Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

18 червня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 05 жовтня 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сторони проживали разом до січня 2014 року, а потім припинили подружні стосунки. Відповідач став проживати у своїх батьків, а позивач у своїх. На той час позивачка була вагітна. Коли народилася донька, з пологового будинку відповідач забрав їх. До виповнення шести місяців дитині, відповідач спілкувався з дитиною, доглядав за нею, коли позивач перебувала на навчанні, а потім спілкування припинив. Останні два місяці зовсім не спілкувався ні з дитиною, ні з позивачем. На протязі всього періоду спільного проживання з відповідачем він постійно зникав з дому, де перебував позивачу було невідомо і він нічого не поясняв, жив якимось своїм життям. Позивачу не було відомо чим він займається. Коштів на ведення домашнього господарства та придбання продуктів харчування відповідач не надавав і сам нічого не купував. Позивачу невідомо чи він працює чи ні. Через, це позивач вважає, що їх сімя не склалася, що вони чужі люди, з різними поглядами на життя, з різними інтересами. За час спільного проживання з відповідачем позивачу стало зрозуміло, що одруження з відповідачем було помилковим, у них різні погляди на життя, сторони не розуміють один одного, між ними немає нічого спільного, але позивач намагається проживати з ним однією сімєю, так як у них є дочка, намагалась зберегти сімю. Позивач в подальшому не може проживати разом з відповідачем і не бачить сенсу в подальшому збереженні їхнього шлюбу. В даний час позивач з донькою проживають окремо від відповідача і після розірвання донька проживатиме з позивачем. Спору про поділ спільного майна немає, так як такого майна не має. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливими, тому позивач змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , проти позову не заперечує. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про шлюб від 05 жовтня 2013 року, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 72). (а.с. 3); копію свідоцтва про народження доньки [PERSON], [INFO], серії І-КИ № 482634 від 23 квітня 2014 року виданого виконавчим комітетом Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 4). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, \~збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Крім того відповідач не заперечує проти розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання\~\~шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір залишити своє прізвище, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишити прізвище позивача «Копцюх».\~\~

Outcome: approved