Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

17 березня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Червоноармійської сільської ради, обєднаної територіальної громади Березівського району Одеської області про визнання права власності за набувальною власністю. У позовній заяві просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на виробничий будинок: склад №9 по вул.. Гагаріна, с. Травневе, Березівський р-н, Одеська обл. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] послався на те, що починаючи з 17.07.2002 року та по теперішній час користується, обслуговує та утримує в належному стані нежитлову будівлю - склад, що розташований за адресою: вул.. Гагаріна, 9, с. Травневе, Березівський р-н, Одеська обл. Вищевказане майно було передано йому в рахунок майнових паїв на підставі довіреності №40 від 21.06.2002 року. Передача майнових паїв в натурі відбулася на підставі актів прийому-передачі майнового паю в натурі із колективної власності пайщиків ТОВ «Мирне» складених 17.07.2002 року. 23.10.2015 року рішенням Червоноармійської сільської ради Березівського району Одеської області було надано згоду на виготовлення технічної документації на вищевказану будівлю. 14.12.2015 року було виготовлено технічний паспорт. Позивач зазначив, що бажає визнати право власності на склад №9 по вул.. Гагаріна, с. Травневе, Березівський р-н, Одеська обл., але підприємство, яке виступало власником вищевказаного складу було ліквідовано. [PERSON] вказав, що звернувся до реєстраційної служби Березівського МУЮ в Одеській області для проведення державної реєстрації вказаного майна, але йому було відмовлено у реєстрації. Також [PERSON] було відмовлено у підключені вищезазначеного складу до електроенергії. У звязку з вищевикладеним [PERSON] просить визнати за ним право приватної власності за набувальною давністю на виробничий будинок склад №9 по вул.. Гагаріна, с. Травневе, Березівський р-н, Одеська обл. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що позов, на його думку, підлягає задоволенню за обставин, викладених у позовній заяві. Представник Червоноармійської сільської ради Березівського району Одеської області у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, разом з тим подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.46). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представника позивача, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити за наступних обставин. У справі встановлено, що відповідно до довідки виконавчого комітету Червоноармійської сільської ради Березівського району Одеської області, [PERSON] утримує в належному стані нежитлову будівлю склад за адресою: вул.. Гагаріна, 9, с. Травневе, Березівський р-н, Одеська обл.. (а.с.17) Згідно довідки характеристики виданої Березівським районним бюро технічної інвентаризації від 15.01.2016 року, вищевказаний склад має площу 308 кв.м., вартість цілої частини становить 139169.00 грн. (а.с.18-19). Відповідно до накладної №319 від 17.07.2002 року (а.с.25) та актом прийому передачі від 17.07.2002 року (а.с.26-27) ТОВ «Мирне» було видано [PERSON] майно, в тому числі вказаний склад. Рішенням Червоноармійської сільської ради Березівського району Одеської області від 23.10.2015 року [PERSON] надано згоду на виготовлення технічної документації на склад за адресою: вул.. Гагаріна, 9, с. Травневе, Березівський р-н, Одеська обл..(а.с.28) Згідно листа ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» [PERSON] було відмовлено щодо приєднання вищевказаного складу до електроенергії (а.с.15). Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на вищезазначений склад (а.с.13-14). Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що з вказаним рішенням державного реєстратор про відмову у державній реєстрації права власності погодився та не оскаржував, однак пояснив, що звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю. Основоположні принципи здійснення правомочності власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до\~ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У\~Конституції України\~закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41). Зокрема, ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~передбачено, що «ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним». Конституційні положення про право власності відображені в нормах чинного законодавства, зокрема в\~ст. 344 Цивільного кодексу України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~«особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстраці»ї. Частиною 4\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~визначено, що «право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду». Частиною 8\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~передбачено, що правила\~статті 344 Цивільного кодексу України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Виходячи зі змісту\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач згідно ч. 1\~ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, є законний обєкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до розяснень, викладених у п. п. 9. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За змістом\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача. Спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Обєктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь-якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа володільця. Позивач знав про те, що не володіє складом за адресою: вул.. Гагаріна, 9, с. Травневе, Березівський р-н, Одеська обл., на праві приватної власності, та за власною ініціативою користувався, обслуговував та утримував в належному стані вказаний склад, Таким чином, позивачу було відомо про відсутність у нього підстав для набуття права власності на нежитлову будівлю - склад за адресою: вул.. Гагаріна, 9, с. Травневе, Березівський р-н, Одеська обл., що виключає добросовісність заволодіння вказаним майном. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що право власності за набувальною давністю може бути набуте за рішенням суду при умові, що майно перебуває у особи, яка заволоділа чужим майном поза договірними відносинами та поза волею власника цього майна. Як видно з матеріалів справи, власник майна - ТОВ «Мирне» виявило волю, шляхом складання акту прийому передачі від 17.07.2002 року, тому правова природа виникших між сторонами правовідносин не утворює наслідки, передбачені\~ст.344 ЦК України. Норми\~ст. 344 Цивільного кодексу України\~не розповсюджуються на дані правовідносии та підстав для її застосування у даному випадку немає, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed