Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

19.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні 01.04.2015 року у справі в якості третьої особи залучено ПАТ «Універсал банк». В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р., за реєстровим №2492 і який зареєстрований в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 03.09.2007 року, реєстровий №13102651, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15785654, його колишня дружина за його згодою є власником квартири [ADDRESS], яка в цілому складається з двох кімнат, житловою площею 36,7 кв.м. та кухні, загальна площа квартири становить 55,4 кв.м., комора в підвалі 4,5 кв.м. 23.10.2007 р. було укладено шлюбний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., за реєстровим №1180. Згідно п. 8 шлюбного договору квартира, що у [ADDRESS] є їхньою спільною сумісною власністю і він має право на виділення 1/2 частини квартири. 16.02.2010 року вони розірвали шлюб. В січні 2013 року між ними виник спір про володіння і розпорядження квартирою, так як відповідачка має намір її відчужувати без його згоди, чим сама змусила його звернутись з позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала на адресу суду заяву про визнання позову та згоду на розгляд справи за її відсутності. В судовому засіданні представник третьої особи ПАТ «Універса Банк» при вирішенні позовних вимог поклався на розсуд суду, однак в останнє судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка долучена до матеріалів справи, причини неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком М.Р., за реєстровим №2492 і який зареєстрований в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 03.09.2007 року, реєстровий №13102651, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15785654, власниками квартири [ADDRESS] у м.Львові є [PERSON] (а.с.3,5). 23.10.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюбний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., за реєстровим №1180 (а.с.6-7). Згідно п. 8 шлюбного договору квартира, що у [ADDRESS], придбана дружиною [PERSON] за згодою чоловіка [PERSON] є їх спільною сумісною власністю і у разі відчуження цієї квартири вона буде ділитись між подружжям порівну. Чоловік також має право на виділення на своє ім'я 1/2 частини цієї квартири. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.08.2007 року квартира [ADDRESS], в цілому складається з двох кімнат, житловою площею 36,7 кв.м. та кухні, загальна площа квартири становить 55,4 кв.м., комора в підвалі 4,5 кв.м. Після того як сторони розірвали шлюб, про що 16 лютого 2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 29 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.4), в серпня 2013 року між ними виник спір щодо володіння і розпорядження квартирою. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Оскільки судом не встановлено підстав для відхилення від рівності часток сторін у праві спільної сумісної власності та між сторонами існують певні непорозуміння та суперечки щодо спірного майна, суд вважає за доцільне захистити право власності кожного з них в межах розгляду даної цивільної справи, визнавши за кожним з них частку у праві власності на квартиру [ADDRESS]

Outcome: approved