Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

19 листопада 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа Перша державна нотаріальна контора у місті Одесі, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Брандіс Анна Борисівна про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Мотивує вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] . 03 жовтня 2019 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. листом від 21.10.2019 року за № 298/02-14 повідомила [PERSON] , що у наданих ним, як спадкоємцем І черги документах, а саме: договорі купівлі-продажу, посвідченого Першою одеської державною нотаріальною контрою 28 серпня 19998 року за р.№8-3080, ім`я власника зазначено « [PERSON] », а у Свідоцтві серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , померлої [INFO] , а/з № 9962, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 28 вересня 2019 року, ім`я померлої « [PERSON] », так саме ім`я вказано і у реєстраційному номері облікової картки платника податків, виданого ДПІ у Приморському районі м.Одеси 04.05.2000 року. Вказана помилка перешкоджає [PERSON] реалізувати свої спадкові права. Різниця в одну букву є підставою для відмови в оформлені спадщини. В зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні ім`я спадкодавця у вищезгаданих документах та відсутності документів, який би підтверджував право власності на квартиру на ім`я спадкодавця, а саме [PERSON] , просить встановити ідентичність ім`я спадкодавця, що підтверджується рішенням суду про належність правовстановлюючих документа особі, ім`я якої у договорі купівлі -продажу, посвідченого Першою одеської державною нотаріальною конторою 28 серпня 1998 року за р. № 8-3080, не співпадає з іменем, вказаному у Свідоцтві про смерть. Вважає, причина неправильного зазначення прізвища є технінічна помилка, яка допущена державним нотаріусом при посвідченні договору купівлі-продажу від 28.08.1998 року. За результатом автоматизованого розподілу справи справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М.. 21 листопада 2019 року провадження по справі відкрито. Представник заявника в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Заінтересовані особи повторно в судове засідання не з`явились, відзив на заяву суду надали. З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. Матеріалами справи встановлено, [INFO] померла [PERSON] , уродженка міста Баку, Азербайджанської Республіки у місті Одесі, про що свідчить актовий запис за № 9962 від 28 вересня 2019 року, зроблений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після ії смерті [PERSON] звернувся для оформлення спадкових прав на квартиру під [ADDRESS] . Приватний нотаріус одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. листом від 21.10.2019 року за № 298/02-14 повідомила [PERSON] , що у наданих ним, як спадкоємцем І черги документів, а саме: договорі купівлі-продажу, посвідченого Першою одеської державною нотаріальною контрою 28 серпня 19998 року за р.№8-3080, ім`я власника зазначено « [PERSON] », а у Свідоцтві серії [NUMBER] про смерть [PERSON] , померлої [INFO] , а/з № 9962, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 28 вересня 2019 року, ім`я померлої « [PERSON] », так саме ім`я вказано і у реєстраційному номері облікової картки платника податків, виданого ДПІ у Приморському районі м.Одеси 04.05.2000 року. Вказана помилка перешкоджає [PERSON] реалізувати свої спадкові права. Різниця в одну букву є підставою для відмови в оформлені спадщини. В зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні ім`я спадкодавця у вищезгаданих документах та відсутності документів, який би підтверджував право власності на квартиру на ім`я спадкодавця, а саме [PERSON] , просить встановити ідентичність ім`я спадкодавця, що підтверджується рішенням суду про належність правовстановлюючих документа особі, ім`я якої у договорі купівлі -продажу, посвідченого Першою одеської державною нотаріальною конторою 28 серпня 1998 року за р. № 8-3080, не співпадає з іменем, вказаному у Свідоцтві про смерть. Як вбачається із наданих суду матеріалів, 11.12.1996 року громадянці України [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Баку, виданий паспорт [NUMBER] , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області. 04 травня 2000 року [PERSON] виданий ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Така правова позиція узгоджується з розясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність такої розбіжності позбавляє його можливості вільно розпоряджатися власним майном, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме: у договорі дарування від 28 серпня 1998 року вказано ім`я заявника « [PERSON] », а в паспорті який виданий з зазначено ім`я « [PERSON] ». Отже, наявні розбіжності у написанні усунення, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною йому квартирою з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] , належить правовстановлюючий документ на квартиру під [ADDRESS] , а саме на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 8-3080. Однак, даний договір містить написання імя заявника « [PERSON] ». Проте, після у паспорті померлої [PERSON] імя зазначено « [PERSON] ». Усунення вказаних розбіжнстей можливо лише шляхом встановлення факту належності померлій вказаного правовстановлюючого документа. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved