Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

18. 12. 2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], яка народилася [INFO], в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом. До судового засідання позивачка не з'явилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, сторони перебували в шлюбно-сімейних відносинах, шлюб у встановленому законом порядку не реєстрували. На теперішній час шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Сторони мають спільну дитину [PERSON], яка народилася [INFO]. Відповідач [PERSON] є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження від 12. 08. 2009 серії [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується корінцем медичного висновку № 23.7-30 від 01. 08. 2013. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Дитина знаходиться на утриманні матері. Згідно зі ст. ст. 180-182 СК України батьки забов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На виконання цього обов'язку по рішенню суду можуть стягуватися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я та матеріального положення дітей, платника аліментів, наявності у останнього інших осіб, які знаходяться на його утриманні та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, згідно зі ст. ст. 181-183 СК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку/доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 88 СК України розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. На підставі ст. ст. 80, 88 СК України позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, як такої, на утримання якої перебуває дитина-інвалід, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з абз. 3 п. 24, п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12. 06. 2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування досліджених інших обставин справи. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому докази по справі не досліджуються і суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн. (243, 60 грн. х 2).

Outcome: approved