Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.04.2010 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], реєстровий № 366, належить квартира [ADDRESS]. Право власності на дану квартиру належним чином зареєстровано за відповідачем в КП «АБТІ» за реєстраційним № 30029444. 15.01.2014 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, у зв'язку з чим продавець отримав від позивача 65000 гривень в рахунок вартості належного йому нерухомого майна, а відповідач надав їй розписку та передав правовстановлюючі документи та ключі від квартири. Однак, посвідчити правочин купівлі-продажу спірної квартири в нотаріальній конторі сторони не можуть, оскільки відповідач, отримавши грошові кошти за продану квартиру, уникає зустрічі з нею, посилаючись на те, що йому тяжко самотужки займатися питаннями, пов'язаними з отриманням документів, необхідних для складання договору купівлі-продажу квартири через нотаріальну контору, оскільки він постійно знаходиться за місцем проживання в Донецькій області. Згодом, коли сторони звернулися до нотаріуса з метою посвідчити договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, отримали відмову, оскільки у документах, наданих відповідачем нотаріусу, бракувало звіту про незалежну експертну оцінку відчужуваної квартири. Позивач бажає найближчим часом зареєструвати спірну квартиру на своє ім'я, вважаючи себе повноправним власником цієї квартири, проте не може цього зробити, не маючи документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності. Ці обставини змусили позивача звернутися з позовом до суду, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, який відбувся 15.01.2014 року між нею та відповідачем, та визнати за нею право власності на спірну квартиру. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON], яка є дружиною відповідача, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.04.2010 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], реєстровий № 366, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 10-12). Право власності на дану квартиру належним чином зареєстровано за відповідачем в КП «АБТІ» за реєстраційним № 30029444 (а.с. 13). Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. [PERSON], як продавець, передав у власність [PERSON], як покупцю, правовстановлюючі документи та ключі від квартири, а остання у свою чергу сплатила йому вартість за квартиру у розмірі 65000, 00 (шістдесят п'ять тисяч) гривень, про що продавець написав розписку (а.с. 19). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до листа, наданого 14.02.2014 року приватним нотаріусом Алчевського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], у посвідченні вищенаведеного договору купівлі-продажу спірної квартири сторонам відмовлено, у зв'язку з тим, що не надано звіт про незалежну експертну оцінку нерухомого майна (а.с. 18). У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved