Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

18 серпня 2015 року представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконною та скасувати відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик Оксани Нургаліївни щодо видачі [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [INFO] року [PERSON] та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1318/02-31 від 13.08.2015. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON], заповівши 16.09.2009 [PERSON] земельну ділянку [NUMBER], площею 0,0433 га, фактично скасувала свій попередній заповіт від 25.03.1997, яким заповіла останньому все своє майно. У зв'язку з цим, решта майна має успадковуватись спадкоємцями за законом, якими є [PERSON] та [PERSON] Протокольною ухвалою суду від 03.09.2015 до участі у справі в якості співвідповідача залучено Першу чернігівську державну нотаріальну контору. Протокольною ухвалою суду від 17.09.2015 до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON], а протокольною ухвалою суду від 09.10.2015 - [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Треті особи та їх представник вважають позов таким, що не підлягає задоволенню. Позивач, державний нотаріус Першої чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик Оксани Нургаліївни, представник Першої чернігівської державної нотаріальної контори до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 25 березня 1997 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що він за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] (а.с. 40). 16 вересня 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] належну їй на праві власності земельну ділянку [NUMBER], площею 0,0433 га, надану для ведення садівництва, що розташована на території Чернігівської міської ради в садовому товаристві ім. Мічуріна (а.с. 40). [INFO] року[PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 3). 05 березня 2015 року [PERSON], а 18 травня 2015 року [PERSON], які є рідними сестрами спадкодавця, звернулися до державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори і заявами про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с. 31, 45). Разом з тим, 07 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON], яка є рідною сестрою спадкодавця, також звернулися до державного нотаріуса Першої чернігівської державної нотаріальної контори і заявами про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с. 36, 37). 13 серпня 2015 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.Н. було винесено постанову № 1318/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [INFO] року [PERSON], мотивуючи це складення [PERSON] заповітів та призначення своїм спадкоємцем іншої особи. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1233 та ч. 1 ст. 1234 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1236 ЦК України заповідачеві надано право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. При цьому законодавством передбачене право заповідача скасувати чи змінити заповіт. Так, відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. З огляду на викладені обставини справи, зібрані докази та положення вищевказаних правових норм, суд дійшов висновку, що заповіт, складений [PERSON] 16.09.2009,яким вона заповіла [PERSON] належну їй на праві власності земельну ділянку, не скасував заповіт від 25.03.1997, яким спадкодавець заповіла тій же особі все своє майно, оскільки не суперечить попередньому, а тому законних підставдля спадкуванняспадкоємцями за законом - [PERSON] та [PERSON] решти майна спадкодавця, крім зазначеної земельною ділянки, немає. Законом України «Про нотаріат» визначені підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Згідно ч. 1 ст. 49 цього Закону нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Отже, державний нотаріус Першої чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.Н. відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [INFO] року [PERSON] у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1318/02-31 від 13.08.2015 діяла правомірно, оскільки видача свідоцтв про право на спадщину позивачеві та третій особі [PERSON] суперечитиме законодавству України. Крім того, позовна вимога [PERSON] щодо визнання незаконної відмови нотаріуса та скасування постанови в частині, що стосується інтересів третьої особи [PERSON], не може бути задоволена також із зазначених у ст. 50 закону України «Про нотаріат» підстав, відповідно до якої право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed