Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

17.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди та одноразової допомоги, мотивуючи свої вимоги тим, що з 13.08.1982 р. по 12.07.2011 р. він працював машиністом технічної установки на Качанівському ГПЗ. За час роботи на вказаному підприємстві він отримав професійне захворювання за основним діагнозом: Сч гортані, стан після TYT (СОД=60Гр) кіста язичної валекули, клінічна група ІІІ (професійний рак), що підтверджується Висновком Центральної лікарсько-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці академії медичних наук України» клініки професійних захворювань. В зв'язку з чим звернувся в суд з даним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 250000 грн. та стягнути 4 середньомісячні заробітки на момент звільнення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали та пояснили, що дійсно протягом 28 років (у період з 1982 року по 12 липня 2011 року) [PERSON] працював машиністом технічної установки на Качанівському газопереробному заводі ПАТ «Укрнафта». За час роботи на вказаному підприємстві він отримав хронічне професійне захворювання за основним діагнозом: Сч гортані, стан після ТУТ (СОД=60Гр) кіста язичної валекули, клінічна група III (професійний рак), що підтверджується Висновком Центральної лікарсько-експертної комісії державної установи «Інститут медицини праці академії медичних наук України» клініки професійних захворювань. На підставі вищевказаного висновку та Постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112 «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», комісією було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання та встановлено, що причиною професійного захворювання є шкідливі умови праці: шкідливі хімічні речовини «углеводороды алифатические предельные» - перевищення ГДК в 1,2 рази; шум перевищення допустимого рівня еквівалентного рівня звуку в межах 86-95дБА, вібрація; температура зовнішнього повітря взимку та влітку, важкість праці - переміщення в просторі (переходи в обумовлені технологічним процесом); робоча зона (перебування в нахиленому положенні до 30 градусів), напруженість праці - емоційна та інтелектуальна напруженість (особистий ризик); значний трудовий стаж роботи по професій машиніст технологічних насосів - 28 років; відсутній контроль за наслідками лікування працівників підприємства в інших медичних закладах. Наявність шкідливих умов праці також підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою підприємства умов праці, наданою Охтирською санітарно- епідеміологічною станцією (копія додається). На підставі Висновку ДУ «Інститут медицини праці академії медичних наук України» клініки професійних захворювань та Акту розслідування хронічного професійного захворювання висновком медико-соціальної експертної комісії встановлено 70% втрати професійної працездатності та II групу інвалідності. Таким чином, відповідачем не було забезпечено безпечних умов праці і це призвело до втрати [PERSON] працездатності. Виходячи із характеру захворювання (професійний рак) він неодноразово знаходився на лікуванні, йому дуже тяжко виконувати будь-яку роботу, він відчуває постійний біль та важке дихання, обмежений у спілкуванні з оточуючими та у вирішенні своїх побутових потреб, позбавлений дозвілля, що порушує його нормальні життєві зв'язки. Все це вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та призводить до моральних страждань, які позивач оцінює у 250 000 грн. Крім цього, пунктом 2.4.14 Колективного договору ПАТ «Укрнафта» передбачено, що правління зобов'язується виплачувати потерпілим від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та утриманцям потерпілого додаткову одноразову, до передбаченої чинним законодавством, допомогу у розмірах, згідно Додатку №8. У даному додатку вказано, що у разі втрати працездатності понад 4 місяці працівникові одноразово виплачується допомога у розмірі 4 середньомісячних заробітки. [PERSON] звертався до відповідача з проханням провести всі належні йому виплати, однак йому було відмовлено, тому він просить суд стягнути з відповідача також і одноразову допомогу у розмірі 4 середньомісячних заробітків. Представник відповідача Блінова С.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та пояснила, що дійсно [PERSON] працював машиністом технічної установки на Качанівському ГПЗ ПАТ «Укрнафта» з 13.08.1982 р. по 12.07.2011 р. Згідно довідки спеціалізованої онкологічної МСЕК (м. Суми) серія 10 ААА № 651551 від 11.07.2011 р. [PERSON] встановлена 2 група інвалідності по загальному захворюванню (Сг гортані, стан після ТзТ ( СОД=60 Гр) кіста язичної валекули), а згідно Акту МСЕК № 609 від 09.08.2012 р. йому встановлено 70 % втрати професійної працездатності в результаті професійного захворювання та II група інвалідності по профзахворюванню. Тобто, строк позовної давності почав свій перебіг 09.08.2012 р. і на день звернення до суду з даним позовом [PERSON] пропустив строк позовної давності, передбачений статтею 233 КЗпП України. В зв'язку з цим просила суд застосувати строк позовної давності та відмовити [PERSON] в задоволенні даного позову в зв'язку зі спливом строку позовної давності для звернення до суду з вищезазначеним позовом про стягнення моральної шкоди. Крім того, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідком порушення законних прав працівника. На думку Блінової С.О. позивач в судовому засіданні не довів наявність моральних страждань, втрату життєвих зв'язків та наявність додаткових зусиль для організації свого життя, що підтверджується показами, як самого позивача так і свідка [PERSON] Також ним не доведено та не підтверджено ніякими доказами протиправність діяння Качанівського ГПЗ ПАТ «Укрнафта», вину заводу, причинний зв'язок між шкодою та протиправними діяннями, а також не доведено наявність самої шкоди. Також необхідно врахувати, що на робочому місці позивача - машиніста технологічних установок Технологічної установки Качанівського газопереробного заводу ПАТ «Укрнафта» відсутня хімічна речовина, яка стала причиною професійного захворювання. Дана обставина підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженого 01.08.2011 року, зокрема пунктом 13 зазначеного Акту, де комісією встановлено наявність на робочому місці позивача - вуглеводнів насичених аліфатичних. А професійне захворювання позивача - викликано маслами мінеральними нафтовими, згідно повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 [PERSON] № 23/850 від 21.06.2011 року, виданого Клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці АМН України». Крім того, при винесенні рішення просила суд врахувати той факт, що на даний час у позивача не просліджується погіршення стану здоров'я та не збільшується відсоток втрати працездатності, крім того, II група інвалідності по професійному захворюванню встановлена лише на 2 роки. Блінова С.О. зазначила, що позивач порушив ЗУ «Про охорону праці», адже [PERSON] проходив лікування з 2005 року, але роботодавця про даний факт не повідомив. Це свідчить про те, що позивач навмисно усугубляв свій стан здоров'я. Крім того, на даний час у своєму господарстві він має автотранспортну техніку та інколи займається її обслуговуванням (тобто використовує таке ж масло мінеральне нафтове, яке використовував на робочому місці на Качанівському ГПЗ), веде домашнє господарство, тобто життя позивача після виходу на пенсію фактично не змінилося в порівнянні з перебуванням на робочому місці на заводі. Також представник відповідача вважає, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, не підтверджений ніякими доказами та не обґрунтований. Адже з індивідуальної програми реабілітації [PERSON] вбачається, що він має право на безоплатне лікування та на безоплатне оперативне лікування в разі його потреби, однак, позивач не використовує надане йому Законом право. Таким чином, вина ПАТ «Укрнафта» в особі Качанівського ГПЗ в заподіянні позивачу моральної шкоди відсутня, як відсутнє і протиправне діяння Качанівського ГПЗ у заподіянні такої шкоди. ПАТ «Укрнафта» в особі Качанівського ГПЗ ніколи жодним вчинком не створювало для [PERSON] будь-яких умов, які б могли призвести до завдання моральної шкоди. Качанівський ГПЗ ПАТ «Укрнафта» завжди сумлінно та з повагою відноситься до працівників і створює їм належні умови праці та відпочинку. Даний факт підтверджується матеріалами численних перевірок контролюючих органів, щодо дотримання ПАТ «Укрнафта» в особі Качанівського ГПЗ вимог охорони та безпеки праці. Крім того, умовою виплати одноразової допомоги згідно Колективного договору ПАТ «Укрнафта» є перебування особи на посаді на Качанівському ГПЗ та тимчасова непрацездатність працівника Качанівського ГПЗ (перебування працівника на лікарняному). На Качанівському ГПЗ відсутні листки непрацездатності на [PERSON], де зазначено причину непрацездатності - професійне захворювання (такі листки непрацездатності позивачем за місцем роботи не надавалися). [PERSON] звільнився з Качанівського ГПЗ 12.07.2011 р. року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності про що свідчить наказ про припинення трудового договору від 12.07.2011 р. Згідно довідки МСЕК серія 10 ААА № 651551 від 11.07.2011 року [PERSON] встановлена 2 група інвалідності по загальному захворюванню, а згідно Акту МСЕК № № 609 від 09.08.2012 р. 2 група інвалідності по професійному захворюванню йому встановлена через рік після звільнення, що свідчить про те, що професійний характер захворювання [PERSON] встановлений після звільнення його з Качанівського ГПЗ, а інвалідність по професійному захворювання встановлена 09.08.2012 року (після звільнення позивача). В зв'язку з цим просила відмовити [PERSON] в задоволенні позову про стягнення з ПАТ «Укрнафта» в особі Качанівського ГПЗ моральної шкоди у розмірі 250 000 грн. та про стягнення одноразової допомоги, згідно умов Колективного договору, у розмірі 4 середньомісячних заробітків в повному обсязі. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Бутко О.В. вирішення позову поклав на думку суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 13.08.1982 р. по 12.07.2011 р. [PERSON] працював машиністом технічної установки на Качанівському ГПЗ (а.с.14-15). 12.07.2011 р. [PERSON] звільнився із зазначеного підприємства за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію (а.с. 15) 21.06.2011 р. [PERSON] було встановлено діагноз - Сч гортані, стан після ТУТ (СОД=60Гр) кіста язичної валекули, клінічна група III - захворювання професійне, встановлене вперше (а.с.38) Внаслідок повторного огляду [PERSON] 09.08.2013 р. йому була встановлена друга група інвалідності, причина інвалідності - професійне захворювання, з датою чергового переогляду 09.08.2015 р., (а.с.7). Факт отримання професійного захворювання [PERSON] саме на ПАТ «Укрнафта» Качанівське ГПЗ підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 01.08.2011 р., де зазначений висновок про шкідливі умови праці [PERSON] (а.с.9-11). Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що даний спір необхідно вирішувати відповідно до положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а тому вимога представника відповідача про застосування судом строку позовної давності, передбаченої ст. 233 КЗпП України не може бути задоволена, адже в даному випадку суд бере до уваги вимоги ст. 268 ЦК України. Відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівникам під час виконання ними своїх трудових обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. В судовому засіданні свідок [PERSON] - дружина позивача - пояснила, що після захворювання [PERSON] не може виконувати фізичну роботу, швидко втомлюється, йому заборонено перебувати під прямим сонячним промінням, у нього з'явилася алергія на будь-які подразники. Він вимушений щоденно приймати ліки. Крім того, зі слів позивача їй відомо, що керівництво підприємства вимагало від нього, щоб підлогу в приміщенні, де він працював, він мив за допомогою гасу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працює на посаді заступника начальника з охорони праці та техніки безпеки Качанівського ГПЗ ПАТ «Укрнафта». За весь період роботи відповідно до вимог чинного законодавства позивач підлягав періодичному обов'язковому медичному огляду. З боку керівництва підприємства вживалися всі необхідні заходи щодо дотримання техніки безпеки працівниками, своєчасно проводилися відповідні заходи та видавалися спеціальні засоби захисту, що унеможливлювали негативний вплив виконуваної ними роботи на стан їхнього здоров'я. Виходячи із вказаних положень та беручи до уваги встановлений компетентним медичним органом причинно-наслідковий зв'язок хвороби [PERSON] з дією шкідливих факторів виробничого середовища під час виконання ним своїх професійних обов'язків, суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди на підставі ч.1 ст.1168 ЦК України. Так, суд прийшов до висновку, що позивачу в результаті отримання ним професійного захворювання, дійсно була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати нормальних життєвих зв'язків, необхідності періодично проходити медичне обстеження та лікування. Він постійно вживає ліки, позбавлений можливості працевлаштуватися та йому категорично заборонені будь-які фізичні навантаження. Він потребує додаткових зусиль для організації свого життя та сторонньої допомоги для забезпечення своїх потреб. При визначенні суми стягнення суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує всі вищезазначені обставини, те, що професійне захворювання [PERSON] отримав в результаті своєї професійної діяльності на Качанівському ГПЗ «ПАТ «Укрнафта», тому суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Укрнафта» в особі Качанівського ГПЗ на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 70000 грн. Крім того, позивачем також заявлена вимога щодо стягнення на його користь одноразової допомоги у розмірі 4 середньомісячних заробітків відповідно до умов Колективного договору. Судом з'ясовано, що відповідно до п. 2.4.14 Колективного договору ВАТ «Укрнафта» на 2007-2008 рр., який відповідно до пояснень сторін із змінами діє і на даний час, правління зобов'язується виплачувати потерпілим від нещасного випадку на виробництві або захворювання та утриманцям потерпілого додаткову одноразову, до передбаченої чинним законодавством, допомогу в розмірах згідно з Додатком №8 (4,0 середньомісячних заробітки - згідно Додатку). Але, суд не може задовольнити вказану вимогу, оскільки вона пов'язана з тимчасовою втратою працездатності, тобто виходячи із змісту Колективного договору, підставою для виплати вказаної одноразової допомоги є наявність листків тимчасової непрацездатності (лікарняних) позивача, які суду не надані та які згідно пояснень сторін відсутні. Питання про судові витрати необхідно вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 23, 268, 1168, 1172 ЦК України,

Outcome: partial