Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

18.06.2013 р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 15.09.2008року між ним та відповідачем укладений договір «Автокредит» №201/2008/980-КА/229 (надалі - Кредитний договір), згідно якому [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 65950 грн. терміном погашення до 10 вересня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,7% річних. Повернення кредитних коштів з платою за користування ними обумовлено сторонами договору шляхом сплати мінімального щомісячного платежу в розмірі 1549,79 грн. до 18 числа поточного місяця. Проте фактично зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 23.05.2013 року утворилась заборгованість за кредитом, відсотками та пенею в загальному розмірі 114 524,04 грн. Відповідно до п.3.2.1. цього договору Поручитель - [PERSON] безвідзивно та безспірно зобов»язується відповідати перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов»язань , що витікають з кредитного договору. Отже, суму заборгованості, визначену станом на 23.05.2013 року позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача за довіреністю у судовому засіданні позовні вимоги збільшила та просила стягнути із відповідачів солідарно суму заборгованості у розмірі 124458,77 грн., визначену станом на 08.01.2014 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтвердив, що отримав вказані кошти та придбав автомобіль, проте потім у нього не було можливості сплачувати вказаний кредит, тому він передав вказаний автомобіль за довіреністю іншій особі, яка в свою чергу зобов»язалась погасити кредит перед банком. Як з»ясувалось пізніше, його було введено в оману, на підтвердження чого надав письмові докази. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що її просто [PERSON] попросив бути поручителем. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Розглянувши справу в межах доводів позовної заяви, пояснень сторін та доданих до неї доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, 15.09.2008року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладений договір «Автокредит» №201/2008/980-КА/229 (надалі - Кредитний договір), згідно якому [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 65950 грн. терміном погашення до 10 вересня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,7% річних. Повернення кредитних коштів з платою за користування ними обумовлено сторонами договору шляхом сплати мінімального щомісячного платежу в розмірі 1549,79 грн. до 18 числа поточного місяця. Відповідно до п.3.2.1. цього договору Поручитель - [PERSON] безвідзивно та безспірно зобов»язується відповідати перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов»язань , що витікають з кредитного договору. Відповідно до п.3.2.2 цього договору поручитель відповідає перед Банком у тому ж об»ємі, що і Позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банка вимагати виконання Зобов»язань, вказаних у цьому договорі повністю чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Згідно до розрахунку заборгованості, зазначеному у заяві про збільшення розміру позовних вимог, станом на 08.01.2014 року заборгованість позичальника за кредитом, відсотками та пенею складає загалом 124 458,77 грн. Згідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629, 1049 ЦК України, зобов'язання, що витікають з Кредитного договору є обов'язковими для сторін, мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Зокрема, позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.ст.553, 554, 543 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарно, тобто кредитор має право вимагати виконання солідарного обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на вищевказані законодавчі норми та відповідні їм положення договіру «Автопакет» №201/2008/980-КА/229, а також з огляду на фактичні обставини справи, зокрема невиконання відповідачами своїх обов'язків з повернення кредиту та не сплата інших пов'язаних з цим платежів, суд знаходить обґрунтованими та законними заявлені позовні вимоги. Більш того, посилання відповідача 1, що він передав вказаний автомобіль невідомій особі, щоб він у подальшому погасив борг перед банком прямо заборонені п.3.1.4 цього договору, а саме на термін дії цього Договору Позичальник не має права без згоди Банку, розпоряджатися будь-яким чином Предметом застави в цілому або окремим майном, що входить до його складу, а саме: відчужувати у будь-який спосіб (продавати, дарувати, обмінювати), знищувати, передавати у володіння і користування (оренду, лізінг) третім особам, використовувати Предмет застави в процессі підприємницької діяльності, а також укладати відносно предмету застави або його частини будь-які інші угоди. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст.540 ЦК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача у рівних частках, що дорівнюватимуть 622,29 грн.

Outcome: approved