Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

19 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі\~ 11562,98 грн. та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначав, що 04 липня 2013 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержала від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором, складовими якого є анкета-заява про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, [PERSON] і Правила надання банківських послуг а також [PERSON] (довідка про умови кредитування). Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала його умови та не сплачувала кредитні платежі належним чином, через що станом на 29 лютого 2016 року має заборгованість в розмірі 11562,98 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення (а.с. 51), у звязку з чим суд, вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 04 липня 2013 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 14). Позичальник погодилася з тим, що складовими Договору є анкета-заява про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, [PERSON] і Правила надання банківських послуг, а також [PERSON] (довідка про умови кредитування). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі [PERSON]), надало позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Згідно п. 2.1.1.2.3 [PERSON] та Правил надання банківських послуг, клієнт дав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням [PERSON], та може бути змінений (зменшений, збільшений, анульований) в будь-який момент. Крім того, п. 1.1.3.2.3 [PERSON] залишив за собою право зміни [PERSON], а також умов обслуговування рахунків. У разі ненадходження протягом 7 днів з дня сповіщення про зміну тарифів повідомлення від клієнта щодо незгоди з новими умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Сторони визначили умови кредитування, відсоткову ставку, розмір та строки внесення мінімального платежу, відповідальність позичальника у разі порушення умов кредитування (а.с. 15-40). На підставі п. 1.1.3.2.3 [PERSON], [PERSON] змінені [PERSON] з кредитування, в тому числі з 01.04.2015 року діє відсоткова ставка в розмірі 3.6 % на місяць ( 43.20 % на рік). Також, згідно п. 2.1.1.7.6 [PERSON] та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків погашення по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним Договором, більш як на 30 днів, клієнт зобовязався сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 29 лютого 2016 року за нею рахується заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 11562,98 грн., з яких: заборгованість за кредитом 685,00 грн., заборгованість з відсотків 7051,17 грн., пеня 2800 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 526,81 грн. (процентна складова) (а.с. 12). З урахуванням вищевказаних норм цивільного законодавства сума заборгованості за наданим кредитом та відсотками підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо неустойки (пені, штрафу), то розділом 2.1.1.7 [PERSON] і Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника за порушення строків сплати з будь-яких грошових зобовязань, передбачених умовами Договору. Грошовими зобовязаннями за умовами вищевказаного Договору є повернення наданого кредиту частинами щомісячними платежами та сплата відсотків за користування кредитними коштами. В той же час зі змісту витягу з [PERSON] по карткам «Універсальна», за несвоєчасне погашення заборгованості також передбачена відповідальність у виді пені (а.с. 15). Тобто, умовами вище вказаного Договору (його складові: анкета-заява, [PERSON], [PERSON] і Правила надання банківських послуг) передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (стаття 61). Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13). Враховуючи, що з розрахунку заборгованості та довідки про умови кредитування (а.с. 15) не підтверджено підстави нарахування пені, у розмірі, зазначеному в розрахунку [PERSON], то суд вважає необхідним застосувати неустойку у виді штрафу. При цьому, штраф у виді процентної складаної 5% (386,80 грн.), суд вважає необхідним застосувати лише до суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками, адже саме вказані платежі є обовязковими за договором та наслідками порушення саме щодо їх сплати є договірна відповідальність. За наведеного вище, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 8622,97 грн., з яких: заборгованість по кредиту 685 грн., заборгованість по відсоткам 7051,17 грн. та штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 386,80 грн. (процентна складова 5%). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1019,72 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial