overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 12.09.2009 року він уклав з [PERSON] шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів 2009 року зроблено відповідній актовий запис за № 1351. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе оскільки суперечить інтересам сторін, спір про поділ майна відсутній. Ухвалою суду від 23 січня 2018 року у справі призначено підготовче судове засідання. До підготовчого судового засідання позивач подав заяву про те, що позов підтримує повністю, просив його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач до підготовчого судового засідання подав заяву, в якій зазначила, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4\~ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1351, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ № 073638 (а.с.9). Під час шлюбу у сторін народилася донька Емілія, [INFO] (а.с. 11). Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. За змістом ст.ст.3,4та5 СК України особи, які перебувають у шлюбі, створюють сімю і державою здійснюється визначені законом заходи з її охорони. Враховуючи відсутність з боку обох сторін заперечень проти задоволення позову, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутність спору відносно виховання та мешкання неповнолітньої дитини, майнового спору, а також, спору про поділ спільного майна, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідатиме. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не ставить питання про зміну прізвища, таким чином суд вважає за доцільне залишити [PERSON] прізвище «Богачова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом щодо розірвання шлюбу зареєстрованого 18.04.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 229) посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києві від 20.11.2017 року відкрито провадження у справі (а.с.11). 26.07.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва визначені правила подальшого розгляду справи у порядку загального позовного провадження. 26.07.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з'явилась, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином, через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи шляхом розміщення ухвали суду на веб-порталі судової влади України (http://sv.ki.court.gov.ua). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.04.2006 року про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 229 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача вартість не облікованої електричної енергії у сумі 23982,43 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач проживає по [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, розподіл якої здійснює оператор системи розподілу позивач. 19.11.2020 р. представники позивача при проведені технічної перевірки електроустановок відповідача виявили порушення п.п.7 п.8.4.2 ПРРЕЕ, а саме «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, до електричної мережі, що не є власністю оператора системи, з порушенням схеми обліку в схованому місці відкритою електропроводкою, що не можливо виявити під час контрольного огляду засобу обліку». У зв`язку з чим представники позивача склали акт № К-5300 від 19.11.2020 р. , який підписав і споживач, без зауважень. Акт був розглянутий Комісією та було прийнято рішення, оформлено протоколом від 27.11.2020 р. №52, згідно якого було встановлено кількість спожитої відповідачем та не облікованої електричної енергії на суму 23982,43 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позов підтримав повністю і просив його задовольнити, а справу просить слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, а позов визнає і проти його задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.. 82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи,зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. На підставі викладеного, враховуючи відсутність у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності та добровільності визнання обставин справи та їх достовірності, суд знаходить позов доведеним і таким що підлягає задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на корить позивача необхідно стягнути витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у сумі 4936,80 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.04.2017 року по вул. Степовій в с. Лукашівка Первомайського району Миколаївської області відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої була збита залізобетонна опора №28П від КТП 741, в результаті чого позивачу був нанесений збиток в розмір 4936,80 грн. За зверненням позивача працівниками Первомайського ВП ГУНП було складено висновок по результатам перевірки щодо ДТП, а постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.04.2017 року [PERSON] був притягнутий до адмінвідповідальності за ст. ст. 124, 130 ч.1 КУпАП. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій позов підтримала повністю і просила його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, а справу просить слухати у її відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень по суті позову не надав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 81 ч. 1 ЦПК України суд з урахуванням відсутності заперечень та відповідних доказів відповідача знаходить, що із копій висновку по результатам перевірки щодо ДПТ без постраждалих від 08.04.2017 року складеного інспектором дорожнього нагляду сектору превенції при Первомайському ВП ГУНП Миколаївської області лейтенантом поліції Мельничуком В.В., постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.04.2017 року згідно якої [PERSON] був притягнутий до адмінвідповідальності за ст. ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, видно, що [PERSON], 08.04.2017 року близько 16 годин керував автомобілем [NUMBER] по вул. Степова в с. Лукашівка Первомайського району Миколаївської області з явними ознаками алкогольного сп'яніння, втратив керування та допустив виїзд на ліве по ходу руху узбіччя, з послідуючим наїздом на опору ЛЕП. Копіями локального кошторису на будівельні роботи № 4-1-1 на заміну опори на ПЛ-0,4 кВ, акту прийняття виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат підтверджено вартість шкоди в сумі 4936,80 грн., а тому суд знаходить позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню в силу ст. 1187 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернулась в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 29 липня 2000 року Кіровським райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис №243. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. В судове засідання позивач надала заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала, строк на примирення просила не надавати. Відповідач до суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню,\~ із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами у липні 2000 року було укладено шлюб, який зареєстрованоКіровським райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис №243 . Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, примирятись не бажають. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 15 листопада 2000 року. Спір про місце його проживання відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернулась до суду зх. зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 04 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області вона, [PERSON], (дошлюбне прізвище - Книш), зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], актовий запис №243, у зв'язку з чим своє дошлюбне прізвище змінила на прізвище чоловіка «Сидорук». Від спільного шлюбу вони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі цього, в сім'ї тривалий час відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми і у них різне ставлення до життя та виховання їх дітей. Можливості зберегти сім'ю немає. Подружні відносини між ними припинилися близько року тому. З цього часу спільне господарство не ведеться. Вона намагалася вести бесіди з відповідачем, які б налагодили їх відносини, але він не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та їх спільних дітей. Він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами їх родини, на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, і за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У зв'язку з наведеним, вона вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Майнових спорів між ними немає. За таких обставин вважаю, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. В звязку з викладеним вона просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 04 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №243. \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ознайомившись з позовом, дослідивши надані суду письмові по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 04 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №243. Від шлюбу мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя. У судовому засіданні встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам позивача та дітей, тобто наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ст.112 ч.2 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 05 липня 2013 року, від спільного життя мають дитину [PERSON], 01.10.2013 р. н. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини, просила розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про те, що підтримує заявлені вимоги з підстав вказаних в позові, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся, причини неявки невідомі. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 05.07.2013 року (актовий запис № 253). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. Однією сім'єю подружжя не мешкає. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було укладено з відповідачем 12.11.2008 року та зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2100. Від шлюбу мають двох наповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що вони втратили почуття взаємної людбові та поваги один до одного, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 20.11.2017 року відкрито провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 12.11.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 051004, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2100 (а.с. 5). Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного ст.ст. 4, 10,76, 141, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

17.11.2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що мати позивачів [PERSON], яка померла 13.09.2015 року, відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з усіма надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Житомирська, буд. 2, с. Дідківці Чуднівського району Житомирської області, загальною площею 66,7 м?, житловою площею 36,6 м?. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно не має. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є спадкоємцями за законом, однак не можуть оформити своїх спадкових прав після смерті спадкодавці, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Позивачі звернулися із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивачі у судове засідання не з'явилися, в тексті позовної заяви просять справу слухати у їхню відсутність, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач - Дубищенська сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої проти задоволення позову не запечуює і просить розглядати справу без участі представника Дубищенської сільської ради Чуднівського району Житомирської області. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved