Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

19 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві позивач зазначив, що 26 вересня 2012 року до нього звернувся відповідач [PERSON] з проханням продати належний йому автомобіль ЛУАЗ-469 за 1500,00 гривень. На цю пропозицію позивач погодився та передав відповідачу документи на автомобіль ЛУАЗ -469, сам автомобіль, а відповідач [PERSON] передав йому 1000,00 гривень, а 500,00 гривень пообіцяв повернути згодом. Проте до теперішнього часу відповідач [PERSON] борг у сумі 500,00 гривень не повернув. В зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором купівлі - продажу автомобіля в сумі 500,00 (п'ятсот гривень) гривень 00 коп., відсотки за користування коштами в сумі 450,00 (чотириста п'ятдесят) гривень, а також судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором купівлі - продажу автомобіля в розмірі 500,00 (п'ятсот гривень) гривень 00 коп., відсотки за користування коштами в сумі 450,00 (чотириста п'ятдесят) гривень та витрати зі сплати судового збору. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, суду пояснив, що він дійсно 26 вересня 2012 року у позивача придбав автомобіль за 1500,00 гривень, але заплатив йому лише 1000,00 гривень, а 500,00 гривень пообіцяв повернути пізніше. Через два дні автомобіль поламався та він автомобіль здав на металобрухт. Але він за автомобіль повернув позивачу 250,00 гривень, а саме: привіз на дані кошти дрова, тому згоден сплатити лише 250,00 гривень. Крім того, він не згоден з відсотками за користування коштами в сумі 450,00 гривень, оскільки про це вони не домовлялися. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2012 року позивач продав належний йому автомобіль ЛУАЗ-469 відповідачу [PERSON] за 1500,00 (одна тисяча п'ятсот ) гривень, на що позивач передав відповідачу документи на автомобіль ЛУАЗ -469, сам автомобіль, а відповідач [PERSON] передав йому 1000,00 гривень, а 500,00 гривень пообіцяв повернути згодом. Проте, відповідач [PERSON] в установлений договором строк свої зобов'язання не виконав. Відповідно до повідомлення про початок досудового розслідування від 15 травня 2013 року за заявою [PERSON] про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення старшим слідчим СВ Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області майором міліції Скиба - Ярошко І.В. було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013160180000466, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 190 КК України. (а.с. 4) 01 червня 2013 року старшим слідчим СВ Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області майором міліції Скиба - Ярошко І.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12013160180000466 від 15.05.2013 року, в зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) - (а.с. 9). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В судовому засіданні було встановлено, що позивачем [PERSON] було виконано усі умови договору купівлі - продажу автомобіля ЛУАЗ-469. Крім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що дійсно між ним та позивачем було укладено договір купівлі продажу автомобіля. Договір купівлі - продажу автомобіля між сторонами було укладено добровільно, без застосування будь-якого тиску на відповідача. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження того, що було обумовлено договором відсотки за користування коштами (кредитом), тому суд приходить до переконанню, що дана вимога не підлягає задоволенню. Також відповідачем [PERSON] не доведена належними та допустимими доказами та обставина, що він позивачу привіз дрова в рахунок зарахування боргу на суму 250,00 грн. Таким чином, на підтаві досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] частково та стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 500,00 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами в сумі 450,00 грн., то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав доказів, що при укладенні договору купівіл-продажу автомобіля між сторонами була обумовлена така умова договору, як сплата відповідачем відсотків за користування коштами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з вказаною нормою закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору, розмір якого підтверджується доданою до справи квитанцією. На підставі викладено,

Outcome: partial