Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

17.12.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій вказала, що її батькам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належало по 1/2 частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. Шевченка, 6, в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області. 19.02.1994 року [PERSON] (батько) помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому на день смерті 1/2 частку домоволодіння. [PERSON] (мати позивачки) вступила в управління спадковим майном (проводила похорон померлого, проживали разом та вели спільне господарство), проте не оформила спадщину та 28.01.2015 року також померла. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті батька спадщину не прийняли та не бажають приймати. Після смерті матері відкрилась спадщина все належне їй на день смерті майно. Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на імя доньки [PERSON] (позивачка) заповіт. Позивачка прийняла спадщину за заповітом, оскільки у шестимісячний термін подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивачка бажає оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на своє імя, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок на імя померлої матері [PERSON] У звязку з вищевказаним, [PERSON] (позивач) просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Шевченка, 6, в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вона просила позов задоволити та розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, однак на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак до суду подали письмові заяви, в яких вказали, що проти задоволення позову не заперечують та просять розгляд справи провести у їх відсутність. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року в господарстві за адресою: вул. Шевченка, 6, с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області, постійно проживали [PERSON] (батько позивачки), [INFO], який був головою двору, та [PERSON] (мати позивачки), [INFO], що підтверджується випискою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 585 від 18.08.2015 року (а.с. 27). Згідно довідки Олешівсьої сіслької ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 584 від 18.08.2015 року вищевказаний будинок був побудований у 1957 році (а.с. 28). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (батько позивачки) та [PERSON] (мати позивачки) належить по 1/2 частці майна господарського двору, розташованого за адресою: вул. Шевченка, 6, с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області. 19.02.1994 року [PERSON] (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 31). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (батько позивача), для отримання спадщини було необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] (батько позивача) в управління належною йому 1/2 часткою житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, вступила його дружина [PERSON] (мати позивачки), оскільки вона проживала разом з спадкодавцем, вступила в управління спадковим майном, проводила похорон померлого, сплачувала страхові платежі та обробляла земельні ділянки, що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 820 від 15.10.2015 року (а.с. 30). Згідно відповідей державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 03/01-16 від 05.01.2016 року (а.с. 73) та приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу [PERSON] та [PERSON] № 01-16/812 від 31.12.2015 року (а.с. 58) та № 360/01-16 від 30.12.2015 року (а.с. 72) спадкова справа після смерті [PERSON] (батько позивачки) не заводилась. Отже, інші спадкоємці першої черги за законом (діти спадкодавця) [PERSON] (позивачка), [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (відповідач) спадщину в порядку спадкуання за законом після смерті батька не приймали та не мали бажання приймати, що також підтверджується письмовими заявами [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (відповідач) про визнання позову. 28.01.2015 року [PERSON] (мати позивачки) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30.01.2015 року (а.с. 33). Ще за життя [PERSON] посвідчила на імя доньки [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 25.11.2002 року (а.с. 34). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ([PERSON]Г.), вважається постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (мати позивачки), оскільки вона у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 59 зворот). Згідно копії спадкової справи № 103/2015 від 13.06.2015 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON], після смерті [PERSON] (мати позивачки) (а.с. 58-71), [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], інші спадкоємці першої черги за законом, які б бажали прийняти спадщину відсутні. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON], яка в свою чергу успадкувала за законом 1/2 частку вказаного домоволодіння після померлого чоловіка [PERSON] (батько позивачки). Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Шевченка, 6 в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 103/1015 від 16.12.2015 року (а.с. 39). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за заповітом. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved