Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

17 жовтня 2017 р. [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, у якій встановити їй, як спадкоємцю за заповітом [PERSON], який помер [INFO] р., додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з дня набрання рішенням суду законної сили. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280-281 ЦПК України, ухвалює заочне рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) народилася [INFO] р. та є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с. 9) Внаслідок укладення шлюбу з [PERSON] прізвище позивача змінено на «[PERSON]», про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. (а.с. 5, 34) З Договору дарування серії [NUMBER] від 25.06.2003 р., посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], вбачається, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 186/1000 частини приміщення квартири спільного заселення під номером п'ятдесят другим, п'ятдесят третім (п'ятдесятим - п'ятдесят п'ятим), що знаходиться у [ADDRESS] в будинку під номером двадцять п'ятим/третім, що складається в цілому з шести житлових кімнат та підсобних приміщень, корисною площею 95,8 кв.м., загальною площею 95,8 кв.м., в тому числі житловою площею 68,8 кв.м. Право власності за вказаним договором зареєстровано в «ОМБТІ та РОН» 25.06.2003 р. кн. 486 пр-стр 145-р 414. (а.с. 14) Відповідно до Заповіту від 15.09.2003 р., посвідченого державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 3-3227, [PERSON] на випадок своєї смерті належну йому квартиру спільного заселення під номером п'ятдесят другим, п'ятдесят третім (п'ятдесятим - п'ятдесят п'ятим), розташованої в [ADDRESS] у будинку під номером двадцять п'ятим/третім заповів [PERSON] (а.с. 12) [INFO] р. у віці 61 рік помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис № 7294). (а.с. 8, 33) Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2017 р. витребувано з Сьомої одеської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи № 687/2017, відкритої після смерті [PERSON], померлого [INFO] р. Після смерті [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини 26.09.2-17 р. № 1717 звернулася його донька [PERSON] (а.с. 32 звор.) На підставі зазначеної заяви зареєстровано спадкову справу № 687/2017 до майна [PERSON], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49237113 від 26.09.2017 р. (а.с. 37 звор.) З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49235881 від 26.09.2017 р. видно, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. (а.с. 37) Згідно довідок № 2324 та № 2325 від 25.09.2017 р. [PERSON] проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] з 05.09.2003 р. по день смерті [INFO] р. Інші особи за вказаною адресою не зареєстровані та з заявою про прийняття спадщини не зверталися. (а.с. 36) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.09.2017 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 186/1000 часток приміщення квартири спільного заселення під № 52, 53 (50-55), розташованої у [ADDRESS], 25/3, яка належала [PERSON] з причин пропущення нею строку для прийняття спадщини. (а.с. 18) Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув 14.01.2017 р. [PERSON], яка є рідною донькою [PERSON], бажає прийняти спадщину після його смерті. На переконання суду позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такими причинами суд вважає наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] є матір'ю двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO], які потребують постійного нагляду та догляду. Крім того, як вбачається з доданих до позовної заяви документів, а саме довідки про причину смерті до форми № 106/о № 2187 від 15.07.2016 р., причиною смерті [PERSON] є умисне самоушкодження шляхом повішання. Для суду цілком очевидно, що несподівана смерть [PERSON] призвела до найвищих душевних страждань [PERSON], які тільки можуть наступити у людини. Ці страждання і переживання в тій чи іншій мірі супроводжували позивача після раптової смерті батька протягом тривалого часу, що свідчить про перебування її у важкому моральному стані. В подальшому позивач змушена була займатися організацією поховання [PERSON], який бажав, щоб його поховання було здійснено на батьківщині, у Російській Федерації. Для організації вказаних дій, [PERSON] була замовником кремації [PERSON], що підтверджується довідкою на одержання та під поховання праху № 2111, виданої КП Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій. В подальшому, КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» видало Серифікат про відсутність карантинних інфекцій, в якому вказано, що під час судово-медичного обстеження трупа [PERSON], ознак яких-небудь карантинних інфекцій не виявлено, транспортування урни з прахом в межах і за межі України дозволено. Крім того, КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надало довідку, що в урні з прахом [PERSON] відсутні будь-які сторонні вкладення, переміщення яких через державний кордон України заборонено. [PERSON] значиться замовником за рахунком-фактурою № 17-1124 від 21.10.2017 р. та квитанцією-договором № 003458 на ритуальні послуги, укладених з ТОВ «Меморіал», за місценаходженням у Російській Федерації, м. Комсомольськ-на-Амурі. Всі зазначені вище дії, спрямовані на організацію поховання, потребували значних часових, фінансових витрат та зусиль для їх належного виконання, які включали отримання відповідних дозволів на переміщення праху спадкодавця через державний кордон України, його перевезення та поховання у Російській Федерації, яким займалась [PERSON] особисто. Крім того, наявність заповіту на користь позивача підтверджує волю спадкодавця щодо успадкування саме позивачем належного йому майна. З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому суд керується також вимогами ч. 2 ст. 3 і ч. 1 ст. 8 (принцип верховенства права) Конституції України. На підставі викладеного, суд визначає [PERSON], як спадкоємцю за заповітом, додатковий трьохмісячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом до майна [PERSON], померлого [INFO] року. Суд роз'яснює [PERSON], що після подання нею заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений судом строк, вона зможе реалізувати своє право на спадкування.

Outcome: approved