Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

18 вересня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини. У своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини з відповідачем вони припинили та спільно як сім`я не проживають з березня 2020 року, з цього часу дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, інших аліментних зобов`язань не має. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліттята стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення сином трьох років. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину своєї неявки, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 23 березня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 227 (а.с. 8). Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Гриньківської сільської ради Глобинського району Полтавської області 05 травня 2020 року ( а.с. 9). Дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] (а.с.6). Відповідач не надав суду доказів на підтвердження добровільного виконання свого обов`язку по утриманню малолітньої дитини. Угоди між сторонами про порядок сплати аліментів на утримання дитини не досягнуто. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідач відзиву на позов не подав, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1681,60 грн. (840,80х2). У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved