overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

18 лютого 2015 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій просить продовжити стягнення аліментів [PERSON]. аліменти на утримання [PERSON], яка продовжує навчання, щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 179,00 гривень, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання. В подальшому подала письмову заяву, в якій, уточнила свої позовні вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання дочки в твердій грошовій сумі по 350 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до закінчення навчання донькою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, 30.11.2006 року Новоград-Волинським міськрайонним судом винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі 358 грн. На даний час [PERSON] навчається в Корецькому ВПУ № 24 та потребує коштів, які витрачає на проживання та дорогу. Відповідач зобов'язаний надати матеріальну допомогу. Позивач у судове засідання не прибула. Подала письмову заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, розглядати справу у її відсутність; проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином (що підтверджується матеріалами справи), однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

18 лютого 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 23 листопада 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 2815. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування більше 3 років тому. Між сторонами втрачені почуття довіри та взаєморозуміння. За таких обставин вважає збереження шлюбу неможливим. Звертаючись до суду позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 23 листопада 2007 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Додатково зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що проти розлучення не заперечує. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 листопада 2007 року, про що було зроблено актовий запис № 2815 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Суд, приймаючи до уваги обставини справи, письмові пояснення сторін, які визнаються судом достовірними, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, що підтверджено дослідженими судом доказами. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

18 лютого 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що останнім часом відповідач зловживає спиртними напоями, вони часто сварились, з'ясовували стосунки, унаслідок чого припинили шлюбні відносини і разом не проживають. Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, надала заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON], якого двічі належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки і не надав заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с. 16). У зв'язку з чим, за згодою позивачки відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). В шлюбі мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В грудні 2014 року сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

18 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], 19 червня 2007 року, у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 червня 2005 року зареєструвала шлюб з [PERSON] 19 червня 2007 року народилася донька [PERSON], яка мешкає з матірю. Посилалась, що шлюбно сімейні відносини з відповідачем припинені та з лютого 2012 року мешкають окремо. На даний час [PERSON] працює у м. Харкові. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позивачка подала суду заяви про можливість розгляду справи за її відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дитиною відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, де батьками записані позивачка та відповідач. Дочка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, матеріальне становище дитини і відповідача, який аліментних зобовязань не має, не є інвалідом, є працездатною особою, у силу ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн., (одержувач: УДК у Орджонікідзевському районі м. Харкова, код ЄДРПОУ: 37999701, МФО: 851011, банк отримувача: ГУДКУ у Харківській області, КБКД: 22030001, р/р: 31214206700009).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

18 лютого 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 15.02.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2014 року має заборгованість - 20850,40 грн., що складається з 10400,17 грн. - заборгованість за кредитом, 7945,42 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1035,74 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штраф - 1469,07 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20850,40 грн. та судові витрати по справ,і що складаються із судового збору у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома, у зв'язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 15.02.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 31.12.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 20850,40 грн., що складається з 10400,17 грн. - заборгованість за кредитом, 7945,42 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1035,74 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи - 1469,07 грн. (а.с. 3-8). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 20850,40 грн., а також повернення судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

18 лютого 2015 року року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що перебувала в шлюбі з [PERSON] На даний час шлюб розірвано рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2014 року. Від шлюбу сторони мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги дитині не надає, просила стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до виповнення повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 06 травня 1995 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який 01 липня 2014 року розірвано за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження дитини, виданого Березнегуватським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївської області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис № 72 (а.с.6). Відповідно довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області 16.02.2015 року № 532, дитина проживає з позивачкою, а отже перебуває на її утриманні (а.с.3). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення . На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

18 лютого 2015 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Федосенко В.В. виніс ухвалу про повернення позовної заяви у звязку з непідсудністю справи цьому суду, а саме в резолютивній частині вказаного судового рішення зазначено: «позовну заяву [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - повернути позивачеві. Судові витрати повернути позивачу. Зобовязати Управління Державної казначейської служби України в Дзержинському районі міста Харкова Харківської області повернути [PERSON] акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» сплачену ним суму судового збору у розмірі 3654 гривень 00 копійки на рахунок 31210206700003 код ЗКПО 37999654 УДК у Дзержинському районі м. Харкова ГУДКУ у Харківській області МФО 851011. До суду надійшла заява представника позивача про виправлення описки, а саме в ухвалі суду не повністю вказані банківські реквізити позивача. Сторони в судове засідання не зявились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що дійсно в рішенні суду була допущена вказана описка, а тому описка підлягає виправленню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

18 лютого 2016 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 листопада 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Козелецького районного управління юстиції Чернігівської області, за актовим записом № 107. У судове засідання позивач не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява відповідача з проханням слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивують тим, що вони є співвласниками даного нерухомого майна. В вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання відповідача і її з позивачем [PERSON] малолітньої дочки [PERSON] У 2013 року [PERSON] припинила подружні стосунки з [PERSON], забрала все своє майно і добровільно виїхала на проживання до своїх батьків в с. Кадиївці Камянець-Подільського району Хмельницької області. Замок у вхідних дверях не змінювався, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом не чинилося. Формальна реєстрація [PERSON] в квартирі обмежує їх права власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном, вони змушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а тому просять визнати відповідача такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. У попереднє судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, подали до суду письмові заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити (а.с.41-42). Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, у якій не заперечила щодо задоволення позову та не заперечила щодо визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.39). Відповідно до ст.391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і оскільки [PERSON] понад один рік без поважних причин відсутня по місцю реєстрації, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк, поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі не встановлено, а тому суд визнає [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України. Судові витрати у справі у розмірі 551,20 грн. суд залишає за позивачами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою у нього не склалося. Відносини між ними погіршились, виникають непорозуміння, сварки, вони проживають окремо. Неповнолітніх дітей не має, однак спільних поглядів на сімейне життя також, що ускладнює їх відносини. Відповідачка у судове засідання зявилася і позовні вимоги визнала, однак просила про надання терміну для примирення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 15.08.1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Студенянською сільрадою Вінницької області; від шлюбу мають 1 дорослу дитину. У судовому засіданні сторони підтвердили, що примирення не відбулось. Вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Неодноразово намагались розлучитись. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт збереження сімї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу зважаючи на їх доведеність і обгрунтованість.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. На даний час сім'я фактично розпалася, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, стосунки не підтримують з 2013 року, з того ж часу мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дітей. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив шлюб розірвати, оскільки сім'я розпалася, подальше спільне життя з відповідачем суперечать інтересам сім'ї та вихованню дітей. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2006 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис № 161 (а.с. 4). Подружжя має неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6) та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спору про розподіл майна та місце проживання неповнолітніх дітей на даний час немає. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні відносини з 2013 року, з того ж часу мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відповідач не заперечує проти задоволення позову, тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved