Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

18 грудня 2019 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12 липня 1996 року він уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №160. Сторони мають повнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Приблизно починаючи з 2016 року, відносини між нею та відповідачем почали погіршуватися. Спочатку між ними виникли різні сімейно-побутові непорозуміння, що тягли за собою дріб`язкові негаразди, однак з часом такі конфлікти частішали. Вони розуміли, що заради збереження сім`ї вони повинні знаходити шляхи до примирення, але їх взаємопорозуміння вистачало ненадовго. Він зі свого боку, не бажав руйнувати їх сім`ю, намагався знаходити способи для владнання непорозумінь. Оскільки в них є дорослий син, він тривалий час будь-що намагався все ще знайти примирення. Але, нажаль, це ні до чого не призводило. Відповідач має постійну роботу, не зловживає спиртними напоями, він не може звинувачувати її у подружній зраді, але вважає, цього ще замало для збереження та укріплення здорової та надійної сім`ї. Її багато в чому не зовсім прийнятна для нього поведінка призвела до того, що він має твердий намір щодо розірвання шлюбу. Зокрема, за останній рік-два відповідача припинила вкладати гроші в їх спільні потреби, купувати щось для сім`ї. Останні два-три роки він практично змушений сам готувати собі їжу, займатись прибиранням, пранням, виконувати всю роботу в будинку. Особливо неприйнятною є поведінка відповідача стосовно підходу до виховання їх дорослого сина. Відповідач виконує всі, навіть шкідливі і явні заяві забаганки сина, які явно шкодять його здоров`ю та репутації, вона ні в чому не погоджується стосовно його спроб будь-якого контролю над правильною поведінкою та інтересами сина, і навіть через надмірну і не зовсім нормальну опіку над дорослим сином, відносини в нього з ним не зовсім нормальні. Відносини з відповідачем призвели до того, що вони майже припинили спілкуватися, що свідчить про цілковиту байдужість кожного з них до їх майбутнього, і кожен з них змирився з необхідністю розірвати шлюб. Дружина не бажає звертатися до органів РАЦС для добровільного розірвання шлюбу. Сімейно-шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені з 2018 року. Вважає, що їм не потрібен час для примирення. Спору щодо спільного майна у них немає. Просить розірвати шлюб. 11 січня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с.15). Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, в якій зазначає, що дітей віком до 1 року на утриманні вони не мають, зберегти шлюб він не бажає, строк для примирення не потрібен, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про місце, дату та час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Також від неї відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Приймаючи до уваги позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 1996 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №160 (а.с.8). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились з 2018 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з ч.5\~ст.55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положенням ч.ч.3, 4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105\~СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved