Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

17 лютого 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 71-72, 163 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження від 30 січня 1998 року № 68-пр [PERSON] на склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є невісткою позивача та прописана разом з ним і його сім`єю за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає і ніколи не проживала, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Позивач не вступав в договірні відносини з відповідачем щодо встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням, і не надавав їй права на подальше користування чи проживання в належному йому на праві приватної спільної власності житловому приміщенні. Позивач, як власник житлового приміщення, в зв`язку з реєстрацією відповідача в його квартирі, обмежений у своїх правах по володінню та розпорядженню своєю власністю в повному обсязі за власним розсудом, тому звернувся із позовною заявою до суду про визнання відповідача особою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 06 березня 2020 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 03 квітня 2020 року. Ухвалою судді від 03 квітня 2020 року підготовче засідання було відкладено на 17 квітня 2020 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Ухвалою суду від 17 квітня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд справи на 30 квітня 2020 року. Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року судовий розгляд справи відкладено на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України на 15 травня 2020 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що він є співвласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована його невістка дружина сина [PERSON] - [PERSON] , яка у спірній квартирі не проживає з моменту її прописки, тобто з 2006 року. Факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження та користування квартирою, він позбавлений можливості оформити субсидію. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 128-130 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, відзив на позовну заяву не направила. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що вона є співвласником спірної квартири. Відповідач є її невісткою і була зареєстрована за вищевказаною квартирою з 2006 року, проте вона з моменту прописки в цій квартирі не проживала. З її сином вона проживала у шлюбі з 2005 року, але на даний час вони проживають окремо. Син [PERSON] проживає у спірній квартирі, а його дружина проживає в м.Києві. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] є його дружиною, з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2005 року. Проте, вже три роки він не проживає разом зі своєю дружиною. З часу прописки його дружина в спірній квартирі не проживала. Разом з нею вони проживали в м.Києві. Інколи його дружина разом з ним приїжджала в гості до батьків та бувала у вищевказаній квартирі, проте вказана квартира ніколи не була її постійним місцем проживання. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області в судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином. До канцелярії суду надійшла заява від начальника Управління адміністративних послуг, в якій вона просила проводити судове засідання за відсутності представника. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 15 травня 2020 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що відповідач є дружиною сина позивача [PERSON] .. Вона проживає в будинку з 1999 року і ніколи не бачила відповідача в квартирі позивача. В квартирі позивача відсутні речі відповідача та позивачем ніколи не чинилися перешкоди відповідачу у користуванні квартирою. Свідок [PERSON] суду показав, що він є сусідом позивача та проживає в квартирі [ADDRESS] . Знає сім`ю позивача з 1989 року. Відповідача ніколи в квартирі не бачив і там вона не проживала. Позивачем ніколи не чинилися перешкоди відповідачу у користуванні квартирою, речі відповідача у квартирі відсутні. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 січня 1998 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП ЧАЕС № 68-пр від 30.01.1998 року, [PERSON] на склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було передано у спільну сумісну власність житлове приміщення - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 10 серпня 2001 року їх право спільної сумісної власності було зареєстровано у Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 4/19 (а. с. 9). Згідно довідки управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 27.01.2020 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а. с. 14). Як зазначено у свідоцтві про одруження, виданому 31 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, [PERSON] , третя особа у справі, зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] ( а.с. 95). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 106 від 28 вересня 2005 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу, копія якого долучена до матеріалів справи( а.с. 96). 08 жовтня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що зазначено у свідоцтві про шлюб. Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 97). Відповідно до довідки Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області № 2062/109/1003/1/06-2020 від 15.05.2020 року, долученої до справи, [PERSON] за період часу з 2006 року по 15.05.2020 року з будь-якими заявами, скаргами, повідомленнями щодо вчинення їй перепон у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] зі сторони [PERSON] до Славутицького ВП не зверталась. Згідно з довідкою Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» № 563 від 19.05.2020 року, долученої до справи, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , із будь-якою заявою протягом 2015-2020 років до КП «ЖКЦ» не зверталася. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд. Як зазначено у ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 318 цього Кодексу). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 цього Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла, в тому числі і колишній, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20 жовтня 2006 року. [PERSON] є дружиною третьої особи [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 26 червня 2019 року Солом`янським районним у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 лютого 2005 року. З пояснень учасників справи вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин більше року. Зазначені обставини підтверджені також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи те, що відповідач як член сім`ї власників квартири, більше року не проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] без поважних причин, співвласники квартири не вступали в договірні відносини з відповідачем щодо встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням і не надавали їй права на подальше користування чи проживання в належному їм на праві приватної спільної сумісної власності житловому приміщенні, відповідач ніколи не відносилась до даної квартири як постійного місця проживання, то суд вважає, що є достатні підстави для визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved