overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

17 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 23 листопада 1991 року, який було зареєстровано Ківшарівською селищною радою Харківської області, за актовим записом № 237. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу мають двох дітей, одна з них є неповнолітній син - [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Просить суд розглядати справу без фіксації судового процесу технічними засобами та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Також просить суд винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розглядові справи, що відповідає положення ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 листопада 1991 року, який було зареєстровано Ківшарівською селищною радою Харківської області, за актовим записом № 237 (а.с. 3). Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спор відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

17 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини: з відповідачем перебувають в шлюбі з 08 червня 2012 року, який був зареєстрований у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 375. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. Від даного шлюбу дітей не мають, але відповідач відмовляється розірвати шлюб у добровільному порядку через органи РАГС. Своє прохання мотивує тим, що шлюбні відносини фактично припинені у серпні 2013 року, через те, що вони з відповідачем перестали розуміти один одного. Відмінність характерів призводила до частих сварок в сім'ї по самих незначних приводах. З зазначеного часу спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а шлюб носить формальний характер. Спору про розподіл майна немає. Примирення вважає неможливим та просить суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та прохав суд його задовольнити, оскільки строк на примирення їм не потрібен. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 червня 2012 року, який був зареєстрований у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 375 (а.с.9). Сторони не проживають однією сім'єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і забезпечення шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані суду докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, майновий спір між подружжям відсутній, заява відповідає дійсній волі сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка не вимагає компенсації за сплачений нею судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

17 січня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 12 листопада 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1165. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені у зв'язку із різними поглядами на життя з грудня 2013 року. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку із різними поглядами на життя з грудня 2013 року. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з грудня 2013 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

17 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 9 березня 2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка та відповідач надали заяви з проханням провести розгляд справи за їх відсутності. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без сторін, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 9 березня 2005 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 82. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено із [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народилася дочка - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

17 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки та ощадного вкладу, який вона має намір успадкувати. Однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки на спадщину ще претендує її мати [PERSON] Окрім того, існують розбіжності в зазначені прізвища спадкодавця, в зв'язку з чим неможливо оформити спадщину в нотаріуса. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на таке: Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1225 ЦК України, за змістом яких до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі право власності на земельну ділянку, яке переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення; - ч.1 ст.328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

17 січня 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 23 вересня 2000 року до 11 вересня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] народження у розмірі 700 грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення нею неповноліття. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату,час та місце слухання справи повідомляє судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, з 23 вересня 2000 року по 11 вересня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у 650 грн. 00 коп. щомісячно, що приблизно відповідає половині від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину її віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

17 січня 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В якому прохала розірвати шлюб з відповідачем, в зв'язку з постійними сварками. Позивач [PERSON] до суду не з»явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений на останню відому судові адресу до суду не з»явився, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 30 червня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено відповідний актовий запис №505 від 30 червня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] зареєстроване та видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 30 червня 2012 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. За таких обставин позов задовольняється в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

17 січня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що в період шлюбу з відповідачем народила дочку. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач до суду також не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 13 липня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] [INFO] року народження. (а.с. 5-6, 7). На даний час сторони проживають окремо. Дочка проживає разом з позивачкою (а.с.8), відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дітей. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 183 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини визначаються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Останній працює, тому з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

17 січня 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Володимир-Волинський міський суд Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 липня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір №б/н, згідно якого банк видав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач зобовязалася повертати кредит та відсотки у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком кредитний договір. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, однак відповідач [PERSON] порушила умови договору та не здійснювала погашення заборгованості по тілу кредиту і відсотків за користування ним. Станом на 30 листопада 2014 року заборгованість відповідача по кредиту становила 28655,77 грн., а тому позивач просив стягнути з [PERSON] в свою користь вищевказану суму та судові витрати у справі. Оскільки, 14 серпня 2012 року відповідач [PERSON] померла, ухвалою суду від 19 травня 2015 року замінено первісного відповідача [PERSON] її правонаступником [PERSON], а ухвалою від 02 червня 2015 року справу передано до Нововолинського міського суду за підсудністю. 12 жовтня 2015 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] різницю сум заборгованих [PERSON] та стягнутих з неї за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 грудня 2011 року, а саме 2862,21 грн. та судові витрати у справі. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, просить справу розглядати у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.113). У судове засіданні відповідач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, просить справу розглядати у його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо задоволення вимог позивача (а.с. 115). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення кредитного боргу, суд позов задоволює і стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» 2862,21 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 15 липня 2008 року, укладеним між банком та [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» 243,60 грн. судового збору, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

17 січня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 17.09.2005 р. Вирівською сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 5. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя, несхожість характерів. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак сім'ю зберегти їм не вдалось. З відповідачем вони не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 17 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Вирівською сільською радою Кам'янка-Бузького району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів 17.09.2005 р. зроблено відповідний актовий запис №5 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2005 р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], спільним побутом не поєднані, не виявили бажання примиритись, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в результаті шлюбу, то після розірвання шлюбу, позивачці слід визначити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved