Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

17 грудня 2013 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON], в якому просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання його батька. В обґрунтування позову зазначив, що перебував з відповідачкою у фактичних шлюбних стосунках. У цей період [INFO] в них народився син [PERSON]. 14 листопада 2013 року між ним та відповідачкою виникла сварка, причиною якої стала відмова [PERSON] виконувати свої материнські обов'язки по догляду за дитиною. Вона відмовлялась від приготування їжі для сина та його годування. Після цього вона зібрала свої особисті речі та документи і пішла з будинку, на телефонні дзвінки не відповідала. Він зі своїми батьками намагався врегулювати конфлікт, проте відповідачка не бажала міняти свого ставлення до сина. З того часу вона не цікавилась життям та здоров'ям дитини, матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надавала. На теперішній час син мешкає з ним. У відповідачки відсутні умови для проживання малолітньої дитини та можливість їх створення. Її матеріальне становище та морально - психологічний стан не забезпечать належних умов для утримання та виховання їх сина. Він офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, місце реєстрації. За місцем роботи та мешкання його характеризують тільки з позитивного боку. Ним створено всі необхідні умови для проживання дитини з ним. Він мешкає разом з батьками, які допомагають йому виховувати сина, працюють та мають постійний дохід. Його батьки ставляться до онука з любов'ю та ніжністю. У відповідачки є донька від першого шлюбу [PERSON], [INFO], яку рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 09 грудня 2010 року було відібрано у відповідачки та стягнуто аліменти на її утримання. Просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], за місцем проживання його батька. У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просив позов задовольнити, визначивши місце проживання малолітнього [PERSON] разом з ним. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що перебувала з позивачем у фактичних шлюбних стосунках з 2012 року. [INFO] в них народився син [PERSON]. Позивач зловживав спиртними напоями під час її вагітності та неодноразово застосовував до неї фізичну силу. Її свекруха ставилася до неї дуже добре, вмовляла терпіти образи її сина для збереження сім'ї. У той день, коли вона пішла з дому, в них знову сталась сварка, в ході якої позивач вдарив її в обличчя при дитині. Позивач дуже налякав дитину. Вона не стерпіла викликала міліцію. Коли приїхали працівники міліції, вони його не забрали, відібрали від неї письмові пояснення. Вона зібрала свої речі і пішла до своєї сестри. Сина з собою вона не стала брати, оскільки була вже ніч. Наступного ранку вона поїхала до райвідділу, написала заяву про притягнення [PERSON] до відповідальності, її направили до служби у справах дітей, де їй дали список умов, при виконанні яких дитина може мешкати разом з нею. Вона була вимушена вийти з декретної відпустки та почати працювати для того, щоб зібрати потрібні документи та створити необхідні умови для проживання сина з нею. На теперішній час вона мешкає разом зі своєю сестрою в [ADDRESS]. За оренду житла вона сплачує 800 грн. щомісячно. Не працює, звернулася до міського центру зайнятості для постановки на облік, постійного доходу не має. Проте має намір працевлаштуватися, облаштувати житло для проживання дитини разом з нею, та забрати дитину до себе. Просила відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради пояснила, що комісією з питань захисту прав дитини проводилось обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача та встановлено, що комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Просила позов задовольнити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони у справі (а.с. 7а). У листопаді 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки та не мешкають разом. На теперішній час дитина [PERSON] мешкає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Позивач працює вантажником гарячого агломерату на бункерах у службі завантаження - вивантаження ЖДЦ ПАТ «ММК ім. Ілліча» та розмір його заробітної плати за період роботи з травня 2013 року по жовтень 2013 року включно з урахуванням обов'язкових до виплати платежів та витрат на погашення кредиту становить 29612,46 грн. За місцем роботи зарекомендував себе дисциплінованим робітником. Здобуває добрих результатів у роботі, поставлені задачі виконує. Користується повагою у колег. (а.с. 9,11). За місцем реєстрації та фактичного проживання в [ADDRESS] зарекомендував себе позитивно. Мешкає разом з батьками та сином [PERSON], 2012 року народження. Спиртними напоями не зловживає. На обліку в органах міліції не перебуває. До адміністративної відповідальності не притягувався. Раніше не судимий. (а.с.10). Також добре характеризують позивача і його сусіди [PERSON] та [PERSON], що підтверджується їх письмовими поясненнями, з яких вбачається, що догляд за дитиною - сином [PERSON] та його виховання здійснює позивач [PERSON] та його батьки. Відповідачка же навпаки дуже груба, нелюдяна, замкнута. (а.с. 12,13). Відповідачка з 27 березня 2012 року працювала двірником у ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя. Розмір її заробітної плати за квітень 2014 року з урахуванням обов'язкових до виплати платежів склав 869,02 грн. З 31 грудня 2012 року по 01 квітня 2014 року знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною. По виходу з декретної відпустки почала прогулювати роботу, у зв'язку із чим адміністрація підприємства почала підготовку документів для її звільнення за прогули. (а.с. 44, 46). Даний факт не оспорюється і самою відповідачкою, яка підтвердила в судовому засіданні, що її було звільнено за прогули. За колишнім місцем роботи відповідачки, адміністрація ЖКП Іллічівського району м.Маріуполя характеризує її негативно, як безвідповідальну особу. За складом характеру: флегматична, брехлива. (а.с. 45). Згідно з висновком Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації від 11 червня 2014 року № 12, комісія вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд приходить до наступного. Частина 8 статті 7 Сімейного Кодексу України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 160, 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дітей 20 листопада 1989 року, яка ратифікована України та набрала чинності 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Міжнародною Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, виходячи з рівності прав матері та батька у п. 1 ст. 9 проголошено право, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли таке розлучення є необхідним в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Слуханням справи не встановлено обставин, які б згідно положень ч.2 та ч.3 ст.161 СК України унеможливлювали передачу дитини для проживання з позивачем, побутові умови проживання позивача є відповідними для проживання дитини. Що стосується відповідачки, то за час розгляду судом справи, вона не надала відомостей щодо постійного місця її проживання, яке протягом перебування справи у провадженні суду змінювалось тричі, у зв'язку із чим спеціалісти служби у справах дітей Іллічівської райадміністрції Маріупольської міської ради були позбавлені права обстежити умови її проживання. Крім того, згідно листа ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя від 10.06.2014 року №543 [PERSON] звільнена з підприємства 17.04.2014 року відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України за прогули. Доказів, які б підтверджували, що відповідачка перебуває на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості, суду надані не були. Суд не приймає до уваги пояснення відповідачки стосовно того, що позивач зловживає спиртними напоями та у нетверезому стані забирає дитину, оскільки нею на підтвердження своїх слів не надано жодних доказів. Таку позицію суд розцінює як непримириме ставлення батьків один до одного у зв'язку із виниклим спором про визначення місця проживання дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги вік дитини та виключні обставини спору, встановлені у судовому засіданні,суд приходить до висновку, що в інтересах дитини з метою забезпечення її гармонійного повноцінного розвитку та належного батьківського піклування, створення необхідних умов для сімейного виховання, вірним буде визначити її місце проживання саме з [PERSON], що не є перешкодою [PERSON] у спілкуванні її з дитиною та участі у її вихованні. На підставі викладеного та

Outcome: approved