Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

17 жовтня 2014 року до Апеляційного суду м.Києва, в порядку ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», надійшла позовна заява Одеського державного університету внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 20.10.2014, підсудність цивільної справи за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання визначено Шевченківському районному суду м.Києва. 27.10.2014 вказана цивільна справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва та в порядку автоматизованого розподілу справ, відповідно до ст.11-1 ЦПК України, справу №761/32369/14-ц (провадження №2/761/8756/2014) передано на розгляд судді Гриньковській Н.Ю. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [PERSON] (далі - відповідач) відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ та наказу МВС України від 14.05.2007 №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» проходив службу в органах внутрішніх справ України з 15.08.2013 по 14.05.2014. Вказує, що у 2013 році відповідача було зараховано курсантом першого курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», за напрямком «Правознавство» до Одеського державного університету внутрішніх справ (далі - ОДУВС), де відповідач був поставлений на всі види продовольчого та речового утримання, з виплатою грошового забезпечення, присвоївши звання «рядовий міліції». Зазначає, що 09.09.2013 між ОДУВС, Головним управлінням МВС України на Придніпровській залізниці та відповідачем було укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ (далі - договір), за умовами якого, університет був зобов'язаний забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальним планами та програми і вимогами освітньо-кваліфікаційного рівнів, харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України, працевлаштування випускника після закінчення повного курсу навчання та одержання відповідної кваліфікації. В свою чергу, відповідач зобов'язаний був виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитись до навчання, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу, виконувати правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно правових актів з питань проходження служби в ОВС. При цьому, позивач вказує, що 12.05.2014 відповідач звернувся до керівництва університету з рапортом про звільнення за власним бажанням, у зв'язку з чим, наказом ОДУВС від 14.05.2014 відповідача було відраховано з університету за власним бажанням та звільнено з органів внутрішніх справ України. Позивач посилаючись на те, що він свої зобов'язання за договором виконав належним чином, тоді як, відповідач умови п.2.3.1., 2.3.2. договору не виконав, у зв'язку з чим, на підставі п.2.3.6., 3.1. договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням за період навчання у навчальному закладі, у розмірі 11577,47 грн.,які МВС України затратило на її утримання в університеті. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, наказом Т.в.о. ректора ОДУВС від 15.08.2013 №117 о/с відповідача з 15.08.2013 зараховано до Одеського державного університету внутрішніх справ курсантом першого курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», за напрямком «Правознавство», з терміном навчання відповідно до навчального плану, де відповідач був поставлений на всі види продовольчого та речового утримання, з виплатою грошового забезпечення, з присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції» (а.с.11). Укладання договору з особами, які навчаються за державним замовленням, передбачено ч.2 ст.56 Закону України «Про вищу освіту», Указом Президента України від 23.01.1996 № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та Наказом МВС України від 14.05.2007 №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 травня 2007 за №547/13814. Частиною 2 ст.56 Закону України «Про вищу освіту», випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Згідно з ч.2 Указу Президента України від 23.01.1996 № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією навчального закладу договір, та в разі відмови відпрацювати в державному секторі народного господарства три роки відшкодовують витрати за весь період навчання. Відповідно до Указу Президента України від 23.01.1996 № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» та наказу МВС України від 14.05.2007 №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» 09.09.2013 між ОДУВС, Управлінням МВС України на Придніпровській залізниці та відповідачем було укладено Договір про підготовку фахівця в ОДУВС, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямком «Правознавство»(а.с.13-16). Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 п.2.1. договору ОДУВС зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, створити умови для навчання Особи та розробити програми для успішного проходження нею практик і стажування в підрозділах Замовника, забезпечити Особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. В свою чергу відповідач, згідно з п.2.3. договору, зобов'язався виконувати в повному обсязі навчальну програму відповідної фахової спрямованості та освітньо-кваліфікаційного рівня, сумлінно ставитися до навчання, оволодіти теоретичними знаннями і практичними навичками, сучасними методами роботи з обраної спеціальності, не допускати порушень службової та навчальної дисципліни, складати іспити, заліки, проходити практику та стажування, передбачені навчальними планами і програмами, виконувати навчально-методичні вимоги науково-педагогічного складу, виконувати правила внутрішнього розпорядку університету, дотримуватися вимог законодавства України та нормативно-правових актів з питань проходження служби в ОВС. Після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначено Замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Згідно з п.7.7.,7.8. договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.08.2017. Підпунктами 2.3.5. - 2.3.6. п.2.3. п.3, п.4 даного договору діють до 01.08.2020. Встановлено, що 12.05.2014 відповідач звернувся до керівництва університету з рапортом про відрахування його з університету та звільнення з ОВС за власним бажанням (а.с.17). Згідно з витягом із наказу ОДУВС від 14.05.2014 №59 о/с відповідача [PERSON] відраховано з університету та звільнено з органів внутрішніх справ України за власним бажанням (а.с.12). Відповідно до п.2.1.3. договору та п.2.1.2. Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України №150 виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном, та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Судом встановлено, що відповідач, у період з 15.08.2013 по 12.05.2014, у відповідності з укладеним договором, перебував на державному утриманні, був забезпечений харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг, про що свідчить розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у ОДУВС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313 за період з 15.08.2013 по 12.05.2014 (а.с.18-22). Таким чином, навчальним закладом з його сторони виконано умови договору за вказаний період навчання відповідача. Відповідно до п.2.3.6. договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 цього договору особа, яка навчається, зобов'язана відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Як передбачено п.п.3.1. п.3 договору дострокове розірвання особою, яка навчається, через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість є підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку. Як вже було встановлено судом, відповідача було відраховано з університету та звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313. Так, відповідно до затвердженого постановою КМУ «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» (п.2), а також, відповідно до п.4.1. договору відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Зокрема, відповідно до ч.1, 2 п.5 Порядку витрати у повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується в строк військової служби - лише витрати, що складають різницю між витратами на утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця. Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] вбачається, що сума витрат, у період з 15.08.2013 по 12.05.2014, складає 11577,47грн., з яких: грошове забезпечення - 2126,75грн., речове забезпечення - 1820,00грн., харчування - 4505,74 грн., комунальні послуги - 3124,98 грн. (а.с.18). Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61. цього кодексу. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат, пов'язаних з навчанням в Одеському державному університеті внутрішніх справ у загальному розмірі 11577,47грн. Також, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь Одеського державного університету внутрішніх справ підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60грн. З огляду на викладене та

Outcome: approved