Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

19 лютого 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON], заінтересована особа Межівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON], що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть [NUMBER] та свідоцтвом про смерть, які видані на тимчасово непідконтрольній території. Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження де у графі батько записаний [PERSON] Після смерті батька він звернувся до Межівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, щодо видачі свідоцтва про смерть , але йому була надана письмова відповідь, що надані ним лікарські документи видані органом який не є підконтрольний Україні. З таких підстав йому відмовлено у державній реєстрації. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті його батька. Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Макіївка, Донецької області, Україна, мешканця [ADDRESS], Україна, який помер [INFO] в м. Макіївка, Донецької області, Україна, у віці 83 роки від хронічної серцево- судинної недостатності. Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, заперечень по справі не має. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] у графі батько записаний [PERSON], мати - [PERSON] Судом оглянуті надані заявником документи: «свидетельство о смерти [NUMBER] от 13 января 2018 года, выданное Горняцким отделом ЗАГС г. Макеевка» та « врачебное свидетельство о смерти [NUMBER] от 13 января 2018 года» в якому зазначено, що [PERSON] помер [INFO] в м. Макіївка, Донецької області у віці 83 роки. Ці документи не приймаються судом, як докази, через їх неналежність у зв'язку з обставинами, викладеними нижче. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Ч.2 ст.9 - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що свідоцтво про смерть [NUMBER] від 13 січня 2018 року, видане Горняцьким відділом РАЦС м. Макіївка та лікарське свідоцтво про смерть [NUMBER] від 13 січня 2018 року є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавило [PERSON], який є громадянином України, можливості отримати свідоцтво про смерть його батька. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так, п.5 розділу ІІІ Правил передбачено, що підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть його батька, так як реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті неможлива в даний час, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту смерті [PERSON], оскільки це неможливо без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені заявником у відповідності до ч.7 ст.294 ЦПК України необхідно віднести за рахунок заявника. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити факт, про який зазначає заявник у своїй заяві. Ч.2 ст.315 - тільки у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved