Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

18 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року в розмірі 20630,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2017 року становить 531193 грн. 77 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20630,14 доларів США, що еквівалентно 531192 грн. 77 коп., стягнути у рівних частках з [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 7967 грн. 89 коп. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 21 листопада 2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»), було укладено Кредитний договір № МL-302/386/2006. Кредитний договір складається із двох частин, які нероздільно повязані між собою, згідно з п. 1. частини № 1 Кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав відповідачу-1 кредит на загальну суму 28000 доларів США терміном по 21 листопада 2026 року (пункт 2 Частини 1 Кредитного договору). Кредит був виданий відповідачу-1 за умови сплати ним Банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі плаваючої процентної ставки у розмірі суми фіксованого відсотку у розмірі 5,99% річних та FIDR (п. 3 Частини 1 Кредитного договору). Всупереч умовам Кредитного договору Позичальник неналежним чином виконує свої зобовязання за Кредитним договором, порушує графік повернення кредитних коштів. Таким чином, існує заборгованість за кредитним договором у сумі 20630,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2017 року становить 531192 грн. 77 коп. (курс - 25,25,748384 за 1 долар США), з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20630,14 доларів США, що еквівалентно 531192 грн. 77 коп. З метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника перед Банком, 21 листопада 2006 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № SR-302/386/2006. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору поруки, Поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником його боргових зобовязань перед Банком за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та Позичальник відповідають як солідарні боржники. Згідно пунктів 2.1., 2.2., 2.3. Договору поруки, викладено суть і строк забезпечених договором кредитних зобовязань. Згідно п. 2.3. Договору поруки, Поручитель підтверджує, що від ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем. Позовна заява подається Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», що є новим кредитором за Кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року. Згідно з умовами Договору Факторингу від 29 квітня 2013 року та у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за Кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем-1 та договором поруки № SR - 302/386/2006 від 21 листопада 2006 року укладеного між відповідачем-2 та ЗАТ «ОТП Банк». У підготовчому судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. У підготовчому судовому засіданні відповідачі позовні вимоги визнали, відповідач [PERSON] зазначила що має намір сплатити заборгованість що утворилась, на даний час намагається отримати інший кредит для погашення даної заборгованості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Встановлені судом фактичні обставини справи. 21 листопада 2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»), було укладено Кредитний договір № МL-302/386/2006. Кредитний договір складається із двох частин, які нероздільно повязані між собою, згідно з п. 1. частини № 1 Кредитного договору. (а. с. 10 -16). Відповідно до кредитної заявки, [PERSON] просить видати 21.11.2006 року кредит у сумі 28000 долар США шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з Кредитного рахунку на її поточний рахунок 26209 201720264, відкритий в ЗАТ «ОТП Банк» (а. с. 6). Своїм підписом під відповідним документом позичальник засвідчив, що зміст умов кредитування зрозумілий, з діючим законодавством України, що регламентує відношення банка та клієнта ознайомлений. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит на загальну суму 28000 доларів США терміном по 21 листопада 2026 року (пункт 2 Частини 1 Кредитного договору). Кредит був виданий [PERSON] за умови сплати нею Банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі плаваючої процентної ставки у розмірі суми фіксованого відсотку у розмірі 5,99% річних та FIDR (п. 3 Частини 1 Кредитного договору). FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Згідно п. 1.5.1. Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Таким чином, Банк виконав свої зобовязання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 21 листопада 2006 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № SR-302/386/2006 (а. с. 18 20). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору поруки, Поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання Позичальником його боргових зобовязань перед Банком за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань. Поручитель та Позичальник відповідають як солідарні боржники. Згідно пунктів 2.1., 2.2., 2.3. Договору поруки, викладено суть і строк забезпечених договором кредитних зобовязань. Згідно п. 2.3. Договору поруки, Поручитель підтверджує, що від ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем Відповідно до п. 4.1. Договору поруки, цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Згідно з п.п. (а) п. 2.1. боржник зобовязаний повернути Кредитору повну суму отриманих Боржником кредитних коштів не пізніше 21 листопада 2026 року. Кредитний договір № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року та Договір поруки № SR-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року підписані сторонами, що свідчить про те, що сторони на момент підписання договорів досягли згоди щодо всіх істотних умов укладених між ними договорів. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 наданого до суду позивачем та перевіреного судом, встановлено, що станом на 04 вересня 2017 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року становить: 20630,14 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 04.09.2017 року становить 531192 грн. 77 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20630,14 доларів США, що еквівалентно 531192 грн. 77 коп. (а. с. 17). ТОВ «ОТП Факторинг Україна», є новим кредитором за Кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року. Згідно з умовами Договору Факторингу від 29 квітня 2013 року та у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за Кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] та договором поруки № SR - 302/386/2006 від 21 листопада 2006 року укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» (а. с. 21 - 25). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Аналізуючи надані докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 014/57016/3101/84 від 18 жовтня 2005 року щодо своєчасної оплати кредиту та визначених договором платежів, а позивач скористався своїм правом щодо права дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та стягнення пені. Згідно з ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до рішення Кредитора сума пені не зазначається та не стягується в рамках даного спору. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 7 ЦК України за звичаєм ділового обороту ризик покладається на ту сторону в правочині, яка має невиконані зобов'язання по відношенню до іншої сторони правочину (ст. 526 ЦК України). Оспорюваним кредитним договором обов'язок по поверненню суми кредиту покладається на позичальника, тож валютні ризики несе позичальник як сторона, яка має невиконані зобов'язання за кредитним договором. Позивач свідомо звернувся до банку з метою отримання кредиту та згідно умов договору підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними. Зміна обставин, на які може посилатися позивач ніяким чином не пов'язана з умовами виконання договору. Банк свої зобов'язання по договору виконав, позичальник, в свою чергу, отримав те, на що розраховував - грошових коштів для споживчих потреб. Відсутність у позичальника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання у розумінні вимог статті 617 ЦК України, а стаття 625 ЦК України прямо вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, оскільки це прямо передбачено статтею 629 ЦК України.\~ Свої зобов'язання по сплаті кредиту відповідачі не виконували, що призвело до порушення прав позивача. Враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, що в силу ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, беручи до уваги наведені норми чинного законодавства, з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» та стягнути солідарно з [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором № МL-302/386/2006 від 21 листопада 2006 року у розмірі 20\~630,14 доларів США, що еквівалентно 531192 гривні 77 копійок Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнуто солідарно 50% судових витрат по сплаті судового збору у сумі 3983 грн. 95 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved