Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 20 квітня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям фактично припинені з квітня 2015 року, проживають окремо. Неповнолітня дитина проживає спільно із позивачем. Спір майнового характеру, а також спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила розірвати шлюб, залишивши прізвище [PERSON] без змін. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачу судові повістки надсилались рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною у позові, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув, конверт був повернутий до суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим ухвалити рішення в заочному порядку, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 20 квітня 2013 року, актовий запис № 111. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 23 липня 2014 року, [PERSON] народився [INFO] року, про що складено актовий запис № 609. Батьками зазначені: [PERSON], [PERSON]. Про наявність спору майнового характеру, а також щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, станом на день розгляду справи позивачем не заявлено. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не виявив свого прагнення до збереження шлюбу, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів пред'явленого позову, а отже його не оспорює. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. С урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, та вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 551,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved