Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

19 липня 2021 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірір 1/3 частини від усіх видів заробітку, доходу, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] додаткові витрат на лікування дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2900 гривень. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 13.07.2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2020 року шлюб між сторонами був розірваний. Зазначає, що після розірвання шлюбу, відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Для нормального повноцінного життя дитині потрібне відповідне харчування, одяг та багато інших речей. Крім того, малолітній син потребує медичного лікування в зв`язку із значними проблемами зі слухом, а саме двухстороння сенсоневральна тугоухість ІІ стпені, відповідно до Висновку КНП «Одеська Клінічна лікарня» ООР від 30.06.2021 року. Відповідно до лікарських призначень та копій медичних чеків, загальна вартість витрат становить 5800 грн. Позивачці дуже важко забезпечувати дитину усім необхідним, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Також надав суду відзив на позовну заяву в якому позов визнав частково та просив стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від усіх його доходів щомісячно і до повноліття дитини, а також стягнути з нього на користь позивачки додаткові витрати на лікування сина у розмірі 50% від суми, яку позивачка сплатила, що підтверджується відповідними чеками. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.ст. 150, 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі\~статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.. Судом встановлено, що 13.07.2013 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2020 року шлюб між сторонами був розірваний. Разом з тим, обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини відповідачем не доведено. Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком малолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Враховуючи наведене, виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, суд вважає за необхідне з відповідача стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Крім того дитина потребує медичного лікування в зв`язку із значними проблемами зі слухом, а саме двухстороння сенсоневральна тугоухість IV степені, відповідно до Висновку КНП «Одеська Клінічна лікарня» ООР від 30.06.2021 року, що вимагає додаткових витрат. Відповідач добровільно такої допомоги не надає. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв`язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181,182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. З наданої [PERSON] копії Висновку КНП\~«Одеська Клінічна\~лікарня» ООР\~від 30.06.2021\~року вбачається, що дитині [PERSON] встановлено діагноз двухстороння сенсоневральна\~тугоухість IV\~степені. Потребує постійного підтримуючого лікування, про що свідчить призначення лікарів наявних в матеріалах справи. [PERSON] сплатила за придбання ліків та медичних призначень 5800грн., що підтверджується квитанціями. Вказані ліки вона придбала за призначеннями лікарів. В правовій позиції Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів на аліменти, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, яка потребує лікування. Виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги на лікування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на лікування дитини суму в розмірі 2900 грн., тобто 50% від суми, яку позивачка сплатила, при купівлі лікарських препаратів. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial