Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

19.03.2021 [PERSON] звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просив зменшити розмір стягнення аліментів на утримання [PERSON] , що стягуються з позивача на користь відповідача на підставі рішення Борівського районного суду Харківської області від 22.09.2016 справа № 614/688/16-ц (виконавчий лист № 2/614/288/16 від 04.10.2016), визначивши стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини, яку стягувати щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. [PERSON] проходить військову службу за адресою: [ADDRESS] . 08.05.2014 позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . 26.08.2016 відповідач звернулася до Борівського районного суду Харківської області з метою стягнення з позивача аліментів на своє утримання та утримання сина, в подальшому вона залишила без розгляду вимогу про стягнення аліментів на своє утримання. 22.09.2016 Борівським районним судом Харківської області у справі № 614/688/16-ц, провадження 2/614/252/16 було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.08.2016 і до досягнення дитиною повноліття. 12.04.2017 рішенням Борівського районного суду Харківської області у справі № 614/208/17, провадження 2/614/98/17 шлюб між сторонами по справі розірваний. Міжрайонним відділом ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження № 52500870 від 04.10.2016. Згідно з даним виконавчим провадженням з позивача стягуються аліменти в розмірі ј частини від доходу, однак останній є військовослужбовцем та у період проходження військової строкової служби за 2017 та 2018 роки отримував грошове забезпечення в розмірі 420 грн., якого не вистачало на сплату аліментів, тому у нього утворилася заборгованість. В даний час, за місцем роботи позивача у військовій частині систематично ідуть відрахування на аліменти та погашення боргу на підставі постанови від 17.03.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Проте, за той час позивачу була нарахована заборгованість, яка на сьогодні призвела до того, що з його заробітної плати стягуються аліменти в розмірі 50 % від доходу, що позбавляє позивача можливості забезпечити своє існування, надати матеріальну допомогу своїм батькам. На підставі вищевикладеного, позивач вважає за можливе зменшити розмір стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] з ј частини на 1/8 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач вказує, що його особисті обставини є істотними. Таким чином, коштів на своє утримання у нього не вистачає, сплата аліментів в розмірі ј частини від заробітку (доходу) спричиняє настання у позивача великої заборгованості перед виконавчою службою. Дана ситуація призводить до того, що на позивача покладається надмірний тягар, який останній не в змозі подолати. Тому, позивач вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/8 частини не обмежить прав сина позивача, однак дасть змогу позивачу належним чином забезпечувати інших своїх родичів, які теж потребують його допомоги. Виплата аліментів у встановленому розмірі, а також життєві обставини, спричиняють настання для позивача наслідків, за якими позивач автоматично стає боржником, будучи чесним і законослухняним громадянином, який ніколи не забував про свого сина і виплачував аліменти. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 30.11.2020 позивачем обчислені суми доходу та аліментів за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року включно. За цей період сумарний розмір заробітної плати позивача склав 106\~599.18 грн. Також, за цей період аліменти, що стягувалися виконавцем в розмірі ј частини від заробітку сумарно становлять 26\~649.79 грн. Оскільки позивачем заявляється вимога про зменшення розміру аліментів до 1/8 частини, то сума аліментів, які позивач мав би сплатити мала становити 13\~324.90 грн. Ухвалою судді від 07.04.2021 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 23.04.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Позивач не надав довідки про погіршення стану здоров`я, його доходи навпаки збільшилися, крім цього, він знаходиться на повному державному забезпеченні, таким чином, підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. Крім того, зменшення розміру аліментів позначиться на правах дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 12.04.2017 (справа № 614/208/17) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітню дитину [PERSON] залишено на виховання матері [PERSON] (а.с.13). Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 22.09.2016 (справа № 614/688/16-ц) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду з 26.08.2016 до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). З копії розрахунку головного державного виконавця заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] , борг станом на 30.11.2020 складає 20\~723.17 грн. (а.с.15). Згідно копії військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] 12.10.2017 призваний на строкову військову службу; 30.01.2020 [PERSON] призваний у ЗСУ за контрактом (а.с.16-17). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.18). З копії довідки про доходи вбачається, що [PERSON] з грудня 2017 по квітень 2019 року отримав загальну суму доходу 9\~817.55 грн. (а.с.19). 17.03.2020 головним державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.20). Згідно копії довідки [PERSON] з 13.10.2017 перебував на строковій військовій службі (а.с.21). Відповідно до копії довідки № 104 від 01.02.2020 [PERSON] з 30.01.2020 перебуває на військовій службі (а.с.22). Згідно копії звіту про здійснення відрахування та виплати № 308 від 22.03.2021 за період з 01.04.2020 по 28.02.2021 із заробітної плати [PERSON] відраховується 50 % (а.с.33). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, приходить до наступного висновку. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,\~першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтями\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою\~статті 182 СК України\~у редакції\~Закону України\~\~від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання»\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першої\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня\~\~\~2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Суд, при вирішенні позовних вимог щодо зміни розміру аліментів виходить з того, що станом на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів з позивача, останній ніде не працював, про що чітко зазначено в рішенні суду. Проте, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що станом на момент подачі позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів, останній проходить військову службу за контрактом, тобто є працевлаштованою особою та отримує відповідний дохід, що свідчить не про погіршення матеріального становища, а про покращення. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів може бути змінено у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Всупереч вказаним вище вимогам, позивачем не доведено факт зміни, а саме, погіршення матеріального становища порівняно з періодом часу, коли було ухвалено рішення про стягнення аліментів. Крім того, позивачем не вказано і не доведено належними доказами факт зміни сімейного становища. Позивачем зазначено в позовній заяві, що його родичі потребують його допомоги, проте, жодними доказами не підтверджено, що [PERSON] має когось на утриманні чи сплачує додатково аліменти на утримання будь-яких осіб, крім [PERSON] . Наявність заборгованості по сплаті аліментів та винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника не може свідчити про погіршення матеріального становища позивача, оскільки заборгованість виникла саме по аліментах, тобто в даних правовідносинах, а не з інших зобов`язань, а вказана постанова є примусовим заходом виконання судового рішення, передбаченим чинним законодавством. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Сторони не заявляли про стягнення судових витрат. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed