Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

17 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 21.07.2006 року, їй належить на праві власності автомобіль «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER], номер шасі (кузов) XTA21093012933638, 2001 року випуску. В 2010 році вона передала автомобіль у користування своїй дочці [PERSON], яка перебувала в шлюбі з [PERSON]. Приблизно з 2014 року [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини та стали жити окремо, але транспортний засіб залишився у відповідача. 06 липня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Позивач зазначила в заяві, що починаючи з 2014 року вона просила відповідача повернутий її транспортний засіб, але останній не бажає добровільно вирішити зазначене питання. 21.03.2016 року вона звернулася до чергової частини Новомосковського ВГІ ГУНП України в Дніпропетровській області з заявою, що колишній зять [PERSON] відмовляється повертати належний їй автомобіль, але правоохоронні органи зробили висновки, що зазначені правовідносини мають цивільно-правовий характер та повинні вирішуватись в судовому порядку. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON], посилаючись на вимоги ст.ст. 387 ЦК України просила суд витребувати у [PERSON] на її користь належний їй на праві власності автомобіль «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER], номер шасі (кузов) XTA21093012933638, 2001 року випуску. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в звязку з чим, судом проведений заочний розгляд. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 21.07.2006 року, [PERSON] належить на праві власності автомобіль «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER], номер шасі (кузов) XTA21093012933638, 2001 року випуску. У відповідності до ст. 316 ЦК України, [PERSON] власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечить закону. Згідно до статті 321 ЦК України, 1. [PERSON] власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Встановлено, що 21.03.2016 року [PERSON] звернулася до Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області з заявою про те, що колишній зять [PERSON] відмовляється повертати належний їй автомобіль. Висновком від 31.03.2016 року про результаті звернення заяви [PERSON], Новомосковським ВП ГУНП України в Дніпропетровській області матеріали перевірки списано до архіву, оскільки зроблений висновок, що зазначені правовідносини мають цивільно-правовий характер та повинні вирішуватись в судовому порядку. В той же час, під час перевірки заяви працівниками Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області було опитано [PERSON], який не заперечував той факт, що автомобіль знаходиться у нього. У відповідності до ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки відповідач незаконно, без відповідної правової підстави заволодів спірним майном позивача - автомобілем «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER], номер шасі (кузов) XTA21093012933638, 2001 року випуску, [PERSON] має право витребувати спірне майно. В звязку з наведеним, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 551,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved