Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

18 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 09 грудня 2008 року по [INFO] , тобто по день його смерті. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона проживала однією сім'єю як чоловік та жінка із [PERSON] , [INFO] , у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. [INFO] [PERSON] помер. Зазначає, що проживала із [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2002 року по день його смерті - [INFO] . Встановлення юридичного факту її проживання однією сімєю без шлюбу із [PERSON] має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину. Також вказала, що будь-які інші спадкоємці після смерті її чоловіка відсутні та до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. [PERSON] був розлучений, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 08 грудня 2008 року. Батьки її чоловіка та рідний брат померли. Таким чином, вважає, що спір про право з приводу спадкового майна відсутній та іншого порядку встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, окрім судового, законодавством не передбачено. У зв'язку із наведеним, заявник звернулася до суду із зазначеною заявою. Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2019 року відкрито окреме провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю та просила їх задовольнити з мотивів, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - Бахмутської міської ради Максименко Є. О. у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. 01 березня 2019 року за № 6164 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Бахмутської міської ради та ухвалити рішення на розсуд суду за наявними матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Свідок [PERSON] суду пояснила, що заявника [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , вона знає більше 20 років, оскільки вони були сусідами та вона проживала у будинку по [ADDRESS] . Підтвердила той факт, що із заявником [PERSON] з 2008 року проживав [PERSON] , який помер восени 2018 року. Вони проживали спільно як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Спільних дітей у них немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає заявника [PERSON] більше 20 років, оскільки вони товаришували, ходили один до одного у гості. Зазначила, що вона тривалий час, більше десяти років, проживала без реєстрації шлюбу із [PERSON] . Він помер у [INFO] та [PERSON] його поховала. Спільних дітей у них не було, однак, у них є діти від інших шлюбів. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, купували разом речі та продукти харчування. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення факту, якого вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такий факт іншим шляхом неможливо. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Задоволення заяви для заявника має юридичне значення, оскільки остання має намір реалізувати своє право на прийняття спадщини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області 17 березня 1998 року, заявник [PERSON] народилася [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомостей у паспорті щодо сімейного стану немає (а.с. 4-5). Згідно з копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області 24 липня 1998 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). 08 грудня 2008 року шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 462 від 08 грудня 2008 року та відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 10), що також підтверджується відповідним записом у паспорті [PERSON] (а.с. 7 зворот). Як видно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 листопада 2018 року та лікарського свідоцтва про смерть ? 267 від 19 листопада 2018 року, [PERSON] помер [INFO] у терапевтичному відділенні КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» у м. Бахмут Донецької області внаслідок хронічного обструктивного бронхіту (а.с. 8, 9). Згідно з довідкою голови квартального комітету № 22 від 13 лютого 2019 року за № 229, [PERSON] проживала зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 2002 року по день смерті чоловіка, тобто по [INFO] року, і вела спільне господарство (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] відсутні інші спадкоємці, окрім заявника [PERSON] Так, судом досліджено копії свідоцтв про смерть родичів [PERSON] , відповідно до яких [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] - [INFO] року, [PERSON] - [INFO] року (а.с. 12-14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 вересня 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-5594, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його брат [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно складається із жилого будинку, який знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 560 м? (а.с. 11). Серед іншого, судом досліджено фотографії, на яких зображені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15-16). 02 квітня 2019 року за № 9759 згідно запиту суду від 22 березня 2019 року до суду надійшов лист завідувача Першої бахмутської державної нотаріальної контори Шеллара В.Л., в якому зазначено, що згідно з даними з Реєстру спадкових справ, спадкова справа на майно [PERSON] , який помер [INFO] , не відкривалася, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Про вказаний факт також свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55621900 від 26 березня 2019 року. Відповідно до п. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст.1261-1265 ЦК України. Як передбачено ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом враховано правила частини другої статті 3 СК України, згідно якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Підсумовуючи викладене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів заявника, оскільки наявними доказами підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу з 09 грудня 2008 року по [INFO] , тобто по день його смерті. Задоволення заяви не порушує прав, свобод та інтересів заінтересованої особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved