Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

19.11.2019 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить суд визначити місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , місце проживання його батька [PERSON] , [INFO] за місцем його реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він з відповідачкою перебував в шлюбі. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу за усною домовленістю син залишився проживати з батьком. Він повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується за ним, займається його вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. У нього є робота, самостійний дохід і постійне місце проживання. Спиртними напоями він не зловживає, за місцем роботи характеризується позитивно. Його колишня дружина ніде не працює, на має самостійного доходу, негативно характеризується за місцем проживання і не займається вихованням сина. З урахуванням того, що дитина весь час проживає з ним, він займається її вихованням та піклуванням, водить сина до школи, піклується про його стан здоров`я, син прив`язаний до нього, він створив всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, відповідачка як за час шлюбу так і після розірвання шлюбу не цікавиться вихованням сина, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з ним. В зв`язку з чим звернувся до суду та просить вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Охтирської міської ради в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог позивача. Просить при винесенні рішення врахувати висновок Органу опіки та піклування Охтирської міської ради. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, представника Органу опіки та піклування Охтирської міської ради, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] , походження якої від батьків підтверджується свідоцтвом про його народження. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10..10.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час сторони проживають окремо один від одного, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO] за місцем його реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] фактично зареєстрована адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з червня 2018 року. Відповідач [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та на даний час проживає в Російській Федерації. Допитана в судовому засідання [PERSON] пояснила, що позивач її зять а відповідачка її дочка. ЇЇ дочка на даний час проживає в РФ наче, в м. Москві, не має постійного місця проживання, не працює. Її онук [PERSON] постійно проживає з батьком який піклується за нього і знаходиться повністю на його утриманні. Відповідачка кошти на утримання сина не пересилає, один раз вислала і все. В інтересах дитини краще буде проживати з батьком. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. А той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися із дитиною та приймати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім`я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Крім того, згідно із ст. 11 та 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. В частинах ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом вказаного спору, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору та суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання свої батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно наданого висновку від 13.12.2019 року орган опіки та піклування Охтирської міської ради, вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , місце проживання його батька [PERSON] , [INFO] за місцем його реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає даний висновок обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини, оскільки при наданні вказаного висновку орган опіки та піклування дослідив житлові умови сторін, їх характеристику та прийняв вказане рішення відповідно до ставлення кожного з них до дитини. З урахуванням даних обставин, місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити місце проживання батька [PERSON] , [INFO] за місцем його реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що встановлення місця проживання дитини буде відповідати віку дитини, стану її здоров`я, її інтересам та не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved