Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

18.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.06.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до п.1.1 договору позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти в сумі 150000 грн., що на момент укладання договору в еквіваленті становить 18773,47 доларів США за курсом НБУ. Договір позики підписано за участі жінки [PERSON] - [PERSON] в інтересах сім»ї та на її потреби. 01.01.2014 року позивач та відповідач [PERSON] уклали між собою додаткову угоду до договору позики від 14.06.2013 року про продовження терміну дії договору з 14.06.2013 року до 01.07.2014 року. Факт передачі і повернення грошей сторони підтвердили власноруч складеною розпискою. За користування грошовими коштами відповідач щомісячно сплачує позикодавцю проценти в розмірі 30% річних щомісячно від суми заборгованості до 14 числа місяця що слідує за звітним, та становить відповідно 3750 грн., щомісячно. Починаючи з 14.01.2014 року між сторонами по договору позики досягнуто домовленості про зміни в п.2.6 договору, про те що розмір щомісячної плати за користування позикою становить 3% від суми заборгованості. Таким чином, з 14.01.2014 року відповідач повинен щомісячно сплачувати позивачу 4500 грн. За умовами Додатку №1 до договору по графіку платежів у відсотках відповідачем проведено останній платіж по сплаті в лютому 2014 року у розмірі 4000, при цьому, не доплатив 500 грн. В подальшому, відповідачем оплата за користування грошовими коштами проводилась та складає 5 місяців, що в грошовому еквіваленті становить 23000 (4500 грн. х 5 місяців + 500,00 грн=23000 грн.) З урахуванням змін до п.2.6 Договору заборгованість відповідача складає 23000 грн. Таким чином, відповідачем порушено договірні зобов'язання несвоєчасної оплати чергових зобов'язань по сумі позики. Станом на 01.07.2014 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики всього становить 174809 грн., з них: 150000 грн. сума позики, 23000 грн. за користування грошовими коштами, 175 грн. - 3% річних, 1634 грн. інфляційних витрат. В строк зазначений умовами договору, а саме 01.07.2014 року відповідачем розрахунок проведено не було, тому покладаються додаткові нарахування за користування грошовими коштами по договору позики та міра відповідальності у вигляді ст. 625 ЦК України інфляційні та % річних. Просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 220691,37 грн., в тому числі 150000 грн. сума позики, % за користування грошовими коштами 50000 грн., 3% річних в сумі 3033,37 грн., індекс інфляційні 17658 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Пояснив, що відповідачі порушили умови договору позики від 14.06.2013 року, в той час як зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до умов договору. На неодноразові звернення позивача до відповідачів щодо врегулювання мирним шляхом погашення боргових зобов'язань, ні до чого не привели. В добровільному порядку відповідачі відмовляються виконати свої боргові зобов'язання. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, причини неявки суду не відомі, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. За згодою представника позивача рішення ухвалюється при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до п.1.1 якого, позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти в сумі 150000 грн., що на момент укладання договору в еквіваленті становить 18773,47 дол. США за курсом НБУ, строком повернення до 01.01.2014 року. Факт передачі і повернення грошей сторони підтвердили власноруч складеною письмовою розпискою. Відповідно до п. 2.6. договору позики за користування грошовими коштами відповідач щомісячно сплачує позикодавцю проценти в розмірі 30% річних щомісячно від суми заборгованості до 14 числа місяця, що слідує за звітним. Договір позики погоджено дружиною [PERSON] - [PERSON], та здійснений в інтересах родини. 01.01.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору позики від 14.06.2013 року про продовження терміну дії договору позики з 14.06.2013 року до 01.07.2014 року. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається та не заперечується представником позивача, що відповідач [PERSON] з липня 2013 року по грудень 2013 року сплачував [PERSON] 3750 грн. кожного місяця, у січні 2014 року відповідач сплатив 4000 грн., всього сплачено 26500 грн. Факт розрахунку підтверджено відміткою у розписці за підписом позикодавця. Твердження представника позивача про те, що між сторонами по договору позики досягнуто домовленості про зміну в п.2.6 розміру щомісячної плати за користування позикою з 30% на 3% від суми заборгованості, суд оцінює критично, оскільки дані посилання документально не підтверджені, у додатку № 1 до договору не передбачено такої зміни, вирішено питання лише щодо строку виконання зобов'язань за договором позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за договором позики всього становить 180200 грн., з них: 150000 грн. сума позики, 18500 грн. (45000-26500) - 30% за користування грошовими коштами за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року, відповідно до п.2.6.; 9395 грн. - 3% річних за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року, з розрахунку: 18500x3%x334 дні/365; 2305 грн. інфляційних витрат (18500x100,6x102,2x103,3x103,8x101,0x100,4x100,8x102,9x102,4x101,9x103,0). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд не знаходить підстав для стягнення заборгованості за договором позики від 14.06.2013 року з [PERSON] в солідарному порядку, оскільки остання не поручалася перед [PERSON] за виконання [PERSON], своїх зобов»язань за договором позики, тому посилання представника позивача на той факт, що договір позики підписувався за участі [PERSON], як на підставу солідарного стягнення, суд оцінює критично. Крім того, в ході розгляду справи судом не здобуто доказів того, що [PERSON] є дружиною [PERSON] Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, до стягнення підлягає борг за договором позики з відповідача [PERSON] Підписанням відповідачем [PERSON] розписки про отримання коштів у борг та обов'язку їх повернути підтверджується те, що відповідач в повному обсязі прийняв на себе зобов'язання щодо виконання даного договору позики. Договір є обов'язковим до виконання, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Також, до стягнення з відповідача [PERSON] в силу вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають судові витрати по оплаті судового в сумі 1802 грн.

Outcome: partial