Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

18 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його батька [PERSON], [INFO], уродженця села Дашкент Вардениського району Вірменії, за життя зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], померлого [INFO] за місцем свого проживання на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначав, що є сином [PERSON], померлого [INFO]. Отримати свідоцтво про смерть батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ'янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області не вбачається можливим, оскільки видане свідоцтво про смерть було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення даного факту необхідно заявнику для проведення державної реєстрації факту смерті та оформлення спадкової справи. В судове засідання заявник не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ'янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, письмових пояснень не подав. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON]. Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] [PERSON] помер у м. Краснодон Луганської області на тимчасово окупованій території України. Факт смерті [PERSON] підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 91 виданого 24 лютого 2018 року. Зі змісту медичного свідоцтва про смерть вбачається, що батько заявника помер у віці 85 років від туберкульозу правої легені. Заявник поховав батька та отримав свідоцтво про смерть в м. Краснодон Луганської області органом, діяльність якого не створює правових наслідків на території України. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Судовим розглядом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ'янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 17 квітня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про смерть батька через відсутність документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» № 1085-р від 07 листопада 2014 року, м. Горлівка Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Таким чином, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27 лютого 2018 року, видане «відділом запису актів цивільного стану Краснодонського управління юстиції Луганської Народної Республіки», є недійсним і не створює правових наслідків на території України. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В судовому засіданні встановлено, що смерть [PERSON], який помер [INFO], у встановленому законом порядку зареєстрована не була, оскільки в м. Краснодар Луганської області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав, підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для проведення державної реєстрації смерті та для оформлення спадкових прав. З огляду на те, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved