Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

19 лютого 2014 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини. Свої вимоги мотивував тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2011 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. 11 березня 2013 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб розірвано. [PERSON] після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачем. [PERSON] створюються перешкоди в спілкуванні з дитиною, та він позбавляється можливості брати участь у вихованні сина, обмежений у побаченнях з сином, не може спільно з ним відпочивати, займатись його оздоровленням. Вважає, що такі дії відповідача суперечать інтересам дитини. Просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та визначити спосіб участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], місце та час їх спілкування наступним чином: - щотижня кожного вівторка, четверга та неділі з 10.00 до 20.00 за місцем проживання батька без присутності матері дитини - [PERSON]; - щороку спільний відпочинок батька, [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], протягом двох тижнів у літній період з 01 червня по 31 серпня без присутності матері. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року Бобровицьку районну державну адміністрацію Чернігівської області залучено до участі у справі в якості третьої особи. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Відповідач визнала позов частково. Не оспорює право батька бачитись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Разом з тим, вважає, що доцільно було б встановити графік побачень батька з дитиною саме у вихідні дні, оскільки вони проживають у різних містах. Заперечувала проти надання позивачу дозволу на спільний відпочинок з сином протягом двох тижнів щороку, оскільки дитина ще маленька та не може перебувати без матері такий довгий час. Представник третьої особи - Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 20). Третя особа Бобровицька районна державна адміністрація Чернігівської області у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність її представника (а.с. 25). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не оспорювалось учасниками судового розгляду, що сторони з 17 червня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 11 березня 2013 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва шлюб розірвано (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Встановлено, що сторони проживають окремо, а їх син на даний час мешкає з відповідачем у справі. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Позивач у судовому засіданні зазначив, що відповідачем створюються йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, він позбавлений можливості брати участь у вихованні сина, обмежений у побаченнях з ним. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Оцінивши надані сторонами пояснення, суд приходить до висновку, що між сторонами виникають суперечності, пов'язані з участю батька в вихованні сина, та він має певні перешкоди в спілкуванні з ним. У такому випадку його вимога про визначення способів участі у вихованні дитини ґрунтується на законі. З наданого суду розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області від 28 березня 2014 року № 73 вбачається наступне. Розглянувши заяву [PERSON] про визначення терміну спілкування з сином [PERSON], який на даний час проживає разом з матір'ю [PERSON], враховуючи інтереси дитини, беручи до уваги висновок служби у справах дітей районної державної адміністрації Орган опіки та піклування Бобровицької районної державної адміністрації вирішив: встановити термін спілкування [PERSON] з сином [PERSON] згідно графіка: три дні на тиждень, включаючи один вихідний день, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Суд вважає, що зазначене розпорядження не містить заборони на побачення батька з дитиною. Розпорядження зроблене відповідним держаним органом з урахуванням інтересів дитини та на підставі вивчення обставин взаємовідносин сторін та їх сина. Разом з тим, суд враховує ту обставину, що сторони проживають у різних містах, позивач працює, тому, участь позивача у вихованні сина має відбуватись щомісяця кожної першої суботи та неділі місяця з 10 години 00 хвилин суботи до 20 години 00 хвилин неділі та кожної третьої суботи та неділі місяця з 10 години 00 хвилин суботи до 20 години 00 хвилин неділі. Проти такого порядку побачень з дитиною сторони в справі у судовому засіданні не заперечували. Позивач має право на участь у вихованні сина і в інший час, проте його відвідування в такому випадку мають відбуватись за попередньою домовленістю з матір'ю дитини та за її згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Позивач також просить надати йому право на щорічний спільний відпочинок з сином протягом двох тижнів у літній період з 01 червня по 31 серпня без присутності матері. Відповідач проти надання такого дозволу заперечує, посилаючись на те, що дитина ще маленька та не може перебувати без матері такий довгий час. На підтвердження своїх доводів щодо необхідності надання такого дозволу без супроводу матері позивач не надав суду належних доказів. Враховуючи інтереси дитини, її вік (2 роки 6 місяців), суд вважає, що зазначена вимога позивача задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial