Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

18 квітня 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер її дядько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,42 га, що знаходиться на території Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області(належало померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю). За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала[PERSON] за правом представлення, оскільки на час смерті спадкодавця не було живої її матері (сестра спадкодавця) [PERSON] , яка померла [INFO] . Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2019 року визнано за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0.42 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована в [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] як спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, у зв`язку із новою класифікацією земель земельна ділянка площею 0,42 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для ведення особистого селянського господарства на ім`я [PERSON] була поділена на дві земельні ділянки, відповідно до класифікатору видів цільового призначення земель: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1690 га. На підставі зазначеного просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку площею 0,1690 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 22 квітня 2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якому просить розглядати справу без участі представника, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 31.03.2015 року Виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області, серія [NUMBER] /а.с.7/, після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,42 га, що знаходиться на території Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області(належало померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю /а.с.30-31/). За життя [PERSON] заповіту не склав, тому право на спадкування за законом одержала [PERSON] за правом представлення, оскільки на час смерті спадкодавця не була живою її матір (сестра спадкодавця) [PERSON] , яка померла [INFO] . Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2019 року встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є рідним дядьком [PERSON] , [INFO] та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.42 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] як спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] /а.с.9-13/. Також встановлено, що у зв`язку із новою класифікацією земель земельна ділянка площею 0,42 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для ведення особистого селянського господарства на ім`я [PERSON] була поділена на дві земельні ділянки, відповідно до класифікатору видів цільового призначення земель: земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1690 га. Відповідно до витяга з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3210889712018 від 24.01.2018 року земельній ділянці площею 0,25 га присвоєний кадастровий номер [NUMBER] та згідно із витяга з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3210890652018 від 24.01.2018 року земельній ділянці площею 0,1690 га присвоєний кадастровий номер [NUMBER] 0594 /а.с.14-19/. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2019 року позивач [PERSON] набула у власність земельну ділянку площею 0,42 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адересою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування, але в зв`язку з поділом земельної ділянки площею 0,42 га на дві земельні ділянки, а саме на: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1690 га не може оформити спадкове майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при поділі земельних ділянок не існує.

Outcome: approved