Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.09.2018 року позивач [PERSON] опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах малолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], звернувся до Корабельного районного суду міста [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON], про відібрання дітей, без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відносно її малолітніх синів. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що 23.07.2018 року від начальника служби у справах дітей Миколаївської міської ради надійшов лист щодо порушення прав двух малолітніх дітей та неналежного виконання батьківських обовязків громадянкою [PERSON], яка, разом з дітьми проживає за адресою: [INFO]. [PERSON], [INFO], виховує двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відносно яких є одинокою матірю. Діти разом з нею зареєстровані: [INFO]. У [PERSON] є старший неповнолітній син - [PERSON], [INFO], який проживає за вищевказаною адресою разом з рідною бубусею, відносно якого [PERSON] позбавлена батьківських прав заочним рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 19.12.2016 року. Відповідач [PERSON] незважаючи на неодноразові попередження та зауваження з боку працівників служби про необхідність припинення аморального способу життя, забезпечення дітям належних умов виховання та розвитку, на шлях виправлення не стала, продовжує вживати алкогольні напої, належним чином не виконує батьківські обовязки, діти протягом усього дня перебувають без догляду матері. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що відібрання малолітніх синів у [PERSON], без позбавлення батьківських прав є доцільним та буде відповідати інтересам дітей. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради [PERSON], позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про задоволення позову враховуючи інтереси дітей, також наголосила про наявний в матеріалах справи Висновок [PERSON] опіки та піклування від 14.09.2018 року за № 2095/02.07.01-22/22/14/18, про доцільність відібрання дітей у відповідача, без позбавлення батьківських прав. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON], в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавала, пояснювала, що в неї важкий період у житті і вона все зробить щоб повернути собі синів, проте, повідомлена своєчасно та належним чином в судове засідання призначене на 19.02.2019 не зявилась. Відзив на позов у відповідності до ст. 178 ЦПК України, до суду і сторонам по справі не надала. Про причини не використання свого процесуального права, суд не повідомила. В притулок, де тимчасово влаштовані діти, приходила декілька разів у нетверезому стані, влаштовувала лайки та скандали. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради - [PERSON], в судовому засіданні підтвердила факти викладені в позові, просила про задоволення позову. Заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є матірю малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яка ухиляється від належного виконання батьківских обовязків. [PERSON] разом з дітьми проживає за адресою: [INFO]. До служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради неодноразово надходили листи від служби у справах дітей Миколаївської міської ради зі скаргами від сусідів відповідача, через неналежне виконання [PERSON] батьківських обовязків та зловживання алкоголю. З0.08.2018 року наказами № 68 та № 69 малолітні: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] поставлені на профілактичний облік служби, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. 06.08.2018 року відповідач [PERSON] зявилась на запрошення до служби у справах дітей, надала письмове пояснення. Останній розяснено про відповідальність та наслідки неналежного виконання батьківських обовязків. Однак, всі профілактичні заходи, які здійснювала служба у справах дітей адміністрації Корабельного району позитивного результату не дали. Перевірити умови проживання дітей не виявилось можливим. До квартири, де проживають діти, мати службу не впустила, мотивуючи відсутністю ключів. [PERSON] повідомила, що потрапляє разом з дітьми до помешкання через вікно, на якому встановлені залізні решітки, кожного разу наражаючи на небезпеку дітей, та загрозу їхньому життю та здоровю. Відповідач [PERSON] незважаючи на неодноразові попередження та зауваження з боку працівників служби про необхідність припинення аморального способу життя, забезпечення дітям належних умов виховання та розвитку, на шлях виправлення не стала, продовжує вживати алкогольні напої, належним чином не виконує батьківські обовязків. Діти протягом всього дня перебувають без догляду матері. 22.08.2018 року до служби у справах дітей Миколаївської міської ради надійшов лист від Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо реагування працівниками поліції на виклик за фактом невиконання батьківських обовязків, якому зазначено що 18.08.2018 відносно [PERSON] винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ГО 390540 за ч. І ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обовязків щодо виховання дітей). Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері [PERSON] від виховання своїх дітей. 28.08.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядались проекти рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо негайного відібрання дітей у матері. На підставі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14.09.2018 року за № 2095/02.07.01-22/22/14/18 наданого до суду, вбачається доцільність відібрання дітей у [PERSON], без позбавлення батьківських прав. Таким чином, своїми діями, відповідач порушує свої зобовязання закріплені в статті 51 Конституції України, а саме щодо того, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно частини 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сімї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-111, забороняє будь-яке насильство над дітьми і зобовязує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Одним із способів захисту інтересів дитини є її відібрання від батьків без позбавлення батьківських прав. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою, що відповідач свідомо не виконує своїх обовязків по вихованню дітей. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати, виховувати, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття нею повної загальної середньої освіти. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку виконання батьківських обовязків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Виходячи з вищевикладеного та діючи виключно в інтересах дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позов [PERSON] опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та стягувати з неї аліменти на утримання дітей до повноліття. Вказані обставини об'єктивно підтверджуються перевіреними судом матеріалами справи. Суд розяснює відповідачу, що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 170 Сімейного кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved