Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

19.04.2017р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Тергромади в особі Дніпровської міської ради (третя особа - Перша ДДНК), в якій просить суд визначити їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. (а.с. № 3 - 5). В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка у позовній заяві посилалася на те, що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі свідоцтва про право на житло, виданого 12.08.1996р., згідно з розпорядженням від 12.08.1996р. № 1/1533-96, позивачці, її сину та її матері [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS] (зараз м. Дніпро). За життя [PERSON], між власниками квартири ніяких домовленостей і договорів щодо зміни розміру часток в спільному майні не укладалось, рішень суду з цього приводу не приймалось, таким чином частка кожного з власників складає по 1/3 вищезазначеної квартири. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка. Проте, у встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки, з 2005р. та на час відкриття спадщини мати тяжко хворіла та проживала разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], хоча й була зареєстрована за іншою адресою, що підтверджується довідками Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, а тому через необізнаність позивач вважала себе такою, що прийняла спадщину. Крім того, як зазначала позивачка, вона важко пережила втрату матері та деякий час взагалі не підіймалась з ліжка через свою хворобу та погане самопочуття, а коли звернулась для оформлення спадкових документів, постановою нотаріуса від 14.02.2014р., їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки було пропущено строк для прийняття спадщини. 21.07.2017р. до суду надійшла заява представника позивачки - [PERSON] (діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 10.04.2017р. - а.с. № 36), в якій остання, у зв'язку із її знаходженням у відпустці в період з 24.07.2017р. по 04.08.2017р., просила перенести судове засідання на іншу дату (а.с. № 49). Позивачка [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Крім того, просила не переносити слухання справи на іншу дату, а розглянути 27.07.2017р. без її участі та участі її представника (а.с. № 51). Представник відповідача - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 28.12.2016р. № 7/10-2560 - а.с. № 53) надала в судове засідання заяву, в якій проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись при цьому на те, що позивачка не проживала за однією адресою з померлою [PERSON] та не подала у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім того, представник відповідача просила розглянути дану цивільну справу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. № 52). Завідувач Першої дніпровської нотаріальної контори - [PERSON] направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника третьої особи та винести рішення на розсуд суду та згідно вимог діючого законодавства (а.с. № 43). За такими обставинами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити рішення суду на загальних підставах відповідно до глави 7 розділу III ЦПК України, оскільки думка представника відповідача щодо невизнання ними позовe суду відома та буде врахована при розгляді справи. Розгляд справи відбувався за правилами ст. 169 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи аб о день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частина 2 цієї статті вказує, що заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Статтею 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Військовою сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 5 (а.с. № 7). [INFO]. мати позивачки - [PERSON]., померла, про що Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2017р., актовий запис № 19 (а.с. № 10). За життя, матері позивачки - [PERSON], позивачці та її сину - [PERSON] належала на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.08.1996р. (а.с. № 12). Згідно довідки № 8727 від 23.03.2017р., виданої Єдиним абонентським відділом Соборного району, [PERSON] з 13.11.1972р. була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 23). Відповідно довідок від 25.03.2014р. та від 03.04.2017р., виданих Військовою сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, про те, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]., на день смерті проживала без реєстрації в [ADDRESS], разом з донькою [PERSON] (за адресою реєстрації позивачки) (а.с. № 6, 24, 25). Постановою державного нотаріуса Першої ДНК Білецької В.І. від 14.02.2014р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки спадкоємицею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. № 14). Згідно відповіді Першої ДНК, яка надійшла до суду 07.07.2017р. № 3320/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня (а.с. № 42). Як зазначає позивачка, вона вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що фактично, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після смерті матері, так як на день смерті позивачка проживала разом з матір'ю за місцем своєї реєстрації, що було підтверджена відповідними доказами. Крім того, позивачка зазначає, що тяжка втрата близької людини, важкий стан, хвороба, скрутне матеріальне становище та необізнаність останньої стали причиною пропуску нею шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З огляду на те, що позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті її матері, проживала з [PERSON] на день її смерті за адресою своєї реєстрації, у зв'язку з чим вважала, що фактично прийняла спадщину в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, то суд вважає, що наявні поважні причини пропуску позивачкою строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та можливо визначити [PERSON], [INFO], додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., протягом трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]., протягом трьох місяців з дня набрання даним судовим рішенням законної сили. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка не заявляла суду вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 640 грн., сплаченого нею при подачі даного позову, суд вважає за можливе судові витрати по справі не стягувати з Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved