Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

19.05.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Рукшинської сільської ради про визнання права власності на нежитлове складське приміщення, в якій просив визнати на ним право власності на складське приміщення колишньої тракторної бригади літ. А, основна площа 305,9 кв.м., загальна площа 340, 3 кв.м., літ. а - тамбур, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у 2002 році після розпаювання колгоспів та персоніфікації майна колишніх колгоспів йому на майновий пай було виділено складське приміщення колишньої тракторної бригади літ. А, основна площа 305,9 кв.м., загальна площа 340, 3 кв.м., літ. а - тамбур, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дане розпаювання проводилось згідно Указу Президента України від 29.01.2001 року № 62/2001 та ліквідовано даний колгосп. У 2021 році він звернувся до Хотинського КРБТІ з проханням виготовлення технічної документації, на що 01 березня 2021 року було виготовлено технічний паспорт. Також зазначає, що в тому ж 2002 році дане майно було передано йому у власність та він розпочав в ньому свою господарську діяльність. На даний час він звернувся до державного реєстратора з вимогою реєстрації даного майна, однак йому повідомили що змінився порядок реєстрації даного майна і на даний час державний реєстратор не може внести відомості про дане майно до державного реєстру реєстрації нерухомого майна, тому що відсутня процедура реєстрації розділеного (персоні кованого) майна колишніх колгоспів, яке було виділене на майнові сертифікати в інструкції по реєстрації немає можливості провести таку реєстрацію. В квітні 2021 року він звернувся до ТОВ «Оціночна компанія «ВЕКТОР» з проханням провести оцінку даного складського приміщення, 29.04.2021 року проведено оцінку та надано звіт про оцінку майна, де сума майна склала 85200 гривень, після чого він звернувся до приватного нотаріуса Масловської І.Ю. з проханням видати інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте відомості йому надано не було. Зазначає, що вказаним майном він володіє та користується вже 19 років, однак не може зареєструвати за собою право власності на майно, а тому і змушений звернутись до суду із позовом про визнання за ним права власності на вищезгадане майно. Підтримуючи вищевикладене, просив визнати за ним право власності на складське приміщення колишньої тракторної бригади літ. А, основна площа 305,9 кв.м., загальна площа 340, 3 кв.м., літ. а - тамбур, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - представник Рукшинської сільської ради Горбатюк О.В. в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у відсутності їх представника. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що у 2002 році після розпаювання колгоспів та персоніфікації майна колишніх колгоспів позивачу на майновий пай було виділено складське приміщення колишньої тракторної бригади літ. А, основна площа 305,9 кв.м., загальна площа 340, 3 кв.м., літ. а - тамбур, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом, дане розпаювання проводилось згідно Указу Президента України від 29.01.2001 року № 62/2001 та ліквідовано даний колгосп. Як вбачається з матеріалів справи, у 2021 році позивач звернувся до Хотинського КР БТІ з проханням виготовлення технічної документації, на що 01 березня 2021 року було виготовлено технічний паспорт. Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що у 2002 році вказане майно було передано йому у власність та він розпочав в ньому свою господарську діяльність, проте при зверненні до державного реєстратора з вимогою реєстрації вказаного майна, останньому було повідомлено, що змінився порядок реєстрації вказаного майна і на даний час державний реєстратор не може внести відомості про дане майно до державного реєстру реєстрації нерухомого майна, тому що відсутня процедура реєстрації розділеного (персонікованого) майна колишніх колгоспів, яке було виділене на майнові сертифікати та в інструкції по реєстрації немає можливості провести таку реєстрацію. Також, як встановлено судом, у квітні 2021 року він звернувся до ТОВ «Оціночна компанія «ВЕКТОР» з проханням провести оцінку даного складського приміщення, на що 29.04.2021 року було проведено оцінку та зроблено звіт про оцінку майна, де сума майна складає 85200 гривень. Однак, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до приватного нотаріуса Масловської І.Ю. з проханням видати інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, останньому такі відомості надані не були. При цьому, судом встановлено, що вказаним майном позивач володіє та користується на протязі 19 років, однак зареєструвати за собою право власності на вказане майно немає можливості, а тому і змушений звернутись до суду із вказаним позовом, оскільки в позасудовому порядку зареєструвати вищевказане майно немає можливості. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно довідки № 132 від 13.05.2021 року виконкому Рукшинської сільської ради с. Пригородок Дністровського району Чернівецької області гр. [PERSON] , 1971 року народження, в тому, що він дійсно займається господарською діяльністю в складському приміщенні колишньої тракторної бригади за адресою: [ADDRESS] . Згідно звіту ТОВ «Оціночна компанія «ВЕКТОР» про оцінку майна, вартість складського приміщення колишньої тракторної бригади за адресою: [ADDRESS] складає 85200,00 гривень. Відповідно до довідки КП «Хотинське КР БТІ» Хотинської міської ради, основна площа складського приміщення колишньої тракторної бригади складає 305,9 кв.м., загальна площа 340, 3 кв.м., та складається з: літ. а - тамбур, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також згідно матеріалів справи, встановлено що технічний паспорт на складське приміщення колишня тракторна бригада за адресою: [ADDRESS] виготовлено на [PERSON] . Крім цього, судом встановлено, що позивач [PERSON] не може оформити право власності на вищевказане складське приміщення в [ADDRESS] в позасудовому порядку, а в інший спосіб зареєструвати право власності на вказане майно позивач не може, тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути [PERSON] з державного бюджету 454,00 гривень сплаченого судового збору при поданні позову до суду. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 454,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved