Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

19.01.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить: встановити, що [PERSON], [INFO], була зареєстрована за адресою: [INFO], та фактично проживала за адресою: [INFO], померла 15.12.2015 року в м. Алчевськ Луганської області від ішемічного інфаркту лівої тімяної частки головного мозку; зобовязати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління Юстиції провести реєстрацію смерті [PERSON], [INFO], яка померла 15.12.2015 року в м. Алчевськ Луганської області від ішемічного інфаркту лівої тімяної частки головного мозку, та видати йому свідоцтво про смерть [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його хрещеною матір'ю є [PERSON] [INFO], яка була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. З початку тимчасової окупації частини території України [PERSON] інколи приїздила до Харкова, де проживала у нього за адресою: [ADDRESS], у належній йому квартирі. Однак стати на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції відмовилась, оскільки не мала бажання завдавати незручностей його родині. 15.12.2015 р. [PERSON] померла у м. Алчевськ, Луганської області де була похована на міському кладовищі. Він був присутнім на похоронах [PERSON], забрав з собою до Харкова документи, які засвідчили факт її смерті та паспорт громадянки України. Медичний розтин трупа померлої проводився в Алчевській центральній міській багатопрофільній лікарні, внаслідок якого було видане лікарське свідоцтво про смерть №403 від 15 грудня 2015 р., з довідкою про причину смерті. Лікарське свідоцтво про смерть було видане на бланку форми первинної облікової документації, однак оскільки територія Алчевського району Луганської області тимчасово окупована та знаходиться під контролем терористичної організації Луганська народна республіка, Алчевська центральна міська багатопрофільна лікарня підпорядкована вказаній терористичній організації і має відповідні печатки з посиланням на належність до Луганської народної республіки. Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть від 15.12.2015 р. є неналежним документом, і відповідно він позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] Встановлення факту смерті [PERSON] потрібно для отримання свідоцтва про смерть. [PERSON] була громадянкою України і він вважає своїм особистим перед нею боргом вчинити так, щоб Держава Україна належним чином засвідчили факт смерті [PERSON] В судовому засіданні заявник вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених вимог. Також пояснив, що у померлої [PERSON] є син [PERSON], приблизно йому 55-57 років, проживає десь у м. Алчевськ, де саме невідомо, та донька [PERSON], їй приблизно 50 років, проживала у м. Брянськ, зараз проживає у м. Миргороді, яка конкретна адреса не знає. Чоловік [PERSON] помер давно. З заявою про встановлення факту смерті особи може звернутися будь-яка особа. Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Де-юре він не є родичем. Для залучення зацікавленими особами сина та доньки померлої категорично заперечував, зазначив, що участь цих осіб у справі непотрібна для встановлення такого факту. Представник Київського відділу ДРАЦС РС ХМУЮ не зявився, повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], померлої 15.12.2015 року в м. Алчевськ Луганської області від ішемічного інфаркту лівої тімяної частки головного мозку. Як зазначив заявник, [PERSON] є його хрещеною матір'ю. Померла [PERSON] має сина [PERSON], віком 55-57 років, та доньку [PERSON], віком 50 років. Відповідно до вимог ч.3, ч. 4 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Вирішуючи питання щодо кола зацікавлених осіб для участі у справі, суд зясовував та розяснював заявнику про необхідність участі у справі зацікавлених осіб сина та доньки померлої [PERSON], однак заявник категорично заперечував про необхідність їх участі у справі. Разом з тим, за відсутності відомостей щодо точного місця проживання дітей померлої, їх числа, місяця, року народження, суд позбавлений можливості залучити їх самостійно до участі у справі у якості зацікавлених осіб, що має суттєве значення для розгляду справи, уникнення випадків порушення прав дітей померлої, а рішення суду може вплинути на виникнення прав та обовязків дітей померлої. За положеннями ст. 258 ЦПК України в заяві про встановлення факту має бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. В судовому засіданні заявник зазначив та наполягав на тому, що метою встановлення факту є лише отримання свідоцтва про смерть, іншої мети (отримання матеріальних благ тощо) у нього немає. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Мета встановлення юридичного факту дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки (Лист Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Разом з тим, заявником в судовому засіданні не було вказано та підтверджено мету встановлення юридичного факту для зясування, чи дійсно цей факт є юридичним і які він тягне правові наслідки. Само по собі отримання свідоцтва про смерть [PERSON] не тягне для заявника виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною [PERSON] України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Однак, заявник не є родичем померлої та не діє як представник родичів померлої. На підставі викладеного, вимоги щодо встановлення факту смерті [PERSON], померлої 15.12.2015 року, задоволенню не підлягають. Вимоги щодо зобовязання Київського відділу ДРАЦС РС ХМУЮ провести реєстрацію смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про смерть задоволенню також не підлягають. Хоча ці вимоги і є похідними від вимог про встановлення факту смерті, однак вони заявлені безпідставно та передчасно, оскільки згідно з п. 2 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про встановлення факту смерті і є підставою для здійснення відповідним органом державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставах вказаних в заяві.

Outcome: dismissed