Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

17 травня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , та скасування реєстрації його місця проживання за вказаною адресою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 18 березня 2019 року став власником вищевказаного будинку, який був придбаний ним у [PERSON] . Проте у вказаному будинку з липня 2011 року зареєстрований онук продавця - [PERSON] , який з її слів у будинку не проживає та ніколи не проживав. Також, як повідомила позивачу [PERSON] , відповідач проживає на території Російської Федерації. Місцезнаходження та адреса його проживання позивачу не відома, у зв`язку з чим, він звернувся до суду з даним позовом, щоб в подальшому скористатися правом на оформлення субсидії. Ухвалою від 04 червня 2019 року відкрито провадження у справі, та надано відповідачу строк на подання відзиву, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, за участю сторін. Крім того, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області Правом на подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався, письмові пояснення третя особа не надала. Позивач в судове засідання не з`явився. 01 жовтня 2019 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. В порядку ст.128 ЦПК України, відповідач вважається повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Дослідивши письмові докази у справі, надані позивачем разом з позовною заявою до суду, суд приходить до слідуючих висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 18 березня 2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 4-6) Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 13 травня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Світловодської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 01 липня 2011 року.(а.с.7) Статтею 1 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Право власності позивача на набуте ним нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.321, 391 ЦК України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідач не належить до члена сім`ї позивача, співвласником будинку не являється, є лише зареєстрованим, але фактично з 01 липня 2011 року там не проживає, жодних домовленостей про порядок користування будинком не було, тому відповідач вважається таким, що втратив право на користування житлом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним будинком, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація та зняття з реєстрації місця (проживання) перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації, яким є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. В зв`язку з цим, вимога позивача про скасування реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою задоволенню не підлягає, оскільки це не є компетенцією суду, а підставою для зняття з реєстрації особи є відповідне рішення суду, в тому числі й про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати на оплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial