Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

18.01.2019 [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі по тексту - відповідач), у якому просила суд стягнути з відповідача страхову суму у розмірі 15 410,00 грн., пеню у розмірі 2 390,03 грн., інфляційні втрати у розмірі 16 322,86 грн., 3% річних у розмірі 200,12 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.04.2017 близько 17 год. 40 хв. по вул. І. Кудрі відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю позивача, яка керувала транспортним засобом Nissan, д.н.з. [NUMBER] , та [PERSON] , яка керувала транспортним засобом Range Rover, д.н.з. [NUMBER] , та цивільна відповідальність якої згідно полісу серія АК №2209163 була застрахована у відповідача. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2017 у справі №757/23433/17-п [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 12.04.2017 відповідачу було направлено повідомлення про подію із зазначенням усіх даних про винуватця ДТП. 11.01.2018 до відповідача було подано заяву про виплату страхового відшкодування. 04.07.2018 відповідачу було повторно подано заяву про виплату страхового відшкодування. Однак, як зазначає позивач, відповідачем не було здійснено виплати страхового відшкодування. За викладених обставин, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва суду від 25.01.2019 у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) сторін за правилами позовного провадження в спрощеному порядку. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва суду від 06.06.2019 у відповідача витребувано належним чином завірену оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу, та належним чином завірені копії матеріалів страхової справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва суду від 22.10.2019 у відповідача тимчасово вилучено належним чином завірену оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу, та належним чином завірені копії матеріалів страхової справи. Виконання ухвали суду покладено на ВДВС Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві. 08.04.2020 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 05.10.2020 від представника позивача надійшла заява, з якої вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у праві не заперечує. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Як зазначалось вище, на адресу суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої останній позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Розгляд справи просив проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Від відповідача відзив, пояснення, клопотання про відкладення не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З врахуванням тієї обставини, що відповідач в судові засідання не з`являється, при цьому, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, відзив не подав, а також того, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Судом встановлено, що 10.04.2017 близько 17 год. 40 хв. по вул. І. Кудрі відбулася ДТП за участю позивача, яка керувала транспортним засобом Nissan, д.н.з. [NUMBER] , та [PERSON] , яка керувала транспортним засобом Range Rover, д.н.з. [NUMBER] , та цивільна відповідальність якої згідно полісу серія АК №2209163 була застрахована у відповідача. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2017 у справі №757/23433/17-п [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У відповідності до положень ст. 82 ЦПК України, вина [PERSON] у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП не потребують доказування. 12.04.2017 позивачем відповідачу було направлено повідомлення про подію із зазначенням усіх даних про винуватця ДТП. 11.01.2018 до відповідача було подано заяву про виплату страхового відшкодування. 04.07.2018 відповідачу було повторно подано заяву про виплату страхового відшкодування. Як зазначає позивач та це не спростовано відповідачем, останнім не було здійснено виплати страхового відшкодування позивачу. Позивач стверджує, що в результаті вказаної ДТП автомобілю марки Nissan, д.н.з. [NUMBER] , що їй належить, було завдано майнову шкоду, розмір якої становить 15 410,00 грн. Звертаючись до суду з позовом до відповідача, позивач, як на підставу для його задоволення, вказує, що вона має право на страхове відшкодування в сумі 15 410,00 грн. у зв`язку з ДТП. Крім того, відповідач без будь-яких поважних причин не виплачує визначену суму страхового відшкодування, а тому позивач вважає, що з відповідача необхідно стягнути пеню в сумі 2 390,03 грн., інфляційні втрати в сумі 16 322,86 грн., 3% річних в сумі 200,12 грн. Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність [PERSON] станом на 10.04.2017 була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК №2209163. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, згідно п. 36. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За правилами ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Аналогічні положення щодо зобов`язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться у ст. 992 ЦК України. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплату разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст.ст. 549-550 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні, позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу всі необхідні документи для виплати їй страхового відшкодування по ДТП, однак, незважаючи на вищенаведені вимоги закону, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та не здійснив відповідної виплати. При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність невиплати позивачу страхового відшкодування матеріали справи не містять. А тому, відповідно до вимог законодавства та наданого в позовній заяві розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.01.2019 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка складає 34 323,01 грн., з яких: страхова сума у розмірі 15 410,00 грн., пеня у розмірі 2 390,03 грн., інфляційні втрати у розмірі 16 322,86 грн., 3% річних у розмірі 200,12 грн. На підставі зазначеного, враховуючи, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у відповідача, перевіривши розрахунки позивача, наведені у позовній заяві, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved