Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

17 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстровану шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини із відповідачем припинені з червня 2019 року та з цього часу вони мекають окремо один від одного. Дочка проживає разом із нею. Відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, доходів, крім державної допомоги на дитину у розмірі 860,00грн., не має, а тому перебуває у скрутному матеріальному становище, у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 11 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково та не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частини від його доходу. В обґрунтування своєї позиваці послався на те, що він написав заяву про вирахування із заробітної плати аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від його доходу, також він має заборгованість по комунальним послугам більше 50\~000 гривень, та за кредитом у розмірі 36500,00 гривень, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі ј частини від його доходу. Позивач у судовому засіданні просила позов задовольнити, з підстав викладених у позові. Крім того зазначила, що вона не має іншого доходу крім державної допомоги у розмірі 860,00 грн. на дитину, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів на утримання дружини у розмірі 1/8 частини він його доходу, в обґрунтування посилався на доводи викладені у відзиві на позов. Крім того, не заперечував проти того, що позивач дійсно перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує державну допомогу на дитину щомісячно у розмірі 860,00 гривень. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 20 серпня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 624, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.08.2011 (а.с. 6). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , актовий запис №499 від 15 листопада 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.2018 (а.с.7). Відповідно до довідки №67 від 01.03.2020 АТ «Українська залізниця» Філія «Пасажирська компанія» Виробничий підрозділ Криворізька пасажирська вагонна дільниця [PERSON] працює на посаді провідник пасажирського вагона та отримав заробітну плату за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року у загальному розмірі 86617,77 гривень, утриманих сум аліментів за зазначений період не має (а.с.26). Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач працює, має постійний дохід, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та отримує державну допомогу на дитину у розмірі 860,00 гривень, інших доходів не має, дитина мешкає разом із позивачем, а тому суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно. З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягує з відповідача (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved