Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

18.09.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 117 137,55 доларів США заборгованості за договором позики від 23.01.2018 р., що складається з 44 000,00 доларів США основної заборгованості, 70 400,00 доларів США заборгованості за процентами, 2 737,55 доларів США - 3% річних за статтею 625 ЦК України, посилаючись на те, що 23.01.2018 р. між ними укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у нього в борг 44 000,00 доларів США, а також взяв на себе зобов`язання щомісячно сплачувати 5% від загальної суми позики, повернути кошти за його вимогою, втім за 32 місяці жодного разу не сплатив відсотки за користування коштами, на неодноразові вимоги суму позики не повернув. Ухвалою суду від 25.09.2020 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не подано. Ухвалою суду від 23.11.2020 р. закрито підготовче провадження. У судове засідання 21.01.2020 р. о 12:00 год. позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлений, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відсутності позивача. У судове засідання 21.01.2020 р. о 12:00 год. відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлений. Суд, ухвалив розглядати справу за відсутності позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , оскільки учасники справи, були належним чином повідомлені про судове засідання, нез`явлення позивача, відповідача, не перешкоджає вирішенню спору, та вважає ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом установлено, що 23.01.2018 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 44 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути за вимогою [PERSON] , що підтверджується розпискою (а.с. 26). Разом з тим, [PERSON] на вимогу [PERSON] борг не повернув. Відповідно до статті1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти за договором позики від 23.01.2018 р. відповідно до статті 1049 ЦК України. Із наданого позивачем до позовної заяви розписки вбачається, що відповідач отримав від нього в борг 44 000,00 доларів США. Означена розписка підтверджує отримання відповідачем коштів у визначеній сумі. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. (справа № 6-63цс13). Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За домовленістю сторін у договорі позики визначено, що щомісяця [PERSON] прийняв на себе зобов`язання сплачувати 5% відсотки від суми основного боргу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманих грошових коштів за договором позики від 23.01.2018 р. підлягає стягненню з відповідача. Сума нарахованих на позику відсотків складає 70 400,00 доларів США, або, за 32 місяці користування позикою, вказаний розрахунок позивача відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач борг не повернув, тому наявні підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України. Правильність нарахованих позивачем 3% річних відповідачем не заперечувалася і не спростовано. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості, заборгованості за процентами, 3% річних за статтею 625 ЦК України є обґрунтованими, у судовому засіданні доведеними. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 10 930,40 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved