Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

17.12.2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , Веселинівська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заяву обґрунтував тим, що [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області помер його дід [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема увійшло право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . [PERSON] заповіту не залишив, а тому право на спадкування за законом у першу чергу отримав його батько [PERSON] , як син спадкодавця. Провівши поховання батька [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим житловим будинком, зокрема прийняв на зберігання правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, технічний паспорт, крім того розпорядився домашнім майном батька. [INFO] в смт. Веселинове Миколаївської області помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок розташований в [ADDRESS] , який належав йому на праві особистої власності, та на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали його дружина [PERSON] та діти: заявник [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] жодної з дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не вчинив, а тому вважається таким, що відмовився від спадщини. [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном - житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] , де вона проживала разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та продовжує проживати з дня відкриття спадщини по теперішній час. Заявник також прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] . До нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину за законом ні заявник, ні [PERSON] не звертались. Звернувшись на даний час до Веселинівської державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований ним житловий будинок заявник отримав відмову з посиланням на те, що «з аналізу поданих документів неможливо встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] » . У зв`язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом, заявник просить встановити факт прийняття [PERSON] , [INFO] , спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області та встановити факт прийняття ним, спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області. Ухвалою суду від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Зазначеною ухвалою, за клопотанням представника заявника, від Веселинівської державної нотаріальної контори витребувано інформацію щодо заведення та реєстрації спадкової справи за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області, та копію її матеріалів, ( у разі, якщо спадкова справа заводилася), а також інформацію щодо заведення та реєстрації спадкової справи за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, та копії її матеріалів, (у разі, якщо спадкова справа заводилася). Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просять її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона не заперечує щодо задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та не заперечує щодо задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області помер його дід [PERSON] , смерть якого було зареєстровано Веселинівським райвідділом ЗАГСу, про що 27 лютого 1992 року в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний актовий запис за № 28, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.7). Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема увійшло право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , посвідчене Свідоцтвом про право власності на жилий будинок, виданим Веселинівською селищною радою 08 грудня 1988 року (а.с. 8). [PERSON] заповіту не залишив, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР чинного на час відкриття спадщини, право на спадкування за законом у першу чергу отримав [PERSON] , як син спадкодавця. Провівши поховання батька [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим житловим будинком, зокрема прийняв на зберігання правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, технічний паспорт на спадковий будинок, крім того розпорядився домашнім майном батька, що підтверджується довідкою Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 10.09.2020 року № 3271/02-12 про факт проживання в спадковому будинку заявника [PERSON] (а.с. 10). [INFO] в смт. Веселинове Миколаївської області помер [PERSON] , смерть якого було зареєстровано Веселинівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 11 січня 1995 року було зроблено відповідний актовий запис за № 12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.14). Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок розташований в [ADDRESS] , який належав йому на праві особистої власності, та на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали його дружина [PERSON] та діти: заявник [PERSON] та [PERSON] . Родинні відносини між заявником та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданим 03 квітня 1987 року Василівською сільської радою Біляївського району Одеської області, де в графі батько зазначений [PERSON] (а.с. 16). [PERSON] жодної з дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не вчинив, а тому вважається таким, що відмовився від спадщини. [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном - житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] , де вона проживала разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та продовжує проживати з дня відкриття спадщини по теперішній час. Заявник [PERSON] також прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком, розташованим в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області від 07.12.2020 року № 05-03/3790 (а.с.11). До нотаріуса за видачею свідоцтв про право на спадщину за законом ні заявник, ні [PERSON] не звертались. Згідно довідки - роз`яснення завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори № 393/02-31 від 02.10.2020 року вбачається, що нотаріус відмовила заявнику у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , мотивуючи тим, що «з аналізу поданих документів неможливо встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] » (а.с.17). Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] та [PERSON] померли раніше 1 січня 2004 року при вирішенні спадкових відносин необхідно керуватися нормами діючого на той час законодавства. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 553 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини та втратила чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 20/5 від 03.03.2004, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Факт вступу в фактичне володіння спадковим майном підтверджується наявністю у заявника оригінала правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок, а саме:Свідоцтво про право власності на жилий будинок, виданим Веселинівською селищною радою 08 грудня 1988 року, який заявник прийняв на зберігання після свого батька [PERSON] .. Крім того, факт фактичного вступу заявника в управління та володіння спадковим майном підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засіданні пояснили, що заявника знають і вказали, що в 1992 році помер [PERSON] та після його смерті спадщину прийняв син [PERSON] , який помер в 1995 році, та вже після його смерті спадщину прийняв заявник як син, а саме - вже проживав на час смерті діда [PERSON] та проживає до цього часу в житловому будинку розташованому в [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до висновку, що дана заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, а факт вступу заявника в управління або володіння спадковим майном, встановленим. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved