Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

18 серпня 2020 року [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Він у встановлений законом строк звернувся із заявою до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 0585 від 25 жовтня2000 року, а саме вказаної вище квартири, укладений між його батьком, як покупцем та продавцями [PERSON] , [PERSON] , який діяв за себе та на той час за свою неповнолітню доньку [PERSON] посвідчено Очаківською філією Південної товарної біржі, на підставі якого спадкодавець [PERSON] набув право власності на вказану квартиру не відповідає вимогам законодавства, оскільки його не було нотаріально посвідчено. Посилаючись на викладене, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 0585 від 25 жовтня2000 року посвідчений Очаківською філією Південної товарної біржі. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій крім того представник зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та просить про задоволення позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, повідомленими про час, дату та місце розгляду справи до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких крім того зазначили, що позовні вимоги визнають. Представник третьої особи - Південної товарної біржі в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. 25 жовтня 2000 року між [PERSON] , [PERSON] , який діяв за себе та на той час свою неповнолітню доньку [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , який посвідчено Очаківською філією Південної товарної біржі за № 0585, що підтверджується цим письмовим договором (а.с. 13). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов`язання одна перед однією, а саме [PERSON] було передано у власність вказане нерухоме майно та він його прийняв і сплатив ціну цього майна, обумовлену договором, що також підтверджується зазначеною вище копією договору. 25 жовтня 2000 року за [PERSON] на підставі вказаного договору Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с. 14). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьком позивача [PERSON] який народився [INFO] є [PERSON] (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 квітня 2020 року (а.с. 12). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином спадкодавця [PERSON] і, у відповідності зі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем першої черги. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62103965 від 19 жовтня 2020 року наданої приватним нотаріусом Остащенко Н.О. спадкова справа після померлого [PERSON] не відкривалась. З роз`яснення приватного нотаріуса Остащенко Н.О. від 28 липня 2020 року № 140/01-16 вбачається, що посвідчений Очаківською філією Південної товарної біржі договір купівлі-продажу нерухомого майна № 0585 від 25 жовтня 2000 року, а саме квартири [ADDRESS] , не відповідає вимогам законодавства, оскільки його нотаріально не посвідчено (а.с. 21). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК України (1963р.), згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що сторонами укладеного правочину виконані всі умови договору, їх інтереси він не порушував, спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірну квартиру правомірно та, що на час укладення угоди мала місце суперечність законодавства, тому вимоги позивача, який є спадкоємцем майна після померлого батька [PERSON] , про визнання угоди дійсною є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: approved