Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

19.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив наступне: 1) визнати за ним право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 0,0400 га, цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, в порядку спадкування після смерті свого брата [PERSON], який помер [INFO]; 2) зобов'язати Управління Держземагенства у Новоград-Волинському районі Житомирської області виготовити нову технічну документацію щодо встановлення меж зазначеної земельної ділянки та присвоїти даній земельній ділянці кадастровий номер. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він, як спадкоємець за законом, після смерті свого брата [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевича Б.А. із заявою про прийняття спадщини. Проте, під час збирання відомостей щодо наявності майна померлого, нотаріусом було направлено запит до Управлінню Держземагенства у Новоград-Волинському районі про надання витягу з Державного земельного кадастру щодо інформації про земельну ділянку по [ADDRESS], але нотаріусу відмовлено у наданні такого витягу в зв'язку з тим, що під зазначеним кадастровим номером зареєстрована інша земельна ділянка. Згідно відповіді управління Держземагенства дана обставина сталась внаслідок помилки. Позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, у зв'язку з чим він звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з даним позовом. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, про що подав відповідну письмову заяву (а.с. 14), в якій підтримав лише позовну вимогу в частині визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, іншу позовну вимогу з позову виключив. Ухвалою суду від 01.04.2015 року (а.с. 17) до участі в справі в якості співвідповідача залучено Новоград-Волинську міську раду, а ухвалою від 14.05.2015 року (а.с. 41) - [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених в позовній заяві, та в обсязі згідно поданої заяви про уточнення позовних вимог. Представник відповідача Управління Держземагенства проти задоволення позову не заперечував. Представник співвідповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 37). Третя особа [PERSON] також подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Зважаючи на думки осіб, які беруть участь в справі, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності належним чином повідомленого представника співвідповідача на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається у тому числі із земельної ділянки, площею 0,0400 га, цільове призначення якої - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована в [ADDRESS]. Спадкоємцем зазначеного майна за законом є позивач по справі, який частково прийняв спадщину зокрема: на 20/100 ідеальних часток житлового будинку [ADDRESS], що слідує з свідоцтва про право на спадщину за законом (копія а.с. 23). Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку позивач не зміг, оскільки з'ясувалося, що спірна земельна ділянка відсутня в Національній кадастровій системі, а за кадастровим номером, вказаним в державному акті ([NUMBER]), в Національній кадастровій системі зареєстрована інша земельна ділянка, що слідує з листа Управління Держземагентва у Новоград-Волинському районі Житомирської області № 2286/05-14 від 02.09.2014 року (копія а.с. 6). Нотаріус відмовив позивачу в оформлені свідоцтва про право на спадщину посилаючись на відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку. Разом з тим, судом встановлено, що земельна ділянка дійсно належала на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], реєстраційний №6360, а також витягом з рішення Новоград-Волинської міської ради від 26.12.2002 року № 93 «Про передачу у приватну власність, надання у користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» (копія а.с. 5, 36). Правовстановлюючий документ в судовому порядку ніким не оспорено та не визнано недійсним. Невідповідність кадастрового номеру, зазначеного в акті на право власності на земельну ділянку, кадастровому номеру бази даних не є підставою для відмови у визнанні права власності на земельну ділянку за певною адресою, якщо таке право підтверджується іншими доказами. Відповідно до 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону ( ч. 2 ст. 373 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Стаття 1225 ЦК України вказує, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. На запит суду приватним нотаріусом Лінкевич Б.А. надано копію спадкової справи, з якої вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відомості про реєстрацію земельної ділянки та будь-яких обтяжень відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved