Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

18.03.2020 р. позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором у загальній суму 145892,81 грн., що складається з нарахованих трьох процентів річних у розмірі 31866,25 грн. та пені за подвійною обліковою ставкою НБУ у розмірі 114026,56 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 29.08.2007 р. відповідачка уклала з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір за яким отримала від банку кредит у сумі 14594,00 дол. США. Вказав, що 09.11.2018 р. позивач набув право вимоги до відповідачки за цим кредитним договором. Зазначив, що відповідачка неналежно виконувала свої кредитні зобов`язання, внаслідок чого станом на 27.02.2020 р. має заборгованість у сумі 550126,63 грн., що складається з боргу за тілом кредиту у сумі 353797,59 грн., боргу за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 135515,28 грн., боргу за відсотками з часу відступлення права вимоги у розмірі 60813,76 грн. Вказав, що відповідачка не повернула кредитні кошти, тому на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з останньої три проценти річних у розмірі 31866,25 грн., що нараховані на суму заборгованості за тілом кредиту за період з 26.02.2017 р. по 27.02.2020 р. Також зазначив, що за період з 27.02.2019 р. по 27.02.2020 р. на суму боргу за тілом кредиту відповідачці нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ на загальну суму 114026,56 грн. 23.04.2020 р. відповідачка подала відзив, у якому просить відмови у позові. Вказала, що 20.02.2020 р. повністю погасила кредитну заборгованість, у зв`язку з чим було закрите виконавче провадження. Зазначила про свою незгоду із нарахованою банком сумою заборгованості. Свого розрахунку не подала.Вважає завищеним розмір витрат позивача на правову допомогу (а.с. 110-128). 18.06.2020 р. позивач подав відповідь на відзив, у якому вказав, що за період з 2011 р. по 2020 р. судове рішення про стягнення кредитної заборгованості не виконувалося відповідачкою, тому позивач з метою захисту своїх прав нарахував на суму боргу три проценти річних та пеню за подвійною ставкою НБУ за період ухилення від сплати заборгованості по рішення суду. Стверджує, що заборгованість за тілом кредиту у сумі 353797,59 грн. обчислено вірно, виходячи з умов кредитного договору про повернення коштів в іноземній валюті, курсу валют та розміру заборгованості, яка була придбана у попереднього кредитора. Витрати на правову допомогу вважає співмірними та підтвердженими доказами (а.с. 152-163). 24.07.2020 р. відповідач подала заперечення, у яких зазначила, що взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту виконала повністю. Тому не визнає інші подальші нарахування заборгованостей, які здійснив позивач. Вказала, що позивач здійснив нарахування трьох процентів річних з 26.02.2017 р., проте право вимоги отримав у листопаді 2018 р., тому вважає нараховану суму заборгованості неправомірною. Наголосила на тому, що попри виконання своїх зобов`язання 20.02.2020 р., нарахування такого боргу безпідставно здійснено по 27.02.2020 р. Також вважає, що після погашення боргу спір вважається вичерпаним, а витрати відповідача на правову допомогу трактує такими, що не підтверджені доказами (а.с. 173-174). 12.08.2020 р. позивач подав додаткові пояснення до позовної заяви, які за своїм змістом в цілому аналогічні тим, що викладені у позові та відповіді на відзив (а.с. 186-196). 08.04.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Пояснила, що спірна заборгованість випливає із тіла кредиту. Вказав, що судове рішення про стягнення кредитної заборгованості було ухвалене у 2011 р., а відповідачка виконала його лише у 2020 р. Тому позов поданий у зв`язку із несвоєчасним виконанням рішення суду. Представник відповідача позов заперечив з підстав, що викладені у заявах по суті справи. Вважає позов необґрунтованим, оскільки у рамках виконавчого провадження відповідачка повністю сплатила заборгованість за судовим рішенням. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. 29.08.2007 р. між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11206015000, за умовами якого банк надав відповідачці 14594 доларів США кредиту, а вона зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі до 29.08.2014 р. згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13% річних (а.с. 10-26). 08.12.2011 р. на підставі договору купівлі-продажу ПАТ «Укрсиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 33-71). 08.12.2011 р. Голосіївський районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 2-535/11 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, яким позов задоволено та стягнуто з відповідачки у користь банку 100526,25 грн. кредитної заборгованості, 27719,05 грн. заборгованості по процентам, 3227,36 грн. пені за прострочення сплати процентів та 3798,00 грн. за прострочення сплати кредиту, а також вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.127). 25.06.2018 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого А.М. за заявою ПАТ «Дельта Банк» відкрито виконавче провадження № 56653107 з виконання виконавчого листа № 2-535/11, виданого 06.03.2018 р. Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з відповідачки у користь ПАТ «Укрсиббанк» кредитної заборгованості (а.с. 113). 09.11.2018 р. на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал», останнє набуло право вимоги за даним кредитним договором (а.с. 72-76). 21.02.2020 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого А.М. виконавче провадження № 56653107 закрито у зв`язку з погашенням відповідачкою заборгованості за виконавчим документом (а.с. 114). 27.02.2020 р. представником позивача здійснено розрахунок заборгованості відповідачки за кредитним договором, відповідно до якого борг по основній сумі кредиту становить 353797,59 грн. (а.с. 32). Згідно розрахунку заборгованості, нарахованого позивачем на суму заборгованості за тілом кредиту за період з 26.02.2017 р. по 27.02.2020 р., розмір трьох процентів річних становить 31866,25 грн. (а.с. 30). Відповідно до розрахунку заборгованості, нарахованого позивачем за період з 27.02.2019 р. по 27.02.2020 р. на суму боргу за тілом кредиту, відповідачці нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ на загальну суму 114026,56 грн. (а.с. 31). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку було припинене після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Відтак у спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, і не передбачає підстав для нарахування пені за подвійною обліковою ставкою НБУ. Враховуючи зміст кредитного договору та наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що після закінчення 29.08.2014 р. строку кредитування, кредитор не вправі нараховувати боржнику пеню за невиконання грошового зобов`язання. За таких обставин суд вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення трьох процентів річних від тіла кредиту. Вимога про стягнення пені за подвійною обліковою ставкою НБУ є безпідставною, тому у її задоволенні необхідно відмовити. Враховуючи той факт, що 20.02.2020 р. було закрите виконавче провадження, то період часу, взятий позивачем в основу обрахунку суми трьох процентів річних, є невірним, позаяк охоплює період по 27.02.2020 р., а тому з цього обрахунку підлягає виключенню термін, що сплив 20.02.2020 р. Розрахунок відсотків необхідно здійснити за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] ?100% ?/ 365 днів ?[Кількість днів]. Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки 26.02.201720.02.20201089353 797.59331 663.26 Всього: 1089 31 663.26 Отже, відповідачка, яка прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 11206015000 від 29.08.2007 р., зобов`язана сплатити відповідачеві три проценти річних за користування грошовими коштами за період за період із 26.02.2017 р. по 20.02.2020 р. у сумі 31663,26 грн. Суд вважає необґрунтованими аргументи й доводи відповідачки про те, що сплата нею 20.02.2020 р. заборгованості за виконавчим документом виключає можливість нарахування трьох процентів річних на суму боргу. Позаяк в силу приписів цивільного законодавства боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за порушення такого зобов`язання настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. Доводи відповідачки про неправильність обрахунків позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Крім цього, відповідачкою не подано свого розрахунку і не спростовано розрахунок позивача. Відтак аргументи з приводу обчислення заборгованості суд відхилив як необґрунтовані. Заяву про застосування позовної давності позивачем не подано. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Розмір задоволених позовних вимог становить 21,70 % від ціни позову. Судовий збір, сплачений позивачем у сумі 2188,39 грн. у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки у користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 474,88 грн. (а.с. 1). Витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 2000,00 грн. та підтверджені прайс-листом від 14.01.2019 р., договором про надання правової допомоги від 21.12.2019 р., заявкою на надання правових послуг від 04.03.2020 р., платіжним дорученням від 06.03.2020 р. № 651 (а.с. 92-100). Вказані витрати відповідають вимогам обґрунтованості, пропорційності та співмірності та підлягають стягненню з відповідачки у користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 4340,00 грн.

Outcome: partial