Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

18.11.2013 року СТОВ «СВІТАНОК» звернулося в суд з позовом до ДУ «Інституту медицини праці Академії медичних наук України» про визнання рішення про встановлення професійного захворювання недійсним. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 24.04.2012 року СТОВ «СВІТАНОК» отримало повідомлення про професійне захворювання працівника [PERSON] від клініки професійних захворювань ДУ «Інституту медицини праці Академії медичних наук України» від 18.04.2012 року, вихідний № 1223/4. Відповідно до повідомлення [PERSON] було встановлено діагноз «хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірним больовим синдромом - захворювання професійне, встановлене вперше», а також встановлено супутній діагноз «IXC дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ст. СН 0 ст. Хронічна вертеброгенна цервікоторакалгія». З встановленням факту професійного захворювання СТОВ «СВІТАНОК» не погодилося, оскільки за час перебування на роботі, [PERSON] постійно проходила профілактичні медичні огляди відповідно до яких за весь період часу підозри чи виявлення хвороби відповідного діагнозу поставленого відповідачем не було. Окрім того, з метою оскарження висновку лікарської комісії товариство зверталося до Чорнобаївської ЦРЛ із запитом про надання виписки з історії хвороби [PERSON], оскільки її хвороба здається сумнівною. За даними отриманої на запит відповіді вбачається, що історія хвороби [PERSON], згідно якої встановлено діагноз втрачена, а тому відповідь надати неможливо. Згідно виписки медичних оглядів працівників СТОВ «СВІТАНОК» [PERSON] 03.02.2011 року відповідно до висновків невропатолога зазначено, що остання має підозру на попереково-крижовий радикуліт в стадії ремісії. За даними санітарно-гігієнічної характеристики Чорнобаївської санітарно-епідеміологічної станції у Черкаській області № 217 від 24.02.2012 року [PERSON] на робочому місці не зазнавала значного перевищення фізичних навантажень тому зі скаргами на стан здоро»я відповідно до діагнозу згідно виписки з медичної картки [PERSON] до 2011 року ніколи не зверталась. При встановленні діагнозу відповідачем не було враховано інших захворювань та травм [PERSON] до початку трудового стажу за фахом. Згідно виписки з картки про проходження медичних оглядів виданої Чорнобаївською ЦРЛ [PERSON] впродовж 2003-2011 року не мала скарг на стан здоров»я та була придатною до праці оператора машинного доїння, не зверталась до лікарні зі скаргами, що стосуються встановленого захворювання. Посилаючись на те, що підстави для висновку про наявність у [PERSON] професійного захворювання у відповідача відсутні, просило рішення клініки професійних захворювань ДУ «Інституту медицини праці Академії медичних наук України» визнати недійсним. Під час судового розгляду справи, представник позивача заявлений позов з зазначених у позовній заяві підстав підтримав у повному обсязі, зазначив, що дії відповідача є неправомірними, пояснив, що при вирішенні питання про встановлення професійного захворювання не були враховані умови праці [PERSON] та історія хвороби останньої, просив позов задовольнити. Відповідач, явку представника у судове засідання не забезпечив, останній направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення. Відповідно до змісту письмових заперечень, відповідач позов не визнав, зазначивши, що порядок та процедуру встановлення зв»язку захворювання з умовами праці хворої, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30.11.2011 року не порушували. Підгрунттям для визначення професійної категорії захворювання являлись: дані клінічного обстеження, інформація про умови праці, представлена в санітарно-гігієнічній характеристиці 29.09.2012 року № 249, згідно якої хвора підпадала під дії фізичного навантаження, параметри якого перевищували допустимі величини, стаж в шкідливих умовах праці - 16 років. На молочній фермі № 2, на якій працює [PERSON] проводиться роздача грубих кормів кормовозами безпосередньо до годівниці. Доїння корів механізоване - доїльними апаратами у відра. Перенесення видоєного молока (420 кг) від групи корів проводиться вручну відрами (5,5 кг) на віддаль 30 м. Розсипання дерті по годівницях коровам в кількості за 60 кг за зміну також проводиться відрами вагою до 7 кг. Питома вага ручної праці 83, 5 %. Протягом робочої зміни, яка триває 420 кг, на оператора машинного доїння впливають шкідливі чинники виробництва протягом 225 хв., майже 53, 5 % тривалості зміни. Отже, [PERSON] при підрахунку маси вантажів, що переміщується протягом кожної години зміни піддавалась навантаженню 584, 5 кг (при нормі 435 кг), нахили корпуса (кількість за зміну) - 255 (при нормі 51-100), робоча поза - періодично перебуває в незручній і фіксованій позі до 53 %, знаходження в позі «стоячи» до 80 % часу за зміну (при нормі 25 % і 60 % відповідно). У амбулаторній карті [PERSON] також містяться дані, де зазначено, що з 02.12.2005 року [PERSON] виставлено діагноз - хронічний попереково-крижовий радикуліт, загострення хвороби кожного року. Стверджували, що виявлене у [PERSON] захворювання є наслідком виконуваної нею роботи в умовах, які були створені позивачем. Просили суд відмовити у задоволенні позову СТОВ «Світанок». Треті особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Драбівському районі Черкаської області, [PERSON] у судовому засіданні відсутні, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідача ДУ «Інститут медицини праці Академії Медичних наук України» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Драбівському районі Черкаської області, а також [PERSON]. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Світанок», безпосередньо працювала на молочно-товарній фермі №2, оператором машинного доїння, професія відповідно до державного класифікатора ДК 0003-2010 код КП 6121, ЗК ППТР 15699, загальний стаж роботи 24 років 9 місяців, у даній професії і в цеху 16 років (а.с. 57). 18 квітня 2012 року Центральною лікарсько-експертною комісією ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» зроблено висновок №13/542 про наявність у [PERSON] професійного характеру захворювання (а.с.68). Як видно зі змісту зазначеного вище висновку №13/542 від 18.04.2012 року комісією встановлено наявність у [PERSON] професійного характеру захворювання - хронічно попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірним больовим синдромом, вегето-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок, встановлено вперше. Підгрунтям для визначення професійної категорії захворювання явились: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань; інформація про умови праці, представлена в санітарно-гігієнічній характеристиці [PERSON] від 29.02.2012 року №249, згідно якої хвора підлягала дії фізичного навантаження, параметри якого перевищували допустимі величини; стаж у шкідливих умовах праці - 16 років. Протипоказана робота в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища (а.с.68). 18.04.2012 року повідомлення №361 від 18.04.2012 року ДУ «Інститут медицини праці НАМН України про професійне захворювання (отруєння) [PERSON], якій 18.04.2012 року встановлено остаточний діагноз:хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірним больовим синдромом - захворювання професійне, встановлене вперше, супутній: IXC (дифузний кардіосклероз); гіпертонічна хвороба ІІ ст., СН 0 ст., хронічна вертеброгенна цервікоторакалгія. Виробничий фактор - фізичне навантаження (а.с. 70). Звертаючись в суд з позовом, позивач просить визнати недійсним висновок Центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці НАМНУ» за №361 про наявність професійного характеру захворювання [PERSON] з тих підстав, що за час перебування на роботі в СТОВ «Світанок» [PERSON] постійно проходила профілактичні медичні огляди, за результатами яких підозри чи виявлення хвороби , що встановлена відповідачем не було виявлено, що викликає сумніви у достовірності визначеного діагнозу. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затверджено Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Цей порядок визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах. Дія цього Порядку поширюється на власників підприємств або уповноважені ним органи (далі роботодавці) та працівників. Відповідно до п.п. 62.,63,64.,65.,66.,67.,68. Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві: усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню; до хронічного професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу, пов»язаних з роботою. До хронічного професійного захворювання належить також захворювання, що виникло після багатократного та/або тривалого впливу шкідливих виробничих факторів. Хронічне професійне захворювання не завжди супроводжується втратою працездатності; віднесення захворювання до професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв»язку захворювання з умовами праці згідно з додатком 14 та переліку професійних захворювань, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.11.2000 року №1662; у разі підозри на професійне захворювання лікувально-профілактичний заклад направляє працівника на консультацію до лікаря-профпатолога Автономної Республіки Крим, області або міста з документами, перелік яких визначено у додатку 14.; для встановлення остаточного діагнозу та зв»язку захворювання з впливом шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу лікар-профпатолог Автономної Республіки Крим, області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу з відповідними документами; спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та+або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання; у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку.. Додатком 14 до Порядку проведення розслідування та обліку нещасних випадків і аварій на виробництві визначено процедуру встановлення зв»язку захворювання з умовами праці відповідно до якої: професійний характер хронічного захворювання (отруєння) встановлюється лікарсько-експертною комісією спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу (далі-комісія), склад якої затверджує керівник такого закладу. У разі потреби до роботи комісії залучаються спеціалісти (представники) закладів державної санітарно-епідеміологічної служби, підприємства, робочого органу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, первинної організації профспілки, членом якої є хворий, або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі коли профспілка на підприємстві відсутня). Рішення про зв»язок захворювання з умовами праці приймається на підставі клінічних, функціональних досліджень (амбулаторних або стаціонарних) з урахуванням відомостей , зазначених у: копії трудової книжки, - для визначення стажу роботи в умовах дії виробничих факторів; виписці з амбулаторної картки (форма 025/у); історії хвороби за весь період спостереження; направленні хворого на комісію з медичним висновком лікаря-профпатолога; санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці; інформаційній довідці про умови праці працівника, що складається фахівцями установи державної санітарно-епідеміологічної служби, яка здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, у разі підозри в нього професійного захворювання (отруєння); висновку фтизіатра, нарколога та інших документах (у разі потреби); актах за формою Н-5 і Н-1 (у разі гострого професійного захворювання (отруєння). Висновок комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного захворювання видається працівникові, а копія надсилається головному спеціалістові з професійної патології Автономної Республіки Крим, області , м. Києва та Севастополя за місцем роботи або проживання працівника та робочому органові Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Хворому видається довідка про стаціонарне обстеження в спеціалізованому профпатологічному лікувально-профіілактичному закладі. У зазначеному висновку, крім діагнозу, обов»язково зазначаються відомості про наявність (відсутність) професійного захворювання. Судом встановлено, що висновок про наявність у [PERSON] професійного захворювання відповідачем зроблено на підставі інформації про умови праці останньої, що міститься в санітарно-гігієнічній характеристиці [PERSON] від 29.02.2012 року №249. За даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №249 від 29.02.2012 року, затвердженої головним державним санітарним лікарем Чорнобаївського району, [PERSON] працювала оператором машинного доїння на молочно-товарній фермі №2 СТОВ «Світанок», загальний стаж роботи 24 роки 9 місяців, у даній професії та цеху 16 років. До переліку шкідливих факторів, що мали місце при виконанні технологічного процесу віднесено - фізичне навантаження (статичне і динамічне навантаження), вимушена робоча поза під час виконання технологічних операцій. Характеристика технологічного процесу свідчить, що працівник виконувала наступні роботи: вичищала стійла тварин (з 1996 року по 25 голів, а з 1998 - 25-27 голів) виконуючи при цьому до 40-50 стереотипних рухів у напівзігнутому положенні з нахилом корпуса тіла до 30°; розкидала під ноги тваринам підстилку з нахилом корпуса тіла до 30°, кількість однотипних рухів до 20, вага за зміну до 10 кг.; перед доїнням влітку (120 змін) запускала корів з вигульної площадки у корівник і прив'язувала їх у стійлах, при цьому виконувала до 33 нахилів до 30°. У зимовий період дана операція відсутня.; здійснювала підготовку корів, посуду, доїльних апаратів до доїння; переносила 2 доїльних апарати вагою 6,5 кг (вага доїльних апаратів з відрами), які знаходяться в операторській на відстані 10 метрів; набирала теплої води у відро до 5 кг з водонагрівача, який знаходиться за 10 м (цієї води, достатньо для виконання повного циклу операцій), підмивала вим'я коровам, витирала і підключала доїльні апарати - 2 шт. одночасно, виконуючи при трьох разовому доїнні до 180 нахилів корпусу тіла до 90° за зміну; молоко з доїльного відра (5,5 кг, після здоювання однієї корови) виливала в відро та відносила в бідони кількість нахилів - 75 за зміну. Молоко зважувалося, перекачувалося при допомозі вакууму в ємкість (довжина проходу ЗО м). Середньоарифметична вага молока за зміну (на групі [PERSON]) - 420 кг (з 27 корів). З огляду на фізіологічні властивості тварин, які вимагають відпочинку перед розтелом (для повноцінного розвитку плоду) - на сухостійний період відводиться від 30 до 45 змін. Виходячи з кількості тварин, що обслуговує оператор та розтягнутості розтелів корів у середньому 30 змін на рік доїння не проводиться. Роздоювання корів після розтелу проводиться апаратами. Після доїння оператор машинного доїння миє молочні відра, доїльні апарати, пере цідилки в промивочній ванні, яка розташована на висоті 1,2 м від підлоги. Один раз в 5 днів, під час чергування, розбирає доїльні апарати на частини і капітально миє (в промивочній ванні) за допомогою спеціальних розчинів. Прання спецодягу проводиться прачкою. Крім того, кормовози завозять і роздають грубі корма в годівниці до 90%, а решту залишають на проході, які оператор машинного доїння закладає вручну наступною дойкою, виконуючи при цьому 30 однотипних рухів (вага грубих кормів по раціону 250-300 кг) з нахилом корпуса тіла до 30°, вага корму який підіймає оператор машинного доїння - 1-1,2 кг за один раз. Кормовози завозять дерть і висипають у ємкості, де оператор машинного доїння розмішує їх з теплою водою і відрами (вагою до 7 кг) розносить на відстані від 2-х до 30 метрів, поливає грубі корма (загальна вага розчину становить 60 кг за зміну). Нахил корпуса тіла становить до 30°, кількість однотипних рухів до 25 за зміну. Після роздачі кормів оператор машинного доїння прибирає проходи від кормових решток, підмітає мітлою (35-40 однотипних, махових рухів за зміну). Ступінь механізації виробничих процесів: на молочно-товарній фермі №2 проводиться роздача грубих кормів кормовозами безпосередньо в годівниці. Доїння корів механізоване - доїльними апаратами в відра. Перенесення видоєного молока (420 кг) від групи корів проводиться вручну відрами (5,5 кг) ва відстань до 30 метрів. Розсипання дерті по годівницях коровам в кількості за 60 кг за зміну також проводиться відрами вагою до 7 кг. Питома вага ручної праці 83,5%. Протягом робочої зміни, яка тривала 420 хв., на оператора машинного доїння впливають шкідливі чинники виробництва протягом 225 хв., майжі 53,5% тривалості зміни (згідно даних з СТОВ «Світанок»). Відтак, висновки відповідача про те, що причиною професійного захворювання [PERSON] є виробничий фактор - фізичне навантаження ґрунтуються на даних санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, затвердженій головним державним санітарним лікарем Чорнобаївського району, оскільки при підрахунку маси вантажів, що переміщувалися хворою протягом кожної години зміни, остання піддавалась навантаженню 584,5 (при нормі до 435), нахилам корпуса (кількість за зміну) - 225 (при нормі 51-100), перебувала в робочій позі, що періодично була незручною і фіксованою до 53%, знаходилася в позі «стоячи» до 80% часу за зміну ( при нормі 25% і 60 % відповідно). Твердження позивача про те, що за час роботи останньої на молочно-товарній фермі №2 не надходило скарг на стан здоров»я, атакож не було виявлено відхилень під час чергових профілактичних оглядів спростовуються даними виписки з амбулатроної карти №17364, де міститься інформація з приводу того, що [PERSON]: 02.12.2005 року встановлено діагноз - хронічний попереково-крижовий радикуліт, загострення; з 10.07. по 18.08 2006 року загострення хронічного попереково-крижового радикуліту, перебування на лікарняному; з 20 по 27.08.2007 року загострення хронічного попереково-крижового радикуліту, перебування на стаціонарному лікуванні поліклініки. Також містяться дані про щорічне підтвердження діагнозу хронічний попереково-крижовий радикуліт, наявні загострення та лікування. 08.11.2011 року встановлено діагноз: хронічний попереково-крижовий радикуліт, стійка ремісія три роки, хронічна судинно-мозкова недостатність І ст., при ГХ. ГХ. ІІ ст., кризовий перебіг, гіпертензивне серце І ст., поліостеоартроз з переважним ураженням колінних суглобів і суглобів китиць, остеохондроз хребта. 17.11.2011 року [PERSON] була направлена на консультацію до обласного ревматолога, яким було встановлено діагноз: деформуючий остеоартроз, поліостеоартроз, вузлова форма з нестійким помірно вираженим больовим синдромом; гонартроз, рентгенологічна стадія ІІІ, порушення функцій ІІ-І ст.., деформуючий спондильоз поперекового відділу хребта з больовим синдромом, поширений остеохондроз хребта з хронічним больовим синдромом, синдром полірадикулоневропатії верхніх кінцівок. Хворій рекомендовано консультацію профпатолога. (а.с.71-72). Згідно «Переліку професійних захворювань», затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1662, хронічна поперекова крижова радикулопатії відноситься до професійних захворювань. Крім того, суд погоджується з твердженням представника відповідача про те, що, затверджений перелік професійних захворювань є невичерпним, а тільки орієнтовним щодо видів робіт та умов праці за яких можливо отримати професійне захворювання. Наразі, оспорюваний позивачем висновок щодо наявності у [PERSON] професійного захворювання зроблений позивачем на підставі достовірно встановлених фізичних навантажень хворої за час роботи на молочно-товарній фермі №2, а також клініко-діагностичних даних, обстеження хворої, інформація про ступень шкідливості та впливу на організм умов праці. За змістом ст. 14 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинило застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму. За правилами ст. 13 зазначеного Закону факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Між тим, при встановленні відповідачем причин захворювання [PERSON], які містяться у медичному висновку №361 від 18.04.2012 року, як такі, що мають професійний характер дотримано Порядку та процедури встановлення зв»язку захворювання з умовами праці хворого визначено Постановою Кабінету міністрів України № 1232 від 30.11.2011 року «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», в тому числі і пункту 68 зазначеної Постанови яким визначено, що у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку. Крім того, питання щодо встановлення або ж зміни діагнозу не може бути змінено судом, оскільки є виключною компетенцією спеціалістів у області професійної патології, а державна Установа «Інститут медицини праці АМН України» відповідно до наказу МОЗ №133 від 25.03.2003 року є вищою державною установою до компетенції якої віднесено питання встановлення професійних захворювань. З огляду на викладене, медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії ДУ «Інститут медицини праці НАМНУ» від 18.04.2012 року №361 про наявність професійного характеру захворювання [PERSON] зроблений з дотриманням Порядку та процедури, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30.11.2011 року «Про деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», а тому підстави для визнання його недійсним у суду відсутні. Судові витрати пов»язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed