Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; - виділити в натурі та зобов'язати відповідача передати [PERSON] м'який куточок «Фламенко» та холодильник ZANUSSI, загальною вартістю 5 116,00 грн.; - виділити в натурі та залишити відповідачу телевізор LG, модель CF-21К52Е, поверхню газову HOTPOINT PH 640 MST(GH)/HA, духовку електричну ARISTON FZ 51.1 IX, пральну машину INDESIT, а всього на загальну суму 6 262 грн. Ухвалою суду від 11.02.2015 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири залишений без розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач та його представник позов визнали, проте зазначили про відсутність майна, яке просить виділити їй позивач. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 03 травня 1998 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 березня 2013 розірвано (а.с. 11). Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Документально підтверджено, що період шлюбу сторонами були придбані: куток «Фламенко», відповідно до замовлення від 04.07.2008, за ціною 3016 грн. (а.с. 16); поверхня газова HOTPOINTPH 640 MST (GH)/HA, відповідно до видаткової накладної № 01003586 від 30.01.2008, за ціною 1 520 грн. тадуховка ел. (вбуд.) АRISTONFZ51.2 IX, відповідно до видаткової накладної № 01003586 від 30.01.2008, за ціною 1772 грн. (а.с. 17);холодильник ZANUSSIZK 24/10ATO, відповідно до чекавід 20.01.2007, за ціною 2100 грн.; пральна машинаINDEZIT 105, відповідно до чека № 2526004067, за ціною 1690 грн.(а.с. 18); телевізор LGCF21K52E, відповідно до товарного чека від 04.04.2001, за ціною 1280 грн. (а.с. 19). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так само і ст. 22 КпШС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи визнання [PERSON] факту придбання спірного майна у період шлюбу за спільні з позивачем кошти та відсутність будь-яких доказів на підтвердження доводів відповідача про відчуження цього майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення.

Outcome: approved