинного будівництва для будинків садибного типу, дачних та садових будинків, зокрема : індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» - житлові будинки, які побудовані до 05.08.1992 р. не потребують введення в експлуатацію, а відповідно до п. 3.1 «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого Наказом Мінрегіонбуду № 95 від 19.03.2013 р. - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно - є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того, відповідно до Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР» від 31.01.1996 р., затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., яка діяла до 13.12.1995 р. - реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. У випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу : а) при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих, бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам. Пунктом 62 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР», підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Суд встановив, що [PERSON], який є чоловіком позивачки і батьком всіх відповідачів, помер [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р., свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 21.11.2007 р., свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 29.09.1976 р., серії [NUMBER] від 24.06.1982 р., серії [NUMBER] від 02.01.1979 р. та серії [NUMBER] виданого повторно 22.08.2012 р. і після смерті якого, серед іншого майна, на яке позивачкою були отримані свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з нотаріальними заявами відповідачів (дітей позивачки та спадкодавця) про відмову від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р. на користь позивачки (своєї матері) - відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, [ADDRESS] і складається в цілому з житлового будинку позначеного на плані під літ. «А,А1,А2,а», цокольного поверху, мансарди, сараю, тераси, ганку, загальною площею 507,3 кв.м, житловою 160,9 кв.м, під №№ 1-6 споруди та належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 12 від 15.12.1995 р. (а.с. 36,45-48,74,81,86). Суд встановив, що звернувшись нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, позивачка отримала письмову відповідь нотаріуса про неможливість видати таке свідоцтво у зв'язку з різночитанням прізвище спадкодавця, яке у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від [INFO] р. вказане української мовою як «[PERSON]», а у свідоцтві про право особистої власності на вказаний житловий будинок № 12 від 15.12.1995 р., прізвище спадкодавця зазначене російською мовою, як «[PERSON]», що унеможливлює видачу вказаного свідоцтва і рекомендацією звернення до суду з приводу цього питання (а.с. 94). Суд встановив, що за життя спадкодавця [PERSON], останній, у відповідності до норм чинного на той час законодавства, на підставі рішення Овідіопольської с/р № 196 від 18.12.1992 р., Виписки з розпорядження Президента України № 388 від 27.04.1994 р., Акту індивідуальної домобудівлі від 24.11.1995 р., Витягу з розпорядження Овідіопольської РДА № 255 від 11.12.1995 р. побудував вищевказаний житловий будинок та отримав на нього право власності, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок № 12 виданого виконкомом Таїровської с/р від 15.12.1995 р., в якому прізвище власника (спадкодавця) зазначене російською мовою, як «[PERSON]» (а.с. 12-15,36). Аналізуючи приписи статті 1218 ЦК України, суд дійшов висновку - до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки, носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, тому, не набуття права власності на річ спадкодавцем - не дає законних підстав для виникнення такого права у спадкоємців померлого. Суд з`ясував, що ім`я та по батькові спадкодавця в свідоцтві про смерть вказане української мовою як «[PERSON]», що є вірним перекладом імені та по батькові спадкодавця і відповідно підтверджує власника спадкового будинку, який знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, [ADDRESS] і складається в цілому з житлового будинку позначеного на плані під літ. «А,А1,А2,а», цокольного поверху, мансарди, сараю, тераси, ганку, загальною площею 507,3 кв.м, житловою 160,9 кв.м, під №№ 1-6 споруди. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідності його задоволення.

Outcome: approved