Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

18 липня 2017 року комунальна лікувально - профілактична установа «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (надалі - Комунальна установа) звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої малолітньою особою. В обгрунтування позову, зокрема зазначили, що 10.03.2017 р. об 19 год. 35 хв. у м.Маріуполі на перехресті пр.Перемоги та бул.Меотиди скутер «Honda» без державної реєстрації, під керуванням малолітнього [PERSON], [INFO], зіткнувся з автомобілем «Рeugeot Вохеr», р.н. [NUMBER], що належить Комунальні установі та перебував під керуванням [PERSON] В результаті ДТП [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, а автомобіль Комунальної установи - механічні пошкодження. За фактом вказаного ДТП, 10.03.2017 р. було розпочато кримінальне провадження №12017050770000806. 20.03.2017 р. старшим слідчим СВ Центрального ВП ГУНП України в Донецькій області була прийнята постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Зі змісту постанови вбачається, що не зважаючи на те, що [PERSON] є винною особою у вчинені ДТП, але через відсутність об'єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, а складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у діях [PERSON] не вбачається, оскільки він не досяг віку притягнення до адміністративної відповідальності і не є суб'єктом адміністративного правопорушення. Вказана постанова про закриття кримінального провадження сторонами та учасниками ДТП не оскаржувалася. З метою встановлення вартості заподіяної майнової шкоди Комунальній установі через пошкодження її транспортного засобу, остання звернувся до СПД «[PERSON]» (сертифікат [NUMBER] від 13.01.2017р.). Фахівець - автотоварознавець у звіті №371 по експертної оцінки колісного транспортного засобу від 30.06.2017 р. зробив висновок, що вартість матеріальних збитків, завданих Комунальній установі - власнику автомобіля «Рeugeot Вохеr», р.н. [NUMBER], внаслідок пошкоджень транспортного засоба під час ДТП складає 8157,39 грн. Оскільки був відсутній Договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, скутера «Honda», Комунальна установа 24.03.2017 р. з метою отримання страхового відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України та 26.04.2017 р. за вихідним № 3.1-05/10201 з МТСБ України отримала відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що скутер «Honda» не підпадає під поняття «транспортий засіб» згідно п. 1.5 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на ст.1178 ЦК України, просила суд стягнути з [PERSON], [INFO], завдану її малолітнім сином [PERSON], [INFO], майнову шкоду у розмірі 8157,39 грн., а також судові витрати на проведення автотехнічної експертизи - у розмірі 1300,00 грн. та сплату судового збору у розмірі 1684,00 грн. В судове засідання представник Комунальної установи Ушкалов І.Є., що діє на підставі довіреності не з'явився, подав до суду заяву по розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримував у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася та про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи вимоги розумних строків розгляду цивільної справи в суді, а також інтереси не тільки відповідача, а й позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 10.03.2017 р. у м.Маріуполі на перехресті пр.Перемоги та бул.Меотиди сталася дорожньо - транспортна пригода за участю скутера «Honda», під керуванням [PERSON], [INFO] та автомобіля «Рeugeot Вохеr», р.н. [NUMBER], що належить Комунальні установі та перебував під керуванням [PERSON] В результаті ДТП [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, а автомобіль Комунальної установи - механічні пошкодження. 20 березня 2017 року слідчим СВ Центрального ВП ГУНП України в Донецькій області було прийнята постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки внаслідок ДТП потерпілий [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, тобто відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.286 КК України. Також, з постанови слідчого вбачається, що [PERSON] є винною особою у вчиненні ДТП, але через те, що він не досяг віку притягнення до адміністративної відповідальності, в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, ч.2 цієї статті передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Доказів, які б спростовувалися висновки слідчого у кримінальному провадженні та твердження Комунальної установи, що винною особою у вчиненні ДТП є малолітній [PERSON], з боку відповідача, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України, шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Частина 2 та 3 ст.1178 ЦК України передбачають, що якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо малолітня особа перебувала в закладі, який за законом здійснює щодо неї функції опікуна, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану нею, якщо не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Доказів того, що [PERSON] на момент участі в ДТП, перебував під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за ним або під наглядом особи, яка здійснює нагляд за ним на підставі договору, суду не надано. При цьому, з матеріалів справи вбачається, [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідно до звіту №371 від 30.06.2017 року по експертній оцінці колісного транспортного засобу, складеного фахівцем - товарознавцем [PERSON], сума матеріальних збитків, завданих власнику легкового автомобіля «Рeugeot Вохеr», р.н. [NUMBER] на дату оцінку 20.06.2017 року, становить 8157,39 грн. Доказів того, що вказана сума майнової шкоди не відповідає дійсності, суд не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з [PERSON] на користь Комунальної установи майнової шкоди завданої її малолітнім сином [PERSON] у розмірі 8157,39 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пункт 2 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. З матеріалів справи вбачається, що Комунальною установою були понесені наступні судові витрати: судовий збір у розмірі 1684,00 грн. та оплата послуг спеціаліста (фахівця-товарознавця) в розмірі 1300,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Комунальної установи судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 1684,00 грн. та оплати послуг спеціаліста (фахівця-товарознавця) в розмірі 1300,00 грн., також є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved