Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

18.06.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору позики, оформленого розпискою від 17.08.2007 року, посилаючись на те, що 12.06.2013 року вона отримала судову повістку з Комсомольського районного суду м. Херсона та копію позовної заяви [PERSON] про стягнення з неї та з її колишнього чоловіка [PERSON] солідарно 465510 гривень за оскаржуваним договором позики, за яким [PERSON] зобов'язувався повернути позику в сумі 27000 доларів США до 17.08.2010 року. Зі змісту розписки випливає, що правочин позики укладений з її згоди та у спільних з [PERSON] інтересах, хоча вона вперше дізналася про існування розписки та боргових зобов'язань свого колишнього чоловіка саме із копії позовної заяви [PERSON] і ніякої згоди своєму колишньому чоловіку на отримання даних коштів у борг вона не давала і куди він їх витратив (якщо він їх отримував) їй не відомо. З посилання на ст. 65 СК України, ст. ст. 203, 215, 234 ЦК України просила задовольнити позов. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, пояснили суду, що дійсно 17.08.2007 року [PERSON] отримав в позику від [PERSON] 27000 доларів США, про що написав оспорювану розписку. При цьому кошти [PERSON] отримував зі згоди своєї дружини - позивачки по справі. На отримані у позику кошти вони побудували будинок на [ADDRESS] та відремонтували будинок по [ADDRESS], а також платили за навчання доньки. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка з 26.11.1993 року перебуває у шлюбі з [PERSON] 17.08.2007 року [PERSON] отримав у позику від [PERSON] 27000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 17.08.2010 року, про що ним було надано [PERSON] письмову розписку. При цьому текст розписки викладений від імені подружжя [PERSON], та зазначено, що [PERSON] діє зі згоди [PERSON], натомість підпис в розписці проставлений тільки [PERSON] У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] договір позики (як двосторонній правочин) не укладався, передача грошей [PERSON] в позику оформлена розпискою останнього, яка не є договором позики і не може бути визнана судом недійсною, так як розписка є документом, який лише підтверджує факт отримання грошей позичальником та наявність боргових зобов'язань щодо повернення коштів, отриманих у позику. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У судовому засіданні відповідачем [PERSON] не надано доказів витрачання отриманих в позику від [PERSON] коштів в сумі 27000 доларів США за розпискою від 17.08.2007 року в інтересах сім'ї. Таким чином, позивачка обрала невірний спосіб захисту своїх інтересів, оскільки має право заперечувати пред'явлений до неї [PERSON] позов, саме на підставах, передбачених ст. 65 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed