Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

18.09.2019 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, відповідно до якого просить визначити їй додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] строком на два місяці. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані в [ADDRESS] з господарським будівлями та спорудами, а також земельних ділянок. Згідно заповіту [PERSON] , який складений 15.12.2009р. та посвідчений секретарем виконкому Вікторівської сільської ради Козівського району - Г.П.Польник, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, остання заповіла [PERSON] . Зазначає, що 06.09.2019 року зареєструвала своє місце проживання і звернулась до Козівської державної нотаріальної контори, однак їй було роз`яснено, що оскільки під час відкриття спадщини вона не була зареєстрована із спадкодавцем і не подала заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори до шести місяців, то згідно ст.1272 ЦК України не прийняла такої. Зважаючи на вказані обставини, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 04.11.2019 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі за такою та розпочато підготовче провадження (а.с.28). 25.02.2020 року ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області було закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті (а.с.36). В судове засідання позивач не з`явилася, подавши при цьому заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.41-42). Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, зазначивши у відзиві про те, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.32, 40). Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вікторівською сільською радою Козівського району Тернопільської області 30.01.2019 року (а.с.6). [PERSON] [INFO] заповіла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, яке буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось і в чому б не виражалось [PERSON] (а.с.5). Звернувшись із заявою до Козівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, позивачу, згідно із листом-роз`ясненням від 12.09.2019 року №835/01-16, роз`яснено, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину так як не подала у встановлений законом шестимісячний строк з моменту смерті спадкодавця заяви про прийняття спадщини, оскільки не була зареєстрована із спадкодавцем та їй було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Частина 3 ст.1272 ЦК України визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 надано роз`яснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як на підставу пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач покликається на те, що з матір`ю вона не проживала, однак остання склала заповіт на неї, інших спадкоємців немає, а строк пропущений лише на 2 місяць. Зазначені обставини суд визнає поважними причинами пропуску строку звернення позивачем з заявою про прийняття спадщини, що не залежали від її волі, а тому позов є підставним та обґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: approved