Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

17 грудня 2019 року [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 42586,57 грн. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно виконавчого рішення суду у справі № 2-744/2003 відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% неоподаткованого податком мінімуму заробітної плати на місяць. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів, згідно розрахунку державного виконавця борг складає 140\~481,36 грн. за період з 07.02.2003 по 19.08.2019. Згідно ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення пені. Згідно проведеного позивачем розрахунку розмір пені складає 42\~586,57 грн. Ухвалою від 31 січня 2020 року зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До судового засідання позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечення проти розгляду справи за правила спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Із матеріалів справи встановлено, що з 28.10.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 07.07.2004 розірвано (актовий запис № 245). В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 14 лютого 2015 року, позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2003). Зазначене рішення суду відповідач належним чином не виконує та має заборгованість за виконавчим листом станом на 19.08.2019 в розмірі 140481,36 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 06.11.2019. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49\~ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як згадувалось вище, свої\~\~зобов`язання за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по сплаті аліментів [PERSON] не виконав, заборгованість станом на 19.08.2019 складає 140481,36 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування та стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів. Доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась з незалежних від нього причин, відповідачем не надано. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Згідно розрахунку наданого позивачем, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 07 лютого 2003 року по 19 серпня 2019 рік складає 42\~586,57 грн. Суд погоджується з наданим розрахунком, оскільки він зроблений відповідно до порядку нарахування неустойки (пені), викладеному у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25.04.2018 р. Таким чином, позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, базуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню. Крім того,оскільки при подачі позову позивач звільнялась від сплати судового збору, а позов задоволено, тому на підставі ст.141 ЦПК України відповідача підлягають стягненню на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved