Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

19 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що на підставі протоколу засідання спостережної ради співвласників майна за договором про спільне володіння, користування і розпорядження майном від 08 червня 2007 року їй було передано у власність гаражний бокс, розташований в [ADDRESS] згідно з актом прийому-передачі. Рішенням відповідача гаражному боксу було присвоєно юридичну адресу та нею виготовлений відповідний технічний паспорт. Звернувшись до нотаріуса з питання реєстрації гаражного боксу, вона одержала відмову через відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно. Посилаючись на викладене, просила визнати за нею право власності на вказаний гаражний бокс. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивачка та відповідач надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримують заявлені вимоги, відповідач вказав, що проти позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається зі свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії [NUMBER], які видано 03 квітня 2002 року та 07 грудня 2004 року Кам'янською сільською радою Очаківського району Миколаївської області за [NUMBER], [NUMBER] [PERSON] належали відповідні частки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Україна», а саме: в розмірі 12 894 грн 07 коп. або 0,216% від загального фонду та в розмірі 14 565 грн або 0,428382 % від загального фонду (а. с. 6, 7). За договором купівлі-продажу від 07 червня 2007 року, [PERSON] продала, а позивачка [PERSON] придбала належні першій частки, виражені в грошовому виразі відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай (а. с. 8). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка в законний спосіб набула право власності на належні [PERSON] частки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СТОВ «Україна». Відповідно до протоколу № 9 від 08 червня 2007 року засідання спостережної ради співвласників майна за договором про спільне володіння, користування і розпорядження майном від 22 травня 2004 року, позивачці було вирішено виділити в натурі відповідні частки спільної часткової власності [PERSON], а саме: три гаражних бокси на суму 27 459 грн 07 коп., що розташовані в [ADDRESS] (а. с. 9). 12 квітня 2017 року позивачкою [PERSON]виготовлено відповідний технічний паспорт на вказаний гаражний бокс за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10-14). Як вбачається з роз'яснень приватного нотаріуса Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Туровського В.А. (а. с. 15), позивачці відмовлено в реєстрації права власності та вчинення нотаріальних дій, предметом яких є вищевказане нерухоме майно, через відсутність документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав та обтяжень здійснюється, зокрема, на підставі рішень судів, які набрали законної сили. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскільки позивачка в законний спосіб набула право власності на спірний гаражний бокс, її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved