Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

18 травня 2021 року Орган опіки та піклування Барвінківської міської ради Ізюмського району ї Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , але ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 30.07.2019 року було відібрано малолітніх дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON] . Проте відповідач життям та здоров`ям дітей не цікавилася, не виявляла батьківської уваги та турботи, не надавала матеріальної допомоги, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала, своїми діями самоусунулася від виховання та утримання дитини. З огляду на викладене представник позивача просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 09 червня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 23 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Судова повістка, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалася у встановленому законом порядку. Відповідач повідомлена у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей, молоді та спорту Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до фотокопій свідоцтв про народження (а.с.6-7). Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 30 липня 2019 року відібрано малолітніх [PERSON] , [INFO] , с. Ново Дмитрівка Барвінківського району, Харківської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Ново Дмитрівка Барвінківського району, Харківської області, [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Закотне, Новопсковського району, Луганської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , без позбавлення її батьківських прав. З характеристик, видантх Пригожівською Загальноосвітньої школи 1-11 ступенів Барвінківської районної ради Харківської області, вбачається, що [PERSON] є ученицею 4 класу даного закладу, мати [PERSON] , за рік навчання життям і навчанням доньки не цікавилась. [PERSON] є учнем 8 класу, біологічні батьки [PERSON] та [PERSON] ніякої участі у вихованні дитини не беруть. За період перебування у ЗОШ 1-11 ступенів ніхто з них не виявляє ніякого інтересу до справ у навчанні, у вихованні. Дитина проживає у прийомній сім`ї [PERSON] , прийомні батьки сумлінно виконують свої обов`язки, активно беруть участь у навчально - виховному процесі, тісно співпрацюють з класним керівником, адміністрацією школи (а.с.11,12). Як вбачається із висновку Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області № 52/21 від 30 березня 2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с.4 ). Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки вказаний висновок підписаний уповноваженою особою, зроблений на підставі вивчення всіх обставин справи, взаємин матері із дитиною. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання своїх дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] , не цікавиться йо їхнім життям та розвитком, не піклується про фізичний, духовий і моральний розвиток. Проаналізувавши обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що таке ухилення має тривалий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відносно її сина. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дитини, який не отримує від матері необхідної допомоги, уваги та догляду. Крім того, суд зазначає, що, згідно із ст. 169 СК України, при зміні своєї поведінки та зміні обставин відповідач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 1816 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved