Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

17 липня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернулась представником [PERSON] - [PERSON] подано позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що позивачу на праві власності належить вищевказана на квартира на підставів договору купівлі-продажу від 22.05.1998 року. У вказаному будинку зареєстрований ії син, відповідач - [PERSON] , проте не проживає у ньому більше одного року. Не сплачує комунальні послуги , не бере участі в утриманні майна. Після закінчення навчання у 2013 році син поїхав за межі України на роботу і в квартирі не проживає. Позивач зазначає, що вона не чинить жодних перешкод відповідачу в користуванні житлом. Вищевикладені обставини і вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та ії представник [PERSON] заявлений позов підтримали, надали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує і позивач. Від Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.1998 року реєстр. № 170, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В., позивачу на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7-9) Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] та зареєстрований за вказаною адресою (а.с.13-15) 21 червня 2019 року було складено Акт про не проживання відповідача з липня 2013 року за вказаною адресою, який підписаний головою правління ЖК «Романтик-3» Гусєвою І.М . , секретарем правління ЖК «Романтик-3» Алексєєнкол М.І. та [PERSON] (а.с. 17) В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є головою правління ЖК «Романтик-3» та [PERSON] , яка є бабою відповідача, кожна окремо надали свідчення, що [PERSON] з 2013 року після закінчення навчання виїхав з квартири та в ній не проживає. Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У зв`язку з тим, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, суд приходить до висновку, що вимоги позивача відповідають вимогам закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved