Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

19.09.2018р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з АНД районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. №2, 3). \~ \~ \~ \~Позивач у позовній заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 18.11.1992р. в відділі РАЦС виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 1375. Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені двадцять років назад, коли сторони стали проживати окремо. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги, через, що виникали постійні сварки. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Майнових спорів між сторонами також не існує. Підготовче засідання відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у справі проведено 10.12.2018р. (а.с. № 30). В наданій суду заяві від 25.03.2019р. позивач позовні вимоги підтримав, зазначив, що сімейні відносини з відповідачкою були припинені 20.05.1999р., просив шлюб розірвати та винести рішення в судовому засіданні 25.03.2019р. за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. В цій заяві позивач також просив винести заочне рішення суду та не наполягав на стягненні з відповідачки судових витрат (а.с. № 45). Відповідачка в підготовчі засідання по справі, які було призначені на 15.11.2018р. та 10.12.2018р., в судові засідання по справі, які були призначені на 06.02.2019р. та 25.03.2019р., неодноразово не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулась, а також не скористалась своїм правом надання заперечень проти позову. Про дату, час та місце розгляду справи кожного разу була повідомлена належним чином, а саме за останньою відомою адресою проживання. Конверти з судовими повістками та доданими до неї документами в підготовчі засідання на 15.11.2018р., 10.12.2018р. та в судові засідання 06.02.2019р. та 25.03.2019р. було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 25, 34, 41, 43). Також двічі було опубліковано оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада» про виклик відповідачки в судові засідання 10.12.2018р. та 06.02.2019р. (а.с. № 28, 33). Отже відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином про дати розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє\~\~прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 18.11.1992р. сторони зареєстрували шлюб в відділі РАЦС виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Дніпропетровська під актовим записом № 1375 (а.с. № 4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у подружжя немає. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо майже двадцять років (з 20 травня 1999р.). З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з 20 травня 1999р. і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився,\~\~а\~\~ відповідачка не надала заперечень проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе не стягувати з відповідачки на користь позивача понесені ним при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 704грн. 80коп., оскільки позивач у своїй заяві до суду від 25.03.2019р. просив не стягувати з відповідачки понесені позивачем судові витрати (а.с. №45). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved