Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

17 червня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON], заінтересована особа - [PERSON] про встановлення факту народження. В своїй заяві заявник просить: встановити факт, що у громадянки України [PERSON], [INFO], [INFO] у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, народилася дитина чоловічої статі, якому надано ім'я [PERSON], батьком якого є громадянин України [PERSON], [INFO]. Сою заяву заявник обґрунтовує тим, що [INFO] в м. Сімферополь народився [PERSON], в пологовому будинку заявнику було видано медичне свідоцтво про народження дитини серія 35 №002174 від 29.12.2015 року, російського зразка, оскільки на час народження дитини Автономна Республіка Крим була окупованою. Метою встановлення факту народження дитини є необхідність її реєстрації та отримання свідоцтва про народження українського зразка, оскільки по факту дитина народилась в м. Сімферополь Автономна республіка Крим, Україна, що перебуває на тимчасово окупованій території. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Заявниця направила до суду клопотання про слухання справи в її відсутність, зазначає, що підтримує заяву та просить її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про слухання справи в його відсутність, зазначає, що не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши думку представника заявника, врахувавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Як вбачається з копії медичного свідоцтва про народження серія 35 №002174 від 29.12.2015 року в м. Сімферополь [PERSON] [INFO] народила дитину чоловічої статі. Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають в зареєстрованому шлюбі. Проте [PERSON] подав нотаріально посвідчену заяву за якою він визнає себе батьком дитини народженої [INFO] в м.Сімферополь Автономної Республіки Крим, якій було надано ім'я [PERSON]. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ч.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Листом від 26.06.2015 року Міністерство юстиції України повідомило, що видані на тимчасово окупованій території АР Крим документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року №3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9. Надане заявником свідоцтво про народження видане органом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку як на державу окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Оскільки заявник не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянки України та народженої у неї дитини, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт народження від матері [PERSON] та батька [PERSON], [INFO] дитини чоловічої статі - [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved