Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

17 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить: 1) позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 2) призначити позивача опікуном малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 3) стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на користь позивача. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є бабою малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та повністю знаходяться на утриманні. Мати дітей - [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не піклується належним чином про дітей, внаслідок чого вони не отримують належного гігієнічного догляду, харчування, медичного догляду, морального розвитку та сприятливого середовища. При цьому, органи опіки вже приймали рішення про тимчасове вилучення дітей у матері, проте вона не виправила свою поведінку, вжила заходів щодо устрою свого побуту та вже понад три місяці не підтримує зв`язку з дітьми. З огляду на викладене у позивача виникла необхідність вирішення питання щодо подальшого проживання дітей з нею та можливості отримати опіку для захисту прав та інтересів онучок, а також представництва їх інтересів, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 10 січня 2020 року позивачем недоліки усунуто, у зв`язку з чим ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2020 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Бахмутської районної державної адміністрації в Донецькій області, місцезнаходження якої: 84792, Донецька область, Бахмутський район, м. Світлодарськ, бульв. Молодіжний, буд. 47-Г, код ЄДРПОУ 36029396,до участі у справі, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання на 13 годину 00 хвилин 17 лютого 2020 року, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду підготовче засідання, призначене на 13 годину 00 хвилин 17 лютого 2020 року, відкладено на 10 годину 00 хвилин 17 березня 2020 року, у зв`язку з тим, що відповідач до підготовчого засідання не з`явилась, проте відомості про вручення їй повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання відсутні. Підготовче засідання, призначене на 10 годину 00 хвилин 17 березня 2020 року, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді у відгулі, та було відкладене на 08 годину 00 хвилин 22 квітня 2020 року. Ухвалою суду від 22 квітня 2020 року відкладено підготовче засідання на 08 годину 00 хвилин 21 травня 2020 року, оскільки відповідач у підготовче засідання не з`явилась, однак відомості про вручення їй повідомлення про дату, час і місце судового засідання відсутні. 21 травня 2020 року ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 09 годину 30 хвилин 23 червня 2020 року за клопотанням позивача. Ухвалою суду від 23 червня 2020 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 22 липня 2020 року. У зв`язку з відрядженням судді, судове засідання, призначене на 22 липня 2020 року, відкладене на 09 годину 00 хвилин 13 серпня 2020 року. До судового засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв`язку, що оформлено відповідною телефонограмою. 23 червня 2020 року на адресу суду подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі, у якому також зазначила, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , яка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі, як і відзиву на позовну заяву, на адресу суду не надала. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання(у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України: шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) представник третьої особи до судового засідання не з`явився. 23 червня 2020 року від в.о. начальника служби Врублевської К.О. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Оскільки сторони були належним чином повідомлені про судове засідання, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані статтями 150, 152, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України (далі за тестом - СК України). Частина 1 ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав в силу вимог закону є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 2007 року, серії [NUMBER] від 20 червня 2011 року, серії [NUMBER] від 21 червня 2013 року та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, сформованими 27 січня 2020 року за №№ 00025360624, 00025360804, 00025360902 (а.с. 40-41, 42-43, 44-45). Згідно вказаних повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батьків ( [PERSON] та [PERSON] ) вказаних дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). Згідно копії довідки від 06 березня 2018 року № 0000488812 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської районної держадміністрації, позивач, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31 травня 2017 року (а.с. 12-13). Малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копій довідок про взяття на обліку внутрішньо переміщених осіб від 01 березня 2019 року за №№ 1436-5000053216, 1436-5000053255, 1436-5000053174, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської районної держадміністрації (а.с. 111, 112, 113). Будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 19 травня 2017 року, що вбачається з копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 28 жовтня 2019 року за № 186393245 (а.с. 109-110). Згідно копії довідки № 207, виданої 05 травня 2020 року директором Часовоярської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 15 Бахмутської районної ради Донецької області Суковою С., [PERSON] , [INFO] , навчається в 7-А класі даної школи (а.с. 101). З копії характеристики учениці 7-А класу Часовоярської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 15 Бахмутської районної ради Донецької області [PERSON] , [INFO] , виданої 04 травня 2020 року директором школи [PERSON] та класним керівником [PERSON] , дитина прибула навчатися до вказаного навчального закладу у 5 класі, з дитячого віку виховується бабусею - [PERSON] , яка цікавиться навчанням онуки, постійно підтримує зв`язки з класним керівником, відповідально ставиться до виховання та розвитку [PERSON] , а мати дівчинки - [PERSON] протягом трьох років жодного разу не цікавилась досягненнями дочки, не спілкувалась з класним керівником, не приділяла ніякої уваги вихованню своєї неповнолітньої дочки, батьківські збори не відвідувала (а.с. 101 зворот). Згідно копії довідки № 446, виданої 08 травня 2020 року директором Часовоярської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 17 Бахмутської районної ради Донецької області Гречішкіною С.К., [PERSON] , [INFO] , навчається у 3-Б класі даної школи (а.с. 114). З копії довідки № 447, виданої 08 травня 2020 року директором Часовоярської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 17 Бахмутської районної ради Донецької області Гречішкіною С.К., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у 1-В класі даної школи (а.с. 114 зворот). Згідно копії довідки, виданої 12 травня 2020 року головою квартального комітету № 11 [PERSON] , позивач мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 2017 року по день видачі довідки разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 115 зворот). З копії акту обстеження умов проживання, складеного 13 травня 2020 року начальником служби у справах дітей Часовоярської міської ради Кочетковою В. та спеціалістом служби у справах дітей Часовоярської міської ради Разборською І., вбачається, що у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проживають позивач, її чоловік - [PERSON] , [INFO] , та онуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні, в будинку чисто, тепло, речі складені, спальних місць вистачає всім членам родини, будинок охайний, присутні всі необхідні меблі та побутова техніка, на момент обстеження їсти наготовлено, присутній достатній запас продуктів, позивач створила всі належні умови для проживання дітей. У дітей є своя кімната, спальні місця, постільна білизна, стіл для приготування уроків, шафа, комп`ютер, іграшки, книжки, одяг та взуття у достатній кількості (а.с. 108). Згідно копії довідки № 2117, виданої 06 травня 2020 року в.о. заступника начальника Бахмутсько-Лиманського управління Пенсійного фонду України Донецької області Шуліпою Н.Л., [PERSON] знаходиться на обліку у вказаному управлінні та отримує пенсію за віком: у листопаді 2019 року - 2141,03 гривень, у грудні 2019 року - 2234,79 гривень, у січні 2020 року - 2234,79 гривень, у лютому 2020 року - 2234,79 гривень, у березні 2020 року - 2234,79 гривень, у квітні 2020 року - 3234,79 гривень, а всього за вказаний період - 14 314,98 гривень (а.с. 115). Позивач за станом здоров`я протипоказань для визнання її опікуном не має, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває, що вбачається з копії висновку про стан здоров`я, складеного 06 травня 2020 року керівником Комунального некомерційного підприємства «Часовоярська міська лікарня планового лікування Бахмутської районної ради» Котовим О.В., та копії довідки № 20114565410530620838, виданої станом на 05 травня 2020 року заступником директора Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України Кочетковою В.П. (а.с. 117). З копії заяви, написаної 14 травня 2020 року [PERSON] , вбачається, що він не заперечує щодо опіки над онучками: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 118). Відповідно до висновку за вих. № 28/0592 від 03 червня 2020 року, орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації вважає доцільним позбавлення матері [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 88-90). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача [PERSON] , яка є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мало місце неналежне виконання своїх обов`язків, яке не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, оскільки на теперішній час вона не намагається виправитись та здійснювати в повному обсязі свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню її малолітніх дітей. Наданий суду висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне прийняти до уваги під час ухвалення рішення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, належних та достатніх роз`яснювальних заходів з відповідачем було проведено достатньо, але це не принесло бажаних результатів щодо виконання нею її батьківських прав та обов`язків. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Частиною 2 статті 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При цьому частиною третьою статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, утому числі придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного та із загальних засад справедливості цивільного судочинства, суд, враховуючи, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має (доказів протилежного ним під час розгляду справи не надано), вважає, що [PERSON] може виплачувати аліменти на утримання малолітніх дочок у визначеному позивачем розмірі, а саме: у 1/2 частині її заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 грудня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Крім того, статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх осіб. Згідно подання за вих. № 28/0557 від 22 травня 2020 року орган опіки та піклування Бахмутської райдержадміністрації вважає доцільним встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] опікуном над дітьми; накласти заборону на відчуження житла, право користування яким мають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , про що повідомити нотаріуса за місцем перебування житла (а.с. 102-104). Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для призначення опіки над малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позбавленими батьківського піклування, призначивши їх бабу [PERSON] , [INFO] , опікуном. Щодо вимог представника третьої особи про накладення заборони на відчуження житла, право користування яким мають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Пунктом 3 ч. 1 ст. 247 СК України передбачено, що дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Згідно частини 3 статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Жиле приміщення, яке зберігається за дітьми, може бути передано в оренду іншим громадянам на строк до повернення дітей із зазначених закладів, від опікунів чи піклувальників, з прийомної сім`ї чи дитячого будинку сімейного типу. Порядок збереження і передачі в оренду жилого приміщення та іншого майна дитини затверджується Кабінетом Міністрів України. Таким чином, задля забезпечення дотримання прав малолітніх дітей на користування будинком і недопущення вчинення відповідачем правочинів, що позбавлять їх такого права до досягнення повноліття, суд вважає за необхідне у передбаченому ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» порядку накласти заборону на відчуження житла, в якому зареєстровані як внутрішньо переміщені особи діти. Одночасно, враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за подання позовної вимоги немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) у сумі 840,80 гривень. Крім того, враховуючи, що при поданні позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати відповідного судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути судовий збір з відповідача в суму 840,80 гривень в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved