overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

17 січня 2017 року позивачка звернулась до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 13 січня 2006 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, за актовим записом № 3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини між ними немає. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Новосьолова». Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнає в повному обсязі, але з доводами позивача не згоден. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 січня 2006 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, за актовим записом № 3 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спор про місце проживання дитини відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також треба стягнути і судові витрати, які складаються з розміру сплаченого судового збору 640,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

17 січня 2017 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 25 квітня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, останній постійно проявляє до неї неповагу, не надає матеріальної допомоги сімейні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться більше шести місяців, шлюб фактично розпався. Подальше сумісне проживання і збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладене, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила стягнути на її користь сплачений судовий збір. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним, чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що їх надав позивач, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 101235 від 25 квітня 2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-ФП № 218799 від 17 грудня 2014 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 640,00 грн. що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

17 січня 2017 року позивачка звернулася до суду до відповідача про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білгород Дністровського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 458 розірвати, вказуючи, що 06 грудня 2003 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, більш як 5 років шлюбні відносини припинились, причиною розірвання шлюбу є подружня зрада з боку чоловіка, який спів мешкає з іншою жінкою, збереження шлюбу є неможливим, в зв'язку з чим вона і звернулася з позовом до суду. Позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, про що надала заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Зі згоди позивачки, про що свідчить заява позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 06 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Білгород Дністровського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 458 /л.с. 3/ Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, подружні відносини припинені більш як пять років, сумісне господарство не ведеться. Спору, що до майна між ними нема. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сімї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивачки, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

17 січня 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини з відповідачем не підтримує, спільне господарство не ведуть, мешкають в одному помешканні як сусіди. Малолітня дочка знаходиться лише на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на дочку у добровільному порядку не надає, що для позивача є обтяжуючим фактором. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судове засідання сторони не прибули. Позивачка через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказане стверджується копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 4, 5). Судом встановлено, сімейні відносини між сторонами не склались, спільне господарство не ведуть. Малолітня дитина проживає з матірю, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Позивач працює, проте не в змозі самостійно забезпечувати та утримувати малолітню дитини, що є обтяжуючим фактором. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

17 січня 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2013 р. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Позивачка зазначила, що стосунки з відповідачем не склалися через відсутність взаємопорозуміння. Шлюбні відносини припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Тому враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Також зазначили, що позивачка підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, 09.06.2013 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Козелецького РУЮ, Чернігівської області, актовий запис № 38, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи заяву позивачки, суд не стягує судовий збір з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

17 січня 2018 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в позовній заяві посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2008 року. Причиною розпаду сімї вказував відсутність між ними розуміння. Шлюбні відносини припинені з липня 2017 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав (а.с.29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, на розірвання шлюбу погодилася, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шевченко» (а.с.28). Згідно із частиною 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 22 березня 2008 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по. м.Миргород Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 50 (а.с.5, 22). Від цього шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.3). На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені з липня 2017 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

17 січня 2018 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 10 січня 2017 року сторони перебувають у шлюбі. Спільних дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що спільне життя не склалось через існування суперечок з різних побутових та фінансових питань, у звязку із чим з квітня 2017 року припинили спільне проживання, з огляду на що, просить його вимоги задоволити в повному обсязі. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд розірвати шлюб. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без участі та в задоволенні позову просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 січня 2017 року. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.112 цього Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини у звязку із відсутністю взаєморозуміння, вжиті судом заходи для примирення подружжя бажаний результатів не дали, оскільки позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить інтересам позивач. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

17 січня 2018 року [PERSON] звернувся із позовною заявою\~ до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2015 року, подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача\~ надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від відповідача\~ надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з12 березня 2015 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

17 січня 2018 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом з проханням розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 08.08.2009 року, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 322. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 серпня 2009 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, так як в останній час в них виникли різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. У зв'язку з цим вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить їх інтересам та інтересам дитини, унеможливлює примирення з відповідачем. Спір про визначення місця проживання дитини та поділ майна відсутній. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату , час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подали заяви, якими позовні вимоги визнали і підтримали, а розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони 08 серпня 2009 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 322. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 08.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.7). У сторін це перший шлюб, від якого народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 21.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.8). Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Також у судовому засіданні встановлено, що майновий спір та спір щодо визначення місця проживання дитини відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільної дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved