Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

18.12.2013 року позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. 20.01.2014 року позивач просив залишити вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі без розгляду внаслідок того, що відповідач таку заборгованість йому виплатив. Згідно ухвали суду від 20.01.2014 року позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 8 серпня 2013 року по 31 жовтня 2013 року він працював у ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» та був звільнений за п.6 ст. 36 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі при звільненні виплачена не була і тільки 20.12.2013 року підприємство перерахувало цю заборгованість. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник чи уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в день звільнення, або, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення з ним не провели розрахунок. Крім того, ст. 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені законодавством, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна заробітна плата складає 253.21 гривень,тож просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2013 року по 20.12.2013 року у розмірі 9115,56 гривень. В судовому засіданні позивач позов задовольнити та стягнути з відповідача 9115.56 грн. Представник відповідача позовні вимоги [PERSON] визнав частково, а саме вважає, що позивач неправильно провів розрахунок суми середньомісячного заробітку, виходячи з восьмигодинного робочого часу, тоді як фактично його робочий час складав 12 годин. Тож, виходячи з такого розрахунку до сплати позивачу належить сума 7558.72грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно даних трудової книжки [PERSON] з 08.08.2013 року по 31.10.2013 рік працював машиністом шихтоподачі 4 розряду в ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ». Відповідно до наказу № 483 від 31.10.2013 року він звільнений на підставі пункту 6 ст. 36 КЗпП України з 31.10.2013 року. В день звільнення з позивачем не був проведений остаточний розрахунок, а саме - згідно наданої довідки ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ», заборгованість по заробітній платні на момент звільнення складала 8423,65 гривень, з яких заробітна плата за 9 фактичних виходів у жовтні 2013 року у сумі 2154,13 гривень, доплата за працю в нічний час 127,65 гривень, оплата лікарняного листа протягом 6 днів - 740,94 грн., компенсація за невикористану відпустку у розмірі 894,78 грн., виплата вихідної допомоги у розмірі 4506,15 грн. З урахуванням утримань (ЕСВ та ПДФО) заробітна платня до видачі складала 7050,30 гривень. 10.12.2013 року відповідачем було виплачено позивачу 2097,62 гривень. 20.12.2013 року ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» виплатило [PERSON] 4894,46 гривень. Заборгованість із заробітної плати була виплачена в повному обсязі 20.12.2013 року. Зазначений факт визнаний сторонами, тому у відповідності вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не потребує доведенню. Отже період затримки у виплаті належних [PERSON] сум при звільненні склав з 01.11.2013 року по 20.12.2013 рік, включно. Відповідно до частини 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності , а також осіб , які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст.ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст.. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року зі змінами, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Враховуючи, що позивач був звільнений 31.10.2013 року, то середньоденна заробітна плата повинна обчислюватися виходячи з виплат за 2 останні календарні місяці роботи, що передують події, тобто за серпень та вересень 2013 року. Згідно наданих позивачем табуляграм та довідки позивачу [PERSON] в серпні 2013 року було нараховано 3375,52 гривень за 132 годин роботи (11 виходів по 12 годин), в вересні 2013 року було нараховано 4473,91 гривень за 192 годин (16 виходів по 12 годин). Середній заробіток який підлягає стягненню з відповідача за час затримки розрахунку при звільненні за період 26 робочих днів становить 7558.72 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229.40 гривень.

Outcome: partial