Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

17 липня 2015 року, представник позивачів, звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 28.11.2012 р., між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладений договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого банк відступив останнім свої права вимоги заборгованості по кредитному договору, укладеного з боржницею [PERSON], право на вимогу якого належить банку на підставі кредитного договору і з моменту відступлення банком прав вимоги заборгованості, всі гарантії, надані боржницею (відповідачкою) щодо стягнення заборгованості стають дійсними для ФК «Вектор Плюс», до яких переходять права грошової вимоги щодо нарахованих і несплачених боржницею процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Крім цього, 28.11.2012 р., між позивачами та ФК «Вектор Плюс» укладено відповідний договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого, останні відступають позивачам свої права вимоги заборгованості по кредитному договору, укладеного з відповідачкою на тих самих умовах. Тим самим, внаслідок укладення вищевказаних договорів відбулася заміна кредитора і позивачів набули статусу нового кредитора/стягувача за договором № 1501/0407/71-048 від 03.04.2007 р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачкою з подальшим внесенням до нього узгоджених та підписаних між вказаними сторонами змін та доповнень, відповідно до умов яких, банк надав, а відповідачка отримала, зобовязалася повернути та сплатити проценти за користування кредитом у сумі 181000 дол. США в сумі, строках та на умовах, передбачених кредитним договором, а саме на строк до 02.04.2027 р. включно під 13% річних для розрахунків відповідачки по договору купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська с/р, д/к «Чорноморка», вул. Трояндова, 66 Відповідачка [PERSON], в порушення умов кредитного договору, не виконала свої кредитні зобовязання по сплаті кредиту та процентів за його користування, нарахованих позивачами, у звязку з чим, станом на 03.06.2015 р. прострочена заборгованість відповідачки перед позивачами не погашена та складає 9556110,49 грн., з яких : 184630,54 дол. США (еквівалент 3890316,51 грн.) сума заборгованості за кредитом, 154698,61 дол. США (еквівалент 3259626,25 грн.) сума заборгованості по відсоткам та 114194,32 дол. США (2406167,73 грн.) пеня, нарахована позивачами за останні 12 місяців в порядку ст.ст. 266, 258 ЦК України, які представник позивача просив у позові стягнути з відповідачки та суму судового збору у розмірі 3654 грн. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, але надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 83). Відповідачка в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою її місця проживання і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 2547 від 21.07.2015 р. про зареєстроване місце проживання відповідачки, а також поштовим повідомленням з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання», що відповідає приписам ст. 76 ч. 3 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 88,91-93). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про стягнення неустойки (пені, штрафу), яка обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, і починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що 28.11.2012 р., між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладений договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого банк відступив останнім свої права вимоги заборгованості по кредитному договору, укладеного з боржницею [PERSON], право на вимогу якого належить банку на підставі кредитного договору і з моменту відступлення банком прав вимоги заборгованості, всі гарантії, надані боржницею (відповідачкою) щодо стягнення заборгованості стають дійсними для ФК «Вектор Плюс», до яких переходять права грошової вимоги щодо нарахованих і несплачених боржницею процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обовязкових платежів. Крім цього, 28.11.2012 р., між позивачами та ФК «Вектор Плюс» укладено відповідний договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого, останні відступають позивачам свої права вимоги заборгованості по кредитному договору, укладеного з відповідачкою на тих самих умовах. Тим самим, внаслідок укладення вищевказаних договорів відбулася заміна кредитора і позивачів набули статусу нового кредитора/стягувача за договором № 1501/0407/71-048 від 03.04.2007 р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та відповідачкою з подальшим внесенням до нього узгоджених та підписаних між вказаними сторонами змін та доповнень, відповідно до умов яких, банк надав, а відповідачка отримала, зобовязалася повернути та сплатити проценти за користування кредитом у сумі 181000 дол. США в сумі, строках та на умовах, передбачених кредитним договором, а саме на строк до 02.04.2027 р. включно під 13% річних для розрахунків відповідачки по договору купівлі-продажу дачного будинку та земельної ділянки за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська с/р, д/к «Чорноморка», вул. Трояндова, 66 (а.с. 6-34,37-74). Відповідачка [PERSON], в порушення умов кредитного договору, не виконала свої кредитні зобовязання по сплаті кредиту та процентів за його користування, нарахованих позивачами, у звязку з чим, станом на 03.06.2015 р. прострочена заборгованість відповідачки перед позивачами не погашена та складає 9556110,49 грн., з яких : 184630,54 дол. США (еквівалент 3890316,51 грн.) сума заборгованості за кредитом, 154698,61 дол. США (еквівалент 3259626,25 грн.) сума заборгованості по відсоткам та 114194,32 дол. США (2406167,73 грн.) пеня, нарахована позивачами за останні 12 місяців в порядку ст.ст. 266, 258 ЦК України, обґрунтований та зроблений у відповідності до діючого законодавства України розрахунок якої, був зроблений позивачами, наданий суду і перевірений судом (а.с. 77-80). 25.06.2015 р. банком на адресу відповідачки був направлений лист-вимога щодо дострокове погашення заборгованості, який був залишений останньою без відповіді та задоволення (а.с. 81-82). Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості, відповідачкою суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачки, на користь позивачів, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи 3654 грн., які були підтверджені банком документально (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved