Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

18 лютого 2019 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: 1. встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] ; 2. встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] ; 3. визнати за [PERSON] право власності на 16/500 частин домоволодіння [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку літ. А-1, житловою площею 63,5 кв.м., загальною площею 114,7 кв.м., житлового будинку літ. Б-1 житловою площею 31,3 кв.м., загальною площею 53,2 кв.м., житлового будинку літ. В-1 житловою площею 34,2 кв.м., загальною площею 49,0 кв.м., гаражу літ. Д, сараю літ. К, вбиральні літ. Л, сараю літ. Н, сараю (тимчасовий) літ. Р, сараю літ. С, вбиральні літ. Т, господарчого блоку (сарай, вбиральня, літній душ) літ. Ф, навіс літ. Х, навіс літ. Ц, навіс літ. Ч та інших споруд № 1-16, І-ІІІ, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , як Ѕ частина спадкового майна, що належало матері, а саме : 16/500 часток домоволодіння на підставі на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.09.1978 року з подальшою зміною розміру часток згідно Акту від 10 липня 1987 року та рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.1989 року по справі № 2-1213/1989 р. та 16/500 часток домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 4. визнати за [PERSON] право власності на 16/500 частин домоволодіння [ADDRESS] , що складається з: житлового будинку літ. А-1, житловою площею 63,5 кв.м., загальною площею 114,7 кв.м., житлового будинку літ. Б-1 житловою площею 31,3 кв.м., загальною площею 53,2 кв.м., житлового будинку літ. В-1 житловою площею 34,2 кв.м., загальною площею 49,0 кв.м., гаражу літ. Д, сараю літ. К, вбиральні літ. Л, сараю літ. Н, сараю (тимчасовий) літ. Р, сараю літ. С, вбиральні літ. Т, господарчого блоку (сарай, вбиральня, літній душ) літ. Ф, навіс літ. Х, навіс літ. Ц, навіс літ. Ч та інших споруд № 1-16, І-ІІІ, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , належних померлому в порядку спадкування за законом Ѕ частки спадкового майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] по материнській лінії. [PERSON] мала четверо дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (матір позивача). На підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.09.1978 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Ленінської районної ради на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року право власності на 22/100 частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі Акту від 10 липня 1987 року було перераховано та змінено ідеальні частки у праві власності в домоволодінні [ADDRESS] , зокрема визначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить 16/100 частин домоволодіння, а саме - в житловому будинку № А-1 житлові приміщення 2-2, 2-3, 2-4 - площею 29,3 кв.м., сіни а, сіни а1, вбиральня О, гараж И, споруди № 4, Ѕ частина № 1. Зміна частки у домоволодінні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перереєстровано не було. Співвласник 15/100 частин домоволодіння [PERSON] зареєструвала зміну своєї частки домоволодіння на 31/100 частину на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.1989 року по справі № 2-1213/1989 р. [INFO] померла бабуся, [PERSON] . На день її смерті разом з нею були прописані та фактично проживали [PERSON] , та [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 16/500 частин (п`ята частина від 16/100) домоволодіння [ADDRESS] . Мати позивача - [PERSON] , яка була зареєстрована та фактично проживала з бабусею за однією адресою, є такою що прийняла спадщину. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На день її смерті разом з нею були прописані та фактично проживали її діти - [PERSON] та [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 32/500 частин домоволодіння [ADDRESS] (16/500 успадкованої після смерті бабусі та 16/500 належних на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння). [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані та фактично проживали з [PERSON] за однією адресою, є такими що прийняла спадщину. [INFO] помер брат позивача - [PERSON] . На день його смерті разом з ним фактично проживала позивач. Після його смерті відкрилась спадщина на 16/500 частин домоволодіння [ADDRESS] (успадкованої після смерті матері - [PERSON] ). [PERSON] , яка фактично проживала з [PERSON] за однією адресою, є такою що прийняла спадщину. Таким чином, на сьогодні співвласниками домоволодіння [ADDRESS] є: [PERSON] - 26/100 частин домоволодіння на підставі договору дарування від 21.03.2001 року; [PERSON] - 31/100 частин домоволодіння на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.1989 року; [PERSON] - 20/100 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.1977 року; [PERSON] (померла, дата смерті, останнє місце проживання та коло спадкоємців невідомі) - 16/500 частин домоволодіння на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року та акту ідеальних часток, складеного КП «ДМБТІ» ДОР від 10.07.1987 року; [PERSON] (помер, дата смерті, останнє місце проживання та коло спадкоємців невідомі) - 16/500 частин домоволодіння на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року та акту ідеальних часток складеного КП «ДМБТІ» ДОР від 10.07.1987 року; [PERSON] (помер, дата смерті, останнє місце проживання, спадкоємець - донька померлого [PERSON] , відповідач по справі) - 16/500 частин домоволодіння на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року та акту ідеальних часток складеного КП «ДМБТІ» ДОР від 10.07.1987 року; та [PERSON] - 16/500 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] належного померлій на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року та акту ідеальних часток складеного КП «ДМБТІ» ДОР від 10.07.1987 року та успадкованої частки після смерті [PERSON] (1/2 частка спадкового майна після смерті [PERSON] ); та 16/500 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті брата - [PERSON] , належного померлому в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] . 07 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до Другої ДДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] та брата - [PERSON] . Постановою від 10.08.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, т.я. частки [PERSON] та [PERSON] не перереєстровано, у зв`язку з чим неможливо визначити склад спадкового майна, також зазначено, що на день смерті брата позивач не була прописана разом з ним. На початку вересня позивач отримала довідку № 14/5 від 30.08.2019 року відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, з якої вбачається що на день смерті брата позивач не була зареєстрована в будинку разом з братом. Позивач згадала, що на той час вона мала отримати квартиру від підприємства, де працювала та тимчасово виписалась, проте постійно проживала та вела спільне господарство з братом. Позивач ніколи фактично не виїжджала з будинку та завжди там мешкала до дня смерті брата і після його смерті по теперішній час. У судове засідання позивач не з`явився, натомість її представник - адвокат Просяник Н.П. письмово просила розглядати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, письмово просила проводити розгляд справи без її участі відповідно до діючого законодавства. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, письмово просила проводити судове засідання без її участі, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив проводити розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, письмово просила проводити розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Представник відповідача територіальної громади в особі Дніпровської міської ради письмово просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] по материнській лінії. [PERSON] мала четверо дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (матір позивача) (а.с. 8-12). На підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 26.09.1978 року, виданого відділом комунального господарства виконавчого комітету Ленінської районної ради на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року право власності на 22/100 частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16, 18). На підставі Акту від 10 липня 1987 року було перераховано та змінено ідеальні частки у праві власності в домоволодінні [ADDRESS] , зокрема визначено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить 16/100 частин домоволодіння, а саме - в житловому будинку № А-1 житлові приміщення 2-2, 2-3, 2-4 - площею 29,3 кв.м., сіни а, сіни а1, вбиральня О, гараж И, споруди № 4, Ѕ частина № 1. Зміна частки у домоволодінні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перереєстровано не було (а.с. 180-181). Співвласник 15/100 частин домоволодіння [PERSON] зареєструвала зміну своєї частки домоволодіння на 31/100 частину на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.1989 року по справі № 2-1213/1989 р. (а.с. 18, 182). [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] (а.с. 22). На день її смерті разом з нею були прописані та фактично проживали [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 23). Після її смерті відкрилась спадщина на 16/500 частин (п`ята частина від 16/100) домоволодіння [ADDRESS] . Мати позивача - [PERSON] , яка була зареєстрована та фактично проживала з [PERSON] за однією адресою, є такою що прийняла спадщину. [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 24). На день її смерті разом з нею були прописані та фактично проживали її діти - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25). Після її смерті відкрилась спадщина на 32/500 частин домоволодіння [ADDRESS] (16/500 успадкованої після смерті бабусі та 16/500 належних на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння). [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані та фактично проживали з [PERSON] за однією адресою, є такими що прийняла спадщину. [INFO] помер брат позивача - [PERSON] (а.с. 26). На день його смерті разом з ним фактично проживала позивач (а.с. 28). Після його смерті відкрилась спадщина на 16/500 частин домоволодіння [ADDRESS] (успадкованої після смерті матері - [PERSON] ). [PERSON] , яка фактично проживала з [PERSON] за однією адресою, є такою що прийняла спадщину. [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21цього Кодексу. Статтею 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. На підставі ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, на сьогодні співвласниками домоволодіння [ADDRESS] є: [PERSON] - 26/100 частин домоволодіння на підставі договору дарування від 21.03.2001 року; [PERSON] - 31/100 частин домоволодіння на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.1989 року; [PERSON] - 20/100 частин домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.1977 року; [PERSON] (померла, дата смерті, останнє місце проживання та коло спадкоємців невідомі) - 16/500 частин домоволодіння на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року та акту ідеальних часток, складеного КП «ДМБТІ» ДОР від 10.07.1987 року; [PERSON] (помер, дата смерті, останнє місце проживання та коло спадкоємців невідомі) - 16/500 частин домоволодіння на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року та акту ідеальних часток складеного КП «ДМБТІ» ДОР від 10.07.1987 року; [PERSON] (помер, дата смерті, останнє місце проживання, спадкоємець - донька померлого [PERSON] , відповідач по справі) - 16/500 частин домоволодіння на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року та акту ідеальних часток складеного КП «ДМБТІ» ДОР від 10.07.1987 року; та [PERSON] - 16/500 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] належного померлій на підставі рішень виконкому Ленінської райради за № 406/2 від 29.06.1973 року та № 820 від 25.08.1978 року та акту ідеальних часток складеного КП «ДМБТІ» ДОР від 10.07.1987 року та успадкованої частки після смерті [PERSON] (1/2 частка спадкового майна після смерті [PERSON] ); та 16/500 частин домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті брата - [PERSON] , належного померлому в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] . 07 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до Другої ДДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Олехнович Л.Ю. від 10.08.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, т.я. частки [PERSON] та [PERSON] не перереєстровано, у зв`язку з чим неможливо визначити склад спадкового майна (а.с. 101-102). 29 березня 2019 року позивач звернулась до Другої ДДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Олехнович Л.Ю. від 03 квітня 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, т.я. пропущено строк для прийняття спадщини (а.с. 101-102). Згідно відповіді відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 20.03.2019 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на день смерті ( [INFO] ). Інші зареєстровані особи відсутні. На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить 2 особи: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 89). У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту її прав як спадкоємця шляхом визнання за позивачем права власності на 16/500 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та права власності на 16/500 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved