Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

18.03.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом в якому вказано, що 12.11.2010 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за яким Банк надав відповідачу кредит у розмірі 6 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стверджує, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору та неналежного виконання зобов'язання, утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 31.01.2019 складає 276 791,10 грн. Але позивач на свій розсуд визначив суму заборгованості, яку вимагає від боржника, в розмірі 122 951,12 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 6476,21 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 12.11.2010 по 31.01.2019 в сумі 116 474,91 грн. Позивач просить суд стягнути на їх користь з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 12.11.2010 у розмірі 122 951,12 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді від 18 березня 2019 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (без виклику) за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач надала до суду заяву в якій просила застосувати строк позовної давності посилаючись на те, що позивач звернувся до суду після 3-х річного строку, передбаченого на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.11.2010 [PERSON] отримала кредит у розмірі 6 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач своєчасно погашення за кредитним договором не здійснювала, у зв'язку із чим станом на 31.01.2019 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 276 791,10 грн.. Позивач в своїй заяві на свій розсуд визначив заборгованість яку бажає стягнути з відповідача в сумі 122 951,12 грн. Між сторонами виникли правовідносини, стосовно неналежного виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У своїй заяві відповідач заявила клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.11.2010 останній платіж за кредитною заборгованістю [PERSON] здійснено 23.12.2015 в розмірі 98,00 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. В силу ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Згідно п.3, п. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, строк позовної давності для звернення позивачем до суду із зазначеними вимогами в повному обсязі закінчився 23.12. 2018. До суду позовна заява надійшла 18.03.2019, тобто поза межами строку позовної давності. У зв'язку з тим, що позивач не надав суду доказів на підтвердження існування поважних причин для пропуску строку позовної давності, даний позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed