Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

18 травня 2021 до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 104-105, 110-112 СК України, просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 08 вересня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 139. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 08.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 139. За час спільного проживання позивача з відповідачем у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на тривалий час шлюбу та наявність спільних дітей між сторонами так і не склались нормальні сімейні стосунки в силу психологічної несумісності характерів. Як виявилось з часом, в кожного з них різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки. Сторони перестали вести спільне господарство, кожний має свій окремий бюджет. За останні роки стосунки між сторонами значно погіршилися, всі фізичні та духовні зв`язки між ними втрачені, шлюб між сторонами існує формально. Сторони домовились, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з відповідачем. Враховуючи, що сім`я позивача та відповідача розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам як позивача, так і відповідача. Ухвалою судді від 25 травня 2021 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 червня 2021 року. В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до канцелярії суду подав заяву, в якій просив розглядати цивільну справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 08 вересня 2007 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 08 вересня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 139. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилася діти: син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є позивач, мати - відповідач, та дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є позивач, мати - відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які долучені до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що нормальні сімейні стосунки між сторонами не склалися. Сторони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, в кожного з них утворився окремий бюджет. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, діти сторін: [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу залишаються проживати разом з відповідачем. Спірних питань стосовно поділу майна, набутого за час шлюбу, між сторонам немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві відповідач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище [PERSON] . Враховуючи, що відповідач визнала позов повністю до початку розгляду справи по суті, то, виходячи зі змісту ст. ст. 141-142 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні, від сплати якого звільнений позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved