Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

19.08.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні і вихованні. Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на утримання дітей [PERSON] і [PERSON] до їх повноліття (а.с.1). У судове засідання позивачка не з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.17). Відповідач в судове засідання також не з'явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав, справу просив розглянути без його участі (а.с.25). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивачка і відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2011р., що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області 15.10.2011р. (а.с.6). У шлюбі у подружжя [PERSON] і [PERSON]народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.5), і [PERSON], [INFO] (а.с.4). З позовної заяви вбачається, що подружжя [PERSON] проживають окремо, їх малолітні діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні і вихованні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, між позивачкою та відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Те, що діти [PERSON] і [PERSON] знаходяться на утриманні позивачки також підтверджується довідкою, виданою Полянецькою сільською радою Савранського району Одеської області від 14.08.2014р. №866 (а.с.7). Позовні вимоги відповідач не визнав (а.с.25), однак, заперечуючи проти позову, не обґрунтував своє заперечення та всупереч вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого заперечення та не навів обставин, які суд мав би врахувати при визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України, а тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти сплати аліментів на дітей. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Частиною 3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст.183 СК України). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивачки є законними і обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60грн..

Outcome: approved