Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

18.06.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між ним 18.08.2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 967. Позивач [PERSON] вказала, що від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння, що призвело до припинення сімейних стосунків. Вважає неможливим збереження сім'ї, а подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам і інтересам дітей. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності. На позовних вимогах наполягала (а.с. 14). Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином (а.с. 13), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 18.08.2006 року, який зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 967 (а.с. 9) Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинилися в червні 2014 року з причини непорозуміння, постійних сварок. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З наданих сторонами заяв до суду вбачається, що сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, клопотань про надання їм строку для примирення, не надходило. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам подружжя. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В наданій суду заяві позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved