Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

17.12.2019 року поштою до суду направлено позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6751,20 грн за кредитним договором б/н від 10.08.2012 року та судовий збір. Позов мотивований тим, що 10.08.2012 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 3100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. При цьому відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором, але свої зобов`язання за кредитним договором не виконував належним чином, в зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом. [INFO] [PERSON] помер, тому борг має виплатити спадкоємець боржника - [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця була зареєстрована разом із ним за однією адресою. Відповідачем [PERSON] поданий відзив на позов, у задоволенні якого просить відмовити, посилаючись на те, що позивачем суду не надано доказів щодо обсягу спадкового майна померлого, що вона є спадкоємцем померлого за заповітом чи за законом. Твердження позивача, що вона проживала і була зареєстрована з померлим за однією адресою є безпідставним. За життя [PERSON] , з часу отримання ним кредитної картки і до дня його смерті банк не звертався до нього із вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, хоча з розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] з наступного місяця не здійснював погашення кредиту. Крім цього позивачем пропущено строк пред`явлення вимоги, передбачений ст.1281 ЦК України, оскільки про відкриття спадщини стало відомо з ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.10.2015 року №699/747/15-ц (а.с.71-72). Позивачем подано відповідь на відзив, позов просять задовольнити, посилаючись на обставини у позові. Також зазначили, що відповідач прийняла спадщину, оскільки не відмовилася від неї у встановлений строк. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, тому додають виписку по рахунку, з якого вбачається, що [PERSON] знімав кредитні кошти, погашав заборгованість. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником будинковолодіння в [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.12.2019 року. Позивачем не пропущений строк пред`явлення вимоги, оскільки 12.09.2019 року відповідачу направлено лист-претензію, від 04.09.2019 року, а свідоцтво про право на спадщину за законом отримане відповідачем 26.12.2019 року, про що позивачу стало відомо 10.03.2020 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.79-101). В судове засідання представник позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не з`явився, направивши заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала відзив на позов, у задоволенні якого просила відмовити та розглянути справу у її відсутність (а.с.71-72). У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в силу наступного. У судовому засіданні встановлено, що 10.08.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в сумі 3100 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 12). У заяві зазначено, що [PERSON] згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, [PERSON] грошові зобов`язання перед кредитодавцем не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 6751,20 грн. і складається з наступного: 3100 грн. - тіло кредиту; 3651,20 грн - відсотки (а.с.8-11). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.117). З ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.10.2015 року, яка набрала законної сили 28.10.2015 року у справі №699/747/15-ц вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.08.2012 року, проте у відкритті провадження відмовлено, оскільки [PERSON] помер [INFO] (а.с.40). Вказана ухвала отримана АТ КБ «ПриватБанк» 23.10.2015 року, про що мається відмітка штампу вхідної кореспонденції. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживала з померлим та протягом встановленого строку не заявила про відмову від прийняття спадщини. 13.07.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» було направлено до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори претензію кредитора спадкоємцям померлого [PERSON] (а.с.47-48). Згідно довідки Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 10.08.2018 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №14/2015 від 17.01.2015 року, свідоцтво про право на спадщину видане 28.12.2015 року, інформацію про спадкоємців не вказано (а.с.49). Також 04.09.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість померлого [PERSON] за кредитним договором (а.с.50). За клопотанням позивача судом у Корсунь-Шевченківській державній нотаріальній конторі була витребувана спадкова справа (а.с.113-146) та з якої вбачається, що 17.01.2015 року [PERSON] подала до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , на підставі якої заведено спадкову справу №14/2015. 28.12.2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадщина на яку видано свідоцтво складається із земельної ділянки площею 2,7259 га, яка розташована на території Петрушківської сільської ради, кадастровий номер 7122586700:03:001:0096, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 58098,33 грн (а.с.134). 26.12.2019 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадщина на яку видано свідоцтво складається із земельної ділянки площею 1,6187 га, яка розташована на території Петрушківської сільської ради, кадастровий номер 7122586700:03:001:0140, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 46837,48 грн (а.с.144). 26.12.2019 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадщина на яку видано свідоцтво складається із будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS] (а.с.142). Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України (на час смерті [PERSON] ) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Однак, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Такий висновок щодо застосування норм права у подібних відносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, провадження № 14-53цс18, постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі 127/10925/17, провадження №61-44779св18. Позивач стверджує, що ним не пропущений строк пред`явлення вимоги, оскільки 12.09.2019 року відповідачу направлено лист-претензію, від 04.09.2019 року, а свідоцтво про право на спадщину за законом отримане відповідачем 26.12.2019 року, про що позивачу стало відомо 10.03.2020 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.79-101). При цьому позивач посилається на ч.2 ст.1281 ЦК України, в редакції, яка діє на даний час, а саме кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. З чим суд не погоджується та застосовує норми матеріального права, що діяли на час смерті [PERSON] , зокрема згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивачу про відкриття спадщини після смерті [PERSON] достовірно стало відомо з наданої ним суду при зверненні з даним позовом ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 15.10.2015 року у справі №699/747/15-ц, якою встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Вказану ухвалу позивач отримав 23 жовтня 2015 року (а.с.40). За таких обставин позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємців [PERSON] протягом шести місяців від 23 жовтня 2015 року,

Outcome: dismissed