Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

19 жовтня 2016 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності на спадщину, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 січня 1998 року помер його дідРовінський [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради, ділянка № 337, поле № 3, площею 2,9800 га. Спадкоємцям після смерті [PERSON] був його син [PERSON], проте 27 лютого 2007 року він помер. Після смерті батька, позивач отримав право на спадщину за законом, про йому нотаріусом було видане відповідне свідоцтва. При оформлені спадкового майна зясувалося, що [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0099116 розміром 3,2 в умовах кадастрових гектар, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проте оригінал сертифікату відсутній, у звязку з чим нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про неможливість оформлення спадщини. На підставі вищевикладеного просиввизнати за ним право власності на земельну частку (пай), що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради, ділянка № 337, поле № 3, площею 2,9800 га Фастівського району Київської області, на яку був видний сертифікат на право на земельну частку(пай) серія КВ № 0099116 розміром 3,2 в умовах кадастрових гектар, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого у Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 302 від 17.01.1997 року. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Представник Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії ІV-ЯР № 091968 [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії І-АВ № 134094 [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] Анатолійовича. 03.01.1998 року помер [PERSON], про що 05.01.1998 року Дмитрівською с/радою видано свідоцтво про смерть серії І-БК № 063392. 27.02.2007 року помер [PERSON], про що 01 березня 2007 року Виконавчим комітетом сільської ради Фастівського району Київської області видано свідоцтво про смерть серії І-ОК № 081028. [PERSON] [PERSON] отримав спадщину після смерті діда [PERSON],оскільки на час його смерті проживав разом із ним по вулиці Шевченка, № 32 в с. Дмитрівка Фастівського району Київської області, що підтверджується довідкою від 04.07.2016 року № 330, виданої Дмитрівською сільською радою. Згідно довідки від 04.07.2016 року № 331, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради, померлий [PERSON] на день своєї смерті був прописний і проживав у [INFO] та після його смерті спадщину прийняв [PERSON], який проживає з померлим за аналогічною адресою. Реалізовуючи своє право на спадщину,позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і, як стало відомо, [PERSON]. був отриманий сертифікат направо на земельну частку (пай) серії КВ № 0099116 розміром 3,2 в умовах кадастрових гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до довідки від 04.07.2016 року № 332, виданої Дмитрівською сільською радою, [PERSON], дійсно був виданий пай згідно Книги реєстрації Сертифікатів на право власності на земельну (частку) за № 302 від 17.01.1997 року, розміром 3,2 в умовах кадастрових гектар для ведення товарного сільськогосподарського виробництв, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради, ділянка № 337, поле № 3, площею 2,9800 га. Разом з цим, листом від 16.09.2016 року за № 722/02-14 державний нотаріус Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку частку (пай) розміром 3,2 гектарів, що знаходиться за адресою: Дмитрівська сільська рада, Фастівського району Київської області після смерті 27 лютого 2007 року [PERSON], який проживав на день смерті в селі Дмитрівка, вул. Шевченка, буд.32, Фастівського району Київської області, оскільки для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене право на земельну частку (пай), що належав [PERSON], який помер 03.01.1998 року, спадкоємцем якого був [PERSON], син, який фактично спадщину після смерті свого батька прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, необхідно надати правовстановлюючий документ на нього (оригінал сертифіката на право на земельну частку). Відсутність правовстановлюючого документу на імя [PERSON] обумовлена тим, що він після смерті свого батька [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем, проте не оформив свого спадного права. Як вбачається з доданих документівдо позовної заяви, успадкована земельна ділянка це земельна частка (пай), право на яку мала спадкодавець як член КСП «Більшовик», що було підтверджено виданим йому сертифікатом (а.с.13). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку\~ст. 60 ЦПК України\~докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Відповідно до п. 2 Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з п.17 Перехідних положень ЗК України, що набрав чинності 01 січня 2002 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних паїв у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. ґ) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у тому числі на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ( далі -Закон). Відповідно до ст. 3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). Згідно з ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» громадяни є власниками виключно тих земель, які вони одержали після розпаювання. Земельний сертифікат - це документ, що засвідчує право позивача на земельну частку й містить відомості про її вартість та розмір в умовних гектарах і не підтверджує право позивача на конкретну земельну ділянку. Таким чином, судом достовірно встановлено, що дід позивача [PERSON] набув право на земельну ділянку із земель КСП «Більшовик», однак його син [PERSON] за життя спадщину прийняв, проте ним не було оформлено відповідних документів, тому після його смерті таке право перейшло до [PERSON]. Як зазначалось, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачам було відмовлено у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначену земельну. Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Системний аналіз наданих позивачем доказів дає змогу суду достовірно встановити, що спірна земельна ділянка належала батьку позивача [PERSON]. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцямза законом, тому має право на спадкування земельної частки (паю), але не має правовстановлюючого документу, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ними права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності належно оформленого сертифікату не існує.\~\~\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved