Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

18 листопада 2020 року служба у справах дітей Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області звернулися з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просять позбавити останніх батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів аліменти на його утримання. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що на території Піщанської сільської ради проживають громадяни [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають у шлюбі та є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини [PERSON] , його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не створюють умов для отримання ним освіти. Батько дитини [PERSON] з дружиною та сином не проживає, від виховання дитини самоусунувся та написав пояснення, в якому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками, в 2019-2020 навчальному році мати на жодні вихідні та канікули не забирала сина додому, не цікавилася його здоров`ям та навчанням. Актами обстеження житлових умов повноважною комісією було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , дитина - [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] та сестрою - [PERSON] .. Умови проживання не відповідають санітарним нормам та потребам дитини, в квартирі брудно, продукти харчування відсутні. Комунікації (опалення, електропостачання, водопостачання та водовідведення) відсутні через заборгованість. За таких обставин, та враховуючи систематичне невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, орган опіки та піклування вважає достатнім і обґрунтованим даний позов і є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина. Ухвалою суду від 11 січня 2021 відкрито провадження у справі (а.с.27). Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.32). Відповідачі відзив на позов не подали, в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про час, дату і місце судового засідання, шляхом направлення судових повісток за місцем фактичного проживання, причина неявки не відома, а тому, в силу вимог ст. 280 ЦПК України, суд, з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, 30 липня 1993 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб (а.с.6). Суду надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини значаться відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). У відповідності до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, вимоги ст.150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України, у відповідності до яких мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Як вбачається з листа Новомосковського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 153 від 12 жовтня 2020 року, [PERSON] взято на облік як таку, яка потрапила в складні життєві обставини, з 2013 року сім`я неодноразово перебувала під соціальним супроводом з проблемами: вживання алкогольних напоїв матір`ю, невиконання батьківських обов`язків, ведення аморального способу життя, безробіття. З жінкою неодноразово проводилися бесіди щодо необхідності у працевлаштуванні, недопущення зловживання алкогольними напоями та поліпшення умов проживання. Однак, [PERSON] не виконувала плану та умови договору соціального супроводу, продовжувала вести аморальний спосіб життя, тому була знята з соціального супроводу з негативним результатом. Під час останнього відвідування сім`ї умови проживання не поліпшилася, [PERSON] продовжує зловживати алкогольними напоями, не працює та деградує (а.с.17). 30 жовтня 2020 року батько дитини [PERSON] власноруч написав пояснення про те, що він з родиною не проживає, постійного місця проживання та власного житла у нього немає. Участі у вихованні дитини він не приймає та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до листа КЗО «Котовська спеціальна школа «ДОР» № 515 від 05 жовтня 2020 року, [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , нехтує своїми батьківськими обов`язками, в 2019-2020 навчальному році мати на жодні вихідні та канікули не забирала сина додому, не цікавиться його здоров`ям та навчанням, не бере участі у його вихованні, на телефонні дзвінки педагогів не відповідає (а.с.13). Також, суду подано акти обстеження житлових умов проживання від 02 липня 2020 року, 13 серпня 2020 року та 17 вересня 2020 року, складені повноважною комісією Піщанської сільської ради, в яких встановлено, що в квартирі [ADDRESS] , проживають: мати - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Умови проживання не відповідають санітарним нормам та потребам дитини. Дитина власного ліжка не має, харчуванням, одягом, навчальним приладдям на забезпечена. В квартирі брудно, речі розкидані на підлозі, постільна білизна брудна, посуд немитий, холодильника немає, продукти харчування відсутні. Комунікації (опалення, електропостачання, водопостачання та водовідведення) відсутні через заборгованість (а.с.20, 21, 22). Крім того, в матеріалах справи міститься висновок служби у справах дітей Піщанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в обґрунтування якого покладені обставини, аналогічні тим, що викладені у позові, а тому, беручи до уваги всі факти життя та поведінки відповідачів та її небажання виконувати свої батьківські обов`язки, комісія з питань захисту прав дитини Піщанської сільської ради вважає за доцільне позбавити останніх батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина (а.с.9-10). Зазначений вище висновок було затверджено рішенням виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 25 від 03 листопада 2020 року (а.с.8). Таким чином, усі перелічені вище письмові докази свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини - [PERSON] , [INFO] . Так, статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, відповідачами по справі до суду не надано жодного належного та допустимого, в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказу на спростування обставин, викладених позивачем у позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, в інтересах дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд дійшов до такого висновку. Так, згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а суд, одночасно з позбавленням батьківських прав, може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В даному випадку, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь особи або закладу, де буде знаходитися дитина, аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини від їх заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відповідачі повинні відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved