Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

17 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить: встановити факт її проживання разом зі [PERSON], який помер [INFO], однією сім'єю як чоловіка та дружина без реєстрації шлюбу не менше п'яти років до часу відкриття спадщини; змінити позивачу черговість одержання права на спадкування після смерті [PERSON] з четвертої черги спадкоємців на першу чергу спадкоємців. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона проживала разом зі [PERSON], однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з вересня 2008 року до дня його смерті - [INFO] у квартирі [ADDRESS]. [INFO] у позивача та [PERSON] народилась спільна дитина [PERSON]. 26 листопада 2017 року позивач та [PERSON] обвінчались у церкві. [PERSON] з 2014 року брав участь в АТО на сході України. В період перебування на території АТО у [PERSON] значно погіршився стан здоров'я, та перебуваючи у госпіталі йому поставили діагноз: вертеброгенна цервікалгія, люмбалгія. У вересні 2016 року [PERSON] був змушений звернутися до лікарні у зв'язку з різкими болями в животі, лікарі встановили діагноз: хронічний панкреатит. При огляді у Житомирській обласній лікарні [PERSON] було поставлено діагноз: рак 4 стадії з метастазами в печінці. У національному інституті раку у м. Києві позивач разом зі [PERSON] пройшли 11 курсів хіміотерапії, йому було зроблено дві операції. Позивач постійно перебувала зі [PERSON], оскільки він постійно потребував стороннього догляду та допомоги. 30 серпня 2017 року Департаментом праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради [PERSON] була призначена компенсаційна виплата, як особі, що здійснює догляд за інвалідом І групи [PERSON] Однак, лікування та операції не дали результату, що згодом призвело до смерті її чоловіка [INFO]. Поховання померлого здійснювалось позивачем та за її рахунок. Встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки після смерті [PERSON] позивач залишилася проживати сама з двома дітьми, які знаходяться на її утриманні. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Крім того, в судовому засіданні пояснила, що метою встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та отримання права на спадкування разом із спадкоємцями І черги, їй необхідно для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, а також для набуття спадкових прав, оскільки після смерті [PERSON] позивач залишилася проживати сама з двома дітьми, які знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON], яка є матір'ю померлого, подала відзив на позов, у якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач звернулась до суду із зазначеним позовом безпідставно, оскільки в позовній заяві відсутні докази про порушення її прав відповідачами. Метою встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачем зазначена необхідність оформлення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, тому що вона залишилась з двома дітьми. Однак, позивач отримує аліменти на утримання свого сина [PERSON], [INFO], від першого шлюбу, а перешкод щодо отримання пенсії по втраті годувальника у позивача не має, оскільки у свідоцтві про народження дочки [PERSON], [INFO], батьком дитини зазначений померлий [PERSON] Отже, підстави для встановлення юридичного факту в позивача відсутні. Застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України щодо одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування вимагає доведення позивачем факту надання допомоги, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування останнього в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Однак батьки померлого, його рідна сестра та дочка померлого від першого шлюбу [PERSON] постійно опікувались хворим [PERSON] до його смерті. Після того, як [PERSON] був виписаний з лікарні в 2017 році, він півтора місяці знаходився в помешканні своїх батьків в с. Дідовичі, стан його здоров'я покращився і після цього він поїхав в м. Новоград-Волинський. В період перебування [PERSON] у лікарні, біля нього весь час знаходились його батьки, рідна сестра та дочка від першого шлюбу [PERSON]. Перебуваючи у лікарні один місяць, [PERSON] помер, відповідач [PERSON] забрала тіло померлого сина в с. Дідовичі, похорон був організований сім'єю [PERSON], тому твердження позивачки про те, що саме вона здійснила поховання є неправдою. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є батьками померлого [PERSON], а також дочка померлого від попереднього шлюбу - [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. Не заперечили факту, що [PERSON] та померлий [PERSON] з 2008 року проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS]. Пояснили, що за півтора місяці до смерті [PERSON] ([INFO]), останній проживав разом з батьками у с. Дідовичі, Новоград-Волинського району, в цей період позивач не надавала допомогу [PERSON], поховання останнього відбувалось у с. Дідовичі, де проходив поминальний обід, кошти на поховання позивач не надавала. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, пояснивши, що позивачем не доведено мети встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловік та дружини без реєстрації шлюбу. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала спадкодавця, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, а тому відсутні підстави для застосування положень статті 1259 ЦК України щодо зміни черговості одержання права на спадкування. Свідок [PERSON], яка є рідною сестрою померлого [PERSON], пояснила, що її брат з 2010 року проживав разом із [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу [ADDRESS]. Однак за півтора місяці до своєї смерті її брат проживав у будинку своїх батьків у с. Дідовичі, Новоград-Волинського району, в цей період позивач не надавала допомогу [PERSON], його станом здоров'я, харчуванням, лікуванням опікувались батьки. Фельдшер накладала брату пов'язки, робила уколи обезболюючих препаратів. Поховання брата відбувалось у с. Дідовичі, де проходив поминальний обід, кошти на поховання позивач не надавала. Свідок [PERSON], підтвердила, що після операції [PERSON] проживав у своїх батьків в с. Дідовичі. Свідок є фельдшером та проводила померлому перев'язки і здійснювала уколи обезболюючих препаратів. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення сторін та свідків, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 8). 12 жовтня 2010 року зареєстровано розірвання шлюбу між позивачем [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією паспорта позивача (а.с. 14 зворот). [INFO] у позивача [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). Відповідно до договору дарування від 24 грудня 2012 року [PERSON] подарував своїй дочці [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Згідно із виписним епікризом [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону у м. Вінниці з 11 серпня до 28 серпня 2014 року, діагноз: вертеброгенна цервікалгія, люмбалгія, стадія загострення (а.с. 32). Відповідно до консультаційного висновку лікаря Житомирської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського від 25 листопада 2014 року [PERSON] встановлено діагноз: остеохондроз шийного відділу хребта та рекомендовано лікування у невролога (а.с. 23). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого, складеної Національним інститутом раку у м. Києві від 14 лютого 2017 року, [PERSON] встановлено діагноз: Са ректосигмоїдного відділу кишки, стан після одного курсу паліативної хіміотерапії раку (XELOX+Авастин), кл. гр.2, хронічний панкреатит, хронічний гастродуодентин. Пацієнту рекомендовано проведення курсів паліативної хіміотерапії раку, спостереження онколога-хірурга-проктолога, гастроентеролога (а.с. 24). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого, складеної Національним інститутом раку у м. Києві від 7 липня 2017 року, хворому [PERSON] проведено лікування: операція (19 червня 2017 року) трансверзостомія; операція (26 червня 2017 року) комбінована лівобічна геміколектомія, резекція тонкої кишки, бокової стінки живота. Рекомендації: обмеження фізичних навантажень (а.с. 31). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого, складеної Національним інститутом раку у м. Києві від 18 серпня 2017 року, [PERSON] встановлено діагноз: місцеворозпосвюджений Са нисхідної-ободової кишки, проведене лікування: 5 курсів неоад`ювантної паліативної хіміотерапії раку, рекомендації: нагляд онколога за місцем проживання, контрольний огляд через 3 тижні для продовження паліативної хіміотерапії раку (а.с. 30). 22 грудня 2017 року головним лікарем комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Новограда-Волинського» [PERSON] дозволено [PERSON] здійснювати догляд та отримувати наркотичні засоби, психотропні речовини для хворого [PERSON] (а.с. 17 зворот). З долучених до письмових пояснень позивача копій квитанцій та накладних вбачається, що [PERSON] купувала для [PERSON] медичні препарати та продукти харчування. Як вбачається з наданих позивачем фотокопій, [PERSON] перебувала разом із [PERSON] у медичних закладах. Відповідно до довідки ОСББ «Наш дім» [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], до складу її сім`ї входять: син [PERSON] дочка [PERSON] та [PERSON], який проживав за вказаною адресою з жовтня 2008 року та до дня смерті (а.с. 15). Згідно із довідкою Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради від 29 січня 2018 року [PERSON] з 30 серпня 2017 року призначено компенсаційну виплату особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи [PERSON] (а.с. 9, 16). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про поховання та довідки, виданих КП «Новоград-Волинськжитлосервіс», 25 січня 2018 року [PERSON] здійснила поховання померлого [PERSON] на кладовищі по вул. Чехова у м. Новограді-Волинському, сплативши ритуальні послуги (а.с. 12). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частини друга та четверта статті 3 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). Відповідно до змісту ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено мету встановлення такого юридичного факту. Звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу може бути обумовлене необхідністю оформлення та отримання соціальної допомоги, пенсії, об'єднання особових рахунків по комунальним послугам, можливості отримання спадщини. Отже, встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу може мати значення для захисту матеріальних інтересів осіб, у тому числі права на спадкування. У позовній заяві та в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що необхідність встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідно для оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника, а також для набуття права на спадкування, оскільки після смерті [PERSON] позивач залишилася проживати сама з двома дітьми, які знаходяться на її утриманні. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено мети встановлення юридичного факту не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] зазначено необхідність встановлення такого факту, зокрема з метою набуття права на спадкування. Відповідачі у справі не заперечили того факту, що [PERSON] та померлий [PERSON] з 2008 року проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS], у період їх спільного проживання у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин та враховуючи, що попередній шлюб [PERSON] зі [PERSON] розірвано 12 лютого 2010 року, дослідивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт того, що вона разом зі [PERSON] з 13 лютого 2010 року проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу до дня смерті [PERSON] - [INFO], тобто не менше п'яти років до часу відкриття спадщини, а тому позовні вимоги про встановлення юридичного факту підлягають задоволенню, відтак позивач набула право на спадкування за законом четвертої черги. Щодо позовних вимог про зміну черговості одержання права на спадкування, суд виходить з наступного. Статтею 1259 ЦК України врегульовано питання зміни черговості права на спадкування. Згідно із ч. 2 зазначеної статті фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування підставами для задоволення позову про зміну черговості права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення опіки, матеріального забезпечення та допомоги спадкодавцю; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Відповідно до абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як встановлено в судовому засіданні позивач проживала разом зі [PERSON] однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу тривалий час (з 13 лютого 2010 року до [INFO]); [PERSON] мав тяжку хворобу - рак 4 стадії з метастазами в печінці, тобто був у безпорадному стані й потребував сторонньої допомоги; позивач тривалий час опікувалась за [PERSON], надавала йому допомогу та матеріально забезпечувала останнього, доглядала за ним, отримувала від Департаменту праці та соціального захисту населення компенсаційну виплату по догляду за інвалідом І групи [PERSON], проходила разом зі [PERSON] консультації у лікарів, перебувала разом зі [PERSON] у медичних установах під час проведення хіміотерапій та операцій, купувала для [PERSON] медичні препарати та продукти харчування, здійснила поховання [PERSON] у м. Новограді-Волинському. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК України, а тому наявні правові підстави для зміни позивачу черговості одержання права на спадкування після смерті [PERSON] з четвертої черги спадкоємців на першу чергу спадкоємців. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] незаконно отримувала у Департаменті праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради компенсаційну виплату по догляду за інвалідом І групи [PERSON], оскільки позивач не була безробітною та працювала у художній студії нігтів «Diva», не заслуговують на увагу, так як зазначене рішення Департаменту праці про призначення компенсаційної виплати є чинним й матеріали справи не містять доказів про те, що вказане рішення Департаменту праці визнано незаконним та скасовано. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підтверджується належними доказами, є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved