Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

17 серпня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначила, що відповідач є її колишнім чоловіком. 29/50 часток житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належить їй на праві приватної власності. Окрім неї, у вказаному будинку зареєстрований [PERSON] , який не проживає за вказаною адресою біля п`яти років без поважних причин, оскільки шлюб між нею та відповідачем розірвано 28.12.2016 року і з цього часу вони не проживають разом. Реєстрація\~ відповідача створює низку незручностей та перешкод, оскільки вона має оплачувати комунальні послуги за нього. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 18 серпня 2021 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач, будучи двічі у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи за місцем його реєстрації, у судове засідання не з`явився. Відзиву та заяв від нього не надходило. З урахуванням наведених обставин, суд вважає за можливе постановити рішення у відсутності сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29/50 частини житлового будинку [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Никоненко Т.В. та зареєстрованого в МКП «Маріупольське БТІ» 22 березня 2010 року (а.с. 13-14, 15). Як вбачається з рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 грудня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 16-17). За інформацією Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11.08.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). Відповідно до акту про фактичне проживання, виданого головою КСН «Первомайський» 11.08.2021 року, у будинку [ADDRESS] \~ фактично проживає одна [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Як вбачається з наданої позивачкою копії посвідки на постійне проживання, [PERSON] , [INFO] , проживає в Свердловській області Російської федерації (а.с. 24), що підтверджує доводи позивачки про\~ фактичне не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Отже, враховуючи, що відповідач не проживає більше року у будинку [ADDRESS] , тобто понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 908 гривень.

Outcome: approved