Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

18.05.2021 АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 24.10.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було укладено заяву про приєднання №497417209 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - договір). Шляхом підписання Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб фізичних осіб та відкриття поточного рахунку (далі - заява про приєднання) з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до п.3.4.1 даної заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт». Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ банку. На виконання умов договору банк надав відповідачу платіжну картку типу Master Debr Standard та ПІН-конверт до неї, встановив кредит в розмір 27 000,00 грн зі строком користування кредитом 60 місяців. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором відповідач станом на 17.03.2021 року має заборгованість у розмірі 26364,36 грн, яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача разом із понесеними судовими витратами в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 23.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 18.10.2021 року, про що повідомлено відповідача шляхом надіслання судової повістки разом із копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами за місцем реєстрації відповідача. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 18.10.2021 року розгляд справи було відкладено на 17.11.2021, про що повідомлено його шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки та своїх зауважень суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 24 жовтня 2018 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено заяву про приєднання № 497417209 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 15-18). Шляхом підписання Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до п.3.4.1 даної Заяви Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в гривні України, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт». Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщенні установ Банку (а.с. 16). На виконання умов договору банк надав відповідачу платіжну картку типу Master Debr Standard та ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви про приєднання до договору відповідачу встановлено кредит в розмір 27 000.00 грн, строк кредитування 60 місяців (а.с. 17). Відповідно до п. 1.7 розділу XXII договору датою укладення кредитного договору є дата підписання Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку; дата надання кредиту (частин кредиту) є дата використання клієнтом кредиту (кредитних коштів) (зворотній бік а.с. 20). Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту/встановлення ліміту кредитування. Згідно з п. 1.20 розділу XXII договору сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом Грейс періоду)/обов`язковогого щомісячного платежу/ процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості (а.с. 21). Відповідно до п. 1.27, п.1.29 розділу XXII договору будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі передбачені договором (а.с. 21, 22). Якщо банк на підставі договору вимагає здійснення внесків (платежів), строк сплати яких настав, або повернення кредиту, такі внески (платежі) або повернення кредиту мають бути здійснені клієнтом протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від банку. Якщо протягом цього періоду клієнт усуне порушення умов договору, вимога Банку втрачає чинність. При цьому якщо пошта (поштова служба) не може вручити Повідомлення позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, повідомлення вважається врученим позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення (а.с. 29). Згідно з п.9.1 договору розділу IX за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором (а.с. 20). Відповідач не виконав належним чином обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим у встановлений договором строк позивач всі належні платежі не отримав. Станом на 17.03.2021 заборгованість за договором становить 26364,36 грн, яка складається із: - заборгованості за кредитом в розмірі 22628,45 грн; - заборгованість за відсотками в розмірі 1668,39 грн; - комісія у розмірі 3,00 грн; - заборгованість по пені 883,82 грн; - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 2550,29 грн.; - 3% річних на суму простроченого кредиту у розмірі 979,51 грн; - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 118,16 грн; - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 46,37 грн; - втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 36,66 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16. Отже, позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved