Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

19.09.2019 року [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №1» Міністерства охорони здоров`я України (далі ДЗ «СМСЧ №1» МОЗ України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Енергодарська міська рада Запорізької області, т.в.о. директора КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Бредихін А.В., про скасування наказу про переміщення, та стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що відповідно\~наказу №\~570-к\~від 21.11.2005\~року позивача\~було прийнято\~на посаду\~лікаря-акушера-гінеколога\~в акушерське\~відділення ДЗ\~«СМСЧ №1»\~МОЗ України.\~У зв`язку\~із перепідпорядкуванням\~та зміною\~в підпорядкуванні\~14.09.2012\~року наказом\~начальника ДЗ\~«СМСЧ №\~1»\~МОЗ України\~затверджені:\~посадова інструкція\~лікаря-акушера-гінеколога\~(ординатора)\~акушерського відділення\~та посадова\~інструкція лікаря-акушера-\~гінеколога (з\~надання екстреної\~допомоги)\~акушерського відділення,\~з якими\~він був\~ознайомлений 19.09.2012\~року та\~вони разом\~з наказом\~№570-к\~до 30.08.2019\~року включно\~складали трудовий\~договір позивача\~з ДЗ\~«СМСЧ №1»\~МОЗ України. Спільним наказом\~КНП «Спеціалізована\~медико-санітарна\~частина» Енергодарської\~міської ради\~№ 23\~та ДЗ\~«Спеціалізована медико-санітарна\~частина №\~1»\~Міністерства охорони\~здоров`я\~України №\~224\~від 12\~серпня 2019\~року за\~згоди [PERSON] \~був зарахований\~з 16.08.2019\~року до\~штатного складу\~акушерського відділення\~КНП «Спеціалізована\~медико-санітарна\~частина» Енергодарської\~міської ради\~Запорізької області,\~про що\~поставив свій\~підпис при\~ознайомленні з\~вказаним наказом.\~На підставі\~службової записки\~ [PERSON] \~(вхід.\~№ 163\~від 30.08.2019р.)\~наказом т.в.о.\~директора КНП\~«СМСЧ» Бредихіна\~Л.В. № 32-к\~від 30.08.2019\~року «Про переміщення [PERSON] » позивач був переведений без його згоди на посаду лікаря-акушера-гінеколога відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру з 30.08.2019р. з посадовим окладом 6236,23 грн. на місяць, табельний № [NUMBER] . Позивач вважає, що зазначений наказ є необґрунтованим, таким, що суперечить вимогам чинною КЗпП та умовам трудового договору, та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в наказі від 21.11.2005 року №570-к про прийом на роботу ніяких застережень щодо виконання іншої роботи крім тієї, що оговорена в цьому наказі не записано. Згідно укладеного з відповідачем трудового договору він повинен виконувати роботу лікаря-акушера-гінеколога акушерського відділення. Крім того, підставою переведення його на іншу роботу є службова записка [PERSON] , що також суперечить умовам укладеного з ним трудового договору та вимогам КЗпП. Після виходу наказу № 32-к від 30.08.2019 року він не був ознайомлений з посадовою інструкцією лікаря-акушера-гінеколога відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру. Крім того, змінився в сторону зменшення розмір оплати праці, у зв`язку з відсутністю нічного чергування та праці у вихідні та неробочі дні. Суттєвою зміною умов праці є відсутність оперативної практики Також ці зміни торкнулися пільг, режиму роботи та інших істотних умов праці та укладеного між ним та відповідачем трудового договору. Просить суд скасувати наказ від 30.08.2019 року № 32-к «Про переміщення на посаду [PERSON] », стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.09.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 20). Ухвалою суду від 18.11.2019 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 76). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Камисов А.Я. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 102). Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, надавши на адресу суду відзив на позов, у якому зазначив, що наказом ДЗ «СМСЧ№1» від 30.08.2019 року № 32-к дійсно зазначено перевести: «Тимчасово [PERSON] лікаря-акушера-гінеколога акушерського відділення на посаду лікаря-акушера-гінеколога відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру, з 30.08.2019 р. з посадовим окладом 6236,23 грн. на місяць, табельний № [NUMBER] . Підстава: службова записка [PERSON] В. вхід. №163 від 30.08.2019р..». До того ж, переміщення відбулося в інший структурний підрозділ ДЗ «СМСЧ№1», а тому відсутні жодні зміни істотних умов праці. Оклад [PERSON] в 2018 році складав 6236,23 грн. про що також зазначено в наказі № 32-к від 30.08.2019 року. Також, додатковими виплатами, окрім окладу, є надбавка за вислугу років у розмірі 30 %. Наказом ДЗ «СМСЧ№1» № 104 від 27.03.2018 року «Про підвищення посадових окладів за оперативне втручання» встановлено підвищення у відсотковому еквіваленті для різних відділень та посад лікарів ДЗ «СМСЧ№1», у тому числі лікарю-акушеру-гінекологу [PERSON] встановлено відсоток підвищення посадового окладу за оперативне втручання в розмірі 10 %. Лікарям відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру цим же наказом встановлено відсоток підвищення окладу за фактично відпрацьований час у розмірі 5 %. При цьому, у позивача, як до переміщення так і після нього, залишився відсоток підвищення окладу за оперативне втручання в розмірі 10 %. Також безпідставним є твердження позивача про зміну режиму роботи що погіршило його умови праці, оскільки в акушерському відділенні [PERSON] здійснював чергування у нічний час та режим роботи був складений з переліку добових чергувань, а у відділенні жіночої консультації поліклініки для дорослих робота в нічний час не передбачена, та встановлений 5 денний робочий тиждень з двома вихідними днями, що в свою чергу тільки поліпшує умови праці [PERSON] . Більше того, відповідно до Графіку роботи персоналу відділення репродуктивного здоров`я жінок на 2019 рік, затвердженого в.о. начальника ДЗ СМСЧ-1 МОЗ України [PERSON] , міститься особистий підпис [PERSON] , що свідчить про факт його ознайомлення та згоди із зазначеним режимом роботи, адже ніяких зауважень та заперечень щодо встановленого графіку від нього не надходило. Підставою для переміщення [PERSON] послугував випадок, який мав місце [INFO] , а саме, інтранатальної смертності у породіллі [PERSON] в результаті якої загинула дитина. 30 травня 2018 року ДЗ «СМСЧ №1» направило заяву (повідомлення) до правоохоронних органів, що підтверджується витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №12018080160000278, досудове розслідування у якому на даний час не закінчено (а.с. 33-36). Від третьої особи- Енергодарської міської ради Запорізької області через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника (а.с. 65-66), та письмові пояснення, у яких просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 68-71). Третя особа- т.в.о. начальника Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №1» Міністерства охорони здоров`я України Бредіхін А.В. в судове засідання не з`явивася. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2, 3 ст.12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено, що [PERSON] згідно наказу начальника головного лікаря ВП СМЧ №1 [PERSON] № 570-к від 21.11.2005 року був прийнятий на роботу на посаду лікаря-акушера-гінеколога в акушерське відділення ДЗ «СМСЧ №1» МОЗ України» (а.с. 12). З посадовою інструкцією лікаря-акушера-гінеколога (ординатора) акушерського відділення, та посадовою інструкцією лікаря-акушера-гінеколога (з надання екстреної допомоги) акушерського відділення, затвердженими Наказом начальника ДЗ «СМСЧ № 1» МОЗ України № 349 від 14.09.2012р., він був ознайомлений 19.09.2012 року (а.с. 14 звор. бік, 16 звор. бік). Спільним наказом КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради № 23 та ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина № 1» Міністерства охорони здоров`я України № 224 від 12.08. 2019 року за згоди [PERSON] був зарахований з 16.08.2019 року до штатного складу акушерського відділення КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина» Енергодарської міської ради Запорізької області, про що поставив свій підпис при ознайомленні з вказаним наказом (а.с. 105, 106). На підставі службової записки [PERSON] (а.с. 107) наказом т.в.о. директотра КНП «СМСЧ» Бредихіна А. № 32-к від 30.08.2019 року «Про переміщення [PERSON] » позивача тимчасово було переміщено на посаду лікаря-акушера-гінеколога відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру, з 30.08.2019 року з посадовим окладом 6236,23грн. на місяць, табельний № [NUMBER] (а.с. 17). З даним наказом Про переміщення позивач по справі був ознайомлений 02.09.2019 року, про що свідчить підпис позивача в документі. У вказаному наказі також міститься відмітка, відповідно до якої [PERSON] зауважив, що з наказом «не згоден». Відповідно до ст.\~21\~КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначеною цієї угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін. Переміщення є законним, якщо згідно із ст. ст. 21, 31, 32 КЗпП України, воно буде проводиться в межах трудового договору і не передбачає істотних його змін. Виходячи зі змісту цих норм, істотними умовами праці є система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад та інші умови, які за певних обставин слід вважати істотними. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Суд, з урахуванням вимог ст.ст. 21, 31\~КЗпП України вважає, що відповідач ДЗ «СМСЧ№ 1» МОЗ України не мав права на підставі свого наказу від 30.08.2019 року № 32-к вимагати від [PERSON] , як працівника, без його згоди виконання роботи лікаря-акушера-гінеколога відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру, оскільки остання не була обумовлена трудовим договором. Судом встановлено, що обумовленою трудовим договором між [PERSON] та ДЗ «СМСЧ № 1» МОЗ України є робота лікаря-акушера-гінеколога саме акушерського відділення. Дійсно, [PERSON] був ознайомлений із вищезазначеним наказом від 02.09.2019 року № 32-к «Про переміщення [PERSON] », та згоди на таке відповідачу не надавав, заперечував проти такого переведення, але був переведений відповідачем на посаду лікаря-акушера-гінеколога відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру без його згоди, що є порушенням вимог ст. 32 КЗпП України. Згідно зі ст.\~32\~КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст.\~33\~цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. У ч. 2 ст.\~32\~КЗпП України вказано, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади). Як роз`яснив Верховний Суд України (справа 6-1471цс17), норма статті 32\~КЗпП України трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Якщо переведення на іншу роботу пов`язане зі зміною трудових функцій працівника, місця роботи (місцевості), то переміщення в інший структурний підрозділ передбачає збереження обумовленого трудовим договором місця роботи і трудових функцій. У відповідності з абз. 3 п. 31 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів» від\~06.11.1992\~року №\~9 згідно з ч. 3 ст.\~32\~КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці. Проте, випадки, передбачені ст. 33 КЗпП України, у вищевказаних відносинах між сторонами у цій справі [PERSON] та ДЗ «СМСЧ №1» МОЗ України 30.08.2019 року при прийнятті наказу № 32-к «Про переміщення [PERSON] » були відсутні. Фактично [PERSON] був переведений на іншу роботу на підставі службової записки [PERSON] наказом № 32-к від 30.08.2019 року, а саме- на посаду лікаря-акушера-гінеколога відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру. З посадовою інструкцією лікаря-акушера-гінеколога відділення репродуктивного здоров`я жінок консультативно-діагностичного центру ознайомлений не був. Крім того, змінився в сторону зменшення розмір оплати праці, у зв`язку з відсутністю нічного чергування та праці у вихідні та неробочі дні. Суттєвою зміною умов праці є відсутність оперативної практики Також ці зміни торкнулися пільг, режиму роботи та інших істотних умов праці та укладеного між ним та відповідачем трудового договору. Таким чином, судом визнається порушеними вимоги ст.ст. 31, 32, 33\~КЗпП України відповідачем при прийнятті оскаржуваного працівником наказу № 32-к від 30.08.2019р., а тому останній підлягає скасуванню. Щодо стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача розміру\~моральної шкоди\~в розмірі\~10000,00 грн., суд дійшов наступного. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р., спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Cтороною позивача не доведено належними та допустимими доказами як розміру так і наявності заподіяння позивачу моральної шкоди зі сторони відповідача, яка згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи зазначене, позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 6 ст.141 ЦПК України, судові витрати, підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial