Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

19 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, що, зокрема, складалася із права на земельну частку (пай), площею 5,49 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Орлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (нині Куликівська селищна рада). Право на земельну частку (пай) належало брату померлого - [PERSON] , яке [PERSON] успадкував, однак не оформив своїх спадкових прав. За життя [PERSON] залишив заповіт, за яким все своє майно на випадок смерті заповів позивачу. Після його смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що втрачено сертифікат на земельну частку (пай). Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 5,49 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Орлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області (нині Куликівська селищна рада) та належала [PERSON] , як члену КСП «Україна». Позовна заява надійшла до суду 19 березня 2021 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 01 квітня 2021 року після усунення позивачем недоліків прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 28 квітня 2021 року та було відкладено на 01 червня 2021 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача - адвокат Сірий І. О. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 129/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.8). [PERSON] був рідним братом [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України та копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 9, 62). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, на випадок смерті [PERSON] заповіту не залишив (а.с. 40-42). Згідно довідки Куликівської селищної ради № 104 від 01.03.2021 року [PERSON] вступив в фактичне користування майном, що належало його брату [PERSON] , який помер [INFO] (а.с 63). Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 524 ЦК УРСР (який був чинним на день смерті [PERSON] ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 530 ЦК УРСР (який був чинним на день смерті [PERSON] ) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548, ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (який діяв на момент смерті [PERSON] ) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв його рідний брат [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 25). Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно з копією довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 496 від 25.06.2018 року, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON] (а.с.45). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.45). [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі починаючи з 12 грудня 1964 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.45). Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно з матеріалами спадкової справи № 129/2018 за життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Заповіт складений 30 липня 2015 року, посвідчений виконкомом Орлівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 18 (а.с. 45). 26 червня 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] (а.с.43). 26 червня 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою в якій відмовилися від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , на користь [PERSON] (а.с.43). 03 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. із заявою про видачу свідоцтв на спадщину за законом на земельні ділянки, які належали померлому [PERSON] у зв`язку з тим, що заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі з помилкою, тому від отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки вона відмовилася, просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с.49). [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки, яка належали померлому [PERSON] (а.с. 50-51). Згідно з постановою приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), оскільки втрачено сертифікат не земельну частку (пай) (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою № С-8/0-0.29-8/138-21 від 15.02.2021 року виданою Відділом у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] дійсно значиться під № 95 у списках громадян Орлівської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай) у додатку до державного акту на право колективної власності на землю серії ЧН № 000020, виданого КПС «Україна», відповідно до рішення Орлівської сільської ради від 30.05.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 12 від 15.10.1995 року. На ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0247090, зареєстрований за № 90 від 16.09.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Орлівській сільській раді, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 5,49 га (а.с.12). Відповідно до п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст.ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Зважаючи на наведене, оскільки [PERSON] , який помер [INFO] , за життя, як член КСП «Україна» с. Орлівка Куликівського району Чернігівської області включений до списку членів КСП «Україна», які мають право на земельну частку (пай), а отже за життя, набув право на земельну частку (пай), спадщину після його смерті прийняв [PERSON] , який помер [INFO] та спадкоємцем якого є [PERSON] , суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved