Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

18 травня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі- Позивач, АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця у розмірі 10530,57 гривень, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] (далі - Позичальник, [PERSON] ) звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 07.02.2012, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаною заявою Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань [PERSON] не виконав умови договору, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 10.11.2019 у розмірі 10530,57 грн. [INFO] позичальник [PERSON] помер. 17.01.2019 позивачем була направлена претензія кредитора до Другої криворізької державної нотаріальної контори, і 13.02.2019 отримано відповідь, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». 30.09.2019 до спадкоємця [PERSON] позивачем було направлено лист-претензію, в якій позивач пред`явив вимоги до спадкоємця, однак дана претензія залишена відповідачем без виконання, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі10530,57 грн. і яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. Ухвалою суду від 19 травня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 03 липня 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувані докази за клопотанням позивача. 18 серпня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що реєстрація позичальника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не підтверджує факт належності вказаного домоволодіння або його частини померлому спадкодавцеві. Власником зазначеного житла є відповідач, а її син - Позичальник [PERSON] хоча і був зареєстрованим у цьому будинку, але фактично проживав за іншою адресою. У [PERSON] відсутнє будь-яке спадкове майно, за рахунок якого відповідач як спадкоємець могла би задовольнити претензії кредитора. Крім того, кредитні правовідносини між Банком та Позичальником виникли у 2012 році, до цього часу Позивач не звертався до суду з позовом до [PERSON] , непред`являв жодних претензій, а тому, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду. Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання АТ КБ «Приватбанк» від 18 серпня 2020 року про витребування доказів у зв`язку із порушенням строків звернення із таким клопотанням та невідповідністю змісту клопотання вимогам ЦПК України. 28 серпня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилається на те, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого позичальника, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Крім того, вважає, що при укладанні договору із позичальником були досягнуті усі істотні умови, з якими погодився [PERSON] , підписавши відповідну заяву. Умови і правила надання банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник користувався коштами і частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Крім того, зазначив, що відповідно до Правил користування карткою строк дії вказаний на лицевій стороні картки (місяць та рік), картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, отже строк перевипущеної картки до останнього дня 01.2020 року, а тому, вважає, що позивачем строк позовної давності дотриманий при зверненні до суду з цим позовом. При зверненні до суду представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила в задоволенні позовних вимог відмовити, справу просила розглянути за її відсутності, підтримала заперечення викладені у відзиві на позов. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначив, що [PERSON] не є правонаступником померлого [PERSON] за договором з АТ КБ «Приватбанк». Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 07.02.2012 з метою отримання кредитних коштів [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 13), і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому у анкеті у графі «Виявляю бажання оформити на своє ім`я» відокремлене позначкою «зарплатний пакет» (а.с. 13 зворотній бік) Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 36). У зв`язку з наявною у [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 07.02.2012, позивачем вперше 25.10.2017 була направлена претензія кредитора до Другої криворізької державної нотаріальної контори, і 13.02.2019 отримано відповідь, відповідно до якої встановлюється, що після смерті померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 1215/2017 на підставі Претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» яка надійшла на адресу нотконтори 22.12.2017 (а.с. 39, 90-93). 30 вересня 2019 року Банком на адресу [PERSON] направлено лист-претензію про наявність заборгованості у [PERSON] за кредитним договором укладеним з АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 10530,57 гривень, і вимогою про необхідність сплати вказаної суми заборгованості (а.с. 40) Відповідно до копії спадкової справи №1215/2017 заведеної 22.12.2017, встановлено, що 22.12.2017 до нотаріальної контори надійшла претензія кредитора ПАТ «Приватбанк», на підставі якої і було заведено спадкову справу, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або про відмову у прийнятті спадщини спадкоємці померлого [PERSON] не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавались (а.с. 93). Так, ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Щодо дотримання строків, передбачених для пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника, суд вважає, що Позивачем такий строк не пропущений з таких підстав. За змістом статті 1281 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) на час смерті позичальника, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. Проте за положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Таким чином, за змістом наведених норм кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутися до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відмова спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] , Банк вперше звернувся до Другої криворізької державної нотаріальної контори з претензією кредитора у грудні 2017 року, у якій зазначено про те, що Банку стало відомо про смерть Боржника на теперішній час, тобто на дату складання претензії, і відомостей, які б спростовували цю обставину, суду не надано, таким чином Банк дотримався встановлених законодавством строків пред`явлення своїх вимог як кредитора до спадкоємців боржника. При визначенні правильності покладення обов`язку на відповідача як спадкоємця сплатити заборгованість за кредитним договором суд вважає, що посилання позивача на те, що відповідач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями їх паспортів, де місцем їх реєстрації зазначена одна і та ж адреса, не заслуговують на увагу, оскільки, реєстрація за однією адресою не підтверджує факту проживання відповідача разом із спадкодавцем і не є беззаперечним доказом постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та саме по собі не може свідчити про прийняття відповідачем спадщини. Перевіряючи дійсний розмір вимог кредитора, розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом, в Анкеті-заяві від 07.02.2012 наявний підпис [PERSON] про його ознайомлення про умови надання банківських послуг, тарифами, Пам`яткою клієнта, однак у цій Анкеті відсутнє посилання на волевиявлення Позичальника на отримання відповідного кредитного ліміту, у даному випадку 8000,00 грн., відсутні умови отримання кредиту, і крім того, вбачається, що [PERSON] , підписуючи заяву бажав отримати «зарплатний пакет», а не картку «Універсальна», про яку зазначає позивач у свої відповіді на відзив. При цьому, суд зауважує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме викладені у цьому Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який навіть не містить підпису Позичальника, Тарифи були доведені до відома [PERSON] , були йому зрозумілі і саме на таких умовах він погодився на отримання кредиту. Крім того, на підтвердження укладеного між сторонами кредитного договору від 07.02.2012 Банком надано розрахунок заборгованості, проте, зазначений доказ не може беззаперечно свідчити про укладення між сторонами саме цього кредитного договору за відсутності інших допустимих та належних доказів на підтвердження волевиявлення [PERSON] на його укладення та досягнення сторонами усіх істотних його умов. Біль того, суд звертає увагу, що у своїй відповіді на відзив представник позивач посилається на факт користування і погашення заборгованості за кредитом позичальником, як на підтвердження укладення між сторонами договору, тоді як з наданих позивачем розрахунку заборгованості і виписки по рахунку вбачається, що кредитні кошти використовуватися і погашалася заборгованість за їх користування навіть і після смерті позичальника. За викладених обставин, з урахуванням вищенаведених положень законодавства України, враховуючи неправильне визначення Позивачем кола спадкоємців, недоведеність обґрунтованості вимог кредитора боржника, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом спадкодавця, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір у зв`язку з відмовою у позові позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed