Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

17 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 500 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. У позовній заяві зазначено, що сторони з 19 серпня 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні та вихованні. Сторони по справі припинили спільне проживання. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, місце його праці не відоме, однак він спроможний сплачувати аліменти в розміру, якому вона просить. Просила постановити рішення про стягнення з відповідача щомісячно аліментів на двох неповнолітніх дітей в розмірі по 500 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення йому судової повістки . За таких обставин, розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] , який не повідомив суд про причини неявки та не направив клопотаня про відкладення розгляду справи, не буде порушенням права на доступ до правосуддя, яке проголошено ст.55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Суд, зі згоди позивача по справі [PERSON] ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, які надані лише позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [INFO] року в подружжя [PERSON] народився син [PERSON], який на день звернення позивача до суду є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [ADDRESS], виданим виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. [INFO] року в них також народилася дочка [PERSON], яка теж є неповнолітньою дитиною, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданним виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Діти проживають з матір`ю та перебувають на її утримані, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області за № 108 від 13 березня 2014 року. Мати [PERSON] непрацює, державної допомоги на утримання дітей не отримує, що підтверджується довідкою управління соцзахисту населення Рогатинської райдержадміністрації за №4/127 від 14 березня 2014 року. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їхніх батьків. Батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що є важливою складовою виховання та необхідне для нормального самоусвідомлення дитини. Як передбачено ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ч.1 ст.184 СК України зазначено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд може визначити, якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається із пояснень позивачки, їй не відомо про місце праці відповідача, однак він спроможний сплачувати аліменти в розміру, якому вона просить. З врахуванням обставин справи та вимог ст.184 СК України, суд визначає для відповідача розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те , що відповідач в новому шлюбі не перебуває, інших дітей немає. Даних про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів сторони суду не надали. На підставі наведеного, а також з врахуванням того, що відповідач є молодою, працездатною особою, суд приходить до висновку, що він спроможний платити аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Стягнення аліментів на дітей розпочати з дня пред'явлення позову, тобто з 17 березня 2014 року і проводити до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 243 гривні 60 копійок судового збору. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: approved