Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

18.07.2016р. до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому позивач зазначає, що 16.10.2015р. між позивачем та відповідачами, які діяли як солідарні позичальники, було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] від імені та для всіх позичальників отримав кошти в сумі 230\~000,00 грн., про що свідчить розписка. Та які зобовязалися повернути позику та проценти за користування грошовими коштами до 16.10.2017р. Відповідачі не виконують належним чином зобовязань по договору позики, тому виникла заборгованість: по відсоткам за користування позикою у розмірі 24\~772,41 грн., по договору позики в сумі 229\~237,10, яку [PERSON] разом із сумою судового збору у розмірі 2\~540,10 грн. просить суд стягнути з відповідачів солідарно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте 10.08.2016р. надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, повідомив, що станом на 10.08.2016р. ніким з відповідачів будь яких платежів на погашення боргу не здійснено. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України. Відзив на позов не надали, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи думку позивача, суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи: -Квитанцію про сплату судового збору в сумі 2540,10 грн. від 15.07.2016р.; -позовну заяву; -копію розписки від 16.10.2015р. про отримання коштів; -копію договору позики від 16.10.2015р.; -копію сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -копію сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -копію сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -копію сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -копію сторінок паспорту та РНОКПП [PERSON]; -довідки Зачепилівського РС ГУДМС України в Харківській області №508 від 19.07.2016р., №507 від 19.07.2016р., №509 від 19.07.2016 р., №510 від 19.07.2016р.; -заяву [PERSON] від 10.08.2016р.; -поштові повідомлення про вручення кореспонденції учасникам процесу; вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: - ч. 1 ст. 16 ЦК України: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу»; -ч. 1 ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним»; -ч.1 та ч.2 ст. 1047 ЦК України: «1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.»; -ч. 1 ст. 1048 ЦК України: «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.» -ч. 2 ст. 1048 ЦК України: «Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.»; -ст. 1049 ЦК України: «Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором»; -ч. 2 ст. 530 ЦК України: «Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства»; -ст. 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК України». Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 16.10.2015р. між [PERSON], який діяв як позикодавець, та громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як із солідарними позичальниками було укладено договір процентної позики (а.с. 7) та цього ж дня отримано за цим договором відповідно до розписки 230000,00 грн. Про що підписались усі позичальники (а.с.4). Відповідно до п. 1.2. зазначеного договору позичальники зобовязані за користування позикою щомісячно сплачувати [PERSON] відсотки в розмірі 5 відсотків на місяць. Пунктом 1.6. договору позики визначено, що в разі прострочення обовязкової щомісячної плати відсотків на строк більше ніж три дні, позичальники зобовязані до повного погашення заборгованості по сплаті відсотків сплачувати [PERSON] відсотки, нараховані за подвоєною фіксованою ставкою, що розраховуються поденно від суми наданої позики та заборгованості зі сплати відсотків. Згідно до п. 1.7 договору позики від 16.10.2015р. в разі порушення позичальниками зобовязань щодо сплати відсотків, позикодавець має право достроково вимагати від позичальників повернення позики та сплати відсотків. Станом на день розгляду справи в суді зобовязання позичальників за названим договором позики залишаються не виконаними, про що повідомив суду представник [PERSON] своєю заявою від 10.08.2016р. (а.с. 32). Враховуючи на те, що розрахунок відсотків, які вимагає повернути позивач, сторонами не заперечується, суд вважає правильним розрахунок заборгованості, проведений позивачем, який складає 229 237,10 грн. основного боргу та 24772,41 грн. відсотки. А разом 254009,51 грн. За таких обставин, право позивача на день розгляду справи є безумовно порушеним відповідачами та підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог відносно нього.

Outcome: approved