Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

17 жовтня 2016 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 9,446 га, яка належала на праві приватної власності його матері, [PERSON], померлій 15 липня 2015 року. Свої вимоги він обґрунтував тим, що прийняв спадщину, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, так як в заповіті вказаний сертифікат, а не земельна ділянка. Представник позивача, [PERSON], яку належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов (а.с.72). Представник Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову ( а.с.73). Третя особа [PERSON], якого належним чином повідомили про розгляд справи до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с.74). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Ст.ст. 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як видно з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 квітня 2000 року державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] після смерті свого чоловіка, [PERSON], успадкувала право на земельну частку (пай) в колективному сільгосппідприємстві «Надежда» с. Надежда Саратського району, розміром 6,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0553251, виданого 17 лютого 2000 року Саратською райдержадміністрацією Одеської області, згідно рішення від 30 серпня 1996 року № 271 (а.с. 14). Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області 14 серпня 2001 року, [PERSON] заповідала належний їй сертифікат № 0553251 на право на земельну частку (пай), виданий Саратською райдержадміністрацією на підставі рішення № 271 від 30 серпня 2000 року, своєму синові [PERSON] (а.с. 15). Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області 01 квітня 2003 року, [PERSON] заповідала будинок № 26 по вулиці Миру в с. Молодове, який належить їй на праві власності [PERSON], а сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0166301 та право на майновий пай у складі майна СВК «Надежда» заповідала онукові [PERSON] (а.с.16). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, треті особи: [PERSON], [PERSON], встановлено, що замість сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0553251 та ОД № 0166301, [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності серії ІІІ-ОД № 039268 на земельну ділянку площею 9,446 га, розташовану на території Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, масив № 26, ділянка № 20 та масив № 26, ділянка № 29. Цим же рішенням за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину зазначених земельних ділянок (а.с. 76-77). Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 27 серпня 2016 року, встановлено, що померла 15 липня 2015 року [PERSON] була матір'ю [PERSON] (а.с.12-13). [PERSON] до дня своєї смерті проживала в [INFO] (а.с.22). Як видно з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 42193, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 15 липня 2015 року в с. Молдове Саратського району Одеської області (а.с. 11). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 039268, виданого на її ім'я (18-19). Зазначена земельна ділянка не охоплена заповітом [PERSON], посвідченим секретарем Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області 14 серпня 2001 року, а тому відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом зазначеної земельної ділянки одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, у тому числі позивач. Позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив йому у звязку з тим, що в заповіті вказаний сертифікат, а не земельна ділянка (а.с. 24). Проте позивач, як син спадкодавця, є спадкоємцем за законом першої черги; прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково, визнавши за позивачем право власності на вказану 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Суд не погоджується з доводами позивача в тій частині, що він є спадкоємцем зазначеної земельної ділянки за заповітом, тому що після складання заповіту на земельну частку (пай) [PERSON] була виділена земельна ділянка в натурі і вона отримала державний акт.

Outcome: partial