Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

18.10.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], померлої 07.01.2016 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 07 січня 2016 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема на частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Чкалова, 94 в м. Ізмаїл Одеської області. За життя [PERSON] не залишала заповіт. Він є спадкоємцем за законом першої черги. Інші спадкоємці за законом першої черги [PERSON], [PERSON] спадщину не прийняли, та не претендують на неї. Строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса позивач пропустив у звязку з тим, що знаходився в рейсі за межами України, та він не був на похованні матері. З наведених підстав просить визначити йому додатковий строк - три місяця для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав та зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши покази свідка, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житло №2497 від 30.03.1993р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2006р. [PERSON] є власником 3/50 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Чкалова, 94 в м. Ізмаїл Одеської області, що підтверджено також технічним паспортом КП «Ізмаїльське МБТІ» від 22.11.2005р. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 439041 від 09.01.2016 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 07.01.2016 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/50 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Чкалова, 94 в м. Ізмаїл Одеської області. Померла [PERSON] заповіту не залишала. Згідно листа приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] спадкова справа після смерті 07.01.2016р. [PERSON] не заводилася. Відповідно до відповіді державного нотаріуса від 06.12.2016р. №2104/01-16, наявної у матеріалах справи, спадкова справа після смерті 07.01.2016р. [PERSON] не заводилася, заяви про прийняття спадщини або про видачу свідоцтва про право на спадщину не надходили. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу в Одеській області [PERSON] за від 23.09.2016р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після померлої 07.01.2016 року [PERSON], у звязку з тим, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON]. Строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса він пропустив у звязку з тим, що з 15.12.2015р. по 20.09.2016р. він знаходився у рейсі в екіпажі т/х «Auriga», флаг Словакія, за межами України, що підтверджено довідкою від 04.09.2016р. «ЮТА [PERSON]», наявної у матеріалах справи. Інші спадкоємці за законом першої черги [PERSON], [PERSON] спадщину не прийняли, та не претендують на неї. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.2, ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.2 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 визначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Та наявність відмови нотаріуса не вимагається. Також наголошено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Тобто висновок про визнання поважною причиною пропуску встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини у звязку із знаходженням за межами України є правильним та обґрунтованим. На думку суду, факт того, що позивач на час відкриття спадщини та протягом більш ніж 6 місяців після смерті спадкодавця знаходився за межами України у рейсі є поважною причиною неподання ним своєчасно відповідної заяви про прийняття спадщини після [PERSON]. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем цілком обґрунтовано заявлені вимоги про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщинипісля смерті матері [PERSON], у звязку з чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved