Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

17 грудня 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить: - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з прибудовою позначений літерою «А», загальною площею 85,9 кв. м., житловою площею 58,6 кв. м., сарай позначений літерою «Б», що розташовані по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 0523410100:00:020:0441, яка розташована по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,4747 га, кадастровий номер 0523410100:00:020:0440, яка розташована по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 74. До дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . За життя спадкодавець, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1234 ЦК України, зробила заповітне розпорядження, яким заповіла сину позивача, а своєму онуку [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями та присадибною земельною ділянкою. Заповіт посвідчений секретарем Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 21. Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки розташовані в [ADDRESS] . На день смерті спадкодавця [PERSON] був зареєстрований та проживав в одному житловому будинку разом із нею. [PERSON] вважається такими, що прийняв спадщину, так як на час відкриття спадщини являвся малолітньою особою. Вважає, що [PERSON] є спадкоємцем на спадкове майно за заповітом після смерті спадкодавця та має право на успадкування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельних ділянок. Інших осіб, які мали б право на отримання спадкового майна, немає. Після її звернення до нотаріального органу в частині видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, земельних ділянок на ім`я [PERSON] державним нотаріусом було відмовлено їй у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю державної реєстрації правовстановлюючого документа, технічного паспорта на житловий будинок, господарські будівлі у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації, а також за відсутністю державної реєстрації земельних ділянок. Водночас, їй було роз`яснено, що згідно до підпункту 4,15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нею не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Державним нотаріусом була винесена відмову у вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин, з метою захисту спадкових прав свого неповнолітнього сина [PERSON] , вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 47). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду надійшла заява представника Погребищенської міської ради Вінницької області В. Андрійчука, в якій він просив розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 33-34). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до даних, які містяться у інвентаризаційних відомостях про домоволодіння від 07.03.1980 року, вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані у 1980 році (а.с.15-16). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 74. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] та земельних ділянок, цільове призначення яких є для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер 0523410100:00:020:0441 та ведення особистого селянського господарства площею 0,4747 га, кадастровий номер 0523410100:00:020:0440, що розташовані по [ADDRESS] , та які належали померлій, що підтверджується інвентаризаційними відомостями про домоволодіння, виданими Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації від 07.03.1980 року (а.с. 15-16), рішенням Погребищенської міської ради Вінницької області № 124 від 17.05.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок у власність» (а.с. 18). За життя [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 14.05.2020 року секретарем Педосівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, за реєстровим № 21, згідно із яким житловий будинок з господарськими будівлями та присадибною земельною ділянкою, які розташовані в [ADDRESS] , заповідала - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 12). [PERSON] , [INFO] , спадщину після смерті [PERSON] прийняв, так як на час відкриття спадщини являвся малолітньою особою, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 98. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивачка, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулася до нотаріального органу. Однак, нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно через відсутність документів, які підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок та присадибну земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Із відповіді державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріальної контори Швеця О.В. вбачається, що відповідно до Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилася, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 45-46). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 4 статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. За змістом ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом (ч.2 ст.59 ЦПК України). В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи те, що [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав неповнолітнього [PERSON] за ним необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі, які розташовані по [ADDRESS] . Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивачка бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved