Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

19 жовтня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. (а.с.3 т.1) 09 листопада 2012 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання заповіту дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. (а.с.40, т.1) 14 листопада 2012 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим зустрічним позовом до [PERSON] про визнання заповіту дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. (а.с.59, т.1) 27 вересня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно (а.с.95, т.1) Ухвалою суду від 19 квітня 2013 року справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та справа за позовом [PERSON] до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності були об'єднані в одне провадження. (а.с.88, т.1). 03 липня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим зустрічним позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. (а.с.241, т.1). 16 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим зустрічним позовом до [PERSON] про накладення стягнення на одержане майно (а.с.30 т.2) 16 жовтня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим зустрічним позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. (а.с.31, т.2) Ухвалою суду від 27 жовтня 2014 року були роз'єднані провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Гупалівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту дійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, визнання заповіту недійсним, визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про накладення стягнення на майно. (а.с.128, т.2) Ухвалою суду від 09 лютого 2015 року до участі у справі в якості третьої особи за зустрічним позовом була залучена приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Ганна Василівна. (а.с.154, т.2) 27 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON], Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування вимог [PERSON] посилався на те, що [INFO] померла його дружина - [PERSON]. За життя, 18 липня 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Шевченко Г.В., відповідно до якого все належне їй майно заповідала йому - [PERSON] Після смерті дружини, у встановлений законодавством строк, він звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. з заявою про прийняття спадщини. В липні 2011 року нотаріусом його було повідомлено, що за даними спадкового реєстру виявлений заповіт [PERSON], який посвідчений 30 серпня 2011 року секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34. В зазначеному заповіті від імені [PERSON] зазначено, що кафе та магазин «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS], вона заповідає дочці - [PERSON]. Позивач [PERSON] зазначив в заяві, що його дружина [PERSON] в 2011 році тяжко хворіла, в зв'язку з чим, не могла виїхати до Магдалинівського району. Так, з 10.07.2011 року по 21.07.2011 року [PERSON] знаходилась на лікуванні у відділенні терапії Комунального закладу «Центральна міська лікарня» в м. Новомосковську Дніпропетровської області з клінічним діагнозом: ХБП ІІІ ст., пієлонефрит в стадії загострення, діабетична нефропатія ІV ст., опіки обох ніг. З 21.07.2011 року по 29.07.2011 року [PERSON] знов лікувалась в терапевтичному відділенні з тим же діагнозом, в зв'язку з різким погіршенням стану здоров'я. Позивач [PERSON] зазначив в заяві, що здійснював догляд за дружиною разом з помічницею та дітьми. В період, зазначений в заповіті, його дружина в с. Гупалівка Магдалинівського району, Дніпропетровської області не виїздила, в цей час [PERSON] не могла самостійно пересуватися внаслідок отриманих опіків ніг, страждала від сильного болю. Позивач посилався на те, що вважає організатором складення заповіту дочку - [PERSON]. 09 жовтня 2012 року він звернувся до прокурора Магдалинівського району Дніпропетровської області з заявою про порушення кримінальної справи за зазначеним фактом, прокуратурою проводиться розслідування. [PERSON] в позові зазначив, що заповіт від 30 серпня 2011 року є недійсним, нікчемним та таким. що складений з порушенням вимог щодо його оформлення, оскільки [PERSON] не могла підписати цей заповіт. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просив суд: - визнати недійсним заповіт, який посвідчений 30 серпня 2011 року секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34 від імені [PERSON]; - визнати за ним, [PERSON] право власності на кафе та магазин «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після дружини - [PERSON], померлої [INFO], у відповідності до заповіту від 18 липня 2011 року. В зустрічному позові (а.с.40,59,241, т.1; а.с.31 т.2) [PERSON] посилалася на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. За життя, 18 липня 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Шевченко Г.В., відповідно до якого все належне їй майно заповідала [PERSON]. З тексту заповіту відомо, що в зв'язку з хворобою заповідача, заповіт посвідчено 18 липня 2011 року о 15-30 годині в платі № 8 терапевтичного відділення Новомосковської міської лікарні. Згідно епікризу, [PERSON] в період з 10.07.2011 року по 21.07.2011 року перебувала на лікуванні у відділенні терапії Комунального закладу «Центральна міська лікарня» в м. Новомосковську Дніпропетровської області з клінічним діагнозом: ХБП ІІІ ст., пієлонефрит в стадії загострення, діабетична нефропатія ІV ст., сечовий варіант. На день складання заповіту [PERSON] знаходилася у такому фізичному стані, що не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, в зв'язку з чим, була відсутня її справжня воля щодо встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків та у відповідності до вимог ст.ст. 203, 215, 225 ЦК України, такий заповіт повинен бути визнаний недійсним. Крім того, [PERSON] не підписувала заповіт від 18 липня 2011 року. На підставі зазначеного вище недійсного заповіту, 16 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. на ім'я [PERSON] були оформлені на видані свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO] на наступне майно: -1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; -1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; -1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; -1/2 частини нежилого приміщення офіс-ательє, розташованого за адресою: [ADDRESS]; -приміщення технічного підвалу та будівлі офісу за адресою: [ADDRESS]; -1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; -вбудоване в житловий будинок приміщення за адресою: [ADDRESS]; -приміщення ательє по пошиву одягу за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зазначила в заяві, що в наступному, 30 серпня 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34., відповідно до якого кафе та магазин «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS], вона заповідає їй - [PERSON]. В зв'язку з наведеним, в зустрічному позові [PERSON] просила суд: -визнати недійсним заповіт [PERSON], посвідчений 18 липня 2011 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., реєстровий номер № 974. -визнати недійсними свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом від 16 жовтня 2012 року, оформлені приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO], відповідно до яких за [PERSON] визнане право власності на: 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини нежилого приміщення офіс-ательє, розташованого за адресою: [ADDRESS]; приміщення технічного підвалу та будівлі офісу за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; вбудоване в житловий будинок приміщення за адресою: [ADDRESS]; приміщення ательє по пошиву одягу за адресою: [ADDRESS]. -скасувати державну реєстрацію прав власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно; -визнати дійсним заповіт від 30 серпня 2011 року, реєстровий номер № 34, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області; -визнати за нею право власності на кафе та магазин «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO], у відповідності до заповіту від 30 серпня 2011 року. В зустрічному позові (а.с. 95, т.1) [PERSON] посилалася на те, що її мати [PERSON], у відповідності до договору дарування від 28.05.2004 року була власником нерухомого майна - кафе та магазину «[INFO]», які розташовані за адресою: [ADDRESS]. 28 серпня 2008 року між [PERSON] та нею, [PERSON] був укладений договір оренди нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 28 серпня 2008 року було укладено розписку, у відповідності до якої [PERSON] отримала від неї, [PERSON] грошові кошти в сумі, еквівалентній 80 000 доларам США, що станом на момент укладення розписки становить 288 000,00 грн. за продаж кафе та магазину «[INFO]», які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Цією ж розпискою [PERSON] надала згоду на проведення переобладнань приміщень, оскільки стан нерухомого майна був незадовільний. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи наведене, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -визнати дійсним договір купівлі-продажу кафе та магазину «[INFO]», які розташовані за адресою: [ADDRESS], укладений 28 серпня 2008 року між нею, [PERSON] та [PERSON]; -визнати за нею, [PERSON] право власності на кафе та магазин «[INFO]», які розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги. Зустрічний позов [PERSON] не визнали, посилалися на безпідставність тверджень позивача за зустрічним позовом. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали, зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилалися на обставини та підстави позову, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі. Представник Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області Сільман Н.С. в судовому засіданні пояснила, що вона займає посаду Гупалівського сільського голови. На посаді секретаря селищної ради в 2011 році працювала [PERSON], яка за законом мала право посвідчувати заповіти. 30 серпня 2011 року до сільської ради приїхали дві жінки, показали свої документи та одна з них склала заповіт. В розмові жінка повідомила, що у її чоловіка в м. Новомосковську всі нотаріуси знайомі, а вона має намір залишити частину майна дочці. Представник Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не заявився. Третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Ганна Василівна в судовому засіданні, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що була знайома з [PERSON] на протязі тривалого часу, остання неодноразово зверталася за порадами. В липні 2011 року [PERSON] зателефонувала їй, повідомила , що перебуває у лікарні, скаржилася, що з дочкою виникли непорозуміння з приводу майна, дочка підробляє її підписи, в зв'язку з чим вона та її чоловік [PERSON] мають намір оформити заповіти один на одного. 18.07.2011 року вона оформила проект заповіту та разом з [PERSON] о 15-00 годині приїхали до лікарні, де був посвідчений заповіт [PERSON] Після смерті [PERSON] з питанням про прийняття спадщини до неї звернулася дочка спадкодавця [PERSON], її було повідомлено про наявність заповіту на ім'я [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, третю особу, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 грудня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 560, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.8 т.1) [PERSON], у відповідності до договору дарування від 28 травня 2004 року, була власником нерухомого майна - кафе та магазину «[INFO]», які розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, посвідченим нотаріально. (а.с.11, т.10) [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.7, т.1) Згідно спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., з заявами про прийняття спадщини після [PERSON], померлої [INFO], звернулися чоловік спадкодавця [PERSON] та дочка спадкодавця [PERSON]. (а.с. 1-15, т.2) Судом встановлено, що за життя, 18 липня 2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Шевченко Г.В., відповідно до якого все належне їй майно заповідала [PERSON] (а.с.10, т.1; а.с. 8, т.2) Також, 30 серпня 2011 року від імені [PERSON] оформлений заповіт, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34, відповідно до якого [PERSON] належні їй на праві власності кафе та магазин «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS], заповідає дочці - [PERSON]. (а.с.45. т.1; а.с. 15, т.2). Встановлено, що 16 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. оформлені свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO], відповідно до яких за [PERSON] визнане право власності на: 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини нежилого приміщення офіс-ательє, розташованого за адресою: [ADDRESS]; приміщення технічного підвалу та будівлі офісу за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; вбудоване в житловий будинок приміщення за адресою: [ADDRESS]; приміщення ательє по пошиву одягу за адресою: [ADDRESS]. (а.с.17-29 т.2) Як зазначалося вище, позивач [PERSON] просив визнати недійсним заповіт, який посвідчений 30 серпня 2011 року секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, реєстровий № 34 від імені [PERSON] та виключити його з єдиного реєстру ЗСС Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що з 2000 року допомагала сім'ї [PERSON] по господарству. Дружина позивача [PERSON] практично завжди була в квартирі, оскільки хворіла, не ходила, їй був потрібен сторонній догляд. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що раніше працювала з дружиною [PERSON] - [PERSON] на меблевій фабриці, а з 1998 році допомагала останній вести домашнє господарство в квартирі по [ADDRESS]. Влітку 2011 року [PERSON] з квартири взагалі не виходила, оскільки дуже хворіла. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що знайомий з [PERSON] з 1977 року, був знайомий і з його дружиною [PERSON], яка розповідала, що її дочка [PERSON] підписувала від її імені різні документи. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] З 2011 року у матері суттєво погіршився стан здоров'я, в зв'язку з діабетом, крім того, вона отримала опіки ніг, рани не загоювалися, вона дуже часто перебувала на лікуванні. Йому відомо, що [PERSON] оформила заповіт на ім'я [PERSON] Після смерті матері [PERSON] повідомив його, що є заповіт від імені матері, який оформлений в серпні 2011 року в с. Гупалівка Магдалинівського району на ім'я [PERSON], але, його мати не могла оформити заповіт, оскільки в цей період взагалі не могла пересуватися. У відповідності до ст. 202 ЦК України, Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В зв'язку з наведеним, заповіт є одним із видів правочинів. Частиною 1 статті 215 ЦК України визначені підстави недійсності правочину, а саме: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно вимог ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, моральним засадам суспільства. Також, у відповідності до вимог ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що [PERSON] не мала волевиявлення на вчинення правочину - оформлення заповіту від 30 серпня 2011 року, який посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON] Так, судом встановлено, що 27 листопада 2012 року за заявою [PERSON] Магдалинівським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 12040470000056 внесені відомості про те, що 30 серпня 2011 року невстановлена особа в с. Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області підробила заповіт [PERSON] (а.с.66, т.1) В межах кримінального провадження органами досудового розслідування призначена почеркознавча експертиза, у відповідності до висновку повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 6358 від 21 жовтня 2013 року, проведеною експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. Проф.. М.С. Бокаріуса: -в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Гупалівської сільської рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, розпочатої в 2011 році, на лицевій стороні аркуша 5, в графі «Розписка про одержання оформленого документу», в рядку «34» - виконаний не [PERSON]; -підпис від імені [PERSON] в заповіті від 30.08.2011, складеному від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідченому секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON] за рєстр. № 34, в рядку «підпис», - виконаний не [PERSON]; -рукописний запис «[PERSON]» в заповіті від 30.08.2011, складеному від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідченому секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON] за рєстр. № 34, в рядку «підпис», - виконаний не [PERSON]. (а.с. 72-87, т.2) Встановлено, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження за підозрою [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - закрито. Таким чином, кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито з нереабілітуючих підстав. При розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] перебуваючи на посаді секретаря Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (у період з 26.22.2010 року по 27.08.2012 року) та будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування за ознакою виконання нею організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських обов'язків обов'язків, маючи, згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» 5 категорію 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, будучи депутатом Гупалівської сільської ради № VI скликання (з 5.11.2010 року по 10.11.2015 року), грубо порушуючи основні принципи служби в органах місцевого самоврядування, Присягу державного службовця щодо неухильного дотримання Конституції України, сумлінного виконання посадових обов'язків, підриваючи авторитет органів місцевого самоуправління, в порушення вимог п. 13 ст. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року та Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993, знаходячись в приміщенні Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Гупалівка, вул. Центральна, 2, маючи умисел на складання та видачу завідомо неправдивого офіційного документу, умисно, 19.07.2012 року о 15 год. 50 хв., використовуючи комп'ютерну техніку склала завідомо неправдивий офіційний документ - заповіт від імені [PERSON], [INFO], в який внесла завідомо неправдиві відомості про те, що 30.08.2011 року [PERSON], знаходячись в приміщенні Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області заповіла на випадок смерті кафе та магазин «[INFO]», який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить їй на підставі договору дарування, доньці - [PERSON]. Продовжуючи свої навмисні неправомірні дії, [PERSON] за допомогою принтера роздрукувала 2 екземпляри заповіту, посвідчила його датою на власний розсуд але до дня смерті спадкодавця [PERSON] (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від [INFO] року, відповідно до якого, [PERSON] померла [INFO] у віці 62 роки, про що в книзі реєстрації смертей 25.04.2012 року зроблено відповідний актовий запис № 366), а саме 30.08.2011 року, поставивши в ньому підпис та печатку виконкому Гупалівської сільської ради, один з яких передала невстановленій особі, а другий залишила на зберігання в матеріалах справи. Після цього, [PERSON] внесла завідомо неправдивий запис до книги реєстрації нотаріальних дій Гупалівської сільської ряди розпочатої 2011 року в графу «Розписка про одержання оформленого документу», під № 34 про отримання [PERSON] копії заповіту від імені [PERSON], який посвідчила власним підписом, чим надала документу статусу офіційного документу, при цьому для збереження послідовності записів в дійсному записі нотаріальної дії під № 34, зробила дописку у формі літери «а». У відповідності до ухвали суду підозрювана [PERSON] вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала повністю. Згідно до вимог ч.2 ст. 1234 ЦК України, право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. На підставі ст. 1251 ЦК України, якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний заповіт від 30.08.2011 року повинен бути визнаний недійсним у відповідності до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки судом встановлено, що [PERSON] зазначений заповіт не підписувала, тобто, в неї було відсутнє волевиявлення на вчинення зазначеного правочину. Стосовно вимог [PERSON] в частині визнання за ним права власності на кафе та магазин «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В той же час, повноваження щодо оформлення спадкових прав, у відповідності до Закону України «Про нотаріат», покладаються на нотаріусів. Відмова нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно - кафе та магазин «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS], була обумовлена наявністю заповіту від 30.08.2011 року. В зв'язку з визнанням зазначеного заповіту недійсним, для [PERSON] відсутні перешкоди для оформлення права на спадщину в нотаріальній конторі, тому, спір з зазначеного приводу не виник і в задоволенні позову в цій частині належить відмовити. Стосовно вимог за зустрічним позовом [PERSON] про визнання недійсним заповіту [PERSON], який посвідчений 18 липня 2011 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., реєстровий номер № 974, суд приходить до наступного. Як зазначалося вище, на обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те. що на час складання заповіту [PERSON] знаходилася у такому фізичному стані, що не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, крім того, [PERSON] не підписувала заповіт від 18 липня 2011 року. Вище судом наводилися підстави недійсності правочину, визначені статями 203, 215 ЦК України, крім того, згідно до вимог ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У відповідності до ст.ст. 10.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що з 10.07.2011 року по 21.07.2011 року [PERSON] знаходилась на лікуванні у відділенні терапії Комунального закладу «Центральна міська лікарня» в м. Новомосковську Дніпропетровської області з клінічним діагнозом: ХБП ІІІ ст., пієлонефрит в стадії загострення, діабетична нефропатія ІV ст., сечовий варіант. (а.с.242,т.1) Сам по собі факт перебування особи в лікарні не є підтвердженням того, що фізична особа не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді завідуючого хірургічного відділення Новомосковської міської лікарні, з [PERSON] знайомі понад двадцять років, його дружина - [PERSON] в 2011 році проходила лікування в терапевтичному відділенні у зв'язку з загостренням ниркової хвороби, цукровим діабетом. На час перебування в лікарні ніяких порушень психіки не виявляла, усвідомлювала свої дії, на її прохання був запрошений нотаріус для оформлення заповіту, [PERSON] не могла пересуватися в зв'язку з ранами на ногах. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2011 році виконував обов'язки завідуючого терапевтичного відділення Новомосковської міської лікарні. В липні-серпня 2011 року у відділенні перебувала на лікуванні [PERSON] з діагнозом: ниркової хвороби, цукровим діабетом. [PERSON] в період лікування була у свідомості, якихось психічних порушень в неї не було, лікування та медикаменти, які виписувалися, не впливали на свідомість. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що давно знайома з [PERSON], вона допомагала проводити лікувальні процедури його дружині - [PERSON], яка хворіла, в тому числі на цукровий діабет. Влітку [PERSON] проходила лікування в терапевтичному відділенні, зателефонувала їй та повідомила, що був скандал з дочкою, яка вимагала оформити на неї якесь майно. Через деякий час [PERSON] повідомила її, що оформила заповіт на чоловіка. Свідок також пояснила, що відвідувала [PERSON] по декілька разів на день, остання весь час була в свідомості, орієнтувалася в часі, просторі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 24 січня 2012 року в лікарні м. Дніпропетровська познайомилася з [PERSON], яка розповідала, що оформила заповіт на свого чоловіка [PERSON] Представник позивач за зустрічним позовом [PERSON] звертався до суду з клопотанням про призначення у справі судово-медичної експертизи для вирішення питання, чи могла 18 липня 2011 року [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.61, т.2), але в судовому засіданні відмовився від проведення експертизи, звернувся з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с.159, т.2) Таким чином, позивач за зустрічним позовом не надала суду доказів того, що в момент оформлення заповіту від 18 липня 2011 року [PERSON] перебувала у стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У відповідності до висновку № 3737-15 судової почеркознавчої експертизи від 27.11.2015 року: -підпис від імені [PERSON] в графі «підпис» заповіту від 18.07.2011 року [PERSON], складений на ім'я [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 974 - виконаний [PERSON]; -рукописні записи «Цей заповіт прочитано мною в голос та підписано власноручно» та «[PERSON]» в заповіті від 18.07.2011 [PERSON], складений на ім'я [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 974 - виконаний [PERSON]. (а.с. 47-55, т.3) В зв'язку з наведеним, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надала суду доказів того, що заповіт [PERSON] не був нею підписаний та в неї було відсутнє волевиявлення на вчинення зазначеного правочину, в зв'язку з чим, відсутні підстави, визначені ст.ст. 203, 215, 225 ЦК України для визнання заповіту недійсним і в задоволенні вимог в цій частині належить відмовити. Суд приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання дійсним заповіту від 30 серпня 2011 року, реєстровий номер № 34, посвідчений секретарем Гупалівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області також належить відмовити в зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про недійсність зазначеного заповіту, з підстав, наведених судом вище при розгляді позовних вимог [PERSON], в зв'язку з чим, відсутні правові підстави для визнання заповіту дійсним. В зв'язку з наведеним, відсутні і підстави для визнання за [PERSON] права власності на кафе та магазин «[INFO]», які розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO], у відповідності до заповіту від 30 серпня 2011 року; визнання недійсними свідоцтв про право власності в порядку спадкування за заповітом від 16 жовтня 2012 року, оформлені приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Шевченко Г.В. в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO], відповідно до яких за [PERSON] визнане право власності на: 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини нежилого приміщення офіс-ательє, розташованого за адресою: [ADDRESS]; приміщення технічного підвалу та будівлі офісу за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]; вбудоване в житловий будинок приміщення за адресою: [ADDRESS]; приміщення ательє по пошиву одягу за адресою: [ADDRESS] та скасування державної реєстрації прав власності [PERSON] на зазначене нерухоме майно і в задоволенні зазначених вимог також належить відмовити. Стосовно вимог [PERSON] щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу, та визнання права власності на спірне нерухоме майно, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди нежитлових приміщень, відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] передала в оренду на строк до 28 серпня 2018 року нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. (а.с.109, т.1) Також позивачем за зустрічним позовом надана розписка, згідно тексту якої, 28 серпня 2008 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі, що еквівалентні 80 000 доларам США, що станом на момент укладення розписки становить 388 000,00 грн. за продаж кафе та магазину «[INFO]», розташовані за адресою: [ADDRESS]. (а.с.120,т.1) Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 2008 року здійснював ремонт та переобладнання в приміщенні по [ADDRESS] за договором з [PERSON] Хто є власником зазначеного майна, йому не відомо, він був свідком того, як влітку-на початку осені 2008 року [PERSON] передала [PERSON] 80 000 доларів США, це були якісь сімейні розрахунки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з [PERSON], який є чоловіком [PERSON] Приблизно в серпні 2008 року [PERSON] попросила його прийняти участь, як свідка, при передачі грошових коштів. Із слів відомо, що [PERSON] повинна була передати кошти своїй матері [PERSON] за оформлення права власності на кафе та магазин по [ADDRESS] Дніпропетровської області. Вони приїхали на [ADDRESS], де в квартирі [PERSON] передала [PERSON] гроші, також, була оформлена розписка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в перукарні «Клеопатра» директором якої є [PERSON], в приміщеннях проводився косметичний ремонт. У відповідності до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Вимогами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На підставі статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Згідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В той же час, позивачем [PERSON] суду не надано доказів досягнення між сторонами істотних умов договору, а саме: на яких умовах укладений договір, яка вартість нерухомого майна визначена сторонами та яка вартість суми продажу, що перешкоджало сторонам укласти договір нотаріально, тощо. Крім того, як зазначалося вище, [PERSON] користувалася нерухомим майном у відповідності до договору оренди від 28 серпня 2008 року, а не в зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу. На підставі наведеного, в задоволенні позовних вимог [PERSON] належить відмовити. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: partial