Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

19 жовтня 2018 року представник позивачки [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом з урахуванням уточнених та доповнених позовних вимог, про припинення договору іпотеки та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, а також виключити запис з державного реєстру іпотек. На обґрунтування заявлених вимог зіслався на те, що між позивачкою та АТ «УкрСиббанк» 21.09.2007 року було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11275941000 з відповідними додатковими угодами. 25.12.2007 року в забезпечення виконання вказаного зобов'язання між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого став ПАТ «Дельта Банк») та позивачкою було укладено договір іпотеки з відповідними змінами та доповненнями, згідно якого предметом іпотеки є : квартира [ADDRESS]. Позивачка через свого представника звернулася до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб із вимогою про зняття обтяження у зв'язку з повним виконання зобов'язанням, однак отримала відповідь, що зняття обтяження з майна, яке виступає забезпеченням за кредитним договором № 11275941000 від 25.12.2007 року буде здійснено банком у визначеному чинним законодавством порядку, за наявності правових підстав та технічної можливості. Крім того, відповідач надав довідку про те, що до позивачки не має фінансових та майнових претензій за вищевказаним кредитним договором. Враховуючи те, що після повного виконання [PERSON] зобов'язань, Банк протиправно не знімає обтяження з квартири, яка виступала для забезпечення виконання кредитного договору, що перешкоджає [PERSON] розпорядитися своєю власністю представник позивача просить задоволити заявлені позовні вимоги. Крім того просить стягнути 10000грн. витрат та правничу допомогу та сплачений судовий збір. 22.10.2018 року ухвалою Полонського районного суду було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.11.2018 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив в позові відмовити. Зіславшись на те, що банк визнає те, що між ним та позивачкою було укладено кредитний договір, виконання якого було забезпечене іпотекою. Зобов'язання виконане в поновному обсязі, іпотека припинена. Однак вважають, що вони не є належним відповідачем по справі, оскільки компетенція щодо зняття обтяження з предмету іпотеки належить державному реєстратору, а не банку, тому просили в позові відмовити. Крім того, заперечували про стягнення судових витрат, які документально не підтвердженні. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що позивачка самостійно зверталась до нотаріуса про зняття обтяження з предмету іпотеки, однак їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що зняття заборони відчуження майна та вилучення запису іпотеки здійснюється лише на підставі повідомлення банку про погашення позики (кредиту) та про припинення іпотечного договору або договору застави, тобто лише за зверненням іпотекодержателя. Оскільки банк не бажає зняти обтяження,тому вважає наведені у відзиві відповідача доводи такими, що не спростовують обґрунтованість позовних вимог. Також , було надано копію договору про надання правничої допомоги та копію квитанції про сплату судових витрат в сумі 10000грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Представник відповідача підтримала наданий відзив та пояснила, що банк не бажає зняти заборону відчуження майна та вилучення запису іпотеки належного позивачці, з тих підстав, що позивачка має перед банком інші невиконанні зобов'язання, однак вони іпотекою не забезпеченні. Також, представник відповідача зазначила, що заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000грн., оскільки дані витрати стягуються за правничу допомогу адвоката, який подає детальний опис робіт виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У зв'язку з тим, що представник позивачки [PERSON] не є адвокатом, тому вважає, що в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Треті особи повідомлені належним чином про час і місце слухання справи до суду не прибули. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Матеріалами справи встановлено, що між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк» 21.09.2007 року було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11275941000 з відповідними додатковими угодами. 25.12.2007 року в забезпечення виконання вказаного зобов'язання між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого став ПАТ «Дельта Банк») та позивачкою було укладено договір іпотеки з відповідними змінами та доповненнями, згідно якого предметом іпотеки є : квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] 23.01.2014 року змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с.12), а 01.10.2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації її прізвище було змінено на «[PERSON]»(а.с.13) Представник позивача неодноразово звертався до відповідача про надання довідки про закриття кредиту та зняття обтяження з іпотечного майна у зв'язку з повним його виконанням(а.с.24,26) З довідки виданої начальником Хмельницького відділення АТ «Дельта Банк» вих. 05-3398846 від 03.08.2018 року вбачається, що відповідач до позивачки за вищевказаним кредитним договором не має фінансових та майнових претензій. Про те, згідно листа № 5406 зняття обтяження з майна, яке виступає забезпеченням за кредитним договором № 11275941000 від 25.12.2007 року буде здійснено банком у визначеному чинним законодавством порядку, за наявності правових підстав та технічної можливості.(а.с.27) Крім того, як зазначалось представником відповідача претензій банк до позивача не має, у зв'язку з повним виконанням зобов'язанням за кредитним договором забезпеченого іпотекою, але поряд з тим, що у [PERSON] є інші невиконанні зобов'язання перед банком (не забезпеченні іпотекою) банк займає позицію, що звернуться із заявою про зняття заборони відчуження лише після повного виконання всіх зобов'язань. В судовому засіданні сторонами дані обставини не заперечувались. Позивачка має намір розпорядитися своє власністю( квартирою), яка перебуває в іпотеці, а саме відчужити її. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів ст.593 ЦК України, ст.ст. 3,17 Закону України «Про іпотеку» іпотека як забезпечувальне зобов'язання, що має похідний характер від основного зобов'язання, зокрема, припиняється у разі припинення виконання зобов'язання, виконання якого забезпечене іпотекою. Законодавство не вимагає від іпотекодавцю будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки, адже за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості іпотека припиняється за фактом припинення основного зобов'язання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто при зверненні з позовом про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з їх виконанням. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. В судовому засіданні встановлено, що позивач довів погашення ним боргу за кредитним договором № 11275941000. Натомість відповідач не надав жодних доказів щодо наявності іншої заборгованості позивача забезпеченого даною іпотекою, а саме: квартири [ADDRESS]. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання припиненою за іпотечним договором,оскільки наданими представником позивача доказами підтверджено виконання ним зобов'язань за кредитним договором, а відповідач не довів шляхом подання відповідних доказів свої заперечення щодо наявності невиконаних зобов'язань за кредитним договором та іпотечним договором. Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов'язання за договором, таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає. Не заслуговують на увагу, доводи представника відповідача, що у боржника існують інші невиконанні зобов'язання перед банком, тому вони не бажають звертатися із клопотанням про зняття обтяження, а також посилання на те, що іпотекодавець самостійно може звернутися до реєстратора і зняти обтяження. Представником позивача доведено про погашення ним боргу. Крім того, відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством. Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. При цьому, відповідно до положень ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004року з наступними змінами та доповненнями, у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки заявником може бути лише іпотекодержатель - особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи. Повідомлення боржника чи іпотекодавцю про повне виконання зобов'язань в даному випадку не є підставою для зняття заборони, вилучення іпотеки. Також не заслуговують на увагу доводи представника банку, що вони є неналежним відповідачем, і що такі вимоги повинні бути пред'явлені до нотаріуса або державного реєстратора, оскільки вимоги позивача про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є взаємопов'язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому суд приходить до висновку про задоволення решти позовних вимог. Нотаріус та державний реєстратор не можуть бути відповідачами у цій справі, оскільки вони не вчиняли неправомірних дій, які є предметом оскарження, ні банк, ні позивач до нього з такими вимогами не зверталися. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Пунктом 11 розділу XV Перехідних положень Конституції України представництво відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 та ст..131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у удах першої інстанції - з 01 січня 2019 року. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зміст зазначених правових норм свідчить про те, що за результатами розгляду справи витрати за надання правничої допомоги стягуються лише витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При подачі до суду позовної заяви не надано переднього розрахунку суми судових витрат, а також в ході розгляду справи представником позивачки не подано суду доказів на підтвердження того, що він є адвокатом, тому суд відмовляє у стягненні витрат на правничу допомогу в сумі 10000грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved