Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

18.09.2018 року [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], який проживає за адресою: [ADDRESS] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [INFO], останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS], в якій просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON] до [PERSON] 14.04.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №174. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі у них дітей немає. Впродовж трьох років, з 2015 року сімейне життя з відповідачем з об'єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, не склалося та призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім'я розпалася, подружжя проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 16.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 29.10.18 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 04.09.2018 (а.с.11) підтримала позовні вимоги з обставин, зазначених у ній та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, була повідомлена про судове засідання через сайт Судова влада України, заяв клопотань не подала, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, а тому за згодою представника позивача, на підставі ст.280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий 14.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №174 /а.с.3/. У шлюбі у подружжя дітей немає. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що впродовж останніх 3-х років сімейне життя подружжя з об'єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім'я розпалася, сторони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сім'ю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. Примирення між сторонами не відбулося. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що мають істотне значення..

Outcome: approved