Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

19.08.2021 року позивач звернулася до суду\~ з позовом та просить постановити рішення, яким: - припинити з 19.08.2021 року стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх доходів, присуджених за рішенням Болградського районного суду Одеської області № 497/2344/14-ц від 17.11.2014 року; - відкликати з Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 497/2344/14-ц від 16.12.2014 року, щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 17.11.2014 року\~стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно до досягнення повноліття доньки [PERSON] , тобто з [INFO] до [INFO] , але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. 13.08.2021 року рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13.08.2021 року визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Табаки Болградського району Одеської області зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] та місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Болград Одеської області зі своїм батьком [PERSON] , [INFO] . Не зважаючи на те, що фактично з червня 2021 року , а також і на день постановлення рішення суду з 13.08.2021 року донька [PERSON] , [INFO] , проживає зі своєю матір`ю, з неї, [PERSON] продовжуються стягуватися аліменти на утримання двох дітей. \~ \~ \~ \~В зв`язку з вищевикладеним заявник звертається до суду з даною заявою. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 19.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 13.09.2021 року. Того ж дня заяву позивачки про вжиття заходів забезпечення позову задоволено та заборонено Болградському районному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчиняти певні дії, щодо стягнення на підставі виконавчого листа № 497/2344/14-ц, виданого Болградським районним судом Одеської області від 16.12.2014 року з позивача на користь відповідача аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей. В судове засідання 13.09.2021 року відповідач не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча був сповіщений належним чином про час та місце призначення судового розгляду, тому розгляд справи за участю представника позивача було відкладено до 13:00 години 01.10.2021 року. В судовому засіданні 01.10.2021 року: - позивач вимоги підтримала, просила задовольнити, надала пояснення з підстав зазначених в позові; - відповідач позовні вимоги визнав, підтвердив, що дійсно донька [PERSON] з червня 2021 року, в тому числі і на день постановлення рішення суду від 13.08.2021 року проживає з позивачкою, тобто з матір`ю в м.Ізмаїл, Одеської області, а син [PERSON] проживає з ним, з батьком в с. Залізничне Болградського району Одеської області, тому він не проти щодо припинення сплати аліментів позивачкою на його користь. - представник третьої особи Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду не прибув, причини неявки не повідомив, хоча сповіщений належним чином (а.с.25, 29). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.6,7). Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано. На підставі заочного рішення Болградського районного суду Одеської області від 17.11.2014 року, справа №497/2344/14-ц (а.с.8-9), було видано виконавчий лист 16.12.2014 року, згідно якого з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] та\~ [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно до досягнення повноліття донькою [PERSON] , тобто з [INFO] до [INFO] , але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку (а.с.10). 13 серпня 2021 року Болградським районним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким встановлено місце проживання доньки сторін [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, тобто позивачкою [PERSON] , місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, тобто відповідачем [PERSON] (а.с.8-9). Рішення набрало законної сили. Отже, неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою, і, відповідно, позивачка самостійно несе весь цей час витрати на її утримання, але з неї продовжують стягуватися аліменти у розмірі 1/3 частини від її доходів на обох дітей. При цьому відповідач не бажає забрати виконавчий лист з примусового виконання, тобто він фактично має на утриманні одну дитину, але отримує аліменти від позивачки на двох дітей. Позивачка офіційно\~працевлаштована і\~має постійних\~дохід у\~вигляді заробітної\~плати,\~працює касиром\~торгівельного залу\~у ПП\~«Таврія Плюс»\~в м.Ізмаїл,\~Одеська область.\~Загальна сума\~доходу за\~період з\~24.11.2020\~року по\~31.03.2021\~року за\~винятком аліментів\~становить 24\~963.09\~гривен (а.с.12). Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На даний час позивачка повністю утримує свою доньку, забезпечує її всім необхідним для проживання та навчання, купує їй продукти харчування, одяг, взуття, ліки. Тоді, як батько, аліменти на доньку [PERSON] на користь позивача не сплачує. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 181 Сімейного Кодексу України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Приписами ст.181 ч.3 Сімейного Кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. З досліджених доказів, суд встановив, що дитина не проживає з батьком на користь, якого стягнуті аліменти з позивачки і, що з червня 2021 року, в тому числі і дату постановлення рішення судом про визначення місця проживання дітей -13 серпня 2021 року, донька сторін по справі [PERSON] постійно проживає з позивачем, тобто матір`ю [PERSON] , яка наразі є платником аліментів, і знаходиться на її утриманні. Вказаний факт визнаний і підтверджений відповідачем в судовому засіданні. Суд приходить до висновку, що проживання дочки з матір`ю - позивачкою та перебування на її повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою стягнення аліментів з позивачки на користь відповідача, а тому має тягнути за собою звільнення позивача від сплати вказаних аліментів з дати звернення до суду з цим позовом, оскільки дана обставина визнається відповідачем. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Судом встановлено, що з червня 2021 року і до теперішнього часу донька сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю, тобто позивачкою [PERSON] , що визнається відповідачем. Позивачка повністю утримує свою доньку, забезпечує її всім необхідним для проживання та навчання, купує їй продукти харчування, одяг, взуття, ліки. Отже, сімейний стан позивачки змінився, на її утриманні перебуває донька, а відтак є всі підстави для звільнення її від сплати аліментів, що утримуються з неї на користь відповідача на двох дітей. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина [PERSON] перестала проживати з батьком з червня 2021 року, та стала проживати з матір`ю [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, отже з батьком залишилася проживати тільки одна дитина, хлопчик [PERSON] , тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь батька аліментів на двох дітей, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, та один з дітей став проживати з матір`ю. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності, а відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати на користь держави слід стягнути з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved