Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

17 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком [ADDRESS] (далі - Будинок-1). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником Будинку-1 на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №3347535 від 20 грудня 2006 року. В Будинку-1 зареєстровані: позивач, її онук - відповідач [PERSON] , та її донька [PERSON] . Відповідач в будинку не проживає з 2009 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, але залишається зареєстрованим в ньому. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації її права власності. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. 01 лютого 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 01 лютого 2021 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але була повернута до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 19, 20) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 20 грудня 2006 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №3347535 від 20 грудня 2006 року. (а.с.4, 5) В Будинку-1, згідно із довідкою виданою Виконавчим комітетом Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області 11 грудня 2021 року, зареєстровані: [PERSON] , онук [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] (а.с.7) Актами про непроживання фізичної особи за місцем реєстрації від 15.11.2019, 11.12.2020, свідченнями сусідів [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] , з жовтня місяця 2009 року, його особисті речі у будинку відсутні. (а.с.8, 9) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положення ст. 405 ЦК України регулює права і обов`язки членів сім`ї власника квартири. Так, згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню, оскільки останій протягом тривалого часу, більше 11 (одинадцяти) років, без поважних причин не проживає у цьому будинку. Крім того, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач просить не стягувати з відповідача судовий збір, суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved