Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

18.11.2016 Управління поліції охорони в Миколаївській області (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування вартості навчання у сумі 17481 грн. 24 коп., а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 13.05.2013 між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області в особі начальника [PERSON] та відповідачем [PERSON] кандидатом на службу в органах внутрішніх справ України на посаду працівника міліції охорони, а також Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України укладено Договір № 279 про навчання відповідача [PERSON] у навчальному закладі, за кошти підрозділу Державної служби охорони. На підставі укладеного сторонами Договору № 279, відповідач [PERSON] навчався і, відповідно до свідоцтва АВ № 30005962, виданого 28 серпня 2013 року, закінчив Вінницьке вище професійне училище ДДСО при МВС України і здобув професію охоронника. За умовами п. 2.3. Договору № 279, відповідач зобов'язався відпрацювати на посадах атестованих співробітників підрозділів Управління Державної служби охорони безперервно впродовж трьох років після закінчення навчання. Наказом Управління Державної служби охорони № 84 від 29 серпня 2013 року відповідач [PERSON] призначений рядовим міліції. Відповідно до довідки начальника відділу Управління поліції охорони в Миколаївській області стаж роботи відповідача [PERSON] складає 02 роки 05 місяців 11 днів. Наказом Управління поліції № 16 від 09 лютого 2016 року, відповідач [PERSON] звільнений зі служби в поліції, за власним бажанням. Посилаючись на умови Договору та на вимоги діючого законодавства, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на навчання відповідача в сумі 17481 грн. 24 коп. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, при цьому 01.02.2017 подав на адресу суду заяву, в якій повідомив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Відповідно до положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: 28 квітня 2013 року відповідача [PERSON] зараховано до Вінницького вищого професійного училища Департаменту Державної служби охорони при МВС України (а.с. 9). 13 травня 2013 між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області в особі начальника [PERSON] та відповідачем [PERSON], а також Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту Державної служби охорони при МВС України укладено Договір № 279 ( далі Договір) про підготовку кандидата [PERSON] за програмою первинна професійна підготовка кандидата в ОВС на посади рядового і молодшого начальницького складу підрозділів ДСО з наданням професії 5169 Охоронник. Згідно з положеннями п. 2.3 Договору, відповідач [PERSON] зобов'язався прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу Управління Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області 29.09.2013 і відпрацювати мінімум 3 (три) роки (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва АВ № 30005962, 28 серпня 2013 року, відповідач [PERSON] закінчив Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України і здобув професію охоронника (а.с. 8, 9). 29 серпня 2013 року відповідач [PERSON] призначений рядовим міліції, відповідно до витягу з Наказу Начальника УДСО при УМВС України в Миколаївській області № 84 від 29.08.2013 (а.с. 10). Наказом Управління поліції № 16 від 09 лютого 2016 року, відповідач [PERSON] звільнений зі служби в поліції, за власним бажанням (а.с.12). Відповідно до умов п. 2.4. Договору, відповідач [PERSON] зобов'язався компенсувати підрозділу Державної служби охорони, у разі звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку в установленому порядку всі витрати, що здійснив підрозділ, у зв'язку з виплатою грошового утримання за час навчання, проведення навчання та його утримання у навчальному закладі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі списку осіб, що звільнилися з органів внутрішніх справ та не відшкодували вартість навчання, завіреного провідним бухгалтером [PERSON]О та юристконсультом [PERSON] від 18.02.2016, заборгованість відповідача [PERSON] становить 17481 грн.21 коп. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved