Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

19 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з посиланням на встановлені судовими рішеннями обставинами, а саме щодо отримання ним від працівників МВС України тяжких тілесних ушкоджень він втратив 60% професійної працездатності та йому вперше визначено розмір відшкодування шкоди рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 14.10.1996 року, останнім рішенням у справі 668/1820/16-ц стягнуто суми недоплаченого відшкодування за період 01.03.2013 року до 01.01.2016 р. та з 01.01.2016 р. стягнуто щомісячне відшкодування по 4134,82 грн. Вказав, що збільшення середньомісячної заробітної плати докера-механізатора з 01.01.2017 р. є меншою п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а тому просив стягувати з цієї дати на його користь 12519,00 грн. щомісячно безстроково (ст. ст. 1197, 1208 ЦК України), а за період з 01.01.2017 р. до 31.01.2019 р. стягнути заборгованість в загальному розмірі 261747,00 грн. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2019 року відкрите провадження у справі та призначене підготовче засідання на 08.04.2019 року. 04.04.2019 р. до суду від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області надійшов відзив на позов, в задоволенні якого просили відмовити через його необґрунтованість. Зауважували, що позивачем вказані різні підстави, оскільки ст. 1208 ЦК України передбачає перерахунок у разі збільшення мінімальної заробітної плати збільшення розміру відшкодування за рішенням суду, а ст. 1197 ЦК України встановлює визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва. Остання норма не підлягає застосуванню, розмір відшкодування був вже визначений. Звертали увагу на перебування юридичної особи в процесі ліквідації та пропонували позивачеві капіталізацію за ст. 1205 ЦК України. Крім того, 04.04.2019 р. від представника відповідача надійшли клопотання про відкладення засідання та витребування доказів. Підготовче засідання, призначене на 08.04.2019 р. не відбулося через перебування головуючого у нарадчій кімнаті та перенесено на 22.04.2019 р. 22.04.2019 р. задоволено клопотання представника відповідача про витребування інофрмації щодо виду та розміру пенсії, що отримував позивач, починаючи з 1996 року, в підготовчому засіданні оголошено перерву. Підготовче провадження закрите ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.06.2019 р. та призначено справа до судового розгляду на 22 липня 2019 року. В підготовчій частині судового засідання представник відповідача просив не приймати в якості належного та допустимого доказу рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 14.10.1996 року, оскільки оригінал рішення в архіві суду не зберігся. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представники відповідача просили у задоволенні позову відмовити, підтримали відзив в повному обсязі, зазначили, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, невірно обраний спосіб захисту прав, просили вирішити питання щодо капіталізації через процедуру ліквідації юридичної особи. Суд, заслухав пояснення сторін, дослідив письмові докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 14 жовтня 1996 року у справі за позовом [PERSON] до РВВС Комсомольського району м.Херсона УМВС Херсонської області про відшкодування шкоди встановлені наступні обставини, які не підлягають доказуванню: -25.03.1993 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження в черговій частині РВВС Комсомольського району м.Херсона; -на час спричинення тілесних ушкоджень [PERSON] працював докером механізатором ІІІ класу Херсонського морпорта; -25.05.1993 р. [PERSON] визнаний інвалідом ІІ групи та йому призначена пенсія, розмір якої на час розгляду справи в суді складав 49,86 грн.; розмір середньомісячної заробітної плати докера-механізатора 3 класу складав 374,1 грн. Враховуючи ступень втрати працездатності 60%, втрата середнього заробітку складала 175, 74 грн. /24,64 грн. (60% від 374,41 грн.) - 49,86 грн. (пенсія). Суд приймає вказане рішення як належний та допустимий доказ, оскільки позивачем в судовому засіданні надано на огляд його копію, яка містить «мокру» печатку Комсомольського районного суду м.Херсона. Лист Херсонського міського суду Херсонської області щодо відсутності в архіві суду цивільної справи та невідповідності номеру на копії, що надана судові та номеру згідно алфавітного покажчика не спростовують факт ухвалення вищевказаного судового рішення. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 668/1820/16-ц від 12.12.2017 р., яке набрало законної сили 13.03.2018 р. встановлено, що: - з 1996 року судами неодноразово були задоволені позови [PERSON] про збільшення розміру відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у зв`язку із підвищенням рівня вартості життя, підвищенням коефіцієнтів і відповідно заробітної плати; - рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2013 року стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь [PERSON] з 01 березня 2013 року щомісячно 3490,75 грн безстроково. Розмір компенсації було встановлено, виходячи з розміру заробітної плати докерів-механізаторів ІІІ класу у розмірі 6216,48грн. Зазначеним вище рішенням у справі № 668/1820/16-ц вирішено стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь [PERSON] 21898,38 грн. в рахунок недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди за період з 01.03.2013 року по 01.01.2016 року, а з 01.01.2016 року щомісячно по 4134,82 грн. безстроково. Управлінням Міністерства внутрішніх справ України вказане рішення в частині виплати з 01.01.2016р. відшкодування шкоди в розмірі 4134,82 грн. виконується, що визнано позивачем в судовому засіданні та підтверджено платіжними дорученнями. Як вбачається з довідки ДП «Херсонський морський торгівельний порт» від 11.02.2019 року розмір середньомісячної заробітної плати докерів-механізаторів 3 класу 2 бригади за період був підвищений і склав - з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року- 10734,63 грн.; - з 01.02.2016 р. по 30.06.2016 р. - 18573,19 грн.; - з 01.07.2016 р. по 31.03.2017 р. - 14277,57 грн.; - з 01.04.017 р. по 31.10.2018 р. - 13655,10 грн.; - з 01.11.2018 р. до 31.01.2019 р. - 16589,73 грн. Суд не розділює сумніви відповідача та вважає вказану довідку належним та допустимим доказом, оскільки вона містить вказівку про встановлену середню заробітну плату у визначений період за професією позивача, доказів на спростування таких розмірів відповідачем не надано. Згідно відомостей, наданих Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Херсонській області [PERSON] отримує з 25.05.1993 року пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок загального захворювання з: - 01.12.2016 р. - 1317,79 грн.; - 01.05.2017 р. - 1382,79 грн.; - 01.10.2017 р. - 1969,96 грн.; - 01.12.2018 р. - 1973,72 грн.; - 01.03.2019 р. - 2284,06 грн. Позивач на обґрунтуванням своїх вимог зазначив ту обставину, що за місцем його попередньої роботи відбулось підвищення середнього заробітку за посадою, яку він займав до спричинення йому каліцтва, але її розмір в перерахунку відшкодування є меншим ніж визначений ст. 1197 ЦК України. Питання збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я врегульовано ст.1208 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. Підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. За змістом ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що вона спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування завданої шкоди є доволі тривалим у часі процесом. Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, особа має право на його (відшкодування) збільшення у разі підвищення вартості життя. Одночасно позивач посилається на ст. 1195 ЦК України, за приписами частини першої якої юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності тощо. Частина третя статті 1195 ЦК України визначає, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. З огляду на вказані норми закону з розміру відшкодування не підлягає відрахуванню пенсія, що отримується позивачем. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію. Враховуючи зазначене суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо здійснення перерахунку з дати звернення позивача до суду. Згідно з пп. 8 п.1 ст. 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік. За ч.4 ст. 273 ЦПК України у випадку, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Розмір щомісячної виплати відшкодування [PERSON] з 01.01.2016 р. за судовим рішенням, що набрало законної сили складає 4134,82 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням вироблених шляхом переговорів пропозицій спільного представницького органу об`єднань профспілок і спільного представницького органу об`єднань організацій роботодавців на національному рівні. Так, ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень. Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні. Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році установлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 4173 гривні. Тобто, розмір мінімальної заробітної плати за період з 2016 по 2019 роки змінювався, зростав. Зростання мінімальної заробітної плати свідчить, про підвищення вартості життя. Фактично позивач ставить питання про збільшення розміру відшкодування втраченого заробітку з 01.01.2017 р., оскільки частиною 1 ст. 1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи з наданої довідки, судом математичним розрахунком встановлено, що розмір відшкодування через втрату позивачем 60% працездатності з 01.01.2017 р. є значно меншим п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а тому застосуванню підлягає саме друге речення абзацу другого частини першої ст. 1197 ЦК України, внаслідок чого розмір відшкодування з 01.01.2017 р. до 31.12.2017 р. повинний складати 9600,00грн. щомісячно (3200,00 Х 5 Х 60 %); з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. - 11169,00 грн. (3723,00 грн. Х 5 Х 60%); з 01.01.2019 р. - 12519,00 грн. (4173,00 Х 5 Х 60 %). Враховуючи, що за вказаний період позивач отримував відшкодування в розмірі 4134,82 грн., зазначена сума підлягає вичитанню. Таким чином, позивачеві за період з 01.01.2017 р. по 31.01.2019 р. підлягає доплаті 158376,50 грн, а саме за період: - з 01.01.2017 р. по 31.12.2018 р. - 65582,16 грн. /розмір відшкодування 115200,00грн. (9600,00 грн. Х 12 міс.) - 49617, 84 грн. (виплачено 4134,82 грн. Х 12 міс.)/; - з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. - 84410,16 грн. /розмір відшкодування 134028,00грн. (11169,00 грн. Х 12 міс.) - 49617, 84 грн. (виплачено 4134,82 грн. Х 12 міс.)/; - з 01.01.2019 р. по 31.01.2019 р. 84410,16 грн. /розмір відшкодування 8384,18грн. (12519,00 грн. -4134,82 грн.). З огляду на викладене вище, з врахуванням другого речення другого абзацу частини першої ст. 1197 ЦК України, враховуючи права, визначені ч.2 ст. 1208 ЦК України та ч.4 ст. 273 ЦПК України, ст. 5 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення вимоги щодо визначення розміру відшкодування шкоди позивачеві, починаючи з 01.02.2019 р. в розмірі 12519,00 грн. безстроково. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді стягнення є найбільш ефективним та відповідає ст. 16 ЦК України, оскільки стягуються щомісячні платежі. В той же час, суд вважає необхідним роз`яснити, що при набранні судовим рішенням законної сили та, враховуючі вже сплачені суми відшкодування з лютого 2019 року, відповідач повинний буде сплатити позивачеві недоплачені суми з лютого 2019 року за відрахуванням вже сплачених щомісячних сум за цей період, а в подальшому нараховувати та виплачувати по 12519,00 грн. щомісячно. Є юридично неспроможними доводи відповідача в частині капіталізації судом платежів на підставі ст. 1205 ЦК України через процес ліквідації УМВС України в Херсонській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС», оскільки на час розгляду справи УМВС України в Херсонській області не ліквідовано. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає сплаті судові витрати (судовий збір), оскільки позов задоволений частково, а позивач звільнений від сплати судового збору, в розмірі 758,40 грн. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 22 липня 2019 року. На підставі ст.ст. 1195, 1197, 1208 ЦК України,

Outcome: partial