Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

17 січня 2018 року, позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 жовтня 2016 року він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі: 690 дол. США (шістсот дев'яносто доларів США) та 320 Євро (триста двадцять євро) про що відповідачем складено власноруч та підписано у присутності трьох свідків розписку. Згідно даної розписки відповідач зобов'язувався повернути йому позику в строк до 17 грудня 2016 року. Однак, відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання за договором позики в розмірі 690 дол. США та 320 Євро, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 17 грудня 2016 року складає 26914,10 грн. 21 вересня 2017 року ним було надіслано на адресу відповідача лист з описом та повідомленням з вимогою від 20.09.2017 року про повернення грошових коштів за борговою розпискою. Відповідач лист не отримав, після закінчення граничного тридцятиденного терміну зберігання, лист повернувся. Зазначає, що відповідач також не сплачував йому проценти у відповідності до ст.ст. 536, 1048 ЦК України за користування позикою. Згідно розрахунку процентів за користування коштами в сумі: 26914,10 грн. за період з 17 грудня 2016 року до 17 січня 2018 року складає: 3880,79 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Втрати від інфляції разом складають 3498,84 грн. (три тисячі чотириста дев'яносто вісім гривень вісімдесят чотири копійки). Згідно розрахунку 3% річних складають 989,88 грн. Зазначає, що ним понесені витрати на оплату юридичних послуг по підготовці позовної заяви в розмірі 1000,00 грн. та 704,80 грн. судового збору. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за позикою в розмірі 26914,10 грн., суму процентів за користування чужими коштами в розмірі 3880,79 грн., суму втрат від інфляції в розмірі 3498,84 грн., суму 3% річних в розмірі 989,88 грн., 1000,00 грн. витрат на правову допомогу та 704,80 грн. витрат по сплаті судового збору. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з наведених в ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, однак просив надати йому час для повернення коштів позивачу. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 2016 року між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач, позичив відповідачеві грошові кошти в сумі 690 дол. США (шістсот дев'яносто доларів США) та 320 Євро (триста двадцять євро). На підтвердження укладеного договору позики відповідачем [PERSON] було написано та підписано у присутності трьох свідків розписку яку надано позивачу. Згідно даної розписки відповідач зобов'язувався повернути позивачу позику в строк до 17 грудня 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, у встановлені договором строки та розмірі відповідач борг не повернув. 21 вересня 2017 року позивачем було надіслано на адресу відповідача лист з описом та повідомленням з вимогою від 20.09.2017 року про повернення грошових коштів за борговою розпискою. Відповідач лист не отримав, після закінчення граничного тридцятиденного терміну зберігання, лист повернувся. Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановленодоговором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Оскільки позичальником не було виконано свого обов'язку з повернення позики в строки передбачені договором, то відсотки за користування позикою в розмірі 26914,10 грн. протягом періоду з 17 грудня 2016 року до 17 січня 2018 року складає: 3880,79 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов'язанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки індекс інфляції - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні. Оскільки відповідач не повернув кошти отриманнізгідно договору позики в обумовлений строк, а тому на користь позивача підлягають стягненню заборгованості та 3% річних за період з 17 грудня 20165 року по 16 січня 2018 року, що складають 989,88 грн. Крім того, враховуючи, що договором позики від 17.10.2016 року встановлено надання та повернення суми боргу в доларах США та в Євро, то з відповідача [PERSON] не підлягає стягненню інфляційні витрати. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи позивачем понесені витрати на оплату юридичних послуг по підготовці позовної заяви згідно договору від 02.01.2018 р. №25 укладеного з ТОВ фінансово-юридичною компанією «Константа» в розмірі 1000,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 17.01.2018 року №1 та квитанцією від 17.01.2018 року №0.0.940730880.1. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу надану позивачу ТОВ фінансово-юридичною компанією «Константа» в розмірі 1000,00 грн., суд враховує, чи була надана позивачу правова допомога в необхідному для такої оплати обсязі, чи не перевищує ця плата граничні розміри компенсації таких витрат. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року розміркомпенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, яка надана ТОВ фінансово-юридичною компанією «Константа» по підготовці цивільного позову становить 1000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з врахуванням наведених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. та 704,80 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial