Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

19.12.2018 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом, згідно якого, з урахуванням нової редакції позовної заяви, поданої до суду 15.01.2019 року на виконання вимог ухвали суду від 21.12.2018 року, просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ БУД» на його користь заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з 14.12.2017 року по 15.01.01.2018 року працював на посаді начальника виробничо-технічного відділу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ БУД». Разом з тим, у день звільнення позивача відповідач, в порушення ст. 116 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), не розрахувався з позивачем та не виплатив останньому заборгованість по заробітній платі в розмірі 3 938,76 грн. На підставі наведеного, а також посилаючись на положення ст.ст. 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків їх виплати», позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 21.12.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 16.01.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 01.03.2019 року за клопотанням позивача виправлено описки, допущені в ухвалі суду від 16.01.2019 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 14.12.2017 року [PERSON] працював на посаді начальника виробнично-технічного відділу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ БУД» та 15.01.2018 року був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копіями трудової книжки наказу №5к про звільнення з роботи від 15.01.2018 року (а.с. 9-10). В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 83 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, в день звільнення позивача відповідач не провів з нимрозрахунок по заробітній платі в сумі 3 938,76 грн., що підтверджується довідкою відповідача №67 від 02.11.2018 року (а.с. 20). Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь невиплаченої заробітної плати у сумі 3 938,76 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, щодо компенсації позивачу втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд керується наступним. Так, відповідно до ст. 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Як передбачено ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За змістом ст. 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. При цьому, у вказаній статті Закону зазначено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно п 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (надалі - Порядок), компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Отже, заробітна плата, як грошові доходи, підпадає під дію Закону, а тому відповідач зобов'язаний здійснити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків здійснення вказаної виплати. Звертаючись з позовом до суду, позивачем здійснено розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, згідно якого сума компенсації за період з 15.01.2018 року по 15.01.2019 року становить 61 160,75 грн. (середньоденна заробітна плата в розмірі 244,64 грн. (середньомісячна заробітна плата за грудень-січень 2018 року: 2142,86+2750)/(11+9 робочих днів) *250 робочих днів). Згідно положень ст. 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Пунктом 4 Порядку встановлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що станом на день розгляду справи період з дня звільнення позивача з посади складає 306 робочих днів, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів, розрахунок якої перевірений у судовому засіданні, є обґрунтованими, у зв'язку з чим з відповідача на його користь підлягає до стягнення 74 860,76 грн. (сума середньоденної заробітної плати в розмірі 244,64 грн.*306 робочих днів). Також, суд, в порядку визначеному ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Крім того, враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГ БУД» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за один місяць в сумі 2446 (дві тисячі чотириста сорок шість) грн. 43 коп. (без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів, підлягає негайному виконанню). Враховуючи наведене та

Outcome: approved