overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дочки не надає. Аліменти нікому не сплачує, інших утриманців не має. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Судом встановлено, що за період спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO], дочка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки не надає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] та [PERSON], які перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав та про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що з 11 листопада 1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилися сини: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], що видане 06 травня 1997 року Кременчуківською сільською радою Красилівського району Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], що видане 26 вересня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначаючи цей розмір, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача також слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 23 листопада 2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1794. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Впродовж останніх декількох років подружнє життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу у них є адитина: [PERSON], [INFO]. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила шлюб розірвати . Позивач в судове засідання не з'явилася та подала заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 23 листопада 2008 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 1794 , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23 листопада 2008 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина - син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтовала тим, що 29 жовтня 1997 року Довжицькою сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 9. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON] Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам та інтересам дитини, примиритися з відповідачем не бажає, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, проте подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах даної справи. Ухвалою Маневицького районного суду від 9 червня 2015 року ухвалено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON], постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 жовтня 1997 року, який був зареєстрований Довжицькою сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 9, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім»ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння з вини [PERSON], вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача змінити її прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». Відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 гривні 60 копійок судового збору, сплачених [PERSON] при подачі позову до суду. На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають дочку - [PERSON] [INFO]. На даний час дочка, досягши повноліття, навчається в Житомирському коледжі культури і мистецтв. Позивач просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на її користь на дочку [PERSON] на період навчання останньої у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до закінчення дочкою навчання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], яка навчається у Житомирському коледжі культури і мистецтв ім. Івана Огієнка. Відповідно до статті 199 Сімейного Кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

17 березня 2015року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 02 липня 2010 року із [PERSON], посилаючись на формальний характер сімейних відносин. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, що привело до припинення шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без неї. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Суд вважає можливим постановити рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 липня 2010 року (а.с.9). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається із пояснень позивача, викладених у позовній заяві, за час спільного проживання подружжя не створило міцної і дружної сім'ї, різні погляди на сімейне життя привели до втрати почуттів розуміння, поваги та любові, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

17 березня 2015 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання матері до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з лютого 2013 року по січень 2015 року проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач покинув сім'ю у 2015 році і виїхав на постійне проживання в с. Олександрівка Межівського району Дніпропетровської області. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не приймає участі в його вихованні. Відповідач працює в МНС м. Родинське Донецької області. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення до суду; стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 гривень. В судовому засіданні позивачка свої вимоги частково змінила, відмовившись в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 гривень. Просить стягнути з відповідача аліменти лише на утримання сина в розмірі 1/4 частини щомісячно. Відповідач проти сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню. З лютого 2013 року по січень 2015 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків [INFO] року народився син [PERSON], який проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою № 1808 від 16.03.2015 року, виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

17 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки серії УКР №1489401 від 30 січня 1986 року та архівної довідки № 01-09/Б-581 від 01 грудня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказав, що на його ім'я 30 січня 1986 року видана трудова книжка колгоспника серії УКР № 1489401. Під час заповнення трудової книжки була допущена помилка, а саме: його ім'я замість Шмавон, написано Шмовин. Крім того, 01 грудня 2014 року за № 01-09/Б-581 Об'єднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Жовтневого району Миколаївської області на його ім'я надано архівну довідку про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів, де його ім'я також вказане Шмовин, хоча потрібно Шмавон. Звернувшись до Управління пенсійного фонду в Жовтневому районі Миколаївської області із заявою про оформлення пенсії, йому було відмовлено, оскільки були виявлені розбіжності, а саме: в трудовій книжці та архівній довідці його ім'я вказане - Шмовин, а в паспорті ім'я - Шмавон. В звязку з помилкою у вказаних документах заявник не може реалізувати свої права щодо оформлення пенсії, тому вимушений звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, від представника заявника до суду надійшла заява з проханням слухати справу за їх відсутності, заявлені вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області в судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, відповідно до якої просила слухання справи провести без участі представника сільської ради, питання щодо задоволення заяви залишила на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, які надані, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню частково. Факт належності [PERSON], [INFO] трудової книжки колгоспника серії УКР № 1489401 від 30.01.1986 року, в якому помилково вказано його прізвище Шмовин, замість - Шмавон, підтверджується відповідними письмовими доказами по справі, а саме: копією паспорту заявника (а.с. 10), копією ідентифікаційного номеру (а.с. 7), копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9), в яких ім'я заявника вказано як Шмавон. Таким чином ця вимога підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання факту належності заявнику архівної довідки, то суд вважає за необхідне відмовити у цій вимозі з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, архівна довідка № 01-09/Б-581 видана 01 грудня 2014 року Об'єднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Жовтневого району Миколаївської області не є правовстановлюючим документом, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в цій частині. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

17 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дн-вськ, Бабушкінський р-н, [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.03.2015р. о 09 год. 26 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.03.2015р. о 09 год. 26 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Земляної лікарні КЗ «ДСПЦ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий висловлює маячню збитку в адресу галюцінаторних образів, контакт формальний. Пам'ять знижена на поточні та минулі дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - деменція важкого ґенезу з психотичними включеннями. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

17 березня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Новомосковськ, [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.03.2015р. о 16 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.03.2015р. о 16 год. 30 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Кудренко І.К. лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий не спить, уходить з дому, висловлює маячні ідеї повсякденного змісту в адресу рідних. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - Органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved