Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

18 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 02 серпня 2014 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №234, де своє прізвище - [PERSON], змінила на прізвище - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], на яку відповідач сплачує аліменти. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Відповідач нехтує сімейними цінностями та не бажає піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, любові та взаємодопомоги, внаслідок чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Протягом року всі спроби помиритись були марними, вона неодноразово намагалась поговорити та порозумітись з відповідачем, але це жодних результатів не дало, в сімейних стосунках нічого не змінилось. З червня 2016 року подружні відносини між ними припиненні. Кожен з них живе власним життям, шлюб має формальний характер, а подальше його збереження неможливе. На теперішній час вона з дитиною проживає зі своїми батьками, спільне господарство не ведеться, спору щодо поділу спільного майна немає. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки може мати негативний вплив на психічний розвиток їхньої дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач весь час перебуває на заробітках та відсутній в сім'ї, спроби налагодити стосунки виявилися марними. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти примирення з позивачкою заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 2 серпня 2014 рокуміж сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 234, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.01.2014 року, виданим виконавчим комітетом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачкою, спору щодо цього у сторін немає. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, а тому збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачкою в сумі 640,00 грн. згідно квитанції № 0.0.687684638.1 від 17.01.2017 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved