Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

18.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів, які вона сплатила у якості завдатку за придбання квартири [ADDRESS], коштів,які були сплачені нею за придбання спірної квартири, коштів витрачених нею на ремонт вказаної квартири та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем 15 серпня 2000 року була укладені угода про завдаток, якою встановлено, що вона передала завдаток в розмірі 5400грн. ( що по курсу НБУ на момент підписання договору складає 1000 доларів США в рахунок належних всього 20520 гривень по курсу НБУ 3800 доларів США за купівлю квартири [ADDRESS]. Також вона зобов»язалась виплатити решту суми, 2800 доларів США до 15.08.2002 року. [PERSON] прийняла завдаток у розмірі еквівалентному 1 000 доларів США та зобов»язалась після сплати решти коштів продати їй вказану квартиру. Вона повністю сплатила кошти за квартиру у строк визначений угодою, а саме 27.07.2002 року. Однак після отримання усієї вартості квартири, за яку вони домовились під час укладання угоди про завдаток, відповідач відмовилась оформити договір купівлі-продажу. 26.03.2013 року Полтавський районний суд прийняв рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та виселив її із спірної квартири. Також зазначала, що вона після оформлення угоди про завдаток прийняла від [PERSON] спірну квартиру, в якій здійснила ремонт, а саме замінила двері та вікна на ці роботи витратила 8 397.13 грн. Зазначала, що їй спричинена моральна шкода, оскільки [PERSON] тривалий час користувалась її грошима, не виконала умови договору. Моральну шкоду оцінює в 50 000 грн. 30.06.2016 року [PERSON] збільшила позовні вимоги, просила стягнути завдаток , який вона сплатила у розмірі 1000 доларів при укладенні угоди про завдаток у подвійному розмірі. 28.04.2016 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом. Просила стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування заборгованості, пов»язаної з оплатою комунальних послуг за спірну квартиру за період проживання сім»ї [PERSON] в спірній квартирі 19 039.68 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди, а також витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовувала тим , що після укладення угоди про завдаток вона дозволила [PERSON] проживати у спірній квартирі за умови сплати нею комунальних послуг. За час проживання у спірній квартирі [PERSON] виникла заборгованість по комунальним платежам у розмірі 19 039 грн. 68 коп., що підтверджується довідками комунальних служб, які вона оплатила. Так станом на 01.07.2013 року заборгованість «Полтаваобленерго» становить 291.43 грн, КП « Полтававодоканал» -136.55 грн. , по квартплаті та опалення в ЖКК с. Розсошенці - 15.293.39грн. зазначені суми боргу сплачені нею у розмірі 19 039.68 грн. з Оскільки [PERSON] тривалий час не виселялась із квартири, тривалий час судилась з нею за спірну квартиру , обвинувачувала її у шахрайстві вона спричинила їй моральну, яку оцінює в 50 000 грн. У судовому засіданні [PERSON] та її представник підтримали первісні позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовних заявах. Зустрічні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у Їх задоволенні за безпідставністю та за пропуском строків позовної давності. [PERSON] не заперечуючи факт отримання від [PERSON] завдатку по угоді про завдаток у розмірі еквівалентній 1000 доларів США та 2 800 доларів США за продаж спірної квартири , підтвердила ту обставину, що вказані кошти вона не повернула, однак просила застосувати до вказаних позовних вимог строки позовної давності. Щодо витрат на встановлення вікон і дверей у спірній квартирі, то просила відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що вона повноважень на встановлення у її квартирі вікон та дверей позивачеві не надавала, що коли [PERSON] виселилась із квартири у квартирі були відсутні двері, навіть вхідні. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, просила відмовити у їх задоволенні бо вважає що саме [PERSON] завдала їй моральної шкоди. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 15 серпня 2000 року була укладені угода про завдаток, якою встановлено, що [PERSON] передала [PERSON] завдаток в розмірі 5400грн. ( що по курсу НБУ на момент підписання договору складає 1000 доларів США в рахунок належних всього 20520 гривень по курсу НБУ 3800 доларів США за купівлю квартири [ADDRESS]. Також [PERSON] зобов»язалась виплатити решту суми, 2800 доларів США до 15.08.2002 року. [PERSON] прийняла завдаток у розмірі еквівалентному 1 000 доларів США та зобов»язалась після сплати решти коштів продати їй вказану квартиру. [PERSON] повністю сплатила кошти по вказаному договору (враховуючи завдаток) у розмірі еквівалентній 3800 доларів США 27.07.2002 року. Зазначена обставина визнається відповідачем [PERSON] та підтверджується наданими до матеріалів справи розписками [PERSON] про отримання вказаних коштів. У удовому засіданні [PERSON] визнавала той факт, що отримані кошти від [PERSON] по угоді про завдаток у за майбутній продаж квартири вона отримала від [PERSON] у розмірі еквівалентній 3800 доларів США, які вона не повернула [PERSON] та також пояснила, що вона не має наміру повертати вказані кошти. Спори про спірну квартиру між сторонами розглядались судами неодноразово на протязі з 2002 року по 2013 рік. Останнім рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виселені із спірної квартири без надання іншого житлового приміщення. Вказане рішення набрало законної сили 22 травня 2013 року. [PERSON] з позовом про стягнення завдатку та моральної шкоди звернулась до суду 18 березня 2016 року. За таких обставин суд не находить підстав для застосування до позовних вимог [PERSON] строків позовної давності, оскільки тільки 22 травня 2016 року було ухвалене остаточне рішення щодо наявного між сторонами спору ( ухвала апеляційного суду Полтавської області, якою рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 203 року залишене без змін)), щодо спірної квартири, а [PERSON] звернулась до суду із позовом в межах трирічного строку позовної давності до вирішення спору про квартиру, а саме 18.03.2016 року. Щодо позовних вимог [PERSON] про повернення завдатку у подвійному розмірі, то суд дійшов до висновку про часткове задоволення вказаних вимог. Відповідно до ст. 195 ЦК України, який діяв на час виниклих правовідносин завдатком визнається грошова сума, що видається однією з договірних сторін в рахунок належних з неї за договором платежів другій стороні в підтвердження укладення договору і в забезпечення його виконання. Якщо за невиконання договору відповідальною є сторона, яка дала завдаток, він залишається у другої сторони. Якщо за невиконання договору відповідальною є сторона, яка одержала завдаток, вона повинна сплатити другій стороні подвійну суму завдатку. Крім того, сторона, відповідальна за невиконання договору, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки з зарахуванням суми завдатку, якщо в договорі не передбачено інше. завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. В угоді про завдаток передбачено, що сума завдатку у розмірі 5400 грн., що була еквівалентною 1000 доларам США була сплачена в рахунок належних платежів за спірну квартиру, то до вказаної суми правила вказаної статті не можуть поширюватись, оскільки встановлено, що сума, яку сплатила позивач в якості завдатку за придбання спірної квартири , сплачена в рахунок належних з боржника платежів, а отже є авансом. Статтею 524 ЦПК України передбачено, що зобов?язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов?язання в іноземній валюті. Згідно з частиною другою статті 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Офіційний курс НБУ долару США станом на день розгляду справи становить 24.78 грн. за один долар. 24.78 грн. х 3800 доларів = 94 164 грн. Отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача отримана відповідачем сума у розмірі еквівалентній 3800 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на час розгляду справи становить 94 164 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної ( немайнової шкоди) , то у задоволенні вказаних вимог слід відмовити оскільки стягнення моральної шкоди не передбачене договором, а також чинним законодавством. Суд також дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів на встановлення вікон та дверей у спірну квартиру, так як позивач не надала доказів того, що вказані конструкції встановлені у спірній квартирі, що вони на час розгляду справи мають вартість заявлену позивачем і що [PERSON] надавала їй дозвіл на їх встановлення. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, підлягають частковому задоволенню вимоги про стягнення судових витрат тільки у розмірі 941.64 грн. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09.11.2011 року , яка набрала чинності 09.12.2011 року та якою рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.11.2009 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] коштів по оплаті комунальних послуг залишене без змін. Вказаним рішенням Полтавського районного суду та ухвалою апеляційного суду Полтавської області встановлено, що , що підставою у задоволенні вказаних позовних вимог є та обставина, що [PERSON] не приймала на себе зобов»язань по оплаті за спірну квартиру. Оскільки [PERSON] не надала суду доказів у підтвердження того, що між нею та [PERSON] уклалась будь-яка угода, якою остання зобов»язувалась проводити оплату за комунальні послуги по спірній квартирі підстав для задоволення вказаних позовних вимог суд не вбачає. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди. [PERSON] посилалась на те, що вказана моральна шкода їй спричинена [PERSON] тим, що остання неодноразово зверталась до суду із позовними вимогами та правоохоронних органів з вимогою щодо порушення проти неї кримінальної справи,, заявляла відводи суддям при розгляді справ у суді, систематично не з»являлась до суду чим зривала розгляд справи. Ст. 55 Конституції України та ст.. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених права. Оскільки [PERSON] вважала свої права порушеними вона, у спосіб визначений законом зверталась до суду та інших правоохоронних органів за захистом своїх порушених прав, а отже діяла правомірно, підстав для задоволення вказаних позовних вимог суд не вбачає.

Outcome: partial