Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

19 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, котрий в подальшому 22 жовтня 2015 року було уточнено. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 березня 1999 року між ним і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом РАГСу Довгинцівського району м. Кривого Рогу, про що зроблено відповідний актовий запис. Від даного шлюбу дітей не мають. Вказував на те, що одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, у звязку з чим з травня 2015 року вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо на даний час. З цього часу спільне господарство не ведеться. У звязку із цим вважає, що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому просив розірвати шлюб. Позивач та його представник до зали суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали кожен окремо до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позові вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених в уточненій позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 09 грудня 2015 року подружжю [PERSON] надано строк для примирення тривалістю 06 (шість) місяців. З пояснень представника позивача, викладених у заяві про розгляд справи за його відсутності судом встановлено, що за наданий їм строк сторони у справі не примирились. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача та його представника ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 26 березня 1999 року між сторонами по справі Відділом РАГСу Довгинцівського району м. Кривого Рогу, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис. Також під час судового розгляду справи встановлено, що від спільного шлюбу сторони дітей не мають. У відповідності до положень ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги відсутність спільних дітей, ті обставини, що відповідачка спільно з чоловіком тривалий час не проживає, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, клопотань про повернення відповідачеві дошлюбного прізвища до суду не надходило, а тому суд вважає за доцільне залишити за нею прізвище, взяте при реєстрації шлюбу, - «Чепцова». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved