Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

19.08.2015 р. комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» далі КПТМ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за постачання теплової енергії для потреб опалення по квартирі [ADDRESS] в сумі 5027,19 грн., за період з 01.01.2008р. по 01.01.2011 р., вказує що відповідач не виконує обовязок по оплаті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в неї в квартирі встановлено автономне опалення, послугами центрального опалення вона не користується. Про те, що в її квартирі відсутнє центральне опалення, складено акт. Автономне опалення нею було встановлено на підставі дозволу, наданого УЖКГ. Позов не визнає оскільки послугами, які надає позивач вона не користується. Крім того вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом та рішенням суду від 25.05.2015 року вже було вирішено питання про строк позовної давності та стягнуто заборгованість починаючи лише з 2011 року, тому просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовані Законом України «про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є членом сімї власника квартири [ADDRESS] [PERSON], в якій відповідач зареєстрована, а.с.5, відповідач отримувала послуги з опалення за вказаний позивачем період з 01.01.2008 р. по 01.01.2011 р. заборгованість складає 5027,19 грн. Згідно ст.ст.14 ч.1, 16 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - житлово-комунальні послуги діляться на три групи залежно від порядку затвердження цін/тарифів: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Житлово-комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, та не залежать від укладення договору. Згідно ст.20 ч.3,5 того ж Закону обовязок укладення договору на житлово-комунальні послуги як і обовязок їх оплати покладається на відповідача як користувача послуг. Стаття 18 зазначеного Закону при наявності договору передбачає порядок претензії споживача до виконавця робіт, порядок розгляду претензій та перерахунку платежів в разі обґрунтованості претензії. Вказане відповідає Правилам надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення затвердженим Постановою КМ №630 від 21.07.2005 р., згідно яких споживачем послуг є - наймач (власник) квартири (приватного будинку), якому надаються послуги з централізованого холодного та гарячого водопостачання, теплопостачання та водовідведення у житловому фонді та підсобних приміщеннях. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється, та власник квартир не може самовільно змінювати систему опалення згідно п.п.24-26 зазначених Правил. Таким чином відповідач повинна була нести обовязки по оплаті, як при відсутності договору на користування послугами КПТМ, так і відключення від мереж централізованого опалення згідно акту від 09.11.2010 р. Судом встановлено що відповідач є користувачем послуг КПТМ, отримувала послуги з опалення, які не оплачувала з 2008 року, згідно розрахунку, а.с.6. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воді і водовідведення, затверджених Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом спору є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч.1,2 ст.264 ЦК). Згідно матеріалів справи, позивач у квітні 2011 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 5027,19 грн., який ухвалою суду від 16.05.2011 року було скасовано,а.с.7. Відповідно до розяснень, наведених в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 року №14, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засіданні і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Відповідач не сплачує комунальні послуги з 01.01.2008 року, позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу лише у квітні 2011 року, хоча про порушення свого права позивач дізнався не отримавши оплату від відповідача за надані послуги з 01.01.2008 р., тобто в період трирічного строку позивач не звернувся до суду за захистом свого права. Позивач також не звернувся до суду за захистом свого права і протягом трирічного строку з часу звернення до суду із заявою про видачу судового наказу квітень 2011 року, а до суду звернувся з даним позовом лише у серпні 2015 року, тому вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.01.2008р. по 01.01.2011р. задоволенню не підлягають відповідно до вимог ст.267 ч.4 ЦК України. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. Крім того, рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 25.05.2015 року, яке набрало чинності, було відмовлено у стягненні заборгованості з [PERSON], яка є власником спірної квартири за даним позовом, за період з 01.02.2002 року по 26.03.2011 року у звязку із пропуском строку позовної давності, тобто питання про стягнення заборгованості по квартирі [ADDRESS] за період до 26.03.2011 року вже було вирішено судом, але позивач звернувся до суду з даним позовом до іншого відповідача, до [PERSON], яка є користувачем спірної квартири, де знову просить стягнути заборгованість за період, у стягненні якого вже було відмовлено, що на думку суду свідчить про недобросовісне користування позивача своїми процесуальними правами. На підставі ст. 64 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», ст.ст.526, 610-611 ЦК України,

Outcome: dismissed