Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

19 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеними позовними вимогами, мотивуючи тим, що [PERSON] належав жилий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . а також земельна ділянка площею 0,06 га, яка була передана для обслуговування цього будинку та господарських споруд. 26 січня 2002 року між ним та [PERSON] була укладена угода, згідно якої позивач придбав зазначене домоволодіння з земельною ділянкою. На підтвердження даної угоди [PERSON] були передані кошти у розмірі 10000 грн. Остання на даний час проживає на території Російської Федерації і за станом здоров`я не може прибути в Україну. Посилаючись на те, що він добросовісно заволодів чужим майна і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років,просив визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Позивач у судовому засідання на задоволенні позовних вимогах наполягав. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог на заперечувала. Предствник відповідача - Барвінківської міської ради Барвінківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, у своїх заявах на адресу суду просив розглянути справу без його участі, з позовними вимогами згоден повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судовим розглядом\~встановлено,\~що \~ [PERSON] \~ відповідно\~до свідоцтва\~про право\~на спадщину\~від 04\~квітня 1997\~р.\~ належить жилий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Крім того, [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю є власницею земельної ділянки площею 0,06 га, яка була передана останній для обслуговування зазначеного житлового будинку та господарських споруд (а.с.10). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~ \~ \~ \~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Обґрунтовуючи \~свої позовні\~вимоги,\~ позивач\~ пояснив\~,\~що 26\~січня \~2002\~ року\~ придбав\~ у\~ [PERSON] \~ \~за 100000\~грн.\~ зазначене\~домоволодіння та\~земельну ділянку\~(а.с.8). Згідно розписки від 26 січня 2002 р. [PERSON] отримала від [PERSON] 100\~000 грн. за продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть були власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майна і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень правила статті 344 ЦК України (набрав чинності з 01 січня 2004 р.) про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином в судовому засіданні встановлено що [PERSON] з 2002р. відкрито, безперервно володіє спірним домоволодінням , несе витрати по його утриманню, а тому згідно ст. 344 ЦК України останній набув право власності на дане майно за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved