Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

19.02.2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі по тексту - відповідач) про зняття арешту з майна (а.с.1-3). Так, позивачка просить суд зняти арешт, що був накладений постановою ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції АН № 375621 від 20.07.2005 року з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 77,1 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м., гараж літ. «Б», підвал літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральня літ. «Д», літня кухня літ. «Є», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «І», споруди № 1, 3, 7, який належить [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/1038/20 за позовом [PERSON] до Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області про зняття арешту з майна. По справі призначено підготовче судове засідання (а.с.30-31). В судове засідання позивачка - [PERSON] не з`явилася, але на адресу суду подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність (а.с.41). Відповідач - Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській областіроку не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с.34, 40). Згідно із ч.3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України). Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору договору купівлі-продажу від 28.12.1992 року, зареєстрований в реєстрі під номером 2-3252 належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За твердженням позивачки, при оформленні документів на земельну ділянку вона випадково дізналася, що на її будинок накладений арешт. 27.11.2019 року позивачка звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо зняття арешту з майна. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 190830277 від 29.11.2019 року наявний запис про арешт на вищезазначене майно, накладений згідно постанови ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції АН № 375621 від 20.07.2005 року (а.с.10-11). Згідно відповіді Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.11.2019 року № 58297/26-15 позивачці стало відомо, що відсутня інформація стосовно виконавчого провадження, в межах якого був накладений зазначений арешт та виконавчі документи не перебували та не перебувають (а.с.6-7). Після чого позивачка звернулася до КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації», де її було надано копію супровідного листа від 16.11.2012 року № 03-14-53539 та постанову про зняття арешту від 16.11.2012 року (а.с.8-9). Позивачка вказує, що державним виконавцем ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про зняття арешту з належного її майна, однак по теперішній час реєстраційні дії щодо зняття арешту не вчинялися. Крім цього, позивачка звертає увагу, що вона не є боржником за будь-якими виконавчими провадженнями та добросовісно володіє своїм майном, а існуючий арешт перешкоджає її розпоряджатися належним її майном. Дані обставини і стали підставою для звернення до суду [PERSON] із відповідною позовною заявою. За змістом ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається |своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved