Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

19.07.2016 р. [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 12.09.2003 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області між нею та [PERSON] (далі \~відповідач) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 305. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку Аліну, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаєморозуміння, через що шлюбні відносини на даний час припинено. Сімя розпалася остаточно, надавати строк для примирення необхідності немає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву з клопотанням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі; просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 12.09.2003 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб; актовий запис № 305; свідоцтво про шлюб серії 1-ФП № 075539. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Шкурко». Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку Аліну, [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ФП № 111963 від 11.09.2009 р. Судом встановлено, що на даний час шлюбні відносини між подружжям припинені через відсутність взаєморозуміння; спільного господарства не ведуть; на примирення не згодні. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved