Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів: [PERSON] та приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І.,- про визнання недійсною відмови від спадщини та припинення правовідносин, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що його мати, [PERSON], померла [INFO] року та після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 4-х га земель сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка знаходиться на території Бобрицької сільської ради, Білопільського району Сумської області. Від подружнього життя позивач має двох дітей, які на сьогодні є повнолітніми. Відповідачка приїхала до позивача з дитиною і попросила, щоб він відмовився від спадщини на землю на її користь, а вона буде допомагати позивачу, оскільки він живе сам. Після цього позивач написав заяву до Улянівської державної нотаріальної контори про відмову від спадщини на користь відповідачки. Не дивлячись на це, відповідачка обманула позивача і забравши землю, кинула його. Вважаючи це незаконним позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить суд визнати відмову від спадщини на земельну ділянку площею 4 га, яка була предметом спадкування після смерті його матері, [PERSON], яка померла [INFO] року, прийняту Улянівською державною нотаріальною конторою Білопільського нотаріального округу не дійсною та припинити правовідносини, які виникли між ним та відповідачкою. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської обалсті від 02 серпня 2017 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог, Сумський обласний державний нотаріальний архів. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15 вересня 2017 року залучено до участі у розгляді справи як співвідповідача Миколаївську селищну раду Білопільського району Сумської області. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач -приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. в судове засідання не з»явилася, направила до суду листа, що позовні вимоги не визнає, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області,- в судове засідання не з»явився, просив розглянути справу у його відсутність, вказав, що з рішенням суду будуть згодні. Від третьої особи - Сумського обласного державного нотаріального архіву- надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в судове засідання не з'явились. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], народився [INFO] року в с.Бобрик Улянівського району Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.03.1954 ( а.с.5). Мама позивача, [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується копією актового запису про смерть № 16 від [INFO] року ( а.с.21), та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 46, звор. бік). Після смерті матері позивача, [PERSON], відкрилась спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, що посвідчений 29 листопада 2007 року секретарем Марківської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрований в реєстрі за № 672, згідно якого заповіла своїй онуці, [PERSON], державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області серії [NUMBER] виданий 24.01.2007 року Білопільською районною державною адміністрацією (а.с. 31). [PERSON] народилася [INFO] року, її батьки: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Прізвище [PERSON] вона взяла після реєстрації 07.09.2007 року шлюбу з [PERSON]., що підтверджується копією про шлюб серії [NUMBER](а.с.55,56). 19 січня 2015 року позивач звернувся до секретаря Марківської сільської ради Білопільського району Сумської області з заявою, адресованою Улянівській державній нотаріальній конторі про відмову від належної йому частини обов»язкової частки спадщини матері [PERSON], та секретар посвідчила його заяву про відмову від спадщини, зареєстровано в реєстрі за № 02. Згідно наведеної заяви [PERSON], йому роз»яснено зміст ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, його особу встановлено та дієздатність перевірено ( а.с. 34). 16 січня 2015 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої 29.07.2014 року бабусі, [PERSON], до Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області звернулася [PERSON](а.с. 44). Заява позивача [PERSON] про відмову від спадщини матері, [PERSON], до Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області надійшла 26.01.2015 року( а.с.46). На підставі вказаної заяви [PERSON] та доданих до неї документів державним нотаріусом Уляновської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області 21 травня 2015 року їй було видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на земельну ділянку площею 5, 0638 га та земельну ділянку площею 0,2019 га, що розташовані на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області ( а.с.73) Як вбачається з заяви [PERSON], посвідченої 19 січня 2015 року секретарем Марківської сільської ради Білопільського району Сумської області,- він відмовився від прийняття спадщини матері, [PERSON] ( а.с.34, 46). При цьому заява містить інформацію про те, що заявнику роз'яснено зміст ст.ст. 1269,1270 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Частиною 5 зазначеної статті передбачено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ту обставину, що передумовою його відмови від спадщини була обіцянка його доньки, відповідачки по справі [PERSON], допомагати йому, але після його відмови від спадщини матері, донька не виконала обіцяного, що і стало підставою для його звернення до суду. Суд вважає, що вказівка позивачем [PERSON] у вказаній заяві про відмову від спадщини, свідчить про його волевиявлення, спрямоване саме на неприйняття спадщини. З наданих в судовому засіданні пояснень позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] вбачається, що позивач, відмовляючись від спадщини, пояснював, що йому не потрібно успадковувати земельну ділянку матері, бо він має і свій власний земельний пай, та що заява про відмову ним писалася без якихось застережень і була безумовною. На його волевиявлення ніхто не впливав і він добровільно, без будь-якого примусу чи тиску подав таку заяву. Фактично з наданих позивачем в судовому засіданні пояснень та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач після закінчення встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, дізнавшись, що відповідачка вже оформила спадщину, після виниклих між ними неприязнених відносин фактично змінив свою думку та також вирішив прийняти спадщину. Згідно ч.5 ст.1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 - 233 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. На підставі викладеного, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він відмовився від прийняття спадщини матері на користь відповідачки, так як з його заяви, посвідченої секретарем Марківської сільської ради слідує, що він просто відмовився від спадщини. Суд не бере до уваги пояснення позивача, що відмовляючись від прийняття спадщини, позивач не знав, що існує заповіт його матері на користь онуки- відповідачки по справі, так як в судовому засіданні сам позивач пояснював, що має право на обов»язкову частку у спадщині матері, що передбачає наявність заповіту. Не можуть також бути підставою для визнання недійсною заяви про прийняття спадщини дії іншого спадкоємця, пов'язані з прийняттям спадщини. Інших обставин, що надавали б підстави для визнання недійсною заяви про відмову від спадщини, позивач суду не повідомив. Тому суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог відмовити. Оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню йому не підлягають.

Outcome: dismissed