Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

17 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] року правовстановлюючих документів, а саме: - Державного акта на право приватної власності на землю (Серія [NUMBER] від 28.04.1998 р.; - реєстраційного посвідчення № 57 від 19.06.1995 року на садовий будинок [ADDRESS]; - свідоцтва на право власності на квартиру № [NUMBER] від 07 лютого 1997 р. (в частині як співвласник) В обґрунтування заяви покликається на те, що вона [PERSON] , є донькою померлої [INFO] , [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало померлій на праві приватної та часткової власності відповідно до правовстановлюючих документів, наданих для відкриття спадщини. При оформленні спадкової справи з`ясувалось, що померла особа значиться під різними варіантами імені. Відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю (Серія [NUMBER] від 28.04.1998 р. померлій належала земельна ділянка, площею 0,0273 та, яка розташована на [ADDRESS] та садовий будинок [ADDRESS], що підтверджується Реєстраційним посвідченням № 57 від 19.06.1995 року. Обидва документи було видано на ім`я [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва на право власності на квартиру [NUMBER] від 07 лютого 1997 року, їй належало 1/5 частки квартири [ADDRESS] у якому вона значиться під іменем [PERSON] . При видачі вищевказаних документів були допущені помилки, оскільки ім`я вносилось у довільній формі, як зі слів померлої так і з наявного на той час паспорта. Вищевказані розбіжності у написанні імені померлої перешкоджають встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючих документів та унеможливлюють Третю державну нотаріальну контору у видачі документів на прийняття заявником спадщини та позбавляють заявника права на реєстрацію права власності на спадкове майно. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності померлій [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: Державного акту на право власності на землю (Серія [NUMBER] від 28 квітня 1998 року, Реєстраційного посвідчення № 57 від 19.06.1995 року та Свідоцтва на право власності на квартиру № [NUMBER] від 7 лютого 1997 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду заяві. Просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву із проханням про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю (Серія [NUMBER] від 28.04.1998 р.; реєстраційне посвідчення № 57 від 19.06.1995 року на садовий будинок [ADDRESS] свідоцтво на право власності на квартиру № [NUMBER] від 07 лютого 1997 р. (в частині як співвласник) належали [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 08 жовтня 2018 року, відповідний актовий запис 1510 та яка була донькою заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 09.12.1964 року, виданого Львівським міським бюро ЗАГС, актовий запис 7271. Дані обставини стверджуються поясненнями заявника в судовому засіданні, а також долученими до справи письмовими доказами, а саме: - заявою у нотаріальній формі, якою дано згоду щодо відчуження земельної ділянки, загальною площею 0,0273 га, яка знаходиться на вул. Скнилівській у м.Львові , від 19.04.2011 року у якій особу, яка є власником земельної ділянки, встановлено як [PERSON] . - довідкою, виданою головою садівничого кооперативу «Урожай», у якій зазначено, що гр. [PERSON] , є дійсним членом садівничої кооперативу «Урожай» та користується земельною ділянкою № [ADDRESS] . площею 273 кв. м. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи достатньо стверджується той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю (Серія [NUMBER] від 28.04.1998 р.; реєстраційне посвідчення № 57 від 19.06.1995 року на садовий будинок [ADDRESS]; свідоцтво на право власності на квартиру № [NUMBER] від 07 лютого 1997 р. (в частині як співвласник) належали [PERSON] , тобто заява є обґрунтованою, оскільки заявник повністю довів обставини на які посилається, а тому заяву слід задовольнити. Відповідно до п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1, 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Крім цього, як вбачається із інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає заяву підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved