Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

19.07.2017 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, 20.07.2017 року провадження у справі було відкрите ухвалою суду, судове засідання було призначене на 10.08.2017 року, яке потім неодноразово відкладалося з поважних причин, у судовому засідання 21.12.2017 року оголошувалася перерва та продовження судового засідання було призначене на 31.01.2018 року, про що були сповіщені сторони. Ухвалою суду від 31.01.2018 року розгляд справи продовжено за правилами нової редакції ЦПК у зв'язку з тим, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції, підготовче провадження було закрите та призначене судове засідання з розгляду справи по суті на 20.02.2018 року. В ході розгляду справи представник позивача змінював позовні вимоги: спочатку, посилаючись на те що позивач - його батько, - є власником, згідно свідоцтва про право власності від 05.10.2007року, 1 / 2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]; друга половина будинку належить дружині позивача - [PERSON] Поруч з їх будинком - по [ADDRESS], проживають відповідачі - [PERSON], його батько - [PERSON] та мати - [PERSON], в яких на подвір'ї є 150 голів кіз та овець, кількість яких значно перевищує визначених законодавством та викладених у ДБН 36092 нормах, відповідачі не вживають заходів стосовно виконання своїх зобов'язань щодо утримання тварин, чим завдає шкоди присадибним земельним ділянкам сусідніх житлових будинків, позивач не може здійснювати своє право користування своєю присадибною земельною ділянкою та доглядати за нею, оскільки кози та вівці відповідачів періодично потрапляють до городу і спричиняють ушкодження насадженням, а велика кількість навозу заважає усім сусідам вільно дихати повітрям На його, позивача, звернення, відповідачі не реагують, не виконують жодного припису, наданих відповідними контролюючими органами, тому він, позивач, змушений звернутися до суду за захистом свого права. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити спочатку в повному обсязі, надавши пояснення, що збігаються з викладеними у позові відомостями, потім, дізнавшись в ході розгляду справи, що відповідачі продали своє поголів'я кіз та овець, залишив дві вимоги - зобов'язати відповідачі прибрати з їхнього двору навіз та стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. На підтвердження своїх пояснень представник позивача надав суду письмові докази та фотокартки, запросив свідка [PERSON], яка пояснила, що також є сусідкою відповідачів і також страждає від антисанітарії біля свого будинку від тварин відповідачів та від запаху навозу, особливо у дощову погоду та при таненні снігу, коли разом з опадами по вулиці тече з водою навозні утворення з неприємним запахом. Відповідач в ході підготовки справи до розгляду - 09.08.2017р. - надав суду заяву, якою повідомляючи, що усіх кіз та овець продав більш, ніж два тижні тому, просив провадження у справі закрити з-за відсутності предмету спору (а.с.48). У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував наявність предмету та підставу позову, стверджуючи, що дійсно утримував кіз та овець у своєму дворі, які нікому не заважали, але на вимогу сусідів він їх продав. Навозу від зазначених тварин залишилося небагато - оскільки він з батьками задумав наразі поставити теплиці, навоз ще потрібно завозити - того, що залишився - мало, він вже перетворився у сипець, запаху не має, тому сусідам вони, відповідачі, не чинять ніяких перешкод; на підтвердження своїх відомостей запросив свідка [PERSON] - дільничного офіцера поліції, та надав фотознімки земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння його, відповідача, та його батьків. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] у судовому засіданні підтримав думку відповідача, просив залишити без задоволення позовні вимоги, пояснивши, що позивачем не надано достатніх доказів на існування фактів, з-за яких відповідачами чиняться позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння позивача. Представник третьої особи - голова Оксамитненської сільської ради [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що раніше між сусідами - позивачем та відповідачами існував конфлікт з-за тварин, які розводили відповідачі, та пояснила, що сторонам неодноразово роз'яснювалися вимоги законодавства щодо добросусідства, відповідачами дійсно кози та вівці реалізовані, питання щодо задоволення позовних вимог залишила на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] - надіслала суду заяв, що вимоги позивача визнає, просить розглянути справу за її відсутністю. Суд, вислухавши думку кожного учасника судового засідання, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відповідні ним правововідносини, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як вбачається зі змісту ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання суду доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.01.2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.10.2007 року за [NUMBER], та технічним паспортом на цей житловий будинок (а.с.6 - 11,). Відповідно до ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З наданих суду відомостей, письмових доказів та пояснень свідків вбачається, що відповідачі дійсно утримували велику кількість кіз та овець, які дійсно заважали сусідам у користуванні своїми домоволодіннями з-за антисанітарії, що підтверджується листом начальника Болградської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 29.06.2017р. (а.с.11), колективною скаргою мешканців села - сусідів відповідачів без дати (а.с.12); протоколом про адміністративне правопорушення від 29.05.2017р., складеного головою Оксамитненської сільської ради стосовно [PERSON] та постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, ухваленою виконкомом Оксамитненської сільської ради (а.с.14-16); актом обстеження від 04.04.2017року комісією ВК Оксамитненьської сільської ради домоволодіння відповідачів (а.с.16), проте, відповідач стверджує і це ніким не спростовано, що кіз та овець відповідачі перестали утримувати - розпродали за два тижні до 09.08.2017 року, усунувши таким чином головний предмет позову. Проте вимога позову щодо вивезення навозу з земельної ділянки відповідачів через велику його кількість, - якою представник позивача доповнив свій позов в ході розгляду справи, задоволенню не підлягає через її недоведеність та необгрунтованість. Так, з фотокарток, та фотознімків, наданих сторонами на паперовому та цифровому носії, не вбачається наявність на території домоволодіння відповідачів великих куп навозу або ж перебування земельної ділянки в антисанітарному стані. Цих фактів не підтверджено й іншими доказами. Так, свідок [PERSON] - дільничний офіцер поліції - пояснив, що не знайомий особисто ані з позивачем, ані з відповідачем, проте, з'явившись на виклик до домоволодінь позивача і відповідачів - №№24 та 26, що на вул.Земена у с.Тополине Болградського району, - для вирішення конфлікту між сусідами, побачив, що сусіди сваряться однаково, без великої причини, оскільки відповідачі скаржаться на неприємний запах від утримання позивачем великої кількості свійської птиці; щодо домоволодіння відповідачів, то нічого надзвичайного він не бачив - подвір'я звичайне сільське, можливо й є навоз, але вже не в кучпах, а розкиданий по грядках; він, свідок, як сільська людина, стверджує, що на кожному подвір'ї мешканці села мають навоз, який застосовують як добриво, коли він перепріває, і коли це добриво розкидається - дійсно є специфічний запах, що триває лише день-два, потім вивітрюється. До пояснень свідка [PERSON] - щодо наявності великої кількості тварин і навозу на подвір'ї відповідачів, - суд ставиться критично, оскільки ці пояснення стосуються того часу, коли відповідачі тварин ще не позбулися - не продали. Таким чином, предмет позову- вівці, існував станом на час звернення позивачем до суду, але в ході розгляду справи ця перешкода була відповідачами усунена. Крім того, ч.3ст.142 ЦПК України регламентовано, що в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрати з відповідача. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що існування купи навозу на подвір'ї відповідачів, які є причиною вчинення перешкод позивачу у користуванні його домоволодінням суду не доведено, та, оскільки представник позивача у судових дебатах наполягав на задоволенні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідачів прибрати ці купи навозу шляхом вивезення з подвір'я відповідачів, суд, відмовляючи у задоволенні вимоги щодо зобов'язання відповідачів вивезти весь навоз з їхнього домоволодіння, не знаходить обгрунтованих підстав й для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати у виді сплаченого ним судового збору та оплати послуг адвоката.

Outcome: dismissed