Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

17 червня 2015 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що із [PERSON], відповідачем по справі, вона перебувала у шлюбі, який згодом було розірвано. У період шлюбу з відповідачем у них народилася донька, [PERSON] Сергіївіна, [INFO], яка проживає разом з матірю. Згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.01.2013 року із [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачці відомо, що відповідач, працюючи у ТОВ «[PERSON] [PERSON] Україна», отримує щомісячний заробіток від шести до вісімнадцяти тисяч гривень. За таких обставин, позивачка звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2 000 грн. щомісячно до повноліття доньки у звязку з тим, що змінилась економічна ситуація в країні, вона витрачає більше коштів на утримання доньки, натомість, матеріальне становище відповідача, за наявною в неї інформацією, покращилося. У судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю (а.с.17). Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.16). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі (а.с.6), від якого 11 травня 2008 року у них народилася донька [PERSON] (а.с.4) та на утримання якої рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.01.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.5). Як вбачається з довідки про склад сімї Татарбунарської міської ради Одеської області за №1046 від 12.06.2015 року неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] (а.с.3), і знаходиться на її утриманні. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, які є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення, або поліпшення здоровя когось із них. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи. Таким чином, в зв'язку з визнанням відповідачем позовних вимог, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи, матеріальне становище позивачки, на утриманні якої та разом з нею проживає дитина, матеріальне становище відповідача, та, насамперед, інтереси дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, змінивши розмір аліментів та стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно до її повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved