overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

17 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04 лютого 2015 року. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімя фактично розпалася внаслідок того, що чоловік зловживає спиртними напоями та вчиняє сварки. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дітей, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав про розгляд справи без його участі, позов визнає (а. с. 18). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 04 лютого 2015 року у виконкомі Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області, про що складено актовий запис за №01. Після укладення шлюбу відповідачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП №095084 (а. с. 5). Сторони у справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 6-7). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сімї стали суперечки в сімї внаслідок зловживанням відповідачем спиртними напоями, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. В силу ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Приймаючи до уваги, що сторони в справі не висловлюють взаємної згоди та не бажають підтримувати подружні стосунки, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу. На підставі заяви позивачки та відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Від стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом, позивачка відмовилася, про що подала відповідну заяву (а. с. 17). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~17 березня 2017 року в с.Беремяни Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Нухрейка,1 в с.Беремяни Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, однак остання подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. В судове засідання представник відповідача Беремянської сільської ради Бучацького району Тернопільської області не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~17 березня 2017 року в с.Беремяни Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 15 лютого 1999 року і посвідчений секретарем Беремянської ради Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу; \~ \~ \~ \~Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

17 березня 2017 року до суду надійшла заява лікаря 4 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева Гарилюк Майї Григорівни про визнання доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі недієздатної [PERSON], заява обґрунтована тим, що 17.03.2017 року об 11 год. 20 хв. за направленням ППНД та заявою опікуна [PERSON] на стаціонарне лікування до 4 відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева була госпіталізована [PERSON], [INFO] з діагнозом: «помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки». У зв'язку з чим просили суд визнати доцільною госпіталізацію та лікування в психіатричному закладі [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні лікар Гаврилюк М.Г. заяву підтримала та просила задовольнити. Хвора [PERSON] не була доставлена в судове засідання. Прокурор Сазонова О.В. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Суд, заслухавши думку лікаря Гаврилюк М.Г. та прокурора Сазонову О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 17.03.2017 року об 11 год. 20 хв. за направленням ППНД та заявою опікуна [PERSON] на стаціонарне лікування до 4 відділення ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева було госпіталізовано [PERSON], [INFO] з діагнозом: «помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки». 17.03.2017 року висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева [PERSON] встановлено клінічний діагноз: помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки та епісиндромом. Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовного госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе госпіталізувати недієздатну [PERSON], [INFO] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-17 00:00:00

17 березня 2017 року до суду надійшла заява лікаря психіатра КЗ СОР «Першої обласної спецлікарні м. Ромни» [PERSON], заінтересована особа: [PERSON], про необхідність госпіталізації в примусовому порядку [PERSON], [INFO], мешканця [INFO] А, м. Ромни, Сумської області, до психіатричного закладу без його згоди у зв'язку із наявністю у нього ознак тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, ненадання спеціалізованої допомоги може призвести до не прогнозованих дій пацієнта, його смерті. Необхідність примусової госпіталізації підтверджується висновком комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни», що дало підстави звернення до суду. У судовому засіданні лікар-психіатр КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що [PERSON] поступив на лікування до закладу 16 березня 2017 року. Був доставлений по заяві батька [PERSON]М в звязку з погіршенням психічного стану, внаслідок чого [PERSON] не може розуміти значення своїх дій і не може керувати ними та дати усвідомлену згоду на лікування не спроможний. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] проти заяви не заперечував, просив її задоволити. В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується клопотання про госпіталізацію [PERSON] заперечував проти його лікування. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З висновку комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу від 17.03.2017 року вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді: «шизофренія, параноїдна форма епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом», на момент огляду виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді параноїдного синдрому, який позбавляє його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними; в такому стані пацієнт виявляє та вчиняє дії, що несуть реальну загрозу оточуючим: ненадання спеціалізованої допомоги може призвести до не прогнозованих дій пацієнта, його смерті. (а.с.3). Висновок лікарів будь-яких сумнівів у суду не викликає. З таким висновком погоджується прокурор. Захисник не заперечував проти задоволення даної заяви. Вважає, що враховуючи висновок комісії лікарів не довіряти якому в неї підстав не має, то лікування буде лише на користь пацієнта. Суд вважає, що [PERSON] необхідно госпіталізувати до лікувального закладу в примусовому порядку згідно вимог ст.ст. 14, 16, 22 Закону України „Про психіатричну допомогу», так як він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, ненадання психіатричної допомоги може призвести до його смерті. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

17 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 09.07.2011 року Іллічівським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 262. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю, позивачкою по справі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинились ще пять років тому, сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. На даний час позивач проживає в громадянському шлюбі з іншим чоловіком та вже з ним має спільну дитину. Спору, відносно належності спільного майна між позивачем та відповідачем не виникло. Позивач також зазначила про своє бажання залишити прізвище «Туркевич». У судове засідання сторони не зявились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона наполягає на розірванні шлюбу. Позивач впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 09 липня 2011 року Іллічівським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 262, серії 1-НО № 245248, сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Протягом пяти років шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Спільна дитина проживає з матірю, позивачкою по справі та надалі буде проживати з нею. На даний час позивач проживає в громадянському шлюбі з іншим чоловіком з яким має спільну дитину. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення для вирішення спору в даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач, як інвалід звільнена від сплати судового збору тому судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

17 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. В обґрунтування вимог зазначив, що 16.07.1987 року Середнім МПТУ № 17 м. Махачкала Дагестанської АРСР йому було видано диплом про середню професійно-технічну освіту серії Г № 269513, при цьому у написанні його прізвища було допущено помилку та прізвище зазначено як «Гаджимагомедович» на відміну від паспортних даних, де прізвище зазначено як «Гаджимагамедович». З метою оформлення пенсії за віком просив встановити факт належності йому зазначеного диплому. Заявник [PERSON] до судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою заявлені вимоги підтримав повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявленої заяви з наступних підстав. Так, згідно із даними паспорту громадянина України серії ВВ № 369873, виданого Іллічівським РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області від 16.05.1998 року, заявник [PERSON] народився 10 грудня 1965 року у с. Шиміхюр Курахського району Дагестану. З диплому серії Г № 269513, виданого Середнім міським професійно-технічним училищем № 17 міста Махачкала Дагестанської АРСР від 16 липня 1984 року, вбачається, що [PERSON] у 1984 році закінчив навчання у даному освітньому закладі та отримав середню професійно-технічну освіту. У суду не виникає будь-яких сумнівів, що заявник [PERSON] та зазначений у дослідженому дипломі про середню професійно-технічну освіту [PERSON] є однією особою, а тому вважає необхідним встановити юридичний факт належності заявникові даного правовстановлюючого документу, тим самим задовольнивши по суті предявлену заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

17 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., Магдалинівський р-н, с. Виноградівка, вул. Шевченка, 91. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.03.2017 р. о 10 год. 28 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.03.2017 р. о 10 год. 28 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гончар лікарні КЗ „Магдалинівської ЦРЛ ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розгублена, занепокоєна, на обличчі неадекватна посмішка. Мовний контакт формальний із-за зниження памяті, виразного слабоумства, мне стичних розладів, на запитання відповідає односкладово, після пауз, примітивно, заговорюється. Орієнтована поверхово, приблизно. Не може точно назвати свій вік, домашню адресу, та адресу найближчих родичів. Мислення торпедне, з елементами розірваності з зісковзуванням. Міміка маловиразна. Не заперечує наявність слухових та зримих обманів сприйняття. Негативістична до сина, висловлює на його адресу маячні ідеї збитку, отруєння, що він хоче забрати її речі та дім. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція, гострий початок, змішана форма, змішаний тип течії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

17 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, м. Перещепімо, вул. Приорільська, 18. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.03.2017р. о 13 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.03.2017р. о 13 год. 20 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Устіменко лікарні КУ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора чує «голоси» які змушують піти з життя. Вважає, що оточуючі слідкують за нею. Некритична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

17 березня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Бабушкінський р-н, вул. Тополина, 17/127. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.03.2017р. о 13 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.03.2017р. о 13 год. 23 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Моісеєць лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, занепокоєна, висловлює маячні ідеї отруєння, збитку на адресу рідних. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved