Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

17 січня 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2009 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Приблизно з січня 2014 р. їх стосунки погіршилися: почали виникати сварки і непорозуміння. Вони намагалися зберегти шлюб, але їм це вдалося. З січня 2016 р. вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, а у лютому того ж року відповідач перейшов проживати до своїх батьків. Відтак їх шлюб носить формальний характер, вони стали чужими один одному і збереження шлюбу неможливе. Дочка проживає з нею, а відповідач не надає кошти на її утримання, згоди з цього приводу між ними не досягнуто. Відповідач працює дизайнером в УДППЗ «Укрпошта», і може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Під час розгляду справи [PERSON] змінила предмет позову в частині стягнення аліментів: заявила вимогу про стягнення аліментів в розмірі 25% (? частки) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте в судове засідання він повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмові заперечення на позов не подав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2009 р. (а.с. 5). Подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності взаєморозуміння та різні погляди на стосунки та відносини в сім'ї і несумісність характерів з початку 2016 р. сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наразі між подружжям втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який більше року існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Після припинення шлюбних відносин дитина залишились з матір'ю і перебуває на її утриманні (а.с. 11). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що батько не надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язки утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дочки, спір про стягнення аліментів підлягає вирішенню судом. Враховуючи, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, працевлаштований і отримує регулярний дохід, при цьому у нього немає інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він повинен утримувати, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), що на думку суду забезпечить належне утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого за вимогу про розірвання шлюбу. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved