Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

18.12.2017 року представник позивача звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на: будинок [ADDRESS] вартістю 19144 грн., що належав померлій [INFO] [PERSON], на земельні ділянки площами 3,2897 га та 0,2773 га, які розташовані на території Невгодівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали померлій [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER], виданих 15 березня 2003 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів, кадастрові номери земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER]. Мотивує це, тим що при зверненні позивача в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та будинок, у зв'язку з тим, що державний акт на земельну ділянку виданий після смерті матері, а на будинок не пред'явлено правовстановлюючий документ. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки, причину неявки свого представника суду не повідомив. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] та є матір»ю позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження [NUMBER] свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], який належить їй, про що свідчить довідка Овруцької міської ради №578 від 11.12.2017 року та на земельні ділянкуи площею 0,2773 га та 3,2897 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Невгодівської сільської ради, які належали їй на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та [NUMBER]. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, про що свідчить постанова Овруцької ДНК (а.с.18). Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Постановою державного нотаріуса Овруцької ДНК за №2120/02-31 від 12.12.2017 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що державні акти на право власності на земельну ділянку видані після смерті спадкодавця, а на житловий будинок не пред'явлений правовстановлюючий документ, встановлений чинним законодавством України. Відповідно до інформаційних довідок №107991877 та №107993790 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] відсутні. Відповідно до інформаційної довідки №107992548 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо - домоволодіння в [ADDRESS] відсутні. Згідно повідомлення Овруцької ДНК від 23.01.2018 року № 304/01-16 після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набула право власності на спадкове майно (земельні ділянки та житловий будинок), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1920 грн..

Outcome: approved