Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

19.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 10.04.2013 року між ним та [PERSON] укладено письмовий договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти в сумі 55 951 000 грн. 00 коп. (що на час укладення договору було еквівалентом 7 000, 00 доларів США), які відповідач зобов'язався повернути в строк до 30.12.2013 року. Посилаючись на те, що відповідач ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення суми боргу, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням процентів за користування коштами в розмірі 4 181 грн. 76 коп., неустойки в розмірі 11 190 грн. 20 коп., а також вирішити питання щодо повернення понесених судових витрат. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 10.04.2013 року в письмовій формі було укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області. Згідно даного договору позивач передав відповідачу кошти в сумі 55 951 грн. 00 коп. (що еквівалентно 7 000, 00 доларів США) на строк до 30.12.2013 року, а також сторони узгодили інші його умови. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів, в тому числі й з договору позики. З положень ч. 1 ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, за положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу положень ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Так, як вбачається з договору позики, укладеного між сторонами, останні на власний розсуд визначили плату за користування обумовленими в договорі коштами в розмірі 8 % річних, а також в разі невиконання умов договору сторони погодили розмір пені - 120% річних за кожен місяць прострочки. За таких обставин, з врахуванням положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов'язаний належним чином виконати свої зобов'язання, що виникли з відносин позики. Разом з тим, суд враховує часткове повернення боргу відповідачем у розмірі 1 400,00 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 11 190 грн. 20 коп. (за курсом НБУ станом на 03.01.2014 року), відповідно до розписки позивача від 03.01.2014 року. При цьому, посилання позивача, його представника на те, що обумовлені кошти були повернуті відповідачем в порядку виконання зобов'язання щодо продажу належного позивачу транспортного засобу не може бути прийнято судом до уваги, оскільки не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Крім того, суми, вказані в розписці позивача від 03.01.2014 року узгоджуються з сумою позики, вказаною в договорі в перерахунку на долари США, а також було визнано представником позивача безпосередньо в судовому засіданні. Також, недотримання визначеного договором позики порядку розрахунків між сторонами не спростовує отримання позивачем коштів у розмірі 1 400 доларів США, про що свідчить надана останнім розписка від 03.01.2014 року. За таких обставин, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню борг, проценти за користування коштами, неустойка в загальному розмірі 57 058 грн. 17 коп., з яких: - борг - 44 760 грн. 80 коп., - проценти за користування коштами за період з 11.04.2013 року по 18.03.2014 року - 3 345 грн. 21 коп. (44 760 грн. 80 коп. х 8% / 365 (днів) х 341 (днів користування (в межах заявлених вимог)), - неустойка - 8 952 грн. 16 коп. ( 44 760 грн. 80 коп. х 120% / 12 місяців х 2 місяця (січень, лютий (в межах заявлених вимог)). В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, з урахуванням ступеня їх задоволення (80 %) в сумі 570 грн. 58 коп.

Outcome: partial