Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

18 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про скасування наказу №08-07/03-01 від 08.07.2015 в частині винесення догани [PERSON] за недбале ставлення до своїх професійних обовязків, відповідно до займаної посади. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що вказаний наказ підлягає скасуванню, оскільки винесений з порушенням вимог трудового законодавства України. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову як у необґрунтованому та безпідставному. Надав судові письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить висновку щодо можливості задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. З 01.07.2011 позивач працював на посаді юрисконсульта Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах». Судом встановлено, що наказом №08-07/03-01 від 08.07.2015 було винесено догану [PERSON] за порушення трудової дисципліни (а. с. 6). Підставою для застосування до позивача зазначеного заходу дисциплінарного впливу стало неналежне виконання останнім трудових обовязків, яке полягало у підготуванні з порушенням вимог законодавства позовних заяв до Господарського суду м. Києва. В обґрунтування своїх дій представник відповідача зазначив, що позивачеві неодноразово робилися усні зауваження з приводу неналежного виконання ним своїх обовязків, позивач неодноразово подавав позовні заяви з помилками в прохальній часті позову, що призводило до ухвалення негативних рішень, на зауваження не реагував, продовжував халатно відноситись до свої обовязків, порушував Правила внутрішнього трудового розпорядку. Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 ( зі змінами та доповненнями) розяснено, що судам необхідно зясовувати, в чому конкретно проявлялось порушення, що стало приводом для дисциплінарного стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчинено проступку і заподіяна шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Положеннями ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про скасування догани, та враховуючи, що відповідачем не надано жодного доказу, на підставі яких позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до висновку, що спірний наказ було видано з порушеннями діючого законодавства України, у звязку з чим позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, отже такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved