Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

17 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про оголошення померлою [PERSON] та покладання зобовязання на відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості про її смерть. У судовому засіданні представник заявника [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 01 червня 2013 року, доводи заяви підтримав і на її обґрунтування зазначив про те, що його батьки - заявник [PERSON] та [PERSON] перебували у юридичному шлюбі з 1979 року по 1983 рік. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] та [PERSON], який з 2014 року перебуває у розшуку як безвісті відсутня особа. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з [PERSON]В.(з 2010 року змінено прізвище на [PERSON]В.)Деякий час їх батьки проживали у одному населеному пункті - селищі Скалісте Сімферопольського району АР Крим,що і є останнім відомим місцем її проживання. Його мати у подальшому зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON]. У 1989 році заявник з дітьми виїхав на постійне проживання до міста Словянська, а у 1990 році народним судом їм було повернуто виконавчий лист у звязку з вибуттям [PERSON] до міста Бекабад Ташкентської області. Подальші розшуки місця знаходження [PERSON]М не дали позитивних результатів і згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 1992 року [PERSON] було признано безвісно відсутньою. За цей час ніяких відомостей про її місцеперебування не надійшло. Посилаючись на положення статті 46 Цивільного кодексу України, представник заявника просив оголосити [PERSON], [INFO], померлою. Метою оголошення її померлою є необхідність оформлення пенсії з втрати годувальника непрацездатному її сину - [PERSON], який є інвалідом 2 групи. Зазначена у заяві як заінтересована особа [PERSON], у судове засідання не прибув, а представником заявника суду надано копію довідки Словянського РВ ГУМВС України в Донецькій області від 16 вересня 2014 року за № В-24,згідно якої [PERSON] перебуває у розшуку як безвісті зникла особа з 20 червня 2014 року. З урахуванням цих обставин суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності цієї заінтересованої особи. Представник заінтересованої особи головний спеціаліст-юрисконсульт юридичного відділу Управління Пенсійного фонду України в м. Словянську та Словянському районі [PERSON], яка діє на підставі довіреності, при вирішенні цієї заяви покладалася на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. [PERSON], 24 вересня 1981року народження та [PERSON], [INFO], є дітьми заявника [PERSON] ( раніше [PERSON]) [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відвідними копіями свідоцтв про їх народження та копією свідоцтва про зміну імені у вересні 2010 року. ( а.с.9,77,78). Згідно пенсійного посвідчення за №2985203397, яке видано 20 квітня 2011 року Пенсійним фондом України, [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства.( а.с.65). Відповідно до положень статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії,утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішення суду про це. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Главою 4 розділу IV ЦПК України встановлено порядок розгляду судом справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до статті 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб яких суд сам визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Законом встановлено, що таких обставин, як відсутність відомостей про місце перебування особи у місці її постійного проживання протягом трьох років вже досить для оголошення її померлою. Тому, немає необхідності у тому,щоб для визнання особи померлою були встановлені обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісті, або обставини,що дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку. Із матеріалів справи убачається, що згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 1992 року, [PERSON], [INFO],була визнана безвісно відсутньою.( а.с.2). Згідно довідки завідуючої архівом цього суду від 02 липня 2015 року заяви про скасування цього рішення суду у період з 1992 року по 2015 рік судом не розглядалися. ( а.с.74) Як стверджує представник заявника [PERSON] останні відомості щодо місцезнаходження [PERSON] вони мали у 1990 році, яка з цього часу перестала проживати у Бахчисарайському районі АР Крим та виїхала. Згідно відповіді Словянського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 24 червня 2015 року [PERSON], як і [PERSON], в розшуку на даний час не перебувають, та до кримінальної відповідальності не притягувалися.( а.с.39,40) Згідно інформації КЛПУ « Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» від 24 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] за наданням медичної стаціонарної допомоги не зверталася та на диспансерному обліку не перебуває, як не перебувала і не перебуває вона на лікуванні у Міському наркологічному диспансері м. Словянська, про що свідчить відповідь цієї установи від 30 червня 2015 року. ( а.с.35,35,37,38,57,58,75,76) За результатами перевірки, проведеною за період з 2008 року по теперішній час по відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, виконкомах Миколаївської та Святогірської міських рад, актового запису про смерть [PERSON] та [PERSON] не знайдено.( а.с 55,56) Згідно наданої управлінням Пенсійного фонду України у місті Словянську та Словянському районі Донецької області інформації [PERSON] та [PERSON] на обліку у управлінні не перебувала і не перебуває.( а.с.61,62) Відповідно до інформації Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 22 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] не значаться в базі Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Словянської ОДПІ та не отримували реєстраційного номера облікової картки платника податків. ( а.с.59, 60) Сукупність доказів, які маються у справі є достатніми для висновку про відсутність у місці постійного проживання [PERSON] відомостей про її місце перебування понад три роки, що дає можливість застосування положень статті 46 ЦК України і задоволення заяви [PERSON] у цій частині. Відповідно до положень частини 2 статті 249 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріусу,- відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Одночасно у заяві про оголошення [PERSON] померлою заявник просить суд зобовязати відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості про її смерть. Суд вважає, що така вимога суперечить положенням частини 2 статті 249 ЦПК України ( є зайвою), а крім того вона заявлена заявником всупереч вимогам ст.234 ЦПК України, та підлягає розгляду відповідно до положення ст. 15 ЦПК України у порядку позовного провадження. Тому у цій частині заяви [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: partial