Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

19.07.2017 відкрито провадження у справі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що 19.08.2013 відповідач [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради із заявою про призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги. Згідно поданої заяви та пакету документів, відповідачу, який зареєстрований за адресою: [INFO], була призначена компенсація за надання соціальних послуг громадянці [PERSON], [INFO], яка згідно висновку ЛКК була визнана особою, яка потребує стороннього догляду, нездатна до самообслуговування. При зверненні із заявою щодо призначення компенсації відповідач надав копію трудової книжки, згідно якої він був звільнений з роботи 22.05.2007 року, та був попереджений про обовязок повідомлення управління про факт працевлаштування та організації приватного підприємства в період отримання компенсації, про що свідчить розписка про попередження від 19.08.2013. Як непрацюючій особі, яка надає соціальні послуги, відповідачу було призначено компенсаційну виплату з 19.08.2013 з наступним продовженням виплати за його зверненням. В результаті проведення сектором державних соціальних інспекторів вибіркової перевірки даних про доходи та майно, доходи фізичних осіб, які надають соціальні послуги, з Охтирської обєднаної державної податкової інспекції 20.12.2016 було отримано довідку про те, що відповідач [PERSON] з 19.03.2001 і на час проведення перевірки є приватним підприємцем. Відповідач не повідомив управління про те, що він є фізичною особою підприємцем, а тому не мав права на отримання компенсації як фізична особа, яка надає соціальні послуги. Внаслідок неповідомлення про свій статус приватного підприємця, відповідачу надмірно було нараховані бюджетні кошти у вигляді компенсаційних виплат за період з вересня 2013 року по січень 2017 року в сумі 5387,40 грн. Відповідач [PERSON] визнав, що мав статус приватного підприємця та у своїй заяві від 19.01.2017 зобовязався повернути надміру отримані кошти. Однак до цього часу кошти ним не повернуті, в звязку з чим позивач порушує питання про стягнення коштів в розмірі 5387,40 грн. з відповідача на користь Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та наполягала на їх задоволенні. Додатково зазначила, що на момент призначення компенсаційних виплат відповідачу [PERSON] управління не мало інформації про його працевлаштування. Крім того, на право призначення допомоги не впливає отримання доходів, а необхідний лише факт не працевлаштування. В разі, якщо б [PERSON] при зверненні із заявою повідомив, що він має статус приватного підприємця, йому було б розяснено, що в цьому разі він не має права на призначення компенсаційних виплат, і для цього йому потрібно знятися з реєстрації як приватному підприємцю, що було б підтвердженням втрати ним цього статусу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, так як вважає, що для призначення компенсаційних виплат має значення, чи займався він підприємницькою діяльністю. А він, хоча і був зареєстрований як приватний підприємець з 19.03.2001, однак на час звернення до управління соціального захисту населення із заявою про призначення компенсаційних виплат особі, яка надає соціальні послуги, тривалий час не займався і не займається підприємницькою діяльністю і не отримував від неї жодних доходів. При зверненні із заявою у 2013 році він надав довідку про стан здоровя, довідку з податкової інспекції, що не отримує доходи, а в січні 2017 році подав довідку, що зареєстрований як приватний підприємець. Дійсно, він не був знятий з реєстрації як приватний підприємець, однак податок та єдиний соціальний внесок він не сплачував. Тому вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнав заявлені вимоги, підтримав позицію відповідача, оскільки вважає, що [PERSON] фактично не здійснював підприємницьку діяльність, а тому не допустив порушень при отриманні компенсаційних виплат, оскільки сам зміст компенсаційних виплат полягає у тому, що особа витрачає свій час на надання послуг іншій особі і не має можливості виконувати іншу роботу для отримання доходу. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.08.2013 відповідач [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради із заявою про призначення компенсаційної виплати за надання соціальних послуг [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO] (а.с.5). Згідно п. 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №558 від 29 квітня 2004 року (далі по тексту Порядку), щомісячна компенсаційна виплата призначається непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами). Відповідно до п. 2 Порядку компенсація призначається виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у таких розмірах: 15 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги інвалідам I групи; 10 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування, інвалідам II групи та дітям-інвалідам; 7 відсотків - фізичним особам, які надають соціальні послуги інвалідам III групи та хворим, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування. Відповідно до пп. 4 п. 4 Порядку, компенсація не призначається самозайнятим особам. Так, відповідач при зверненні за компенсаційною виплатою був попереджений та зобовязався повідомляти позивача про причини, що впливають на призначення такої виплати, у тому числі й щодо свого працевлаштування, що підтверджується заявами відповідача від 19.08.2013, 15.08.2014, 14.08.2015, 11.08.2016 (а.с.5-8, 12) та визнано останнім у судовому засіданні. З [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.05.2017 вбачається, що відповідач з 19.03.2001 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а 31.01.2017 була здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням (а.с.13-14). Згідно ст. 11 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільгоспподаток), є застрахованими особами. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької й інших видів діяльності, не заборонених законом. Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 (в редакції станом на 01.01.2014) державна реєстрація фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до ЄДРПОУ. Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 (в редакції станом на 01.01.2017) фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Таким чином, фізична особа-підприємець вважається працюючою до дати внесення до державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, тобто [PERSON] мав статус приватного підприємця з 19.03.2001 до 31.01.201. Згідно п.15 Порядку фізичні особи, які одержують компенсацію, зобовязані повідомити органи праці та соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у звязку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати органам соціального захисту населення надміру виплачені суми. Якщо фізична особа не повернула добровільно надміру виплачені суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначив компенсацію. Так, за період з серпня 2013 року по січень 2017 року [PERSON] було нараховано та виплачено 5387,40 грн. компенсаційних виплат як непрацюючій особі, яка надає соціальні послуги. 19.01.2017 відповідач [PERSON] подав до управління соціального захисту населення Охтирської міської ради заяву, в якій визнав, що мав статус приватного підприємця та зобовязався добровільно повернути надмірно виплачені йому кошти (а.с.11). 16.05.2017 [PERSON] було вручено повідомлення про обовязок повернення надмірно виплачених коштів в строк до 16 червня 2017 року (а.с.15). Отже, твердження відповідача про те, що оскільки фактично він не займався підприємницькою діяльністю, а тому мав право на отримання компенсаційних виплат, є безпідставними. Матеріали справи не містять доказів вчасного повідомлення відповідачем про те, що він має статус фізичної особи-підприємця, що є підставою відповідно до ст. 1212 ЦК України для повернення безпідставно набутих коштів у вигляді компенсаційних виплат. Відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в період отримання компенсації за надання соціальних послуг [PERSON] мав статус фізичної особи-підприємця, вчасно про це не повідомив, у звязку з чим безпідставно отримував компенсаційні виплати, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню надміру нараховані бюджетні кошти в сумі 5387,40грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved