Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

18 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівіської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві з урахуванням уточнених позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Оглядівською сільською радою Львівської області 06.12.2000 року. [INFO] померла, [PERSON] , мати позивача, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Родинні відносини, підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження. Спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавців становить земельна ділянка площею 1,7342 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3923 га, та площею 0,3420 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, і які належали спадкодавцю, [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №036304, виданого 16.03.2000 року Радехівською районною радою Львівської області, і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю за №7801, та земельна ділянка площею 0,3417 га, яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, і які належали спадкодавцю, [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №036305 виданого 16.03.2000 року Радехівською районною радою Львівської області, і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю та житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] . Фактично прийнявши спадщину та маючи намір оформити свої права на спадкове майно спадкодавців, як єдиний спадкоємець, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки, що належали спадкодавцям, а саме державних актів на право власності на земельну ділянку. За таких обставин, нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно. Просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] ; встановити факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого 18.12.1989 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації на ім`я [PERSON] ; встановити факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №036304, виданого 16.03.2000 року Радехівською районою радою народних депутатів, на ім`я [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 1,7342 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3923 га, та площею 0,3420 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та земельну ділянку площею 0,3417 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.2-2 зворот, 59-61). Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити (а.с.74). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.73). Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За змістом ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема і родинних відносин між фізичними особами, а також, фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого повторно Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області 06 грудня 2000 року (а.с.6). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області 11 червня 2009 року (а.с.7). Родинні відносини із спадкодавцями підтверджуються копіями свідоцтва про народження [PERSON] та свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.5). Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії IІІ-ЛВ №036304, виданого 16.03.2000 року Радехівською районною радою народних депутатів на підставі рішення IX сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7801 вбачається, що земельна ділянка, площею 1,7342 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 0,3420 га та площею 1,3923 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.4-4 зворот). Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії IІІ-ЛВ №036305, виданого 16.03.2000 року Радехівською районною радою народних депутатів на підставі рішення IX сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7802 вбачається, що земельна ділянка, площею 0,3417 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.17-17 зворот). Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Оглядівської сільської ради 26.05.2017 року №613, [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Оглядівської сільської ради 26.05.2017 року №614, [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.10). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] , оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №036305, виданий 16 березня 2000 року, після смерті спадкодавця - [PERSON] . Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №036304, виданого 16 березня 2000 року на право власності на земельну ділянку, що належала спадкодавцю. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved