Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

19 липня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А., розглянувши матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийняла до розгляду справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Свою позовному заяву позивач обґрунтував наступним. Позивач з Відповідачем зареєстрували шлюб 01.06.1999 року в Міському відділі реєстрації громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблений відповідний актовий запис №855. Від шлюбу сторони мають 2 дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Останні роки Відповідач перестав регулярно надавати кошти на утримання дітей. Між сторонами з цього питання постійно виникають конфлікти та непорозуміння. Дочки потребують нормального харчування, одягу, оздоровлення влітку. Крім того, дітям для навчання необхідні канцелярські приладдя, платні заняття для їх розвитку, тощо. Оскільки на теперішній час витрати на дітей суттєво подорожчали Позивачка сама не має можливості належним чином повністю забезпечувати дітей. Позивачка, зазначила, що Відповідач є приватним підприємцем, а також останній не має твердої заробітної плати і не всі доходи від підприємницької діяльності у нього є офіційними, відповідно які не можна виявити при відрахуванні частки, в інтересах дітей, а тому є необхідність стягувати з Відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Інших стягнень по виконавчимпровадженням не провадиться. Також, Позивач в позовній заяві повідомила про те, що Відповідач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Посилаючись на викладені обставини та з урахуванням уточненних позовних вимог просить суд: стягнути з Відповідача - [PERSON] , аліменти на користь Позивача - [PERSON] на утримання 2 дітей : дочку - [PERSON] , [INFO] і дочку - [PERSON] , [INFO] в розмірі по 6000 грн. на кожну дитину з наступною індексацією відповідно до закону, щомісячно до повноліття дітей. 12 лютого 2018 року Відповідачем - [PERSON] було подано Відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що оскільки діти проживаються разом із Відповідачем та перебувають на його утриманні стягувати з останнього аліменти в сумі 6 000 грн. не обов`язково. Відповідач - [PERSON] 12 грудня 2021 року звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення аліментів. Мотивує позовні вимоги тим, що на момент подачі позову не зважаючи на важкі стосунки між сторонами, вони мешкають разом в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , також, в цій квартирі мешкають дочки сторін: [PERSON] мешкає постійно, а [PERSON] навчається та проживає у гуртожитку у м. Нова Чорторія, Житомирської області на ветеринара та приїжджає здебільшого лише на канікули. Відповідач наголосив, що повністю забезпечує своїх дочок, від так сплачує за уроки малювання, купує продукти та одяг. Окрім цього, має дуже добрі стосунки зі своїми дочками, а саме безпосередньо займається їх вихованням, піклується про них. Однак, вважає, що Відповідач, відповідно до закону також має брати учать у вихованні дітей та надавати їм матеріальну допомогу тощо. [PERSON] працює та відповідно отримує заробітну плату, а тому просить стягнути з неї на користь [PERSON] кошти на утримання доньки - [PERSON] в розмірі 6000 гривень з наступною індексацією відповідно до закону щомісячно до повноліття дитини. Сторона Позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просили суд стягнути аліменти за виключенням періоду часу проживання дитини з батьком, а саме з 01 вересня 2018 року по 01 грудня 2019 року. Сторона Відповідача за первісним позовом в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила та було зазначено, що донька [PERSON] тривалий час проживала з Відповідачем та була забезпечена всім необхідним для життя. В судовому засіданні сторона Позивача за зустрічним позовом просила задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у ньому та зазначили, що дитині, а саме доньці [PERSON] було краще, коли вона проживала разом з Відповідачем, оскільки він піклувався про неї, возив до школи та утримував її повністю. Сторона Відповідача за зустрічним позовом заперечила щодо вимог, викладених в зустрічній позовній заяві та наголосила, що відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва по цивільній справі № 754/14645/18 визначено місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] разом із матір`ю та зустрічний позов [PERSON] було залишено без задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, суд прийшов таких висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Судом встановлено, що 01.06.1999 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим Міським відділом реєстрації громадянського стану управління юстиції Вінницької області від 12.06.2003 року та відповідним актовим записом № 855. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] .Свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 24.07.2003 року (а/з № 941) та Свідоцтво про народження видане Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 11.11.2005 року (а/з № 2741). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року у цивільній справі №754/14645/18 визначено місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] разом із матір`ю, зустрічний позов [PERSON] залишено без задоволення. Суд враховує, що обов`язок по доказуванню позовних вимог, їх розміру, та по доказуванню тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається саме на позивача, і не може перекладатись на відповідача обов`язок по спростуванню доводів позивача. У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Суд враховує, що Відповідач є працездатною особою і має доходи. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СКУкраїни, не встановлено. Відповідач та Позивач повинні у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дітей відповідачем не доведено. Відповідач перебуває в працездатному віці, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надав, являючись батьком неповнолітньої дитини зобов`язаний утримувати її до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01 січня 2021 року Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн. На момент ухвалення судом рішення неповнолітній дитині, [PERSON] , виповнилось 16 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» 50% прожиткового мінімуму для дітей віком від від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року становить 2510 грн. Враховуючи наведене, виходячи з того, що дитина сторін за рішенням суду проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 6 000 гривень щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини. Зустрічний позов [PERSON] не підлягає до задоволення, оскільки рішенням суду у визначено цивільній справі № 754/14645/18 визначено місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] разом із матір`ю та зустрічний позов [PERSON] було залишено без задоволення. Розподіл судових витрат визначається ст..141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial