Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

18.07.2019 року позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати відповідачів, такими що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати відповідача повернути їй будинкову книгу та технічно-будівельний паспорт на будинок [ADDRESS] , мотивуючи тим, що позивач уклала договір купівлі-продажу від 02 лютого 2016 року і продала належний їй на праві власності будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0865 га, кадастровий номер 1824210100:01:014:0051 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS] присадибна ділянка [ADDRESS] що знаходиться [ADDRESS] [ADDRESS] відповідачу по справі [PERSON] . Наміру купівлі-продажу належного їй на праві власності будинку вона не мала. Являючись жінкою похилого віку - 1939 [INFO] , одинокою, непрацездатною, за віком і станом здоров`я вона стала потребувати догляду і такий догляд стала обіцяти їй мати відповідача [PERSON] , яка була присутня при вчиненні нотаріальної дії купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, а тому за даний догляд вона погодилася зробити заповітне розпорядження або укласти договір довічного утримання на тих умовах, що належний позивачу на праві власності будинок та земельна ділянка при наданні позивачу при житті належного догляду, могли перейти у власність відповідачу після смерті позивача. Звернувшись із позовними вимогами до відповідача справа №286/3182/18 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки недісними і скасування державної реєстрації. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16 січня 2019 року, позивачу було відмовлено в задоволені позову, але постановою Житомирського апеляційного суду від 19 березня 2019 року рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 січня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовільнити, при цьому відмовився від позовної вимоги про зобовязання відповідачки повернути позивачу будинкову книгу та технічной паспорт на будинок. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер витягу: 169977613, власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.02.2016 року є [PERSON] . Рішенням Овруцького районного суду від 16.01.2019 року позивачу було відмовлено в позові до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки недійсним та скасування державної реєстрації. Згідно постанови Житомирського апеляційного суду від 19.03.2019 року Рішення Овруцького районного суду від 16.01.2019 року було скасоване і ухвалене нове судове рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] і визнано недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0865 га, кадастровий номер 1824210100:01:014:0051 для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд [ADDRESS] присадибна ділянка/, що знаходиться в [ADDRESS] від 02.02.2016 року, укладені між [PERSON] та [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу Кушнерчук О.М. і зареєстровані у реєстрі за №110 та №111 недійсними. Скасовано держарну реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0865 га, кадастровий номер 1824210100:01:014:0051 для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд [ADDRESS] присадибна ділянка [ADDRESS] , що [ADDRESS] [ADDRESS] . Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб, а також розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником будинку або законом. Згідно з ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. На момент подання позову до суду відповідач не проживає в будинку і суду не надано доказів того, що між сторонами існує (існувала) домовленість, що при відсутності відповідача у житлі за місцем реєстрації він не втрачає право користування ним. З огляду на викладені обставини, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: partial