Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

19 жовтня 2021 року позивач [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користування власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У 2007 році вона дозволила [PERSON] вселитися, як чоловіку її доньки та надала дозвіл на його реєстрацію за адресою спірного будинку. Наразі обставини, на підставі яких відповідач був зареєстрований в будинку за вищевказаною адресою, змінилися. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2020 року шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] розірвано. Відповідач ніколи не був членом сім`ї позивача у розумінні ст. 64 ЖК України, спільне господарство з ним вона ніколи не вела, не були пов`язані спільним побутом, не має взаємних прав та обов`язків. Відповідач не брав участі у витратах на утримання житла, не сплачує комунальні витрати. [PERSON] самовільно без її відома та будь-яких дозволів у 2017-2018 роках розвів свиней у кількості біля 100 шт., чим спричиняє їй збитки, споживаючи велику кількість електроенергії на утримання свинарника, які відмовляється відшкодовувати. Відповідач вживає спиртними напоями, поводить себе агресивно, систематично вчиняє насильство в сім`ї, чим заподіює шкоду не тільки своїй дочці та колишній дружині, але й психічному та фізичному здоров`ю позивачки. Тимчасовою комісією, яка була створена згідно розпорядження від 15.04.2020 року № 3 «Щодо підтвердження або спростування фактів, викладених у колективному зверненні громадян Новоекономічної селищної ради по порушенню умов утримання свинопоголів`я [PERSON] », з метою недопущення спалаху Африканської чуми свиней, інших інфекційних, інвазійних хвороб, рекомендовано [PERSON] в десятиденний термін припинити діяльність свиноферми. Але до теперішнього часу свиноферму [PERSON] утримує, чим перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні та користуванні земельною ділянкою. На неодноразові попередження сусідів, селищного голови та власника домоволодіння не звертає уваги, на зауваження реагує зухвало. Відповідач не погоджується на добровільне виселення та зняття з реєстрації місця проживання, тому позивач просить припинити право користування [PERSON] домоволодінням [ADDRESS] , виселити [PERSON] з зазначеного домоволодіння та стягнути з [PERSON] на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. 19 жовтня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 21 жовтня 2021 року ухвалою судді зазначену позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 25 жовтня 2021 року недоліки позовної заяви позивачем усунуті. 26 жовтня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 25 листопада 2021 року. 26 жовтня 2021 року ухвалою судді клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, представник позивача [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 25 листопада 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 09 грудня 2021 року. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подавав. Згідно ст. 281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] утримує свиноферму. Будинок належить [PERSON] . На їх неодноразові попередження, попередження селищного голови та власника домоволодіння не звертає уваги, на зауваження реагує зухвало. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВЕМ № 054757 від 20.12.2006 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12984154 від 20.12.2006 року (а.с.8-9). Відповідно довідки № 1067 від 24.06.2021 року, виданої виконкомом Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області [PERSON] , 1956 року народження мешкає і зареєстрована в [ADDRESS] у складі сім`ї: [PERSON] - дочка, зареєстрована [ADDRESS] ; [PERSON] - онука, зареєстрована [ADDRESS] ; [PERSON] - колишній зять, зареєстрований [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно Акту від 16.04.2020 року, складеному тимчасовою комісією, створеною згідно розпорядження від 15.04.2020 року № 3 «Щодо підтвердження або спростування фактів, викладених у колективному зверненні громадян Новоекономічної селищної ради по порушенню умов утримання свинопоголів`я [PERSON] » при обстеженні було виявлено, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку (пасовище) в межах населеного пункту, біля будинку по [ADDRESS] площею 0,48 га. Сесія селищної ради земельну ділянку мешканцю [PERSON] для використання земельної ділянки (пасовища) не надавала. Громадянин [PERSON] до селищної ради про надання земельної ділянки в оренду з заявою не звертався. На цій земельній ділянці він по всьому периметру встановив електричну огорожу для вільно-вигульного випасу свинопоголів`я, чим порушив правила санітарних норм. Ця огорожа не надійна, часто руйнується, тому свині забігають на сусідські городи та знищують насадження. Господарська діяльність [PERSON] з утримання та розведення свинопоголів`я є потенційною загрозою біобезпеці як свинопоголів`ю селища Новоекономічне так і Покровського району в цілому. Для недопущення спалаху Африканської чуми свиней, інших інфекційних, інвазійних хвороб комісія гр. [PERSON] рекомендує в десятиденний термін припинити діяльність свиноферми використання земельної ділянки (пасовища площею 0,48 га) (а.с.27-28). Відповідно постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних аналогом мінімумів, що становить 170 грн. (а.с.33). Відповідно довідки № 1002 від 26.05.2021 року, виданої Гродівською селищною радою, [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] , придбав житловий будинок [ADDRESS] (з його слів) (а.с.38). Статтею 41 Конституції України встановлено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Нормами ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, у частині першій ст. 156 ЖК України не визначені правила про самостійний характер права члена сім`ї власника житлового будинку на користування житлового приміщення, не визначена і природа такого права. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Отже, відповідач не є членом сім`ї позивача, спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України за наявності обставин, що мають істотне значення. При цьому, припинення права користування відповідачем спірним житлом відповідає пропорційності в розумінні положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на те. Що між сторонами спору склалися вкрай неприязні стосунки, позивач має похилий вік та захворювання, через що потребує забезпечення належних житлових умов проживання. Таким чином, інтереси позивача, як власника житла та користувача цим житлом перевищують інтереси відповідача, в зв`язку з чим право відповідача на користування чужим майном (спірним домоволодінням) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 ЦК України. Таким чином позивач обрав належний засіб свого цивільного права в розумінні ст. 16 ЦК України, тому його вимоги підлягають задоволенню. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8000,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач [PERSON] була вимушена звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи, що справа не представляє значної складності, те, що всі необхідні матеріали були в наявності і збирати їх не було необхідності, складання позовної заяви також не представляло складності, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, за надання правничої допомоги адвокатом Булгаковою О.Д., на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] має бути стягнуто 3000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved