Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

17 жовтня 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим по [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач є власником будинку на підставі договору купівлі-продажу від 10 березня 1992 року. З 28 квітня 2011 року у його будинку зареєстровано місце проживання племінника позивача - [PERSON], який в ньому фактично не проживав. Вказуючи на те, що відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає йому, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись будинком, в тому числі оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Просив усунути перешкоди у користуванні будинком, визнавши відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком. Ухвалою від 18 жовтня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 19 листопада 2018 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви суду про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 10 березня 1992 року, посвідченим державним нотаріусом Шепетівської державної нотаріальної контори Петровською Л.О. Право власності позивача зареєстровано в установленому порядку, що підтверджується довідкою Шепетівського МБТІ про належність жилої площі на домоволодіння від 11 січня 1993 року. Згідно витягу з будинкової (домової) книги на житловий будинок [ADDRESS] у будинку позивача з 28 квітня 2011 року зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідно до довідки №365 від 11 жовтня 2018 року квартального комітету №2 Шепетівської міської ради Хмельницької області встановлено, що [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] з 2011 року, але фактично не проживає за вказаною адресою. З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 11 жовтня 2018 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради слідує, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку позивача, однак ніколи в ньому не проживав, реєстрація відповідача у будинку не дозволяє позивачу розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує його законні права, в т.ч. на отримання житлової субсидії, тому порушене право позивача, як власника будинку підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника будинку можуть бути усунені шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим будинком. З огляду на викладене, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, У зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 352 грн.40 коп.(704,80 грн.:100%х50%). Решта - 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved