Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

18.03.2021 представник позивача [PERSON] адвокат Абрамович О.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] народився та проживає у с. Бугрувате Охтирського району Сумської області. Неподалік одиноко проживав його знайомий - [PERSON] , за яким позивач та члени його родини постійно доглядали, надавали йому допомогу по господарству, придбавали ліки, піклувалися про нього, адже це була людина похилого віку і за ним нікому було доглянути. [INFO] [PERSON] помер. На початку лютого 2021 року позивачу стало відомо про те, що за життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповідав [PERSON] Ѕ частину земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3081 га кадастровий номер 5920380800:01:001:0741, розташованої на території Бугруватської сільської ради Охтирського району Сумської області. Позивач дізнався про заповіт випадково від працівників старостинського округу. 15.02.2021 позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, що і стало підставою для звернення до суду. 22.03.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 15.04.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник подав заяву про розгляд справи без їх з позивачем участі, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 10.02.2021 (а.с. 7). Відповідно до довідки, виданої старостою Бугруватського старостинського округу Таран Ю. 09.02.2021 № 02-20-58, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований у [ADDRESS] та проживав один (а.с.8). Також судом встановлено, що [PERSON] за життя в порядку спадкування отримав право спільної часткової приватної власності на Ѕ частку земельної ділянки, кадастровий номер 5920380800:01:001:0741, дата державної реєстрації земельної ділянки 01.11.2016, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа: 3,3081га, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2016 № 72721436 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 10.11.2016 № 45733481 (а.с. 21, 22). 04.08.2017 приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Ковальчуком С.П. посвідчено заповіт [PERSON] , за яким останній заповідав належну йому Ѕ частину земельної ділянки, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3081га кадастровий номер 5920380800:01:001:0741, розташовану на території Бугруватської сільської ради Охтирського району Сумської області [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 08.02.2021 № 63476203 (а.с. 9,10). Дізнавшись про наявність зазначеного заповіту, позивач звернувся до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Ковальчука С.П. із заявою про прийняття спадщини, однак [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку, про що нотаріусом 15.02.2021 винесено відповідну постанову (а.с. 13). Разом з\~тим,\~з інформації,\~наданої завідувачем\~Охтирської районної\~державної нотаріальної\~контори Сумської\~області Воропаєм\~В.В.\~вбачається,\~що 04.08.2017\~приватним нотаріусом\~Ковальчуком С.П.\~посвідчений заповіт\~ [PERSON] ;\~після смерті\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~приватним нотаріусом\~Ковальчуком С.П.\~15.02.2021\~відкрита спадкова\~справа №\~67204539,\~що підтверджується\~інформаційною довідкою\~зі Спадкового\~реєстру (спадкові\~справи та\~видані на\~їх підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину)\~№ 64098585\~від 26.03.2021\~та інформаційною\~довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64095888 від 26.03.2021. У своїх доводах позивач, як на причину пропуску строку, посилається на те, що йому не було відомо про наявність заповіту. За загальним правилом положення про спадкування права на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що позивачем з поважної причини пропущено строк прийняття спадщини та відповідно до частини третьої статті 1272\~ЦК України це є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном у\~два місяці\~з дня\~набрання рішенням\~законної сили,\~як достатнього\~для вчинення зазначеної дії, проти чого представник відповідача не заперечував. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судові витрати підлягають вирішенню відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved