overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

18.10.2019 року до суду надійшла позовна заява. 22.11.2019 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду. Позивач звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, втрачено почуття любові, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. На даний час вони спільного господарства не ведуть, сім`я носить формальний характер, подружні стосунки не підтримують. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Надав заяву у якій не заперечував проти розірвання шлюбу, не просив надавати строк на примирення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20.09.2003 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина. Також, встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що існування даного шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просила судові витрати з відповідача не стягувати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

18.10.2019 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що [INFO] в смт Слов`яносербськ Слов`яносербського району Луганської області померла її мати, [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сватіському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області в реєстрації смерті було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації смерті заявник просить суд задовольнити заяву. [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності. Від заінтересованої особи заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд установив таке. [INFO] в смт Слов`яносербськ Слов`яносербського району Луганської області внаслідок ішемічної хвороби серця померла громадянка України [PERSON] , що підтверджується медичною довідкою про причину смерті, свідоцтвом про смерть, виданими на тимчасово окупованій території України, в смт Слов`яносербськ Слов`яносербського району Луганської області. Як убачається із копії паспорта померлої, свідоцтва про смерть, [PERSON] народилася у 1929 році в с. Бондарівка Марківського району Луганської області, була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Заявник, яка є донькою померлої, звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації смерті, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, розташованим на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

18.10.2019 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в обгрунтування якої посилається на те, що [INFO] у м. Свердловську Луганської області помер її чоловік, [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області в реєстрації смерті було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, які потрібні для проведення державної реєстрації смерті особи відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». У зв`язку з неможливістю проведення державної реєстрації смерті заявник просить суд задовольнити заяву. [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності. Від заінтересованої особи заперечень не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд установив таке. [INFO] у м. Довжанську Луганської області помер громадянин України [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим на тимчасово окупованій території України, у м. Довжанську Луганської області. Як убачається із копії паспорта померлого, свідоцтва про смерть, [PERSON] - уродженець Пр.- Кудел Нерчинсько-Заводського району Читинської області , народився [INFO] , був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Заявник, яка є дружиною померлого, звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Сватівському району та місту Голубівка Головного територіального управління юстиції у Луганській області з метою проведення реєстрації смерті, однак їй було відмовлено на підставі того, що відсутні документи, необхідні для проведення державної реєстрації смерті особи, а саме відсутній медичний документ, виданий медичним закладом, розташованим на території, підконтрольній українській владі. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ст. 317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

18.10.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 11 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 1589. Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені більше 3 років тому. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] , які залишаються проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] », відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2007 року, про що є актовий запис № 1589 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені більше 3 років тому. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочку - [PERSON] , [INFO] , які залишаються проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

18.10.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1689. Посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які залишаються проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] », відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2004 року, про що є актовий запис № 1689 у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського обласного управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені. Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які залишаються проживати з позивачем. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

18.10.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5969 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач аліменти не сплачував, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав. У відповідності до вимог ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 14.01.2015 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, на період його навчання в Чернігівському національному технологічному університеті до 30.06.2018 року, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 15.12.2014 року. На виконання вказано рішення суду було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. Згідно розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.09.2019 року становить 5873 грн. 88 коп. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину. Відповідно до ст 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 26.05.2018 року по 30.09.2019 року остання складає 5969 грн., що перевищує 100 відсотковий розмір заборгованості. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 26.05.2018 року по 30.09.2019 року в сумі 5873 грн. 88 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

18.10.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначаючи, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Відповідач, який є її сином, зареєстрований у цьому будинку, але з 2013 року в ньому не проживає. Та обставина, що він значиться зареєстрованим, створює для неї труднощі, а саме при оформленні житлової субсидії та продажу будинку. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. Позивач просила задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать оголошення на сайті «Судова влада України», заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно зі ст. 72 ЖК України, провадиться у судовому порядку. Судом установлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.10.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач, [PERSON] , [INFO] , який є сином позивача, зареєстрований у зазначеному будинку, але фактично з 01.12.2013 року у ньому не проживає, підтвердженням чому є довідка Марківської селищної ради про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 09.10.2019 року, акт, складений 09.10.2019 року депутатом Марківської селищної ради [PERSON] Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, а надані позивачем докази дають підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком. Судовий збір на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

18.10.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 11.08.1979 року, від якого не мають неповнолітніх дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11.08.1979 року. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

18.10.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 22.05.1990 року, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.05.1990 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

18.10.2019 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 58577 грн. 74 коп. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив провести розгляд справи за відсутності представника. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Позивач працювала у відповідача на посаді начальника служби метрологічного забезпечення. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно довідки ПрАТ «ЧеЗаРа» від 01.10.2019 року №466/212 вбачається, що нарахована, але не виплачена заробітна плата [PERSON] станом на 01.10.2019 року складає 58577 грн. 74 коп. Оскільки виплата позивачеві нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не була проведена на час розгляду справи, а тому підлягає стягненню в розмірі 58577 грн. 74 коп. станом на 01.10.2019. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, слід допустити рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць негайному виконанню. Також з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved