Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

17 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстроване місце проживання за відповідачами [PERSON] , [PERSON] , які є донькою та онуком позивача. Відповідачі з 2003 року не проживають за місцем реєстрації, оскільки переїхали на постійне місце проживання до Португалії, де мають постійну роботу та житло, тому повертатися не мають наміру. Відповідачі не беруть участі в оплаті житлово-комунальних послуг, що ускладнює матеріальне положення позивача. Позивач зазначила, що позбавлення права користування житловим приміщенням відповідачів їй необхідно для усунення перешкод у володіння майном з метою подальшого зняття відповідачів з державної реєстрації місця проживання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, разом із позовом надала заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує. Представник позивача адвокат Карамян Е.Ф., який діє на підставі ордеру серія ДН №117971 від 02.06.2020 року, в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд цивільної справи без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, надали до суду належним чином завірені заяви, в яких зазначили, що позов визнають, не заперечують проти зняття їх з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та просять проводити розгляд справи без їх участі. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За таких обставин, згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 16.12.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю., зареєстрованого у реєстрі за номером №2006, [PERSON] прийняла в дар квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.16) Право власності позивача на зазначену квартиру також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2559272 від 14.01.2004 року, виданого Добропільським бюро технічної інвентаризації (а.с.17). Актом від 01.06.2020 року та Довідкою №685 від 01.06.2020 року, які затверджені директором ПП «БРЕС «Надія», встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не мешкають за вказаною адресою з 2003 року. (14, 15) Факт реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою такою підтверджується копією домової книги та довідками виконавчого комітету Білицької міської ради від 01.07.2020 року. (а.с.22,34,35) Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. При вирішенні даного спору суд керується нормами Житлового кодексу України, яким врегульовано спірні правовідносини. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Стаття 61 ЖК України передбачає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України передбачила, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК за тимчасової відсутності наймача або членом його сім`ї жиле приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви зареєстрованої особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачами були надані заяви про визнання позову, суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.

Outcome: approved