Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

17 серпня 2017 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи № 04580007 по його обвинуваченню було допитано свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Під час допиту свідків, останні показали, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, постійно когось бив, в тому числі людей похилого віку. Однак зазначена інформація є недостовірною, а тому ганьбить честь і гідність позивача. Враховуючи викладене, [PERSON] прохає суд встановити факт недостовірності інформації, поширеної відповідачами під час їх допиту в кримінальній справі та зобовязати їх спростувати дану інформацію. 19 жовтня 2017 року [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи № 04580007 по його обвинуваченню було допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які показали, що до [PERSON] не застосовувались фізичне та психологічне насильство під час затримання і написання явки з повинною, та право на захист не порушувалось. Однак зазначені відомості\~ є недостовірною інформацією. Крім цього були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які повідомили суду, що злочин, за який [PERSON] було засуджено вчинив саме він. Також зазначені особи приховали інформацію щодо аморального способу життя потерпілої [PERSON] ( після шлюбу [PERSON]) О. В. Крім\~ вказаних\~ осіб,\~ як\~ свідків\~ було\~ допитано\~ також\~ [PERSON], яка зазначила, що злочин вчинено [PERSON], приховавши при цьому причетність до злочину [PERSON] та [PERSON], а також свій аморальний спосіб життя. При допиті свідка [PERSON] він повідомив, що ним складено рапорт про те, що\~ за\~ результатами\~ перевірки\~ причетності\~ [PERSON]\~ до вбивства [PERSON] та замаху на вбивство [PERSON] не встановлено. Вище вказану інформацію, яка надана свідками під час допиту в кримінальному провадженні [PERSON] вважає недостовірною та прохає суд відповідно до норм ст. 277 ЦК України зобовязати відповідачів спростувати поширену ними інформацію. 28 листопада 2017 року відповідач, [PERSON] подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, в якому зазначила, що під час досудового та судового розгляду вона була допитана як потерпіла в кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] Її показання оцінені судами, які розглядали справу. Вимоги позивача є вимогою повторної судової оцінки у раніше розглянутій кримінальній справі, в якій [PERSON] визнаний винуватим та на даний час відбуває покарання. 10\~ жовтня 2018 року відповідач, [PERSON] подав до суду заперечення, в якому зазначив, що позивачем він вказаний як відповідач по справі, однак в позовній заяві не зазначив, яким саме способом відповідач порушив його права. Ухвалою суду від 21 серпня 2017 року відкрито провадження по справі за позовом від 17 серпня 2017 року. Ухвалою суду від 21 серпня 2017 року ухвалено провести розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 20 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі за позовом від 19 жовтня 2017 року. Ухвалою\~\~ суду\~ від\~ 28\~ листопада\~ 2017\~ року цивільні справи за позовами [PERSON] від 17 серпня 2017 року та 19 жовтня 2017 року обєднано в одне провадження. Позивач, [PERSON], будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, однак від начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень державної установи «Полтавська установа виконання покарань ( № 23) [PERSON] надійшла телефонограма, в якій він зазначив, що [PERSON] відмовився брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Представник позивача, адвокат [PERSON], в судовому засіданні прохала позов задовольнити. Відповідачі, [PERSON] ( до шлюбу [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],\~ будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, однак подали до суду заяви, в яких позов не визнали та прохали розглянути справу без їх участі. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] ([PERSON] М.), [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року [PERSON], засуджено за пунктами 4, 10 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 27 жовтня 2005 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Полтавської області від 09 червня 2005 року без змін. Під час розгляду справи в Апеляційному суді Полтавської області як свідки буди допитані відповідачі по справі, крім [PERSON] Згідно ст.277 ЦК України, на положення якої посилався позивач [PERSON] фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладенням в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.\~ В свою чергу, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно статті 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. В п. 17 Постанови ПВСУ №1 від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вказано, що у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. Обставини, на які посилається позивач, вважаючи їх поширенням недостовірної інформації, що принижує його честь та гідність, відносяться відповідно до вимог статті 91 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України) до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Показання відповідачів у якості свідків в кримінальному провадженні у відповідності до вимог статті 94 КПК України підлягають оцінці слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом і оцінюються ними з точки зору належності, допустимості, достовірності і наперед не має встановленої сили. Частиною 4 статті 374 КПК України передбачено, що суд в мотивувальній частині вироку зазначає докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також неврахування окремих доказів. У разі встановлення у такий спосіб, що свідок давав завідомо неправдиві покази, така особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого статтею 384 КК України. Судом встановлено, що позивач, прохає спростувати інформацію, поширену під час дачі показань як свідків у кримінальній справі, а тому свідки можуть нести лише кримінальну відповідальність за дачу недостовірних показань. В порядку цивільного судочинства суд не вправі підміняти собою слідство по кримінальному провадженню та встановлювати обставини відповідності чи невідповідності показань свідків. Суд не може також досліджувати та встановлювати факт поширення недостовірної інформації, яка не була поширена, а тому в задоволенні позову [PERSON] в частині вимог до [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], які на думку [PERSON] приховали певну інформацію слід відмовити.\~ Щодо вимог [PERSON] з приводу поширення недостовірної інформації [PERSON], яка виразилась у тому, що останній під час проведення службової перевірки щодо причетності [PERSON] до умисного вбивства [PERSON] і замаху на вбивство [PERSON] склав рапорт про те, що у ході перевірки будь-яких відомостей про причетність [PERSON] до злочинів не встановлено, суд зазначає, що рапорт є\~ рішенням органу влади, для якого встановлений інший порядок його оскарження. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed