Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 05 червня 2006 року він уклав шлюб з відповідачем, від шлюбу спільних дітей вони не мають. З 2008-2009 року, коли син відповідача потрапив у місця позбавлення волі, їхні стосунки стали погіршуватись, оскільки [PERSON] всю свою пенсію витрачала на посилки до тюрми своєму синові, а всі витрати ніс лише позивач. Приблизно в 2010 році відповідач без його дозволу взяла його кошти в розмірі 1 000 дол. США, через що між ним відбувся серйозний скандал і вони почали постійно сваритися. В грудні 2013 року шлюбні відносини між ними припинились, відповідач покинула його, вивезла особисті речі та переїхала жити до себе в с. Спаське Новомосковського району Дніпропетровської області де проживала до липня-серпня 2015 року. В серпні 2015 року відповідач повернулась проживати до нього, приблизно місяць між ними були більш-менш нормальні сімейні стосунки, а з жовтня 2015 року вони лише проживають за однією адресою, однак шлюбні відносини у всіх розуміннях не підтримують. Він самотужки сплачує всі комунальні платежі, утримує домашнє господарство, купує харчі, крім того, після перенесеної операції, з вересня 2015 року, за його заявою, йому стали допомагати працівники Новомосковського районного центру соціального обслуговування населення на дому, а саме [PERSON], яка відвідує його, готує, прибирає, крім того йому допомагають його рідні, щодо надання медичної допомоги, продуктів харчування та фізичної допомоги (город, господарство, тощо). На сьогоднішній день всі почуття між ним та [PERSON] втрачені, , вважає, що відповідач вбачає в ньому лише майновий інтерес, а саме бажає отримати його хату, з чим він не бажає миритися та зберігати шлюб. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ньому. Пояснив, що шлюб укладений ним з відповідачем в 2010 році, як зазначено в свідоцтві про шлюб, а не як ним зазначено в позовній заяві - в 2006 році. В 2014 році він перестав проживати разом з відповідачем, оскільки вона переїхала жити в с. Спаське. З травня 2015 року відповідач почала приїжджати до його помешкання знову, гостювати, а після перенесеної ним операції в 2015 році, точнішу дату він назвати не може, вони стали проживати знову разом в його будинку, при цьому спільного бюджету не мали. З того часу кожен день між ним відбуваються сварки, а тому він бажає розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити. Пояснила, що на теперішній час вона проживає в будинку позивача, готує їсти, веде господарство, прибирає, незважаючи на те, що вони ведуть окремий бюджет. Позовні вимоги не визнає, оскільки між нею та позивачем є спір про поділ майна, а дійсною причиною, що спонукала позивача до розірвання шлюбу є необхідність залишити хату племінникам. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, підтримавши позицію відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 05 червня 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 08 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, майновий конфлікт, відсутності поваги один до одного, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, хоча і проживають за однією адресою. В судовому засіданні позивач наполягав на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їхня сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе та суперечитиме його інтересам. В той же час, відповідачем не надано суду жодних доказів можливості збереження шлюбу. Враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, а підстави, на яких ґрунтуються заперечення відповідача проти розірвання шлюбу, а саме наявність спору про поділ майна, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved