Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

19 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником на праві особистої власності житлового приміщення, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований за даною адресою, проте з січня 2015 року в зазначеній квартирі не мешкає. Особистих речей відповідача за даною адресою не має, комунальні послуги він не сплачує, квартирою не цікавиться. В добровільному порядку з реєстрації відповідач не знімається, чим перешкоджає позивачу, як власнику, вільно розпоряджатися належним майном та змушує нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню квартири. Просить суд ухвалити рішення, в якому визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 17.05.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Дій, визначених ст. 178 ЦПК України не вчинено. В судове засідання позивач не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. До суду надала заяву щодо слухання справи за її відсутності, зазначивши що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов в повному обсязі. Згідно ч. 3ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК Українита клопотання позивача, суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився. До суду надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно правовстановлюючих документів, позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї від 18.03.2021 року в квартирі зареєстровані сторони по справі. Відповідно до акту про підтвердження факту не проживання від 18.03.2021 року, виданого комітетом мікрарайону №4 Краматорської міської ради відповідач фактично за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Ст.41 Конституцією України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст.317,319,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зіст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім`ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач є сином позивачки, проте відсутній за місцем реєстрації понад встановлений законом строк, у зв`язку із чим втратив право на користування вказаною квартирою, що належить позивачу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. У відповідності дост. 141 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Outcome: approved