Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

17 жовтня 2017 року [PERSON], через свого представника за довіреністю, звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра», в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 14 листопада 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО [PERSON], яким звернуто стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності позивачу. Свої вимоги мотивує наступним. Відповідно до кредитного договору № 10/2006/11402502017, укладеного між сторонами 21 вересня 2006 року, позивачу було надано кредит в сумі 15000 доларів США, цільове призначення якого купівля квартири за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира була передана банку в іпотеку, про що свідчить договір іпотеки, укладений 21.09.2014 року № 10/2006/[NUMBER]. Позивач зазначає, що випадково дізналася про існування спірного виконавчого напису, після ознайомлення її представника з матеріалами виконавчого провадження №45785604, тому просить поновити пропущений строк на звернення до суду за захистом своїх прав. Вказує, що виконавчий напис вчинено з порушення вимог, визначених п.2.3 глави 16 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 286/5, а саме: вчинено виконавчий напис з порушенням тридцятиденного строку з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень іпотекодавцю та боржнику. Позивач стверджує, що вона не отримувала такого повідомлення, тим паче не проставляла свого підпису про його отримання, як того вимагає положення Наказу. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити. Представник відповідача до суду не зявився, направив листа про розгляд справи у його відсутність та подав письмовий відзив на позов (а.с.41-43), в якому з вимогами позивача не погоджується, вважає їх безпідставними та просить відмовити в позові. Вказує, що письмовими доказами підтверджується виконання вимог Інструкції, затвердженої Наказом Мінюсту України від 03.03.2004 року №20/5, а саме направлення та отримання письмового повідомлення боржнику та іпотекодавцю. Представником позивача направлено письмову відповідь на відзив, в якій зазначалося, що позивачем відновлюються всі наявні в неї квитанції про сплату боргу. Крім того, ознайомившись із наданими письмовими доказами про направлення повідомлення, представник, звернувшись до пошукової системи Укрпошти, не знайшов на сайті Укршпошти номеру поштового відправлення, копію якого надав відповідач. Від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказує, що на час розгляду справи в суді дізнатися інформацію щодо поштового відправлення [PERSON] від 03.10.2014 року неможливо, оскільки такі дані зберігаються протягом шести місяців. Це в свою чергу не спростовує факту отримання [PERSON] повідомлення, а лише вказує на неможливість отримати інформацію. Третя особа (приватний нотаріус [PERSON]М.) про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи письмового пояснення до суду не направляла. Ухвалою суду від 18 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без руху. 06 листопада 2017 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 04 січня 2018 року призначено судове засідання, надано сторонам час для подання письмових відзивів. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» 21 вересня 2006 року було укладено кредитний договір №10/2006/[NUMBER], відповідно до якого [PERSON] отримала 15\~000 доларів США на покупку квартири за адресою: м. Суми, вул. Кірова (Г.Кондратьєва), 114, кв. 38 (а.с.12-14). Із метою забезпечення виконання зобов'язання між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] 21.09.2006 було укладено договір іпотеки № 10/2006/[NUMBER], згідно до якого позивач передав банку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,05 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м. що знаходиться за адресою, Україна, [ADDRESS] (а.с.15-16). Відповідно до п. п. 5.1 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Кредитного договору в цілому або в тій чи іншій частині, а також порушення Іпотекодавцем будь-яких зобовязань за цим Договором або будь-яких гарантій, наданих Іпотекодержателю за цим Договором. Так п. 5.3 Договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису; домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленою статтею 37 ЗУ «Про іпотеку»; права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Вимогами ст.18 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках, встановлених законом. Згідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України віл 03.03.2004р. №70/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусами після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Судом встановлено, що у звязку з наявністю заборгованості за Кредитним договором, відповідач звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення нотаріусом [PERSON] виконавчого напису від 14 листопада 2014 року (а.с.9). Із наданих суду стороною відповідача письмових доказів вбачається, що 03 жовтня 2014 на адресу позивача направлено досудову вимогу, про що свідчить копія вимоги, копія фіскального чека та копія опису вкладення до цінного листа (а.с.44-45). Крім того, як вбачається з поданих письмових доказів, вказаний у виконавчому написі нотаріуса від 14 листопада 2014 року розмір основного боргу, відсотків та комісії відповідають розмірам, які були вказані у направленій на адресу позивача [PERSON] досудовій вимозі від 03 жовтня 2014 року. Пункт 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначає, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Згідно з п.1 Переліку документів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку доку ментів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», до таких документів відносяться: нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, документи, що підтверджуюсь безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Безспірними визнаються вимоги, які не викликають у їх отримувача будь-яких заперечень, будь-яких не погоджень із заявленими вимогами, будь-яких зустрічних заяв з відповідним обґрунтуванням та своїми запереченнями; вимоги, за наслідками яких не виник спір між сторонами; вимоги, змісту яких під сумнів не ставить отримувач даних вимог. Таким чином, судом встановлено, що нотаріусом у відповідності до вимог Договору іпотеки, укладеного між сторонами 21 вересня 2006 року та у відповідності до положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. 70/5 вчинено нотаріальний напис 14 листопада 2014 року. Твердження представника позивача, що відсутні підтвердження про існування на сайті Укрпошта відомостей про поштове відправлення від 03 жовтня 2014 року, станом на січень-лютий 2018 року, номер якого зазначено на фіскальному чеку, не спростовують самого факту направлення вказаного повідомлення, підтвердженого письмовими доказами, наданими стороною відповідача та такими, що подані у відповідності до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України. Таким чином, судом встановлено, що право позивача не порушено, тому в задоволенні позову [PERSON] про визнання таким, що не підлягає примусовому виконанню, виконавчого напису нотаріуса вчиненого 14 листопада 2014 року слід відмовити.

Outcome: dismissed