Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

19.06.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому просила змінити розмір мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, визначений рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.08.2014 року в справі № 285/3034/14-ц, а саме з 30 на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 03.03.2011 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 21.03.2013 року було розірвано на підставі рішення суду. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2012 року в справі № 0616/4126/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 320,00 грн., щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.08.2014 року в справі № 285/3034/14-ц змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду від 11.10.2012 року, а саме з твердої грошової суми в розмірі 320,00 грн. на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, за яким з метою його примусового виконання державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Посилаючись на те, що відповідно до змін, внесених законодавцем до Сімейного кодексу України, у тому числі й до ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину збільшився з 30 відсотків прожиткового мінімуму, який був визначений у судовому рішенні, до 50 відсотків прожиткового мінімуму, позивач вважає, що з врахуванням вказаних обставин розмір аліментів підлягає зміні, а тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 24.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 05.11.2018 року справа прийнята до провадження суддею Савицьким О.А. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що позивач не заперечила проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 03.03.2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 21.03.2013 року було розірвано на підставі рішення суду, при цьому від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.03.2013 року в справі № 285/1013/13-ц. Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.10.2012 року в справі № 0616/4126/12 задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 320,00 грн., щомісячно, з дня подання позовної заяви - 14.08.2012 року, і до повноліття сина. Разом з тим, рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.08.2014 року в справі № 285/3034/14-ц задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, а саме змінено розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11.10.2012 року в справі № 0616/4126/12 та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття сина. На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист, за яким з метою його примусового виконання державним виконавцем Корецького РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області відкрито виконавче провадження. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення посилається на те, що внаслідок внесення законодавцем змін до Сімейного кодексу України, у тому числі й до ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину збільшився з 30 відсотків прожиткового мінімуму, який був визначений у судовому рішенні, до 50 відсотків прожиткового мінімуму, а тому вважає, що розмір аліментів підлягає збільшенню. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. При цьому, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь позивача за судовим рішенням є меншим від мінімального гарантованого розміру аліментів, визначеного у ст. 182 СК України, з врахуванням внесених законодавцем до неї змін. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що мінімальний гарантований розмір аліментів, присуджений за рішенням суду, є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним змінити розмір аліментів, визначений рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.08.2014 року в справі № 285/3034/14-ц, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], а саме з 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, тобто до 27.02.2030 року. Також в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved