Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

18.02.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітної плати та усіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у шлюбних відносинах з 05.06.2010 року. Дитина перебуває на утриманні матері, відповідач допомоги на утримання сина не надає. Оскільки, як відомо позивачці, відповідач працює, має постійну заробітну плату, то вона бажає стягувати з нього аліменти у частці від заробітної плати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву від 17.03.2016 року про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити у повному обсязі, із запереченням відповідача не погоджувалася (а.с. 16). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 15.03.2016 року про розгляд справи за його відсутності, а також письмове заперечення від 15.03.2016 року, в якому визнав позовні вимоги частково, а саме просив суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. у зв'язку з тим, що відповідач не має постійної роботи, тобто має нерегулярний, мінливий дохід (а.с.19-20). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 05.06.2010 року був укладений шлюб між позивачкою та відповідачем по справі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області (актовий запис №85) (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06.10.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області (актовий запис №254) (а.с.4). Малолітній [PERSON] мешкає разом з позивачкою по справі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області від 16.02.2016 року за номером 1149 (а.с.5). Відповідач по справі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини на момент пред`явлення позову не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач доказів того, що відповідач має постійну роботу та стабільний заробіток суду не надала. Відповідач у своїх запереченнях також суду доказів того, що він має нерегулярний, мінливий дохід не надав. Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, при вирішенні спору, враховуючи відсутність належних доказів позицій позивача та відповідача, відсутність бажання сторін надати суду такі докази, суд керується перш за все інтересами неповнолітньої дитини при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, яка була ратифікована постановою Верховної Ради України №789-XIIвід 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а згідно з ч.1 ст. 26 конвенції держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи, що позивачка визначила розмір аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, суд вважає, що вказана сума відповідає інтересам дитини та є достатньою для її утримання, оскільки за загальним правилом завжди буде більшою за суму, запропоновану відповідачем, через постійне зростання мінімальної заробітної плати в державі на протязі останніх 20 років після введення в обіг грошової одиниці - гривня. В порядку ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути розмір судового збору в сумі 551,20 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі вказаної позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved