overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

18.04.2017 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача вказуючи на те, що відповідно до договору б/н від 18.01.2016 року [PERSON] (далі відповідач) відкрили картковий рахунок [NUMBER] у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії 15000,00 грн.. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 04.04.2017 року становить 18265,37 грн., та складається з наступного: -10547,06 грн. - тіло кредиту; -6023,72 грн. - про строчка по тілу; -120,32 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -1574,27 грн. - неустойка. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином двічі повідомлений. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, відповідно до умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.554,610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі договору б/н від 18.01.2016 року [PERSON] (далі відповідач) відкрили картковий рахунок [NUMBER] у валюті гривня та випустили міжнародну платіжну картку строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску, встановивши ліміт відновлюваної кредитної лінії 15000,00 грн., однак [PERSON] неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 18265,37 гривень. Оскільки відповідачем не виконуються зобов'язання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

18.04.2017 року ТМО «Психіатрія» у місті Києві звернулося в суд із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу. (а.с.1). Заяву мотивує тим, що: - «До ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві у супроводі дільничого інспектора поліції 12.04.2017 р. о 16.00 доставлений машиною швидкої допомоги [PERSON], [INFO] р. н., який мешкає за адресою [ADDRESS]. Причиною звернення до психіатричного стаціонару стало погіршення психічного стану пацієнта, а саме:агресивний по відношенню до оточуючих,наніс тілесні пошкодження матері, підозрілий, порушення нічного сну, невпорядкованість у поведінці,не приймав підтримуючого лікування. Згідно рішення Печерського районного суду від 31 березня 2000 р. [PERSON] визнаний недієздатним, згідно розпорядження Печерської районної державної адміністрації від 10.08.2000 р. призначено опікуна [PERSON]. [PERSON], 1964 р.н., страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія, параноїдна, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект, галюцинаторно- параноідний синдром. При огляді комісією лікарів виявлено:Пацієнт доступний мовному контакту,який носить формальний характер. На запитання відповідає неохоче,односкладово. Занурений в свої хворобливі переживання. Байдужий. Звинувачує матір. Вживає спиртні напої. Розмовляє сам з собою. Висловлює маячні ідеї відношення, впливу. Напружений. Критика до свого стану відсутня. Висновок комісії лікарів: в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. При госпіталізації опікун надав згоду на госпіталізацію [PERSON]. Однак згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1 -1/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-Ш з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря- психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

18.04.2018р. до Словянського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з 10.10.2009 року по 21.02.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 2.12.2009 року у них народився син [PERSON]. Відповідач не мешкає з ними з 2015 року та з цього періоду не спілкується з сином, ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Дитина проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття сина. До судового засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON], який був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, до судового засідання не з'явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Як встановлено у суді, та згідно рішення суду від 21.02.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] рішенням суду від 21.02.2014 року було розірвано (а.с.4), згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився у Будьонівському районі м. Донецька, 2.12.2009 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], (а.с.3), [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON] за адресою: м. Слов'янськ, вул. Малогородська, буд. 20 ( а.с. 11). Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2018р. та до повноліття [PERSON]. Також, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

18.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому він вимагає розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 25 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області, актовий запис № 3759. Від спільного шлюбу вони дітей не мають. Позовні вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем виявилось не вдалим, Спільне життя між ними не склалось та не було досягнуто порозуміння, існує відсутність спільних поглядів на життя, різниця в підходах до створення сімї нормального психологічного клімату. Внаслідок чого між ними виникли напружені стосунки і шлюб став формальним. Відповідач ухиляється від подання спільної заяви до органів РАЦС, тому він вимушений подати заяву до суду. Більше двох років вони не підтримують шлюбних відносин, а також проживають в різних країнах. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала та пояснила, що вона заручена з іншим чоловіком та має намір створити з ним сімю. Спору про поділ майна, що спільною власністю немає. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

18.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.08.1999 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 772. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що з 14.08.1999 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. Стосунки з відповідачем не склалися, сімейні стосунки стали більш холодними, не дружніми, а отже подаьше спільне сімейне проживання стало неможливим. Приблизно в середині жовтня 2017 року відповідач добровільно покинула спільне житло та переїхала до іншого місця проживання за невідомою адресою. Фактично не ведуть спільне господарство, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 14.08.1999року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрваний шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 772 /а.с.3 /. Від шлюбу сторони мають доньку- [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім'я сторін перестала фактично існувати. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

18.04.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Нетяжине в особі Нетяжинської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що 01.01.2006 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельні ділянки площею 4,19 га, кадастровий номер 74241855000:05:000:0008 та площею 0,40 га, кадастровий номер 74241855000:05:000:0174, які розташовані на території Нетяжинської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Звернувшись до нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено в оформленні права власності на земельні ділянки, так як оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки серії ЧН №126036 та серії ЧН №126165, зареєстровані 03.06.2004 року виданий на імя спадкодавця Прилуцькою районною державною адміністрацією 25 лютого 2004 року №66, втрачені за життя спадкодавця, а тому позивач не може отримати свідоцтво про право на спадкове майно у звязку з чим вимушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Надіслав до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі /а.с.25/. Представник відповідача територіальної громади, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився також, надіслав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, яка містить визнання заявлених [PERSON] позовних вимог стосовно визнання за ним права власності на земельні ділянки, що узгоджується з вимогами ст.206 КПК України /а.с.32/. Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не зявились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

18.04.2018 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 01.08.1998 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про розгляд справи, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 01.08.1998 рокуперебувають у шлюбі, який зареєстрований ВЗАЦС м.Тирасполь Республіка Молдова, актовий запис №616. Подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

18.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 липня 1996 року Слобідсько-Рихтівською сільською радою, Камянець-Подільського району, Хмельницької області, актовий запис № 10. Ухвалою суду від 19 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 05 травня 2018 року проведено підготовче засідання і призначено справу до судового розгляду. [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує В обгрунтування вимог [PERSON] вказує, що причиною розірвання шлюбу є відсутність між нею та чоловіком взаєморозуміння, поваги та довіри. Із-за чого більше шести років тому припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. За час окремого проживання стали чужими людьми. Сімя існує формально. Примирення неможливе, так як усі можливі ресурси, щодо примирення ними вже використані. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що сімя розпалася повністю і зберегти її вже не можливо. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 липня 1996 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що спільне проживання припинили шість років тому, із-за відсутності взаєморозуміння, поваги та довіри. Жити разом не можуть. За час окремого проживання стали чужими людьми. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, так як сімя розпалася повністю і зберегти її вже не можливо. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Тому суд вважає, що збереження шлюбу між подружжям [PERSON] є недоцільним. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. На підставі ст.110 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

18.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 липня 2004 року відділом РАЦС Камянець-Подільського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 335. Ухвалою суду від 19.04.2018 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 05.05.2018 року по справі проведено підготовче засідання і справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу та повідомлено учасників справи. Ухвалою суду від 05.05.2018 року подружжю [PERSON] надано термін для примирення - три місяці. 23.07.2018 року відновлено провадження у справі і справу призначено до розгляду, про що повідомлено учасників справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 10.07. [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що мають різні характери та різні погляди на життя. Із-за чого втратили почуття поваги і любові один до одного та припинили подружні відносини. Жити разом не можуть. Спору про поділ майна та місце проживання дітей на даний час не має. Просить позов задовольнити. При вивченні матеріалів справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.07.2004 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 10.07. [INFO]. Тривалий час не підтримують подружніх відносин, проживають окремо. Позивач\~\~на розірванні\~\~шлюбу наполягає, так як жити разом не можуть. За строк, який надавався судом для примирення, [PERSON] не помирилися. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.\~\~Тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є недоцільним. Майнового спору та спору про місце проживання дітей на даний час не має.\~ Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Відповідно до ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі\~ст.110 Сімейного Кодексу України\~,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

18.04.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 23.08.2018 року. До початку проведення підготовчого судового засіданні від відповідача - [PERSON], надійшла заява про визнання позову. Одночасно з цим від позивача - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Встановлено, що позивач - [PERSON], звернувся до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем - [PERSON]. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони не проживають разом як подружжя. Позивач зазначає, що примирення з відповідачем неможливе. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач подала заяву про визнання позову. На підставі ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 04.06.2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від спільного життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved