Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 23 травня 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Качалівською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, а також відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги. На даний час подружні відносини між сторонами припинено, разом вони не проживають, наміру зберегти сім'ю не мають. Так як примирення між ними та збереження сім'ї неможливі, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у попередньому судовому засіданні позов підтримала, прохала його задовольнити. Відповідач у відкритому судовому засіданні позов визнав, прохав задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2003 року [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Качалівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Як було встановлено у судовому засіданні, за час спільного проживання між подружжям часто виникало непорозуміння та сварки, втрачено почуття любові, поваги, відсутні взаємодопомога та підтримка, на даний час сторони подружніх стосунків не підтримують, разом не проживають, наміру зберегти сім'ю не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя та інтересам їхніх дітей. На час розірвання шлюбу спору між сторонами щодо поділу спільно нажитого майна та місця проживання дітей немає. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджено квитанцією про сплату. В силу ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved