Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

18.06.2021 року позивач [PERSON] , як боржник звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Веллфін» (далі - відповідач) про визнання виконавчого напису №51962, вчиненого 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з неї на користь ТОВ «Веллфін» кредитної заборгованості в сумі 42241,4 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що дійсно 29.07.2017 року нею було укладено кредитний договір про отримання кредиту в сумі 1000 грн., даний договір укладався в електронній формі, але сума боргу за оспорюваних виконавчим написом - 42241,4 грн. виключає безспірність заборгованості. Посилаючись на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності підстав рахувати заборгованість за кредитним договором безспірною, та пред`явлення вимоги за сплином трирічного строку, позивач просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 25.06.2021 року по справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. В судове засідання позивач та її представник - адвокат Берікул Л.В. - не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач ТОВ «Веллфін» отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі та повідомлення про розгляд справи 21.09.2021 року, але адресу суду відзив відповідача не надійшов. Старший державний виконавець Вознесенського міськрайонного відділу Миколаївської області Барбунова Т.Л. в судове засідання не з`явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 25.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинений виконавчий напис за реєстровим №51962 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» 232995 від 29 липня 2017 року заборгованості за кредитним договором 232995 від 29 липня 2017 року, укладеним з ТОВ «Веллфін»» в сумі 42241,4 грн., яка виникла за період з 29 липня 2017 року по 07 вересня 2020 року. Заборгованість за кредитом складається з заборгованості по кредиту в сумі 1000 грн, заборгованості за відсотками в сумі 41241,4 грн. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що підставою для вчинення виконавчого напису є договір 232995 від 29 липня 2017року укладений позивачем з ТОВ «Веллфін» в електронній формі шляхом реєстрації позивача на веб-сайті відповідача в мережі Інтернет та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», копію цього електронного документу в паперовій формі жоден із учасників справи суду не надав, а відтак встановити строк кредитування, можливість пролонгації, яка фіксована процентна ставка, порядок повернення кредиту неможливо, але беззаперечною є обставина, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснено поза строку закінчення дії кредитного договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12) Практика розгляду судом цивільних справ за позовними заявами ТОВ «Веллфін» свідчить, що строк дії аналогічних кредитних договорів обчислюється в днях, місяцях. У даному випадку проценти мають бути нараховані до спливу цього строку. Оскільки зі спливом строку на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після позивач не міг нараховувати такі проценти. Заборгованість за кредитним договором в оскаржуваному виконавчому написі стягнено за період з 29 липня 2017 року по 07 вересня 2020 року без з`ясування, коли закінчився строк дії кредитного договору, чи здійснювалася пролонгація цього договору. Однак, відповідачем нараховано заборгованість по відсоткам позивачу, в тому числі після спливу визначеного договором строку кредитування. А тому, безспірна заборгованість в нашому випадку - не прострочена заборгованість в межах строків дії кредитного договору, строк платежу яких настав по договору, але не сплачені кошти позичальником на момент вчинення виконавчого напису. Тобто, безспірною заборгованість є - непогашена заборгованість станом на час закінчення дії кредитного договору укладеного 29 липня 2017 року. Строк давності для вчинення виконавчого напису та строк позовної давності для звернення в суд має одну правову природу, в основі якої лежать одинакові підстави початку перебігу цих обмежувальних строків, виникнення права в зацікавленої сторони вимагати від боржника виконання взятих на себе зобов`язань, співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. За кредитним договором, яким установлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису нотаріуса з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а свою чергу нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договору на який відповідач послався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором, не маючи невід`ємних частин цього договору та стягнув спірну заборгованість на користь відповідача. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису 03.07.2020 р. з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. та судові витрати по надання правничої (правової) допомоги в сумі 2500 грн. (за вирахуванням коштів за участь у судовому засіданні). Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved