Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

19 листопада 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. (а.с.2) Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2020 року вказану вище позовну заява на підставі ч.1 ст.27, ст.31 Цивільного процесуального кодексу України передано з підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.76) 29 грудня 2020 року позовна заява в була розподілена на суддю Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (а.с.82) В обґрунтування позову зазначено, що відповідач звернувся до позивача із заявою про отримання банківських послуг, у відповідності до якої позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок з обумовленим лімітом, відповідач в свою чергу зобов`язався здійснювати погашення кредиту. Своїх зобов`язань відповідач не виконує, тому позивач в судовому порядку просить суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість, яка станом на 27 липня 2020 року становить 139 430,66 грн., яка складається з 4 972,95 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 134 457,71 грн. - залишок заборгованості за відсотками за період з 10 грудня 2013 року по 01 лютого 2019 року, також стягнути судові витрати по справі. (а.с.2-6) З урахуванням того, що згідно ст. 31 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою від 05 січня 2021 року було прийнято даний позов та відкрито провадження у справі та з урахуванням п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с. 83-84). В судове засідання 02 лютого 2021 року сторони по справі не з`явились розгляд справи було перенесено на 01 березня 2021 року. (а.с.87) 24 лютого 2021 року через канцелярію Кіровського районного суду м. Дніпропетровська відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначено, що дійсно 10 грудня 2013 рок відповідач звернувся до позивача із завою про надання банківських послуг. До 2017 року відповідачем було погашено заборгованість по платіжній картці в повному обсязі, після погашення якої кредитна картка була загублена. Іншу кредитну картку відповідач не отримував. Згідно наданих банком документів останній платіж в погашення боргу датований 08 квітня 2017 року. Позовна заява датована 16 жовтня 2020 року та отримана судом 19 листопада 2020 року, тобто після спливу 3 років та 6 місяців з моменту виникнення у позивача права на судовий захист. За цих обставин відповідач просив відмовити в задоволенні позову з мотивів закінчення строків позовної давності. Також відповідач зазначав, що між ними не обумовлювався розмір процентної ставки за користування кредитними коштами. (а.с.92) 25 лютого 2021 року на електронну адресу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від позивача надійшла заява про відкладення судового засідання призначеного на 01 березня 2021 року. (а.с.93-94) В судове засідання 01 березня 2021 року сторони по справі не з`явились розгляд справи було перенесено на 23 березня 2021 року. (а.с.99) 23 березня 2021 року за участю представника відповідача було проведено розгляд справи. Представник позивача у судові засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення на його поштову та електронну адресу судових повісток. В прохальній частині позову позивачем було зазначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача. Суд враховує, що від відповідача на електронну адресу суду надходило клопотання про відкладення розгляду справи, що свідчить про обізнаність позивача про рух справи. З метою недопущення порушення строків розгляду справи, з урахування того, що розгляд справи переносився двічі, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності представника позивача, повідомленого належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказував, що позивачем було пропущено строк позовної давності, матеріали справи підтверджують даний факт. Просив відмовити з мотивів пропуску строку давності. Відповідач в судові засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з таких підстав. 10 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до позивача із анкетою-заявою № б/н, в якій вивив намір оформити на своє ім`я платіжну картку (кредитку). (а.с. 21) Згідно матеріалів справи, та що не заперечувалось відповідачем, ним було отримано кредитну картку. (а.с.20) Як вбачається з матеріалів справи позивачем був встановлений відповідачу кредитний ліміт в розмірі 5 000 грн. (а.с.19) Відповідач не спростовував факт відкриття йому кредитного ліміту. З виписки за договором № б/н укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, знімав готівку, тобто реалізував своє право на користування кредитними коштами (а.с. 13 - 18). Вирішуючи питання щодо заборгованості по тілу кредиту суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Разом з тим, згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З наданої виписки по рахунку наданої позивачем вбачається, що останній платіж по погашенню заборгованості був здійснений 08 квітня 2017 року, що не заперечувалось відповідачем. (а.с. а.с. 14, 92) Тобто право вимоги за кредитним договором у позивача виникло з моменту коли відповідач припинив здійснювати погашення кредиту та сплати відсотків, а саме з 09 квітня 2017 року. Наявна у справі анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, проте, не містить істотних умов договору (порядок погашення кредиту, та строк його погашення), як це передбачено нормами ст. ст. 207, 1055 ЦК України. Наданим умовам та правилам надання банківських послуг не може бути надана правова оцінка, в частині строку дії кредитної картки та її пролонгації, оскільки вони не містить відомостей про те, що відповідач був ознайомлений з даними умовами, підпис останнього на вказаних умовах відсутній. (а.с.23) Таким чином строк позовної давності слід обраховувати саме з 09 квітня 2017 року, коли у позивача виникло право на пред`явлення позову. Загальний строк позовної давності становить три роки, останнім місяцем пред`явлення права вимоги було 09 квітня 2020 року, в той час, як із зазначеним позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська лише 19 листопада 2020 року. За цих обставин суд приходить до висновку, що даний позов було подано з пропуском строку позовної давності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування строків позовної давності і відмови у зв`язку із цим у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредитного ліміту. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним лімітом, суд виходить з наступного. На підтвердження факту обумовлення між сторонами процентної ставки за користування кредитним лімітом позивачем було надано вищевказану анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, проте, яка не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше), як це передбачено нормами ст. ст. 207, 1055 ЦК України. Наданому витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не може бути надана правова оцінка в частині визначення розміру процентної ставки, оскільки достеменно встановити, який саме вид платіжної картки був наданий відповідачу з наявних в матеріалах справи доказів визначити неможливо. В анкеті заяві відсутні відомості про те, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до його заяви. Окрім цього, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить відомостей про те, що відповідач був ознайомлений з даними умовами, підпис останнього на вказаному витягу відсутній. Також слід зауважити, що витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» має декілька видів Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна - 30 днів пільгового періоду», «Універсальна - 55 днів пільгового періоду», «Універсальна - Contract», «Універсальна - Gold». Кожен вид кредитної картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача, у судовій практиці, із застосуванням ст. 207 ЦК України за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки такий документ не може без сумнівів підтверджувати, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету. За офіційним тлумаченням частини четвертої статті 42 Конституції України в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно, суд відкидає аргументи позивача про застереження у заяві-анкеті перед місцем її підписання відповідачем, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між сторонами договір банківських послуг, внаслідок їх явної неприйнятності з огляду на усталену судову практику застосування ст. ст. 207, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними третього липня 2019 року у постанові № 14-131цс19, про неприпустимість покладання на слабшу сторону - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. За відсутності в заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, надані позивачем витяги з тарифів і умов, які не містять підпису відповідача, в судовій практиці застосування ст.ст. 633, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду у зазначеній постанові № 14-131цс19 не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не можуть підтверджувати вказаних обставин. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що з матеріалів справи неможливо встановити розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом, вирішувати питання щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості по відсоткам є неможливим. У зв`язку із цим, вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитним лімітом задоволенню не підлягають. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19, постановах Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 203/4297/18, 09 січня 2020 року у справі № 204/6608/18, а також у постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року №703/3063/18. Таким чином, вказані вимоги є недоведеними і не підлягають задоволенню навіть за умови, якби позовні вимоги про стягнення основної суми боргу були б пред`явлені без пропуску строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, повну відмову в задоволенні позову, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed