Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

19.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою № 46 у квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником кімнати № 46 у квартирі [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло. При цьому, на даний час у вказаній кімнаті значиться зареєстрованою колишня дружина позивача [PERSON], яка без поважних причин з квітня 2014 року в ній фактично не проживає, з реєстрації в добровільному порядку не знімається, витрати по квартирній платі та платі за комунальні послуги не несе, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 20.11.2017 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою від 14.03.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила та відзиву не подала. Враховуючи, що позивач не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з'явилась, відзиву не подала, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач є власником кімнати № 46 у квартирі [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого від 16.03.2012 року Відділом (органом) приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації. Як вбачається з довідки Ф-3 від 02.12.2015 року, власником особового рахунку на вказану кімнату є позивач, а відповідачка [PERSON] зі своїм сином від іншого шлюбу [PERSON] з 13.09.2012 року значаться зареєстрованими у кімнаті. Разом з тим, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.11.2016 року в цивільній справі № 761/31582/16-ц та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.09.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15.06.2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 420, було розірвано. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка зареєстрована, але без поважних причин з квітня 2014 року не проживає у даній квартирі, що підтверджується актами від 19.10.2016 року, 25.01.2017 року та 15.03.2017 року, складеними працівниками ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» з підписами сусідів, які проживають поряд з кімнатою позивача. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно до вимогами ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] більше чотирьох років без поважних причин не проживає у кімнаті № 46 у квартирі [ADDRESS], у якій вона зареєстрована, при цьому витрат на утримання вказаної кімнати не несе, суд приходить до висновку, що остання втратила право користування вказаним жилим приміщенням, у зв'язку з чим вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою № 46 у квартирі [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved