Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

17 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 29.12.2010 року між ним та Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 14,5 га, розташованої в межах території Великоолександрівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, строком на 10 років, який було зареєстровано в ДЗК за №041049101964. В березні 2014 року у зв'язку з хворобою домовився з громадянином [PERSON] щодо обробітку орендованої землі та посіву насіння соняшнику сорту «Одеський 123», придбаного останнім вагою 200 кг за ціною 11200 грн. Перед посівом [PERSON] насіння соняшнику, а саме 24.04.2014 року, відповідач [PERSON] не маючи його згоди став обробляти належну йому на праві оренди земельну ділянку, готуючи її під урожай 2014 року. На його прохання щодо припинення самоправства останній не реагував та висловлював погрози не допустити його до користування цією ділянкою, після чого він звернувся із заявою в міліцію. 29 квітня 2014 року відповідач [PERSON] вдруге став обробляти орендовану ним земельну ділянку, яка вже була засіяна насінням соняшнику, здійснюючи культивацію ґрунту та посівів, тому він знову був вимушений звернутися із заявою в міліцію. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] з березня 2014 року створює йому перепони в користування орендованою земельною ділянкою площею 14,5 га, вчиняє самоправство і висловлює про наміри щодо збору урожаю соняшника 2014 року позивач просив визнати за ним право власності на посіви соняшнику та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, які вчинює відповідач, а також вирішити питання про судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку був оповіщений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився повторно, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні у справі докази, суд приходе такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження Казанківської РДА №559-р від 30.09.2010 року про передачу громадянину [PERSON] в довгострокову (на 10 років) оренду земельної ділянки загальною площею 14,50 га ріллі із земель державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Великоолександрівської сільської ради, 29.12.2010 року між Казанківською РДА та [PERSON] було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки площею 14,5 га строком на 10 років, який було зареєстровано у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 30.12.2010 року за №041049101964. На час розгляду справи вказаний договір оренди від 29.12.2010 року є чинним. В договір не внесено змін щодо розміру (площі) орендованої земельної ділянки. Таким чином, орендар [PERSON] в силу положень ст.ст.93, 95 ЗК України, ч.1 ст.407, ч.1 ст.410 ЦК України є належним землекористувачем і має право самостійно господарювати на орендованій землі та має право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію. Право власності позивача [PERSON] на здійснені ним (з його дозволу) в квітні 2014 року посіви насіння соняшнику, як і на його врожай, ніким не оспорено і не заявлено про його невизнання, тобто відсутні підстави для судового захисту цього права у спосіб, передбачений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, а саме про визнання за ним права власності на посіви соняшнику, тому вимоги позивача в цій частині позову суд залишає без задоволення. Зміст протоколу №1 адміністративної комісії Великоолександрівської сільської ради Казанківського району від 10.07.2014 року та зміст постанови цієї комісії від 10.07.2014 року вказують на те, що орендована [PERSON] земельна ділянка є невитребуваними земельними паями двох громадян [PERSON] та [PERSON], які не мають правовстановлюючих документів. Громадянин [PERSON] посилаючись на договірні орендні відносини з вказаними громадянами та ігноруючи права належного землекористувача [PERSON], самовільно, на своєму тракторі в ніч на 25.05.2014 року здійснив міжрядну культивацію соняшника на земельній ділянці, якою згідно договору оренди землі від 29.12.2010 року користується орендар [PERSON] З урахуванням того, що відповідач [PERSON] не має прав землекористувача, визначені ст.95 ЗК України, щодо земельної ділянки площею 14,5 га, систематично вчиняє дії, якими перешкоджає орендарю [PERSON] самостійно господарювати на орендованій ним землі, а також висловлює наміри в подальшому перешкоджанні [PERSON] користуватися орендованою землею, суд, виходячи з положень ст.152 ЗК України та ч.2 ст.16 ЦК України, з метою запобігання вчиненню дій зі сторони відповідача, що порушують права землекористувача [PERSON], вважає можливим задовольнити вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні землею, у тому числі і у зібранні позивачем врожаю насіння соняшнику 2014 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою ним судового збору, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial