Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

17 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позов обґрунтований тим, що він у відповідності до рішень Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2009 року та Солом`янського суду м Києва від 26 листопада 2011 року є кредитором померлої [PERSON] , спадкоємицею якої є відповідач у даній справі [PERSON] . Позивач стверджує, що розмір боргу спадкодавця [PERSON] перед ним складає 8 460,88 доларів США (вісім тисяч чотириста шістдесят доларів 88 центів). Ухвалою від 27 грудня 2013 року відкрито провадження по справі. 07 квітня 2014 року надійшла заява позивача про зміну предмету позову. Позивач просив звернути стягнення на спадкове майно в рахунок погашення боргу у розмірі 112396,70 гривень. 17 квітня 2014 року надійшла заява позивача про збільшення суми позову та уточнення предмету позову. Позивач просив звернути стягнення на спадкове майно в рахунок погашення боргу у розмірі 133321,80 гривень. Ухвалою суду від 17 квітня 2014 року витребувано спадкову справу заведену після смерті [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду 29.04.2014 року. 10 липня 2014 року суду надано заперечення на позов [PERSON] 29 вересня 2014 року за клопотанням позивача призначено судово будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, що розташовано за адресою: м.Одеса, вул. Ланжеронівська, 21. Яка не була проведена внаслідок не оплати за її проведення. Ухвалою від 10 вересня 2015 року за клопотанням позивача призначено судово будівельно-технічну експертизу, для з`ясування вартості будинку по [ADDRESS] , проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, що розташовано за адресою: м.Одеса, вул. Ланжеронівська, 21. Яка не була проведена. 12 квітня 2016 року призначено судово будівельно-технічну експертизу, для з`ясування вартості будинку та земельної ділянки площею 577 кв.м. по [ADDRESS] , проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, що розташовано за адресою: м.Одеса, вул. Ланжеронівська, 21. Яка не була проведена внаслідок не оплати за її проведення. Ухвалою суду від 10 жовтня 2017 року по справі призначена судова комісійна оціночно-будівельна та земельно-оціночна експертиза, проведення якої доручено експертам ПП «Одеський науково - дослідний центр експертних досліджень ім.Скибінського С.С.». 16 березня 2018 року надійшов висновок експерта. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, а 12.12.2018 року в останнє звернувся до суду з уточненою заявою, в які просить: 1.В рахунок погашення боргу спадкодавця [PERSON] в сумі 8460.88 доларів США звернути стягнення на житловий будинок площею 54,5 кв.м. по [ADDRESS] , переданий нею по заповіту [PERSON] , реєстраційний № [NUMBER] на користь [PERSON] реєстраційний номер [NUMBER] . 2.Стягнути з [PERSON] реєстраційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] реєстраційний номер [NUMBER] судові витрати в сумі 33513,76 гривень. 29 січня 2019 року до суду надійшов відзив на позов. Представник відповідача - адвокат Рева Д.С. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив повністю відмовити у задоволенні позову [PERSON] Відзив на позовну заяву мотивований тим, що [PERSON] обрав невірний спосіб захисту прав, замість подачі позову про звернення стягнення на спадкове майно, позивач мав звернутися із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні. Позивач мав реалізувати своє право на повернення суми боргу, саме в порядку виконання рішень, передбаченого ЗУ «Про виконавче провадження», а не звертатися ще раз до суду із позовом до спадкоємця про стягнення однієї і тієї ж суми боргу. Також, як зазначає представник відповідача, вартість майна отриманого у спадок перевищує суму, яка підлягала стягненню із [PERSON] на 42 582,30 гривні. А тому, накладення стягнення на спадкове майно є неможливим, через невідповідність вартості майна - розміру заборгованості спадкодавця. В судове засідання учасники справи не з`явились. Про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачем було подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнає. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2009 року, яке частково зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2009 року було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 58 327 (п`ятдесят вісім тисяч триста двадцять сім) гривень 15 копійок. Згідно до заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2011 року на користь [PERSON] з [PERSON] підлягало стягненню 24 871,55 гривень (двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят одна гривня п`ятдесят п`ять копійок). Відтак, загальна сума боргу [PERSON] перед [PERSON] за вищевказаними рішеннями судів становила 84 808,70 гривень (вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісім гривень 70 копійок). Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції м. Києва Подпоріна Р.О. від 15 березня 2012 року було відкрито виконавче провадження №31672119 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 58 937,15 гривень (п`ятдесяти восьми тисяч дев`ятиста тридцяти семи гривень п`ятнадцяти копійок). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції м. Києва Подпоріна Р.О. від 23 березня 2012 року було відкрито виконавче провадження №31788809 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 24 871,55 гривень (двадцяти чотирьох тисяч восьмиста семидесяти однієї гривні п`ятдесяти п`яти копійок). В подальшому, 11 червня 2016 року виконавчі провадження були направлені для виконання до м. Одеси за місцезнаходженням майна боржника. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , тобто через більш як два місяці після відкриття виконавчих проваджень. Відповідно до заповіту від 20 жовтня 2011 року [PERSON] заповіла [PERSON] будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням невиконання судового рішення, [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця, який не підлягає задоволенню за наступних обставин справи. Виконання судових рішень провадиться у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». За заявою кредитора [PERSON] було ініційовано процес виконання рішень Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2009 року та рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2011 року у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». За життя боржника [PERSON] були відкриті виконавчі провадження (постанови від 15.03.2012 року ВП №31672119 та 23.03.2012 року ВП №31788809). В подальшому, 11 червня 2016 року виконавчі провадження були направлені для виконання до м. Одеси за місцезнаходженням майна боржника. У відповідності до ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент смерті боржника [PERSON] ), виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі: смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво. Тому, з моменту коли стягувачу [PERSON] стало відомо про смерть боржника [PERSON] , він мав право звернутися до державного виконавця та повідомити йому цю інформацію, а сам державний виконавець був зобов`язаний зупинити виконавче провадження на підставі ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження.» Після цього, державний виконавець або стягувач мали право на звернення до суду із заявою про заміну боржника його правонаступником. Відповідно до ч.5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Проте, ані стягувач, ані державний виконавець не скористались своїм правом на заміну боржника - померлої [PERSON] на її спадкоємця - [PERSON] Позивачу, з його слів, стало відомо про смерть боржника [PERSON] 15 листопада 2012 року, тому саме із цього моменту він мав право та можливість звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Відтак, позивач мав реалізувати своє право на повернення 84 808,70 гривень саме в порядку виконання рішень, передбаченого ЗУ «Про виконавче провадження», а не в порядку повторного стягнення цих коштів із спадкоємця. Невірність обрання способу захисту прав полягає в тому, що позивач [PERSON] намагається в судовому порядку стягнути суму боргу із спадкоємця, яка вже була раніше стягнута із спадкодавця, що є повторним стягненням однієї і тієї ж суми боргу. Як було зазначено вище, замість цього позивач мав реалізувати своє право на заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме боржника. Відтак, суд роз`яснює позивачу [PERSON] , що він має право на звернення із завою про заміну боржника з [PERSON] , яка померла на її спадкоємця [PERSON] у виконавчих провадженнях. Крім того ст. 1282 ЦК України, на яку посилається позивач у своєму позові не передбачає «звернення» стягнення на спадкове майно, а лише накладення стягнення на спадкове майно. Позивач невірно сформував свої позовні вимоги, що також унеможливлює їх задоволення. У відповідності до судової будівельно-технічної експертизи, призначеної та проведеної в рамках даної справи вартість спадкового майна становить 127 391 грн. (сто двадцять сім тисяч триста дев`яносто одну гривню). Дана вартість спадкового майна перевищує суму, яка підлягала стягненню із [PERSON] на 42 582,30 гривні (сорок дві тисячі п`ятсот вісімдесят дві гривні 30 копійок). А тому, накладення стягнення на спадкове майно є неможливим, через невідповідність вартості майна - розміру заборгованості спадкодавця. Щодо розміру боргу [PERSON] перед [PERSON] суд зазначає наступне. Рішеннями Солом`янського районного суду м. Києва від 16 квітня 2009 року (частково зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2009 року) та Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2011 року було загалом стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 84 808,70 гривень (вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісім гривень 70 копійок) (58 937,15 гривень+24 871,55 гривень). Дана сума боргу (58 937,15 гривень+24 871,55 гривень) була зафіксована також і у постановах державного виконавця від 15.03.2012 року ВП №31672119 та 23.03.2012 року ВП №31788809. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2011 року було встановлено, що борг [PERSON] перед [PERSON] складає 58 937,15 гривень, а не еквівалент у доларах США. Крім того, сума боргу 24 871,55 гривень (рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2011 року) є сумою інфляційних втрат від невиконання рішення суду щодо сплати боргу у 58 937,15 гривень. Інфляційні втрати можуть бути стягнуті із боржника через невиконання ним грошового зобов`язання тільки у національній валюті. Інфляція не застосовується до іноземної валюти. Згідно із вищенаведеним сума боргу [PERSON] була остаточно встановлена в українській гривні та не підлягає подальшій конвертації із долара США. Внаслідок того, що позов [PERSON] до [PERSON] залишається без задоволення, то вимога про стягнення витрат на правову допомогу також підлягає відхиленню у повному обсязі.

Outcome: dismissed