overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

18.02.2014 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 29.09.2013 р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано, згідно рішення Міжгірського районного суду. За час спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, які потребують постійної батьківської уваги та допомоги, діти перебувають на повному її утриманні, тому просить стягувати аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просить суд стягнути аліменти на утримання дітей з відповідача. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, через опублікування оголошення в газету. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із встановлених судом обставин справи вбачається, що від спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивачка народила двох неповнолітніх дітей від відповідача, який не оспорив батьківство, відповідач не надає ні матеріальних, ні грошових коштів на утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд згідно ст. 182 СК України бере до уваги такі обставини: [PERSON] утримує двох неповнолітніх дітей, ніде не працює, відомостей про стабільний заробіток (доход) відповідача не має, а тому суд вважає що розмір аліментів згідно ст. 183 СК України має бути у розмірі, який просить позивачка. За вищевстановлених обставин суд приходить до висновку, що позов є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

18.02.2014р. Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 19461,41 гривень. У позові зазначили, що 21.06.2007р. між Банком та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1239,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з невиконанням умов договору, у відповідача виникла заборгованість яка складається з суми заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, пені та штрафу, на загальну суму 19461,41 гривень. Посилаючись на наведене просили стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 21.06.2007р. [PERSON] на підставі заяви Позичальника № NKXRRX10150761, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка») (Стандарт)), отримав кредит у розмірі 1239,6 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підпис відповідача [PERSON] на «Заяві Позичальника» № NKXRRX10150761, від 21.06.2007р. свідчить про те, що останній ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, виразив свою згоду з тим, що зазначена Заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка») (Стандарт)) є договором між Банком та ним про надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконав. Внаслідок чого у відповідача станом на 21.01.2014р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 19461,41 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 158,94грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5491,40 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 273,33 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 14197,56 грн., штрафу (фіксована частина ) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 902,92 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

18. 02. 2015 [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], яка народилася [INFO], в розмірі 1500, 00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня звернення до суду по день досягнення дитиною повноліття. До судового засідання позивачка не з'явилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно, причин неявки суду не повідомив, відповідних заяв та документів суду не надавав. Справа відповідно до ст. 224 ЦПК України розглянуто за його відсутності. Суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13. 08. 2011. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Заводського районного суду м. миколаєва від 15. 04. 2013, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Сторони мають спільну дитину [PERSON], яка народилася [INFO]. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина знаходиться на утриманні матері. Згідно ст. ст. 180-182 СК України батьки забов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На виконання цього обов'язку по рішенню суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я та матеріального положення дітей, платника аліментів, наявності у останнього інших осіб, які знаходяться на його утриманні та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Твердження позивача про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1500, 00 грн. не обґрунтовані, доказів на підтвердження вказаного суду не надано. Таким чином, згідно зі ст. ст. 181 - 183 СК України, беручи до уваги відсутність даних про місце роботи, наявність джерела заробітку (доходу) та його розмір, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку/доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений останньою судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

18.02.2015р. [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, [INFO] померла його тітка [PERSON], яка є рідною сестрою його батька - [PERSON] Під час внесення запису в державний акт на право власності на земельну ділянку була зроблена помилка, а саме: ім'я тітки вказано «[PERSON]», тоді як необхідно було внести правильний запис як «[PERSON]». За невідомих обставин були втрачені свідоцтва про народження батька та тітки, які могли б підтвердити їх родинні відносини та той факт, що [PERSON] являється тіткою заявника. В теперішній час заявник не може реалізувати своє право на спадщину після смерті тітки, в зв'язку з відсутністю доказів, що підтверджували б родинні зв'язки між ним та [PERSON], яка померла [INFO] та є тіткою заявника. Заявник в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності, завлені вимоги підтримав в повному обсязі, про що до суду надали відповідну заяву. Представник заінтересованої особи Саражинецької сільської ради в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи провести у його відсутності, заявлені вимоги визнав в повному обсязі, про що до суду надав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні, зокрема, свідоцтвом про народження [PERSON] І (а. с. 7), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а. с. 6), довідкою Саражинецької сільської ради (а.с. 8), достовірно доведено, що [PERSON], [INFO] є племінником [PERSON], яка померла [INFO]. Дані правовідносини регулюються п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], [INFO] є племінником [PERSON], яка померла 23.02.2015р.., то цей факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

18.02.2015 р. [PERSON] пред'явила до суду позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 2005 р. по 2007 р. проживали з відповідачем однією сім'єю, а [INFO] народилася дочка [PERSON]. З 2007 р. з батьком дитини проживають окремо, стосунків не підтримують. [PERSON] проживає з нею і весь час утримується нею, а відповідач матеріальної допомоги дитині не надає, хоча працює і має можливість її надавати. Вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує державну допомогу у сумі 619,20 грн.. Просить стягнути на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав і пояснив, що в теперішній час працює в П'ятихатському геріатричному закладі, отримує заробітну плату у розмірі 1000 грн., з яких сплачує аліменти на утримання дитини 250 грн. щомісячно. Крім того, має на утриманні інших дітей. На утримання [PERSON] періодично надає грошову допомогу, однак підтверджень цього не має. Висловив намір сплачувати аліменти. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої у свідоцтві про народження [NUMBER], виданого 14.07.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 152, записані сторони (а.с. 3). Батько утриманням дитини не займається, свій обов'язок щодо матеріального забезпечення [PERSON] не виконує, не надав суду доказів в підтвердження добровільної сплати аліментів, або перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що сукупність наведених фактів утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання, а аліменти підлягають примусовому стягненню у запропонованому позивачем до стягнення розмірі, що відповідає положенням ст. 182 СК України. При цьому суд враховує потреби дитини і можливості її матері, батька, який працює, отримує доходи, за станом здоров'я може надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182, 191 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного та на підставі статей 179-182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

18.02.2015 року [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON], який помер [INFO] року, є батьком її дочки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви зазначила, що в актовому запису про народження дочки батько дитини записаний за її вказівкою, згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Встановлення факту родинних відносин необхідно для внесення змін до актового запису про народження дитини, а також для призначення дитині пенсії в зв'язку із втратою годувальника. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Будучи допитаною судом в якості свідка підтвердила, що батьком дитини є [PERSON], з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2001 по 2004 роки включно. За життя [PERSON] визнавав [PERSON] своєю дочкою, здійснював матеріальне утримання, займався її вихованням. Допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали суду аналогічні покази. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з'явилися, при цьому надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності та повідомили про відсутність заперечень з приводу задоволення поданої заяви. Заслухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Заявник є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько дитини записаний в актовому запису про народження за вказівкою матері, згідно частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. По справі встановлено, що біологічним батьком [PERSON] є [PERSON], який помер [INFO] року. Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема, фотокартками, на яких [PERSON] завжди зображений поруч зі [PERSON], та показаннями допитаних судом свідків, які в сукупності узгоджуються між собою, а тому вважається доведеним. У зв'язку зі смертю [PERSON], в заявника виникла необхідність внесення змін до актового запису про народження дитини і зазначення в ньому батьком дитини [PERSON], а також вирішення питання призначення дитині пенсії в зв'язку із втратою годувальника, що потребує встановлення факту родинних відносин у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

18.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі він перебуває у шлюбних відносинах з 18.09.2004 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], матір'ю якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами позивач був вимушений звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю сина позивача [PERSON], [INFO], - а.с.3. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст.10, 11, 60, 79, 81, 84, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

18.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 18.07.2009 року перебуває із відповідачкою у шлюбі, від якого мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте подружнє життя не склалося, так як дружина не приділяла йому уваги, понад два місяці подружні відносини не підтримують, тому вирішив розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з'явилися, але подали заяви, якими просили спір вирішити в їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечила. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони одружилися 18.07.2009 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом № 15 у Хирівській міській раді Старосамбірського району Львівської області, при реєстрації одруження відповідач змінила прізвище Шишлик на [PERSON] (а.с.4), мають спільних синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Суд з метою збереження сім'ї сторін в порядку, передбаченому ст.111 СК України зупиняв розгляд справи, проте у визначений судом строк вони не вживали жодних спроб примирення та відновлення подружніх стосунків. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, це свідчить що сім'я розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності соціального статусу, неможливості влаштувати особисте життя і викликаного цим психологічного дискомфорту, тому цей шлюб слід розірвати. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

18.02.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2008 року. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми та перебувають на утриманні позивача. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча має можливість таку допомогу надавати, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.06.2008 року позивач та відповідач перебувають у шлюбі (а.с. 4). З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 13.02.2014 року (а.с. 5), з свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 06.10.2009 року (а.с.6) вбачається, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. П. 1 ч. 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. З письмових пояснень позивача [PERSON] суд встановив, що діти перебувають на утриманні позивачки, проживають разом з нею, що стверджується також довідкою про склад сім'ї та проживання № 44 від 21.01.2015 року відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, а тому суд вважає за правильне позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення нимиповноліття, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

18.02.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 листопада 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] Від даного шлюбу у них дітей немає. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалось. В їх стосунках неодноразово виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім'я фактично розпалась. Вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Їх сім'я розпалась, вони втратили почуття одне до одного, стали чужими людьми. Шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя і примирення між ними неможливі. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved