Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

17 грудня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 16 лютого 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породжує в сім`ї непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на їх відносини. Фактично шлюбні відносини припинили та спільно як сім`я не проживають з 2014 року, к зв`язку з чим подальше спільне подружнє життя суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, шлюб укладений між нею та відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 76 розірвати. 12.02.2020 року відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач без погодження з ним повернулася з дітьми до батьківського будинку в с. Троїцьке, байдуже ставиться до сім`ї та до нього, пояснень про те, чому бажає розірвати шлюб не надає. В позовній заяві вказувала, що шлюбні відносини розпалися з 2014 року, проте він вважає, що сім`я розпалася близько року тому, оскільки спочатку вона поїхала доглядати за батьками, а потім за бабусею, проте на той час вони підтримували шлюбні стосунки. Крім того, він заперечую проти того, щоб діти проживали разом з позивачкою, так як він є більш матеріально забезпеченим, працює, має заробіток, добрий стан здоров`я. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце його проведення. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 16 лютого 2007 року та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 16 лютого 2007 року, актовий запис № 76 (а.с. 7). Від вказаного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю - [PERSON] (а.с. 4,6). Крім того, із позовної заяви та із відзиву на позовну заяву, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач у відзиві на позов фактично підтвердив припинення між ними шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved