Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

18 грудня 2019 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що вона є власником зазначеної квартири, відповідач її колишній чоловік, зареєстрований у квартирі, але фактично в ній не проживає з 2015 року, не сплачує комунальні платежі. Відповідач ухиляється від зняття з реєстраційного обліку у належній позивачу квартирі, чим створює проблеми з оплатою комунальних послуг. У судове засідання позивач не з`явилась, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у її відсутність через її похилий вік та поганий стан здоров`я. Відповідач у судове засідання не з`явився, надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. За змістом цього клопотання відповідач проти позовних вимог не заперечує, оскільки його постійне місце проживання: м.Таганрог Ростовської області Російської Федерації. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст.\~405\~ЦК України право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 грудня 1996 року відділом по обліку та розподілу житлової площі (а.с.11). Згідно з актом, складеним 09 грудня 2019 року комісією ОСББ «Будівельна, 28» з участю мешканців будинку, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не проживає за адресою реєстрації більше чотирьох років (а.с.14). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 10 червня 1991 року згідно актового запису № 285, зробленого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області (а.с.16). Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, якщо відповідач вселився до квартири як член сім`ї її власника, він набуває право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Як передбачено ч.2 ст.406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач не підтримує з власником квартири шлюбних стосунків, не пов`язаний з нею спільним побутом, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України. Таким чином наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 768 грн 40 коп (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved