Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

17 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з жовтня 2014 по липень 2016 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах та вони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року відповідач проживає окрема від позивача та сина, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в звязку з чим позивач звернулась за захистом своїх прав та прав дитини до суду. В судове засідання сторони не зявились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримала Відповідач позов визнав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Так, згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ № 227965, виданого 03 грудня 2015 року відділом ДРАЦС Шишацького РУЮ у Полтавській області 30 листопада, актовий запис № 60, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки Великобузівського старостату Шишацької селищної ради від 15 серпня 2016 року № 807 [PERSON] проживає разом з двома дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], матірю, двома братами та сестрою у с. Велика Бузова Шишацького району Полтавської області, вул. Миру, 17 (а.с.6). З пояснень позивача викладених у позовній заяві встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Крім того позивач має на утриманні, ще одну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З огляду на визнання позову відповідачем та враховуючи те, що неповнолітня дитина потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання спільної дитини, нездійснення відповідачем, який проживає окремо від сина, участі в його постійному утриманні в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Дані про понесені позивачем у справі судові витрати - відсутні. Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved