Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

17.12.2013 року позивачка звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що в період з 15 червня 2011 року по 14 листопада 2013 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народився син [PERSON], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, а тому вона просить стягувати з нього аліменти в судовому порядку, при визначенні розміру яких просить суд врахувати, що вона в даний час не працює, оскільки доглядає сина, їй самостійно важко утримувати дитину, відповідач є здоровим, працездатним, офіційно не працює, однак отримує мінливі систематичні заробітки, так як працює на тимчасових роботах, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей у нього немає, а тому він може надавати матеріальну допомогу в зазначеному в позовній заяві розмірі. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 11.01.2014 року подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в своїй відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, 14.01.2014 року подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу в своїй відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності належним чином повідомлених сторін на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони в період з 15.06.2011 року по 14.11.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб (а.с. 5) та рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 285/1627/13-ц (а.с. 6). Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина : син [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Дитина проживає та знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою № 965 від 09.12.2013 року, виданою виконавчим комітетом Суховільської сільської ради (а.с. 8). Згідно ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. З пояснень позивачки, зафіксованих в позовній заяві, вбачається, що відповідач після розірвання шлюбу перестав надавати матеріальну допомогу на утриманні дитини. Вказана обставина відповідачем спростована не була. Суд, оцінивши обставини справи в їх сукупності, а саме, що син [PERSON] повністю знаходиться на утриманні позивачки, її матеріальний стан (позивачка не працює, не має на території Суховільської сільської ради земельних паїв, що підтверджується довідками (а.с. 9, 11)), а також те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки є здоровим, працездатним, офіційно не працює, однак отримує мінливі періодичні доходи, яких достатньо для виплати аліментів в розмірі, який просить позивачка, стягнень по виконавчим документам на користь інших осіб з нього не проводиться, ту обставину, що відповідач визнав заявлені до нього позовні вимоги, не оспорював ні предмета, ні підстав позову, приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задовольняє його в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved