Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

17 липня 2020 до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 22 липня 2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем 21.09.2013 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Протягом двох з половиною років сторони не проживають разом. За цей час у позивача народилась дитина від іншого чоловіка, [PERSON] , [INFO] , та оскільки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі батьком записаний відповідач. За таких обставин вважає, що подальше сімейне життя та збереження родини неможливе. Тому вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач свої судові вимоги, викладені у позовній заяві підтримала у повному обсязі та прохала задовольнити. В своїй письмовій заяві прохала повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. У відповідності до положень ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 56 (а.с. 14). Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Виконавчим комітетом Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 17 вересня 2014 року, серія [NUMBER] (а.с. 12). Також у шлюбі мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петріківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 23 травня 2019 року, серія [NUMBER] (а.с. 13). Фактично шлюбні відносини припинені, сторони тривалий час живуть окремо та своїми інтересами. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З часу припинення шлюбних відносин, окремого проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права малолітньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 352,40 грн., покладається на відповідача з урахуванням приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved