Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

17 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2203/142-316/04 від 01 жовтня 2012 року, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту - 80080 грн., процентна ставка за користування кредитом 16,7 % річних. За користування кредитним коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,7% річних. Строк повернення кредитних коштів, до 30 вересня 2017 року. Банк виконав свої договірні зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти, але вона не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором та не повернула кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Станом на 14 листопада 2018 року відповідачем не сплачено: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року - 8611,62 грн., заборгованість за кредитом 55629,10 грн. загальна заборгованість за кредитним договором, станом на 14 листопада 2018 року складає 64240,72 грн. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 2203/50-01 від 01 жовтня 2012 року, за умовами пункту 1.1 якого [PERSON] зобов'язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов'язань по кредитному договору. Зважаючи що пунктом 5.2 договору поруки передбачено трирічний строк дії поруки, на дату пред'явлення даного позову порука є чинною та банк в праві вимагати від поручителя виконання забезпечених порукою зобов'язань. Просить позов задовольнити ві повному обсязі. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 10 годину 10 хвилин 12 лютого 2019 року. Судове засідання, призначене на 10 годину 10 хвилин 12 лютого 2019 року було відкладено, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 лютого 2019 року, на 26 березня 2019 року 08-50 годину із-за неявки відповідачів, яке в подальшому, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2019 року відкладене на 08 травня 2019 року на 11 годину 30 хвилин у зв'язку з неявкою відповідачів. До судового засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, вказавши в позовній заяві, що просить розглянути дану справу без присутності представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з'явилися за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином: у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про їх виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачами також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 01 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2203/142-316/04, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору є: сума кредиту - 80080 грн., процентна ставка за користування кредитом 16,7 % річних. За користування кредитним коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,7% річних. Строк повернення кредитних коштів, до 30 вересня 2017 року. (а.с.15-18). Зважаючи на те, що позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобов'язання відповідач [PERSON] належним чином не виконує, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість, у зв'язку з чим суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості, за яким станом на 14 листопада 2018 року відповідачем не сплачено: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2015 року - 8611,62 грн., заборгованість за кредитом 55629,10 грн. загальна заборгованість за кредитним договором, станом на 14 листопада 2018 року складає 64240,72 грн. (а.с.6-14). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ країни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] , був укладений договір поруки № 2203/50-01 від 01 жовтня 2012 року, за умовами якого [PERSON] зобов`язався у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору (а.с.19-20). Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачі належним чином не виконали зобов'язання за кредитним договором № 2203/142-316/04 від 01 жовтня 2012 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що підтверджується представленими суду письмовими доказами, а тому відповідачі у солідарному порядку повинні нести відповідальність перед позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1762 гривень, по 881 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved