Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

18 липня 2017 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO] Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 5 вересня 2017 року за клопотанням позивача, позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку, залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач та її представник, прохали позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року в с.Стрілече помер [PERSON], який був зареєстрований та мешкав в с.Василенкове Шевченківського району Харківської області. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке прийняла у спадок його дружина [PERSON], але оформити належним чином правовстановлюючі документи не встигла бо [INFO] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. [PERSON] залишила на ім'я позивача заповіт. Звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом але відносно оформлення спадкових прав, щодо ? частини земельної частки (паю), яка належала померлій, було роз'яснено, що видати свідоцтво про права власності не має можливості, оскільки правовстановлюючі документи неоформлені належним чином, тобто [PERSON] не встигла переоформити сертифікат на вказану вище земельну частку (пай) на своє ім'я.Тому вона звернулася до суду та просить, визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої [INFO] в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача, який діє на підставі довіреності позовні вимоги прохав задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності, проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. В судовому засіданні відповідач [PERSON], позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Суд заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за нзахистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. З свідоцтва (серія [NUMBER], виданого Василенківською сільською радою Шевченківскього району Хакрівської області від 21 січня 1984 року) вбачається, що [PERSON] одружилася з [PERSON]. Відповідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківскього РУЮ Харківської області від 27 листопада 2008 року) [INFO] року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року спадщину прийняла його дружина [PERSON] у вигляді ? частини права на земельну частку (пай), згідно сертифікату права на земельну частку (пай), ? частину грошових внесків, ? частину майнового паю. На іншу ? частину зазначеного майна свідоцтво про право на спадщину буде видане на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 11 лютого 2009 року. Свідоцтво про смерть ( серія [NUMBER] видане віддідлом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ від 17 квітня 2015 року), засвідчує факт того, що [INFO] померла [PERSON]. За заповітом від 15 листопада 2011 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Василенківської сільської ради Шевченківскього району Хакрівської області Бєлоус Л.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 59 , все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті [PERSON] заповідала громадянці [PERSON], [INFO]. 1 травня 2016 року позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, отримавши на ? частину житлового будинку за [ADDRESS] так як згідно відповіді №174 приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 18 липня 2017 року в іншій частині прийняття спадщини за заповітом, а саме ? частину на право на земельну частку (пай), їй було відмовлено в зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи, не були переоформлені на ім'я померлої [PERSON], тому позивачу для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Згідно до відповіді №Б-105/0-106/6-16 відділу Держгеокадастру у Шевченківському районі Харківської області від 14 листопада 2016 року вбачається, що згідно книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю по Василенківській сільській раді здійснено запис від 17 січня 2011 року щодо реєстрації державного акту (серія [NUMBER] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.4658 га виготовленого на ім'я [PERSON]. Дана земельна ділянка є ? частини земельної ділянки яка знаходилась за сертифікатом на право на земельну частку (пай) (серія [NUMBER], що належав померлому [PERSON] На іншу частину земельної ділянки правостановлюючий документ не виготовлено. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. За правилами ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Заповітом, відповідно ст.1233 Цивільного кодексу України - є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно до п. 4.20 вищевказанного Наказу вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»та витягу з Державного земельного кадастру. Пунктом 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, передбачено, що однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). За змістом ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] згідно положень ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON], успадкувала його права та обов'язки тому мала право розпорядитися усім майном яке йому належало. Оцінивши зібрані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, той факт, що позивач є спадкоємцем за заповітом, визнання за нею права власності не порушають нічиїх прав та інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved