Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

19 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23 листопада 2014 року, на підставі укладення усного договору позики з відповідачем у справі - [PERSON] він дав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 14680 гривень. В підтвердження цього [PERSON] власноручно написала письмовий, фінансовий документ - розписку в якій підтвердила отримання від нього вищевказаної суми грошей в присутності 2-ох свідків. Також у розписці написаній відповідачем було гарантовано повернення боргу в сумі 14680 грн. до 10 грудня 2014 року. На даний час відповідач умов договору не виконала, гроші не повернула до 10 грудня 2014 року, як це було обумовлено та зафіксовано в розписці, аписаній нею власноручно. На неодноразові звернення з вимогою повернути йому гроші, відповідач відповідала відмовою. Вказує, що 17 лютого 2015 року ним було направлено на адресу відповідача рекомендованим листом вимогу (лист-претензію), щодо повернення йому на протязі 10-ти календарних днів, грошових коштів в сумі 14680 гривень, які вона взяла у нього у борг. Однак безрезультатно відповідачем гроші йому не повернуто. Можливість вирішити спір у позасудовому порядку відсутня і в такому разі він змушений звернутися до суду з даним позовом. Вважає дії [PERSON] незаконними, оскільки згідно із ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України забовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг у сумі 14680,00 гривень та судові витрати в справі в розмірі 243,60 грн. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі. Також не заперечували проти винесення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявилася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала, а тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Свідок [PERSON] - в судовому засіданні пояснив, що він та [PERSON] дійсно були присутніми при отриманні відповідачем [PERSON] коштів в сумі 14680 гривень у борг у [PERSON], та підтвердив той факт що гроші [PERSON] взяла в борг на термін до 10 грудня 2015 року. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Згідно із ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Судом встановлено, що 23 листопада 2014 року, на підставі укладення усного договору позики з відповідачем у справі - [PERSON] позивач надав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 14680 гривень. Із матеріалів справи вбачається, що в підтвердження отримання боргу відповідач [PERSON] власноручно написала письмовий, фінансовий документ - розписку, в якій підтвердила отримання від позивача [PERSON] гроші в сумі 14680 гривень в присутності 2-ох свідків (а.с.5). Також даний факт був підтверджений поясненням, яке долучено до матеріалів справи свідка [PERSON], з якого вбачається, що він 23 листопада 2014 року був присутній при тому як [PERSON] отримала у [PERSON] в борг гроші в сумі 14680 гривень, та зобовязалась повернути їх до 10 грудня 2014 року, про що власноручно написала розписку. Судом встановлено, що в розписці написаній відповідачем [PERSON], остання зобовязувалась повернути суму боргу позивачу в розмірі 14680 грн. до 10 грудня 2014 року, проте станом на день звернення до суду відповідач борг не повернула та ухиляється від повернення суми боргу до цього часу. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України строки позовної давності позивачем не пропущені. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику - кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Однак, відповідач [PERSON] у встановлений строк, тобто як саме було зазначено в розписці до 10.12.2014 року не виконала своїх зобовязань по поверненню позики, та борг позивачу не повернула. Крім того, в судові засідання відповідач [PERSON] не зявилася та не спростувала вказані обставини, також не надала суду жодних доказів повернення нею боргу. Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору чи закону. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути суму боргу в розмірі 14680 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved