Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

19.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: будинком [ADDRESS], у зв'язку з тим, що з 2011 року відповідач не проживає за цією адресою без поважних причин. Ухвалою суду від 08.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує на підставах, вказаних в позові. Відповідач до судового засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (шляхом направлення судових повісток та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті Судової влади). Відзив на позов не надано. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2008 року, позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS]. Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.08.2011 року розірвано. Згідно до довідки про склад сім'ї, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач, його донька [PERSON], [INFO] та відповідач. Відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2011 року. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.12.2018 року встановлено, що відповідач з квітня 2011 року у спірному будинку не проживає. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Згідно до ст.ст. 9, 156 ЖК України, сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням. Отже, виходячи з зазначених положень закону, колишній член сім'ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає колишній член сім'ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки будинок перебуває у приватній власності, то у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім'ї таким, що втратив право на користування житлом. Відповідач не проживає в будинку [ADDRESS] без поважних причин більш ніж рік, тому вважається такою, що втратила право користування зазначеним житлом. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що є всі передбачені ст.405 ЦК України підстави для задоволення позову.

Outcome: approved