overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

19.10.2016 року позивач звернувся з позовом в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,13 га розташовану по вул. Ліфанова, 11 в с. Романова Балка Первомайського району Миколаївської області, за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.01.1999 року на підставі договору купівлі-продажу він купив у відповідачки житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами по вул. Ліфанова, 11 в с. Романова Балка Первомайського району Миколаївської області. Питання про присадибну земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку, яка належить відповідачці, при укладанні договору купівлі-продажу не було вирішено. В звязку з тим, що є необхідність розпорядитись житловим будинком, але він цього зробити не може, то змушений звернутись до суду з даним позовом, так як до нього як до власника житлового будинку має перейти у власність і присадибна земельна ділянка. В судове засідання позивач не зявився, але його представник [PERSON] надала заяву з проханням слухати справу у відсутність її та позивача, а підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, але надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, а позов визнає. Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області надало листа з проханням розглядати справу без участі представника та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.01.1999 року видно, що [PERSON] продала, а позивач купив житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Ліфанова, 11 в с. Романова Балка Первомайського району Миколаївської області, розташований на земельній ділянці розміром 0,13 га згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Романобалківською сільською радою 10.01.1998 року, зареєстрованого в Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю 10.01.1998 року за №64 ( а.с.4). Із копії державного акту на право приватної власності на землю виданого Романовобалківською сільською радою 10.01.1998 року, зареєстрованого в Книзі запису державних актів на право приватної власності на землю 10.01.1998 року за №64 видно, що земельна ділянка площею 0,13 га в с. Романова Балка Романовобалківської сільської ради, належить [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських будівель( а.с.8), а згідно звіту про грошову оцінку земельної ділянки ринкова вартість її на 05.10.2016 року складає 5616 грн. (а.с.10). Ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають, щодо особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування. Враховуючи викладене та те, що відповідач не надав заперечень проти позовних вимог, то на підставі викладеного суд знаходить що згідно ст. 60 ч.1 ЦК України позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

19.10.2016 року позивач звернувся з позовом, який уточнив в ході судового розгляду та в якому просив визнати за ним право забудовника житлового будинку із господарськими будівлями по [ADDRESS] Позовні вимоги мотивовані тим, що в 2005 році позивач на виділеній земельній ділянці по [ADDRESS] побудував житловий будинок, але проектна документація про відведення земельної ділянки та забудову не збереглась, а так як він бажає узаконити будівництво, то знов звернувся до Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка своїм рішенням №3 від 17.07.2015 року надала йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для передання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, але далі оформити ні житловий будинок, ні земельну ділянку немає можливості у зв'язку з вищевказаними обставинами і тому змушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, а його представник [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у відсутність її та позивача, а уточнений позов підтримує та просить його задовольнити. Болеславчицька сільська рада Первомайського району Миколаївської області надала листа з проханням розглядати справу у відсутність представника, а проти задоволення позову не заперечує. Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області надало листа з проханням слухати справу в відсутність представника, а винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії довідки Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 21.12.2015 року видно, що будинок, розташований по [ADDRESS] належить [PERSON]. Установчі документи на нерухоме майно відсутні (а.с.25). Із копії рішення Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 17.07.2015 року №3 видно, що [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для передання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,15 га по вул. Урожайна, в с. Станіславчик в межах території Болеславчицької сільської ради (а.с.6), а із копії схеми прив'язки межових знаків до об'єктів і контурів на місцевості видно межі вищевказаної земельної ділянки (а.с.8). Із копій планів видно конфігурацію та розміри збудованого житлового будинку (а.с.27,28). Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України передбачає,що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. На підставі викладеного суд знаходить відповідно до вимог ст. 60 ч.1 ЦПК України доведеними позовні вимоги, а відповідно позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

19.10.2016 року Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. Між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. У 2012 році, шлюб між сторонами розірвано. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає, зважаючи на надто високі ціни позивачці важко забезпечувати потреби доньки самій. Відповідач інших дітей немає, аліменти нікому не сплачує. Тому позивачка вирішила звернутись до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 2000 грн. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач до судового засідання не зявився,\~ про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань суду не подав. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судом, між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що в Книзі записів реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 202 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ОК № 068366 Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). На даний час відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Так як батько, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, а вона цього потребує, тому суд з врахуванням обставин зазначених в ст.182, 183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти в розмірі 1400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначені розміру аліментів суд вважає за доцільне зменшити їх розмір. Згідно ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а тому суд присуджує аліменти з часу подання позовної заяви до суду. Оскільки суд задовольняє позов, а позивач звільнена від оплати судових витрат в частині вимог щодо стягнення аліментів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

19.10.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2011 року в Берецькій сільській раді Первомайського району Харківської області України, за актовим записом № 1, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сім'ї постійно виникали сварки. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

19.10.2016 року позивач звернулась до суду з позовом (уточнений 29.11.2016 року) до відповідача з вимогою про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 14283,35 грн за період з 06.06.2016 року по 05.12.2016 року, які викликані особливими обставинами (розвиток здібностей, хворобою дитиною). Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками дочки [PERSON], [INFO] на утримання якої відповідач згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 19.12.2013 року (справа №750/10456/13-ц) сплачує позивачу аліменти у розмірі 800 грн, щомісячно. Згідно до вимог ст.ст.180, 185 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину, а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою). Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний компенсувати позивачу 1/2 частину понесених додаткових нею додаткових витрат, повязаних з наданням освітніх послуги їх дитини (вивчення іноземних мов, придбання мобільного телефону, який з відповідним додатком використовується дитиною в освітніх цілях), хворобою дитини у розмірі 14283,35 грн за період з 06.06.2016 року по 05.12.2016 року, так як він за своїм матеріальним становищем може нести такі додаткові витрати (є працевлаштованим, щомісячно отримує доходи, є власником іноземного автомобіля). Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

19.10.2016 року позивачка звернулась до Любашівського районного суду Одеської області з зазначеним позовом. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що 16.09.2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання сина не надає. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 600 грн. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідний доказ. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивачка та її представник в судовому засіданні надали згоду на заочний розгляд справи, суд ухвалив розглянути дану справу заочно. Вислухавши позивачку, її представника дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі під час у них народився син [PERSON], [INFO]. В теперішній час сторони проживають окремо. Син проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області № 1941 від 11.10.2016 року (а.с. 4). Як пояснила позивачка в судовому засіданні, відповідач добровільно допомогу на утримання сина не надає. Як видно зі свідоцтва про народження дитини ( а.с.-5), її батьком являється відповідач по справі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки судом не встановлено обставин, які б перешкоджали стягненню аліментів з відповідача у визначеному позивачкою розмірі, тому суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі , стягнувши з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 551 гривня 20 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути судові витрати на послуги адвоката в розмірі 600 грн., що підтверджується квитанцією № 200 від 13.10.2016 року ( а.с.- 2) . Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

19.10.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1\~000 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття. При цьому посилається на те, що діти проживають з позивачкою, а відповідач ухиляється від покладених на нього обовязків по утриманню дітей. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив призначити суму аліментів, передбачену законом та розглядати справу за його відсутності. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд враховує вимоги ст.182 Сімейного кодексу України, а саме, стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років складає з 1 травня 2016 року 1\~228 гривень, на дитину віком від 6 до 18 років складає з 1 травня 2016 року 1\~531 гривень. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дітей і відповідача, що батьки разом зобовязані утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітніх дітей, виходячи з положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. 180 Сімейного кодексу України в розмірі: 614 грн. щомісяця, що складає половину суми прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років (1\~228 грн./2=614 грн.), 765 грн. 50 коп. щомісяця, що складає половину суми прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років (1 531грн./2 =765,50 грн.)

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

19.10.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила і просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач надав суду заперечення, в яких зазначив, що згоден надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 500 грн. Вказав, що оплачує витрати на квартиру, в якій його син зареєстрований, має на утриманні батька інваліда третьої групи і сам продовжує амбулаторне лікування у звязку з отриманою в червні 2015 році черепно-мозкової травми. Суд вирішив можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін відповідно до ст. 197 ЦПК України. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання сина останнім часом не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки, актом обстеження матеріально-побутових умов неповнолітнього від 15.10.20116 року (а.с.6), довідкою ХСШ №155 за №193/05-28 від 10.10.2016 року (а.с.7), характеристикою [PERSON] (а.с.8). У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

19.10.2017 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. В квартирі також є зареєстрована його дружина [PERSON], однак з 2010 року квартирою не користується та в ній не проживає. У зв'язку з непроживанням відповідача за місцем реєстрації з 2010 року, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, давши аналогічні доводам позовної заяви пояснення, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоч належним чином, повідомлялася про час та місце розгляду справи. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON], проти чого не заперечив представник позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS], що стверджується договором найму житлового приміщення від 16.07.1993. Як вбачається з довідки про склад сім'ї №316 від 10.10.2017 в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] Згідно з актами обстеження квартири [ADDRESS] від 08.10.2015, 26.09.2016, 12.06.2017 вбачається, що [PERSON] в квартирі зареєстрована, однак в ній не проживає. Факт непроживання відповідача [PERSON] за місцем її реєстрації більше восьми років в судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які є дітьми сторін. Одночасно ствердили, що мати добровільно залишила житло. Відповідно до ст. 71 ЖК України право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] в добровільному порядку залишила місце реєстрації проживання та протягом восьми років в квартирі не проживає, житлом не користується, комунальні послуги не оплачує, а відтак втратила право на користування житловим приміщенням. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає до стягнення з відповідача [PERSON]

Outcome: approved