Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

19.01.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що він був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013080160001729 від 15.11.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального Кодексу України. Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.07.2014 року по кримінальній справі №316/1119/14-к, провадження №1-кп/316/115/14, на той час неповнолітній, [PERSON], який є рідним сином відповідачів, був визнаний винним та йому призначено покарання, згідно санкції статті 289 КК України, у вигляді п'яти років позбавлення волі, з застосуванням положень ст.98 КК України без конфіскації майна. На підставі ст.ст.75, 104 КК України від призначеного покарання обвинуваченого неповнолітнього [PERSON] звільнено з випробуванням на один рік і шість місяців. Даним злочином позивачу була заподіяна матеріальна шкода. Та оскільки на даний час [PERSON] знову вчинив кримінальне правопорушення і йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а отже він не має самостійного заробітку тому у відповідності до ч.2 ст.1179 ЦК України, відповідальність за завдану шкоду повинна бути покладена на його батьків - відповідачів. [PERSON] вважає, що [PERSON] своїми діями завдав йому моральну шкоду, яка виражається в тому, що позивач був позбавлений можливості користуватися своєю власністю та витрачати свій час на відновлення своїх свого порушеного права звертаючись до правоохоронних органів та суду. Просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою користь 5 500 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 6 500 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, у своїх заявах просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі також в судове засідання не прибули, але подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області по кримінальній справі №316/1119/14-к, провадження 1-кп/316/115/14 [PERSON] був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального Кодексу України до п'яти років позбавлення волі, з застосуванням положень ст.98 КК України без конфіскації майна та на підставі ст.ст.75, 104 КК України від призначеного покарання обвинуваченого неповнолітнього [PERSON] звільнено з випробуванням на один рік і шість місяців, що підтверджується вироком Енергодарського міського суду від 29.07.2014 року (а.с. 3-4). Потерпілому по вищевказаній кримінальній справі [PERSON] була завдана матеріальна шкода у розмірі 5 500 грн., але він від цивільного позову відмовився у зв'язку з тим, що мати засудженого - [PERSON] надала розписку про зобов'язання відшкодувати зазначену суму в строк до листопада 2014 р., про що свідчить розписка від 27.05.2014 р. (а.с. 5). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Ч.1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Розпискою [PERSON] встановлений строк відшкодування матеріальної шкоди до листопада 2014 року (а.с. 5). Відповідно до ч.2 ст.1179 Цивільного Кодексу України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в часці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завданоне з їхньої вини. Згідно ч.3 ст.1187 ЦК України, особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'яєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Прелум Верховного Суду України у п.6 Постанови №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» регламентує, що шкода, заподіяна неповнолітнім віком від 15 до 18 років, відшкодовується самим заподіювачем. Якщо в останнього немає майна або заробітку, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, відповідний обов'язок покладається на його батьків (усиновлювачів) або піклувальників за умови їх винної поведінки, що сприяла виникненню шкоди. Цей їх обов'язок припиняється при досягненні заподіювачем повноліття або появи в нього майна чи заробітку, достатніх для відшкодування шкоди. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] надала [PERSON] розписку, в якій вказала що зобов'язується відшкодувати йому матеріальну шкоду до листопада 2014 року, але зобов'язання своє не винонала, що призвело до заподіяння моральної шкоди. При поданні позову позивач не сплатив судовий збір на підставі п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача згідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, належить стягнути на користь держави суму судового збору, що складає 487,2 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved