Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

18.11.2015р. позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ДНУ ім. О. Гончара про стягнення не донарахованої та недоплаченої суми стипендії (а.с. № 3-5). В подальшому, 04.02.2016р. позивачкою було збільшено суму позовних вимог (а.с. № 68-69). В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві з урахуванням збільшення суми позовних вимог, посилалася на те, що 30.06.2015р. вона закінчила ДНУ ім.. [PERSON] з денною формою навчання та здобула ступінь бакалавра за спеціальністю „Філологія (англійська), здобула кваліфікацію бакалавр з філології (англійської). На час вступу до університету батько позивачки працював шахтарем та мав більше 15 років підземного стажу роботи, а тому вона мала пільги на зарахування до закладу та мала право на стипендію в розмірі прожитого мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Протягом всього часу навчання позивачці виплачувалась стипендія в розмірі 770грн. Враховуючи те, що відповідач не до нараховував та не виплачував в повному обсязі стипендію, просила стягнути з 01.09.2011р. по 30.06.2015р. (включно) суму недоплаченої стипендії 17\~505грн.64 коп. та індекс інфляції в сумі 11\~644грн.63коп., а разом 29\~150грн.27коп. В наданій суду 24.02.2016р. заяві позивачка позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 83). Представник відповідача в судові засідання по справі, які призначалися на 04.02.2016р. та 24.02.2016р., повторно поспіль не зявився, про дату та час слухання справи був кожного разу повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є 2 поштових повідомлення (а.с. № 54, 78), про причини неявки суд не сповістив. В наданих суду запереченнях від 20.01.2016р. та додаткових поясненнях від 17.02.2016р. просив в задоволені позову відмовити (а.с. № 56-60, 79-80), посилаючись на те, що вищім навчальним закладом було двічі у 2013 та 2015р.р. отримано розяснення МОН України, в якому вказано, що підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях, у звязку з чим виплата стипендії в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб не можлива. Крім того, підставою для відмови в проведені донарахування стипендії стало й те, що державним бюджетом не передбачені видатки на дану статтю витрат. Крім того, посилаючись на положення ч.3 ст. 61 ЦПК України, представник відповідача просила врахувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2015р. про відмову [PERSON] в задоволені позовних вимог до ДНУ ім. О.Гончара стосовно стягнення не нарахованої та невиплаченої суми стипендії (а.с. № 66-67). За таких обставин, суд розглянув справу за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України з винесенням по справі рішення суду на загальних підставах, оскільки письмові заперечення відповідача будуть враховані судом під час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII (з наступними змінами та доповненнями), особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI , шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що позивачка була зарахована до ДНУ ім. О.Гончара у вересні 2011р. на пільгових умовах, на підставі Закону України від 02.09.2008р. «Про підвищення престижності шахтарської праці». 30.06.2015р. закінчила навчання та рішенням екзаменаційної комісії від 22.06.2015р. отримала диплом бакалавра за спеціальністю „Філологія (англійська), здобувши кваліфікацію бакалавра з філології (англійської) (а.с. № 9, 10). Даний факт визнаний сторонами (заперечень з боку відповідача з приводу цього питання до суду не було надано, напроти, в двох письмових запереченнях цей факт підтверджено а.с. № 56-60, 62, 79-80), а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Зарахування позивачки відбулося поза конкурсом, оскільки її батько мав стаж підземних робіт з повним днем в шахті 20 років 1 місяць ( а.с. № 10). Розрахунок нарахованої та передбаченої Законом стипендії, та розрахунок різниці між нарахованою та виплаченою стипендією за період з вересня 2011р. по червень 2015р. наданий позивачкою та з нього вбачається, що дійсно виплати стипендії були в меншому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. № 39). Загальний розмір стипендії, що недоплачена позивачці за період з вересня 2011р. по червень 2015р. становить 17\~505грн.64коп. (а.с. № 39). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів громадян», стипендія є тим доходом, який підлягає індексації. Згідно розрахунку, наданого позивачкою, загальний розмір індексу інфляції на суму боргу становить 11644грн. 63коп. (а.с. № 70-71). Заперечень стосовно розрахунку сум, проведених позивачкою, відповідачем суду не надано. З огляду на те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012р.), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то суд вважає, що відповідачем неправомірно було вчинено дії стосовно невиплати в повному обсязі позивачці стипендії у розмірі встановленому Законом. Заперечення представника відповідача разом із додатковим поясненнями щодо відмови в задоволені позову з тих підстав, що згідно розяснень, що містяться у листі Міністерства освіти і науки України від 27.11.2013р. № 1/11-18300, підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях (п.6 ч.6 «Порядку призначення та виплати стипендії»), а тому виплата позивачці стипендії у встановленому Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» розмірі не передбачена, суд оцінює критично, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Таким чином, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1 має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивачки на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону, то [PERSON] має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Посилання представника відповідача на те, що державним бюджетом України з 2011 по 2015р.р. не передбачено коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд також оцінює критично, оскільки обовязок держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі, не може ставитися у залежність від наявності у бюджеті коштів. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ДНУ ім. О. Гончара про стягнення не донарахованої та недоплаченої суми стипендії та стягнути з відповідача на користь позивачки суму недоплаченої стипендії з урахуванням індексу інфляції в розмірі 29\~150грн. 27коп. При винесені даного рішення, наслідки спливу позовної давності, визначені ст. 267 ЦК України, судом не застосовуються, оскільки жодна із сторін про це не заявила. Оговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі та позивачкою при подачі позову сплачений судовий збір у сумі 487грн.20коп. (а.с. № 2), то з відповідача на користь позивачки слід стягнути дану суму. На підставі викладеного,

Outcome: approved