Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

19.04.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою. Провадження у справі відкрито 20.04.2021 р. За клопотанням позивача визнано належним відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ухвалою суду від 15.06.2021 р. 18.06.2021 р. продовжено строк проведення підготовчого судового засідання. 05.07.2021 р. справу призначено до розгляду. Короткий виклад обставин позовної заяви [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом видано позивачу 21.12.2020 року, спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 104116 грн. 05 коп. (згідно тексту позовної заяви). Зі спадкових сум відповідачем сплачено суми за 10 місяців перед зверненням, у виплаті решти суми недоотриманої пенсії позивачу відмовлено. Позивач вважає, що відмова відповідача у виплаті всієї суми пенсії, а саме виходячи з суми 98270 грн. 32 коп., у розмірі 46138 грн. 85 коп. не ґрунтується на вимогах закону. Позивач просить суд стягнути з Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його користь недоотриману пенсію [PERSON] , з 14.09.2017 р. по 31.07.2018 р. в розмірі 104 116 грн. 05 коп. та судові витрати. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на вимоги ст. 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 49-51). Процедура судового розгляду Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку (а.с. 61,62), позивач, надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 37). Таким чином, доцільно розглянути справу без участі сторін та їх представників, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.08.2020 р., [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Донецьк Донецької області (а.с.7). Згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2020 р., зареєстрованому у реєстрі за № 1116, спадкоємцем майна [PERSON] , 1935 року народження, який помер [INFO] є його син, [PERSON] , [INFO] ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із недоотриманої пенсії у розмірі 103991 грн. 31 коп. за період з 14.09.2017 р. по 31.07.2018 р. (а.с. 8). Отже, позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого, а саме недоотриманих сум пенсії у розмірі 103991 грн. 31 коп. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та не визнане у встановленому законом порядку недійсним. Як вбачається з відповіді Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.04.2021 р., позивачу повідомлено, що загальна сума пенсії померлого, яку він не отримав за життя складає 104116 грн. 05 коп. за період з 14.09.2017 р. по 31.07.2018 р. На підставі заяви [PERSON] проведено виплату. Вважають, що щодо питання виплати недоотриманої пенсії застосовуються положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 10-11). Згідно талону до разового доручення № 914370146994/9/27 позивачу виплачено пенсійні виплати за період з 01.12.2017 р. по 29.02.2020 р. в сумі 74789 грн. 52 коп. (а.с. 13). Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц зроблено висновок, якщо предметом позову є майнова вимога про визнання в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, тому спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Таким чином, дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом позову у справі є вимога про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам її сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам її сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день її смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на її утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, входить до складу спадщини. Судом встановлено, що оскільки згідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивач, як спадкоємець отримав спадщину, яка складається з суми недоотриманої спадкодавцем пенсії в розмірі 103991 грн. 31 коп., позивачу сплачено зі вказаної суми 74789 грн. 52 коп., залишок недоотриманих пенсійних виплат складає 29201 грн. 79 коп. Оскільки, за життя [PERSON] , який помер [INFO] , недоотримав пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, то суд вважає, що позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії у розмірі, вказаному у свідоцтві про право на спадщину за законом від 21.12.2020 р. (а.с. 7). Твердження відповідача про те, що розмір недоотриманої пенсії, яка належала померлому, нараховано відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення за виплатою недоотриманої пенсії не заслуговує на увагу, викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 49-51), оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 21.12.2020 року приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області Гуковим О.В., у якому зазначено, що позивач успадкував право на недоотриману пенсію, яка нарахована Великоновосілківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, згідно довідки № 0575-0508/5803 (а.с. 8). Крім того слід зауважити, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала спадкодавцеві і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми. Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини. Проте, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що сума успадкованих пенсійних виплат складає 104116 грн. 05 коп., оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2020 року, видане позивачу не є предметом спору у даній справі, не оспорено та є чинним. Пенсійні суми, нараховані померлому за період з 14.09.2017 р. по 31.07.2018 р. дійсно складають 104116 грн. 05 коп. (а.с. 10-11), проте свідоцтво про право на спадщину видане лише на суму недоотриманої пенсії спадкодавця в розмірі 103991 грн. 31 коп. (а.с. 8), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Вказане узгоджується з обґрунтуванням, викладеним у Постанові Верховного Суду від 06.07.2020 р. по справі № 750/8819/19. Висновки суду Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного спадкового майна. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку зі смертю задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача недоотримані пенсійні виплати, які увійшли до складу спадщини у сумі 29201 грн. 79 коп. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити. Щодо судових витрат В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, при поданні позовної заяви судовий збір позивачем сплачено у сумі 908 грн. 00 коп. (а.с. 10), то відповідно до п. 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовій збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 254 грн. 67 коп.

Outcome: partial