Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

19.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: м. Кривий Ріг, [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та на підставі свідоцтва про право на спадщину. У вказаному домоволодінні зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідно довідки від 17.01.2014 року [PERSON] з 2005 року за вказаною адресою не проживає. Через реєстрацію відповідача позивач змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Кривий Ріг, [ADDRESS]. У судове засідання сторони не з'явилися, були повідомлені належним чином. (а.с.12,14-15,18-19,22-28,34-36 повідомлення, а.с.37 оголошення). Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідач [PERSON] заперечень щодо позову не надала. (а.с.32 заява). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: м. Кривий Ріг, [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та на підставі свідоцтва про право на спадщину. (а.с.7 копія витягу про державну реєстрацію прав, а.с.8-9 копія свідоцтва про право на спадщину, копія свідоцтва про право власності). В житловому будинку зареєстрована відповідач [PERSON], але згідно довідки від 17.01.2014 року [PERSON] з 2005 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає. (а.с.3 -довідка). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд приходить до висновку, що право позивача на користування власністю, в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області порушено й потребує захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved