Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

17 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 28 квітня 2006 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Вона та чоловік є батьками дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та несхожості характерів, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини припинили у травні 2018 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть. Спір щодо поділу майна, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини буде вирішений окремо. В зв'язку з наведеним, [PERSON] просила суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року було відкрито провадження у справі (а.с. 13-14). 23 січня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені вимоги, після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін. 23 січня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про проведення судового розгляду без його участі, позовні вимоги визнає, просив суд розірвати шлюб. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв'язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 103 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 8). Встановлено. що сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 9). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у травні 2018 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть. Таким чином, враховуючи обставини, установлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, після розірвання шлюбу [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у зв'язку з реєстрацією шлюбу На підставі викладеного,

Outcome: approved