Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

18 липня 2018 року позивач ТДВ «Експрес Страхування» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив наступне. Між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 5395287 від 01.12.2016 року, за яким позивач застрахував транспортний засіб «Mazda 626» д.р.н. [NUMBER] . 12 квітня 2017 року у м. Дніпро сталася ДТП за участю автомобіля «Mazda 626» д.р.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля Опель Комбо д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , Пежо 3008 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль Опель Комбо д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. ДТП сталася з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження освідування. Позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 31650,88 грн. Враховуючи, що відповідач на момент ДТП керував забезпеченим транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після ДТП, то у позивача виникло право вимоги в порядку регресу до відповідача про відшкодування завданої шкоди. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі 31650,88 грн., та судові витрати. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття судом провадження у зазначеній справі, не подав відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 5395287 від 01.12.2016 року, за яким позивач застрахував транспортний засіб «Mazda 626» д.р.н. [NUMBER] . 12 квітня 2017 року о 10 год. 00 хв. в м.Дніпро по проїзду О .Гальченка ,17 водій [PERSON] керував автомобілем «Mazda 626» д.р.н. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, не дотримався безпечних інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Опель камбо д/н [NUMBER] який належить [PERSON] . Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.05.2017 року у справі № 200/7212/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с.130, ст. 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду по вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Суд також звертає увагу, що відповідно до довідки № 30171027707838443 про дорожньо-транспортну пригоду, складеної інспектором УПП у м.Дніпропетровську [PERSON] , відповідач на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння - 1,5 до 2,5 проміле. Відповідно до страхового акту від 01.09.2017 року, платіжного доручення № ЦО02329 від 01.09.2017 року позивач сплатив [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від [PERSON] , страхове відшкодування у розмірі 31650,88 грн. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-праавової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у разі, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що до нього перейшло право регресної вимоги до відповідача у розмірі виплаченої суми страхового відшкодування, тобто 31650,88 грн. Відповідач не надав суду доказів щодо спростування розміру збитків, а також доказів, що вказана сума була ним сплачена позивачу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved