Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

17 серпня 2014 року померла [PERSON], що доводилась дружиною [PERSON], матірю [PERSON] та бабою [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: - 1/2 частину домоволодіння № 3 по вул. старшини Шевченко в м. Сміла Черкаської області, яке згідно технічної документації в цілому складається з житлового будинку під літ. «А-1», прибудови під літ. «а», прибудови під літ. «а1», ганку з козирком, прибудови під літ. «а2», ганку з козирком, прибудови під літ. «а3», прибудови під літ. «а4» (загальною площею 94 кв. м, житловою площею 43,3 кв. м), та господарських споруд і будівель: літньої кухні, сараю під літ. «Б», погребу з шийкою під літ. «п/д», убиральні під літ. «В», гаража тимчасового під літ. «Г», літнього душу під літ. «Д», літньої кухні під літ. «Е», погребу з шийкою під літ. «п/д2», убиральні під літ. «Ж», сараїв під літ. «З,К», альтанки під літ. «Л», погрібу під літ. «М», огорожі №№ 1,3,4, воріт з хвірткою № 2, колодязю питного №№5,7, зливної ями №6, тротуару, вказана частина спадкового домоволодіння належала померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, посвідченого Смілянським міським відділом комунального господарства 25 грудня 1978 року; - земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0424 га, кадастровий номер 7110500000:03:008:0058, розташовану по вул. ст. Шевченка, 3/1 в м. Сміла Черкаської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 626156 від 08 листопада 2007 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010777800290. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла своїй онукі [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON] позивачі прийняли шляхом подачі у встановлений законом строк до Смілянської державної контори заяв відповідного змісту. Позасудовим шляхом позивачі не можуть оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], оскільки після одруження із [PERSON] та одержання свідоцтва про укладення шлюбу, вона так і не змінила своє прізвище з «Щербаченко» на «Тимошенко», залишаючись до самої смерті на своєму дошлюбному прізвищі - «Щербаченко», в звязку з цим держаний нотаріус не може визначити коло спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині і визначити долю кожного із спадкоємців, які звернулися з заявами про прийняття спадщини. До того ж, вищевказана 1/2 частина будинковолодіння зареєстрована на праві власності за [PERSON], таке прізвище було у померлої [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON], з яким вона 08 травня 1964 року розірвала шлюб, змінивши прізвище на дошлюбне «Щербаченко», а відповідно до свідоцтва про смерть, прізвище померлої «Щербаченко». На підставі викладеного, постановою державного нотаріуса від 16 червня 2015 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на ці обставини позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача і просять визнати за ними право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом та заповітом. Відповідач позов визнав повністю, про що направив до суду заяву відповідного змісту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, посвідченого Смілянським міським відділом комунального господарства 25 грудня 1978 року, [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про припинення одруження № 18 від 18 лютого 1965 року змінила прізвище на «Щербаченко», належить домоволодіння № 3 по вул. Майській в м. Сміла Черкаської області. Згідно договору дарування від 03 листопада 1981 року [PERSON] подарувала належну їй 1/2 частину домоволодіння № 3 по вул. Майській в м. Сміла Черкаської області своїй доньці [PERSON] Відповідно до довідки Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» № 226 о від 19 лютого 2015 року, адреса домоволодіння № 3 по вул. Майській в м. Сміла Черкаської області змінена на вул. старшини Шевченка, 3, м. Сміла Черкаської області. Доказами того, що померла 17 серпня 2014 року [PERSON], є дружиною [PERSON], є свідоцтво про укладення шлюбу від 11 лютого 1974 року, згідно з яким [PERSON] змінила прізвище з « Щербаченко» на «Тимошенко». Факт того, що померла 17 серпня 2014 року [PERSON], є матірю [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження останньої, свідоцтвом про припинення одруження між [PERSON] та [PERSON], яким підтверджується зміна прізвища померлої з «Вакуленко» на «Щербаченко». Як вбачається із заповіту від 22 лютого 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 512, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилосяі з чого б не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], яка після розірвання шлюбу із [PERSON] змінила прізвище з «Моргун» на «Малахова», що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-СР № 028535 від 25 вересня 2007 року. На день смерті заповідача вказаний заповіт не змінений і не скасований. Разом з тим, чоловік померлої [PERSON], та донька - [PERSON], на день смерті спадкодавиці були непрацездатними, тому після смерті [PERSON], відповідно до положень ч.1 ст. 1241 ЦК України, незалежно від змісту заповіту, мають право на половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкову частку). Із постанови державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори № 1199/02-31 від 13 червня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що після смерті 17 серпня 2014 року [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 04 жовтня 2014 року звернувся [PERSON], на підставі поданої заяви заведено спадкову справу № 553/2014. 28 жовтня 2014 року з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] 16 червня 2015 року до Смілянської держнотконтори звернулися [PERSON] та [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку ст. 1241 ЦК України, а [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом - на 1/2 частину житлового будинку та земельну ділянку площею 0,0424 га, розташовані по вул. ст. Шевченка, 3 в м. СмілаЧеркаської області. Разом з тим, державний нотаріус в задоволенні зазначених заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину вказаною постановою відмовила, посилаючись на те, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Крім того, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину шляхом витребування відповідних доказів, перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для спадкування, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. При визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які б могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не був змінений заповідачем. Частиною першою ст.1241 ЦК України встановлено, що обовязкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка б належала кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. На підтвердження наявності підстав до спадкування спадкоємцями були подані документи родинного звязку, а саме: свідоцтво про укладення шлюбу 11 лютого 1974 року між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис №57). Аналіз даного документа виявив внесені виправлення до тексту, а тому виникла необхідність витребувати копію актового запису та повний витяг про шлюб у відповідному відділі ДРАЦС. На запит Смілянської державної нотаріальної контори надійшла відповідь Смілянського міського відділу ДРАЦС, яка підтвердила змінену в свідоцтві інформацію, а саме: після укладення шлюбу дружині було за згодою присвоєне прізвище чоловіка «Тимошенко». Згідно вимог діючого законодавства паспорт підлягав заміні протягом встановленого строку у звязку зі зміною прізвища. Всупереч цьому [PERSON] не виконала цієї вимоги та не отримала паспорт на нове прізвище. Всі інші документи, які були нею отримані після реєстрації шлюбу теж оформлені на дошлюбне прізвище. При отриманні 12 листопада 1997 року в Смілянському МРВ УМВС України в Черкаській області паспорта громадянина України факт зміни прізвища [PERSON] теж не знайшов свого відображення, а тому був виданий на дошлюбне прізвище «Щербаченко». Із зазначеного вбачається, що вирахувати розмір обовязкової частки у спадщині на імя [PERSON] та [PERSON] при наявності поданих документів, в тому числі правовстановлювальних документів на спадкове майно, а також частки, яка буде успадковуватись спадкоємцем за заповітом, [PERSON], неможливо. Враховуючи викладене, відповідно до вимог чинного законодавства, позивачам рекомендовано звернутися до суду з відповідними позовними вимогами. Приймаючи до уваги, що позивачі довели факт прийняття ними спадщини після смерті [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1241, 1261, 1268-1270 ЦК України, вважає за необхідне визнати за ними право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1241, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved