Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18 серпня 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 285, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 18 000 доларів США за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % річних, а з 24 листопада 2008 року 17% річних, на строк до 18 серпня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 18 серпня 2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом, за яким в іпотеку банку було передано двокімнатну квартиру загальною площею 53,8 кв.м, житловою площею 28.7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності, на підставі договору міни. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, тому заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми по цивільній справі № 591/4958/15-ц від 06 жовтня 2015 року на користь позивача з відповідача [PERSON] була стягнута заборгованість за договором кредиту. Однак відповідач не виконує судове рішення та зобов'язання за кредитним договором, і станом на 10 червня 2016 року загальна сума заборгованості складає 355 268,56 грн. (за курсом НБУ 25,002237 за один долар США станом на 10 червня 2016 року), з яких: заборгованість за кредитом 10 455,68 доларів США, заборгованість за відсотками 2880,89 доларів США, комісія 1744,56 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту 20 079,92 грн. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 « Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку Славкіну М.А., повноваження якої продовжено до 19 березня 2018 року. У відповідності до умов іпотечного договору від 18 серпня 2008 року та Закону України «Про іпотеку» позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 285 від 18 серпня 2008 року в сумі 355 268,56 грн., яких: заборгованість за кредитом 10 455,68 доларів США, заборгованість за відсотками 2 880,89 доларів США, комісія за РО 1 744,56 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту 20 079,92 грн.: звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим об'єктом, загальною площею 53,8 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору міни, укладеного 06 липня 2004 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Сумського МНО Арєшиною О.М. за реєстровим № 7200, шляхом його продажу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» від свого імені будь-якій особі покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у виконавчих органах, сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські , районні у містах Києві та Севастополі державній адміністрації, акредитовані суб'єкти та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., що знаходиться за пресою: [ADDRESS], за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місце проживання, але до суду не з'явився, заперечень на позов, або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач 18 серпня 2008 року уклали кредитний договір №285, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 18000 доларів США під 16 % річних та зі сплатою 0,1 % річних від суми кредиту за обслуговування кредиту. За умовами договору відповідач мав щомісячно частками погашати кредит та відсотки за користування ним. Також відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити штраф за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання (крім зобов'язань передбачених п. 3.3 2 та 3.3.3 договору) у розмірі 5 % від суми кредиту, а за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань передбачених п. 3.3.3 - в розмірі 20% від суми неналежно виконаного зобов'язання (а.с.11-16). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 18 серпня 2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом СМНО Арєшиною О.М., за яким в іпотеку банку було передано квартиру загальною площею 53,8 кв.м, житловою площею 28,7 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності та договору міни укладеного та посвідченого нотаріусом (а.с.19-24). Судом встановлено, що з листопада 2014 року позичальник [PERSON] перестав виконувати свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 10 червня 2016 року (а.с.8-9) загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 335 268,56 грн.( по курсу НБУ на 06 червня 2016 року 25,002237 за один долар США), з них: заборгованість за кредитом - 10 455,68 дол. США ; заборгованість за відсотками - 2880,89 дол. США; комісія за РО - 1 744,56 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 20 079,92 грн. Як вбачається з матеріалів страви, рішенням Зарічного районного суду м. Суми ухваленим 06 жовтня 2015 року по справі № 591/4958/15-ц з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 259 203,77 грн., що утворилася станом на 09 липня 2015 року, з яких: заборгованість за кредитом - 10455,68 дол. США ( 219839,10 грн.); заборгованість по відсоткам - 1245,15 дол. США ( 26180,28 грн.); заборгованість за комісією 785,47 грн., штраф - 12398,92 грн.(а.с.33) Таким чином, за період з 09 липня 2015 року по 10 червня 2016 року утворилась заборгованість, як різниця між фактичною та не стягненою сумою заборгованості, що становить 96 064,79 грн. Згідно ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності якщо інше не встановлено цим Законом. Матеріалами справи підтверджується, що предмет іпотеки відповідає зазначеним ознакам, тобто належить відповідачу [PERSON] на праві власності, може бути ним відчужений і зареєстрований у встановленому порядку як окремий об'єкт права власності. За законом та іпотечним договором (п.7.2) звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і за рішенням суду. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Разом з тим діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Звертаючись до суду з позовом, банк просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»,як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, яка буде визначатись за експертною оцінкою на момент передачі його на реалізацію. Враховуючи зазначені вище норми Закону та обставини справи, суд приходить до висновку, що через неналежне виконання відповідачем свого основного зобов'язання за кредитним договором, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, 07 червня 2014 року набув чинності Закон України від 03 червня 2014 року N1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України від 2 жовтня 1992 року N2654-XII «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України від 05 червня 2003 року N898-IV «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Виходячи з положень ст.3 вказаного Закону він має тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1статті 263 ЦК України). Встановлений Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15). Враховуючи викладене, рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнені судові витрати в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved