Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

17 червня 2021 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 5109, вчинений Буждиганчук Євдокією Юріївною приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 14.05.2021 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] в користь Акціонерного товариства «Банк Форвард»у сумі 24 998,59 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову послався на те, що між ним та АТ «Банк Форвард» 27.07.2020 року був укладений кредитний договір №200282671, відповідно до якого відповідачем надано йому кредит в розмірі 24 300 грн. (в т. ч. 4300 грн. страхових внесків), з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості до 27.07.2021 року. Одночасно з оформленням кредиту його зобов`язали укласти договір добровільного страхування від нещасних випадків і хвороб з ПрАТ «Страхова Компанія «Довіра та Гарантія», рахунок якої знаходиться в АТ «Банк Форвард» (страховий платіж 700 грн.). Також було укладено договір страхування кредиту з ТДВ «СК «Арсенал Лайф» де страхова премія в місяць становить 150 грн і відповідає сумі 3600 грн. Таким чином, до складу загальної вартості кредиту включені додаткові платежі за послуги третіх осіб, які є клієнтами банку. Окрім цього позивач зазначає, що ним отримана чиста сума кредиту в розмірі 20 000 грн. в АТ «Банк Форвард», який частково він погасив, тому він попросив АТ «Банк Форвард» надати йому повну розшифровку погашення кредиту і конкретну, реальну суму боргу. У відповіді на його звернення № 26/1-08-455 від 02.2021 р. АТ «Банк Форвард» надає графік повернення платежів, згідно якого вказано, що він сплатив 6 500 грн. (2000+2500+2000=6500). Отже, позивач вважає, що сума основного боргу мала б бути 13 500грн. Крім того зазначає, що в останній вимозі № 3079506132 від 27.03 2021 року АТ «Банк Форвард» вказує основний борг в сумі 18 875 30 грн., комісія за розрахункове обслуговування кредиту - 5 022, 85 грн. та проценти за кредитом - 0,55 грн. Всього до погашення АТ «Банк Форвард» вказує 23 898,70 грн. Також зазначає, що у травні 2021 року він дізнався, що 21 травня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною відкрито виконавче провадження ВП №65525837 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокїї Юріївни № 5109 від 14 травня 2021 р. про стягнення з нього на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 24 998,59 гривень. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 23.06.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів для усунення недоліків. Ухвалою від 14.07.2021 року, після усунення позивачем недоліків, у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 14:00 год. 25 серпня 2021 року з повідомленням сторін, який в подальшому ухвалою суду був відкладений на 16.09.2021 р. у зв`язку із відсутністю відомостей щодо відповідача, та третіх осіб про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового розгляду. Також, ухвалою суду від 14.07.2021 року витребувано в АТ «Банку Форвард» документи, на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис та витребувано в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни вказаний виконавчий напис. 16.09.2021р. сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправленняз відміткою про отримання ним поштової кореспонденції 30.08.2021 року. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності представник відповідача не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також, представником відповідача не було подано відзиву на позов. Крім того, представник відповідача не надав документи на вимогу суду від 14.07.2021року. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, в судове засідання 16.09.2021року не прибула. Проте, на виконання ухвали суду від 14.07.2021 року надала копію виконавчого напису № 5109 та копії документів на підставі яких було видано виконавчий напис. Також просила слухати справу у її відсутності. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна в судове засідання 16.09.2021року не прибула, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправленняз відміткою про отримання нею поштової кореспонденції 03.09.2021 року. Відтак, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника відповідача та третіх осіб, які належним чином повідомлені про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України або договором. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що 27.07.2020 року між [PERSON] та АТ «Банк Форвард» був укладений кредитний договір №200282671, відповідно до якого Відповідачем надано [PERSON] кредит в розмірі 24 300 гри (в т. ч. 4300 грн. страхових внесків), з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 27.07.2021 року (а. с. 12-13). Одночасно з оформленням кредиту [PERSON] підписав заяву-приєдання від 27.07.2021року до договору добровільного страхування в ТДВ «СК «Арсенал Лайн», де страхова премія за договором в місяць становить 150грн, а строк дії договору вказаний 25 років (а. с. 11). Також, з оформленням кредиту [PERSON] підписав заяву-приєдання від 27.07.2021року до договору добровільного страхування в ПрАТ «Страхова Компанія «Довіра та Гарантія», рахунок якої знаходиться в АТ «БАНК ФОРВАРД», де вказано страхова сума - 70000,00 грн, страховий платіж 700 грн. (а. с. 9). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту (додаток до договору №200282671 від 27.07.2020року) чиста сума кредиту становить 20 000 грн.(а. с. 7, 8). У відповіді на звернення позивача АТ «БАНК ФОРВАРД» листом за № 26/1-08-455 від 02.2021 р надав графік повернення платежів за період з 27.07.2020 року по 27.01.2021 року в якому зазначено, що позивач сплатив 6 500 грн. (2000+2500+2000). Також зазначено, що з грудня 2020 року позивачем не виконуються умови договору (а. с. 16, 17). У вимозі № 3079506132 від 27.03.2021 року, адресованій позивачу, АТ «Банк Форвард» пропонує сплатити заборгованість по вищевказаному договору, а саме основний борг в сумі 18875, 30 грн., комісію за розрахункове обслуговування кредиту - 5022, 85 грн. та проценти за кредитом - 0,55 грн. Всього до погашення АТ «БАНК ФОРВАРД» вказує 23 898,70 грн. (а. с. 15). 14.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 5109, яким було стягнуто з [PERSON] в користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 24 998,59 грн. (а.с.55). Як вбачається із вищевказаного виконавчого напису, такий вчинений на стягнення заборгованості по кредитному договору № 200282671 від 27.07.2020 р., укладеному з ПАТ «Банк Форвард», правонаступником якого АТ «Банк Форвард». У даному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період 17.01.2021 р. по 16.02.2021 р., сума повної заборгованості становить 24 998,59 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту - 18875,3грн, заборгованість за процентами - 4883,29грн, плата за пропуск мінімальних платежів - 140,00грн, а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1100 грн. 21.05.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко Аллою Вікторівною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №65525837 на підставі виконавчого напису № 5109, виданого 14.05.2021року про стягнення з позивача в користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 24 998,59 грн. (а.с.14). Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок). Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 61-884св17. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Відтак, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Згідно з правовим висновком Верховного Суду від 05 грудня 2018 року (постанова у справі № 756/7916/15-ц) суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, отримавши вимогу про погашення кредиту відповідно до договору № 200282671 від 27.07.2020року, звернувся 19.04.2021 року до АТ «Банк Форвард» із заявою про врегулювання спору в досудовому порядку (а.с.22). З зазначеної заяви вбачається, що позивач незгідний з сумою основного боргу та згідний погасити суму боргу в розмірі 18523,40грн., а не 23898,70грн., яку просить сплатити відповідач, обґрунтовуючи тим, що частину кредиту в сумі 6500 грн. він погасив. Також, з документів наданих суду приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю. на виконання ухвали суду від 14.07.2021 року вбачається, що їй відповідачем для вчинення виконавчого напису на підтвердження наявності заборгованості було подано наступні документи: 1)заяву від 22.04.2021 року; 2)копію кредитного договору № 200282671 від 27.07.2020року (оферти); 3)паспорт споживчого кредиту - додаток до договору № 200282671 від 27.07.2020року; 4)виписка з рахунка по кредитному договору № 200282671 від 27.07.2020року; 5)копія реєстру про надіслання заключної вимоги про усунення порушень за кредитним договором; Разом з тим, приватним нотаріусом не надано суду документи стягувача та представника стягувача за довіреністю, проте в додатках до заяви про вчинення виконавчого напису такі додавалися, що в свою чергу унеможливлює суд встановити повноваження представника на вчинення відповідних правочинів. Як вбачається з наданих документів, відповідачем не було надано нотаріусу оригіналу кредитного договору, посвідченого нотаріально. Крім того, відповідачем суду не було надано доказів про те, що приватному нотаріусу для здійснення виконавчого напису надавався саме оригінал договору (оферти). Також, суд враховує те, що надані нотаріусу документи не містять засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, оскільки надана суду виписка не містять первинних облікових документів, оформлених у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», які б підтверджували безспірність заборгованості та встановлювали прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи наведене, а також те, що [PERSON] не погоджується з сумою основного боргу, оспорює законність вимог банку щодо стягнення з нього заборгованості, суд дійшов висновку, що заборгованість не є безспірною. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 3.2 глави 16 Порядку №296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.99р. (надалі - Перелік документів). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якою стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса вказано, що нотаріус керувався ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 14.05.2021 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, отже нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved