Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

18.12.2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку 0,1300 га, кадастровий номер земельної ділянки:5122085900:02:001:0075, розташованої за адресою: [ADDRESS] , переданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), мотивуючи тим, що вищевказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане спадкове майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються син спадкодавця [PERSON] , та дружина [PERSON] . Позивачі прийняли спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачам було відмовлено. Представник позивачів в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка, загальною площею 0,1300 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5122085900:02:001:0075, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011052102350, виданого Саф`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 02.07.2010 року. Встановлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.07.2010 року, видано на підставі Рішення Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.05.2000 року № 414, згідно якого спадкодавцю [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,13 га по [ADDRESS] . Згідно Рішення Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 02.12.2009 року № 873 про уточнення рішення Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 20.05.2000 року № 414, згідно якого спадкодавцю [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0, 13 га по [ADDRESS] , на території Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Крім того, згідно п. 4 довідки Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1607 від 08.11.2019 року, присадибна земельна ділянка площею 0,13 га передана у власність [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і за адресою: [ADDRESS] одна і та ж ділянка. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.07.2010 року, виконавчим комітетом Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка, загальною площею 0,1300 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5122085900:02:001:0075, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 58919811 від 28.12.2019 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18.06.1996 року Саф`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (а.с. 14); дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 27.05.1995 року Саф`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.02.2012 року виконавчим комітетом Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище не « [PERSON] » (а.с. 41, 57). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.11.2019 року за № 1607, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Станом на час відкриття спадщини, а саме [INFO] [PERSON] був неповнолітнім, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18.06.1996 року Саф`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Крім того, встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Саф`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 08.11.2019 року за № 1607. Письмовою відповіддю нотаріуса, позивачам було роз`яснено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved