overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

19 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 14 лютого 1998 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Фактично шлюбі стосунки між подружжям припинено. Причина розпаду сім`ї полягає у відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, втраті почуттів. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просив його розірвати. Позивач до судового засідання не з`явився надавши заяву з проханням провести розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідачка у судове засідання не прибула надавши заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Маріупольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), актовий запис № 71. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 110 СК України один із членів подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому він підлягає розірванню. На підставі ст.ст.\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

19 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14991,62 грн., заборгованність за кредитом 7870,35 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 5531,19 грн, заборгованысть за пенею та комісією 400,00 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 690,08 грн., всього загальна сума забогованості склала 14991,62 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 квітня 2012 року в розмірі 14991,62 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 19 квітня 2012 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 14991,62 грн., заборгованність за кредитом 7870,35 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 5531,19 грн, заборгованысть за пенею та комісією 400,00 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 690,08 грн., всього загальна сума заборгованості склала 14991,62 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

19 квітня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.04.2014р. о 08 год. 42 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.04.2014р. о 08 год. 42 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра лікарні КЗ «ЦПМСД» м.Орджонікідзе. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора метушлива, афективно заряджена, розмовляє з віртуальним співрозмовником. Висловлює маячні ідеї отруєння. Інструкції не виконує. Мишлення розірване. Дементна. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - судинна деменція, змішана форма, змішаний тип перебігу. Галюцінаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

19\~квітня 2014\~року між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~було укладено\~шлюб,\~про що\~свідчить свідоцтво\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~видане 19\~квітня 2014\~рокуМосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 340. Від сумісного проживання подружжя мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 липня 2014 року, Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Сімейне життя позивача та відповідача не склалось, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з кінця серпня 2015 року, сім`я розпалася та існує формально, примирення подружжя неможливо, а подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову від 27.06.2021 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 2 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки заява відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України). За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

19 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 травня 2004 року у виконкомі Бджілянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 3, вказавши, що на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалось із-за того, що вони мають різні погляди на життя і тому між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сім'єю з відповідачем не проживають з березня 2015 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Семенюк». Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, строк на примирення не бажає. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2004. Шлюб зареєстрований у виконкомі Бджілянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 3. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Семенюк». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

19 квітня 2015року представник за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], [PERSON] до Новоодеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON]. Позивачі посилаються на те, що [INFO] в м. Нова Одеса Миколаївської області померла їх мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. У встановлений законом шестимісячний строк позивачі не змогли вчасно звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини оскільки на протязі останнього року перебували в іншій країна, а саме в Російській Федерації. Коли ж позивачі у квітні 2015 року звернулася до нотаріальної контори із усною заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено, через те що було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладене позивачі просять визначити їм додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивачів у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що заперечень проти позову не має та просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до Новоодеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] в м. Нова Одеса Миколаївської області померла [PERSON], (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на час смерті майно. Згідно доданих документів встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] в період часу з 14 квітня 2014 року по квітень 2015 року перебували на території Російської Федерації. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивачі пропустили з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На думку суду строк тривалість 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

19 квітня 2016 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 12 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області. Від даного шлюбу у них 25 лютого 2011 року народилася дочка [PERSON]. В подальшому спільне життя між ними не склалося. На даний час відповідач відмовляється надавати кошти на утримання їхньої неповнолітньої дитини, яка знаходиться на повному її утриманні, тому вона вимушена звернутися до суду із даною заявою про стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але звернулаcя до суду із завою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, натомість звернувся до суду із завою, в якій просить розглянути справу без його участі. Вимоги позивача визнає і не заперечує проти стягнення аліментів. Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

19 квітня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона не може вирішити дане питання в досудовому порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 03 січня 2004 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконкомі Благоєвської сільської ради Іванівського району Одеської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 29 листопада 2014 року, які після розірвання шлюбу залишаються проживати разом із матірю. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сімя розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у звязку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З ч.1 ст.24 СК України вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З ч.1 ст.88 ЦПК України вбачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок, який суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

19 квітня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21 серпня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 серпня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 серпня 2004 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Від шлюбу мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved