Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

17 липня 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 50 % мінімальної заробітної плати щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду довічно. Мотивуючи вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2006 року стягнуто із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку до досягнення повноліття, а саме до [INFO]. [INFO] фактично припинено стягнення аліментів на утримання позивача, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Позивач є інвалідом першої групи з дитинства, діагноз захворювання наслідки енцефаліту у вигляді симптоматичної епілепсії. Позивачу [PERSON] призначене пенсійне забезпечення по інвалідності, що становить 1452,00 грн. щомісячно. [PERSON] нездатний обходитись без сторонньої допомоги оскільки є неспроможним до самообслуговування та не може пересуватись самостійно, а тому весь тягар догляду покладено на матір позивача - [PERSON] - третю особу у справі. Розмір пенсійного забезпечення по інвалідності позивача є недостатнім для належного утримання, його медичного, спеціального обслуговування та реабілітації. Орієнтовна сума витрат на утримання позивача становить 2960,00 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, однак у добровільному порядку не бажає надавати таку допомогу, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу був встановлений п'ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали та роз'яснено його право подати відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення щодо позову. У встановлений судом строк відповідач відзив не подав, третя особа правом подати пояснення щодо позову також не скористалась. Клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, чи заперечень відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надійшло. За таких обставин, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 30 березня 2000 року батьками позивача [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] та третя особа - [PERSON] (а.с. 8). За даними свідоцтва про шлюб, виданого повторно 12 лютого 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м. Києві, [PERSON] 11 лютого 2014 року уклала шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON]» (а.с. 14). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0662999, виданої 02 лютого 2018 року Дніпровською МСЕК, [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства. Інвалідність встановлена довічно. Особа потребує постійного стороннього догляду (а.с. 11). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON], [INFO], має захворювання у зв'язку стійкими залишковими явищами перенесеної мегаловірусної інфекції - енцефаліту у вигляді змішаних вторинного-генералізованих нападів спастичного тетрапорезу (а.с. 12). [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФ України в м. Києві та отримує соціальну пенсію інваліда І групи у розмірі 1452,00 грн. щомісячно, що підтверджується довідкою від 21 травня 2018 року №630 (а.с. 9, 10). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 Сімейного Кодексу України (ст. 201 СК України). Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Враховуючи, що відповідачем не надано суду своїх заперечень проти обставин викладених у позовній заяві, а також відомостей того, що його стан здоров'я та матеріальне становище унеможливлюють стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатного повнолітнього сина, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобов'язаний утримувати [PERSON], [INFO], оскільки останній потребує матеріальної допомоги. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на його утримання, суд враховує вік, стан здоров'я [PERSON], [INFO], та виходить з того, що відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу, на обліку у центрі зайнятості не перебуває. Інших непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні відповідача - судом не встановлено. А тому, позовні вимоги щодо стягнення із [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього дитину-інваліда довічно у розмірі 50 % мінімальної заробітної плати щомісячно, починаючи з 17 липня 2018 року підлягають задоволенню. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved