Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

19.10.2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання його сина - [PERSON], [INFO] недієздатним та встановлення над ним опіки і призначення опікуна, посилаючись на те, що він є психічно хворою людиною, з 07.09.2011 року йому встановлена ІІ група інвалідності, довічно. Через хворобу [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними, а тому потребує постійного стороннього догляду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2018 року по справі призначено судову-психіатричну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 17.01.2019 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов висновок судово-психіатричної експертизи та ухвалою суду від 18.01.2019 року провадження у справі поновлено. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовільнити та зазначив, що його син не може розуміти значення своїх дій та потребує постійного стороннього догляду. Представник зацікавленої особи в судовому засіданні не заперечувала проти призначення експертизи в подальшому до суду не з'явилася, про час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Заслухавши заявника, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], який народився [INFO]. Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії [NUMBER], [PERSON] з 07 вересня 2011 року встановлена друга група інвалідності, загальне захворювання, довічно. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 192-ц від 05.12.2018 року, [PERSON], [INFO], страждає на маячний розлад органічного походження. За своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними не може (а.с.29-30). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це (ст. 40 ЦК України). Як вбачається з вищевказаного висновку експертизи № 192-ц від 05.12.2018 року, [PERSON] є таким, що не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує стороннього догляду. Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною. Згідно ст. 62 ЦК України опіка встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки, або за місцем проживання опікуна. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних стосунках з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливостей особи виконувати обов'язки опікуна. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Аналізуючи викладене, а також, враховуючи що [PERSON] бажає та має можливість бути опікуном над сином [PERSON], суд вважає, вимоги заявника є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими що підлягають до задоволення.

Outcome: approved