Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

19 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на користь їхнього спільного повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчатися. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вони з відповідачем в період з 25 жовтня 1997 року по 05 серпня 2005 року перебували у шлюбі та мають спільного сина [PERSON]. 15 серпня 2016 року сину виповнилось 18 років і виплата аліментів на його утримання припинилась. В той же час син з 01 вересня 2015 року навчається у Полтавському національному технічному університеті ім. Ю.Кондратюка, проживає в гуртожитку в звязку з чим потребує матеріальної допомоги в тому числі на придбання одягу та харчування. На підставі вищевикладеного, посилаючись на норми Сімейного кодексу України, позивач просила стягнути з відповідача, аліменти на користь та на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно з дня подання позову і до закінчення сином навчання, а саме до 30 червня 2019 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Додатково пояснила, що незважаючи на те, що син навчається на бюджетній основі, він потребує коштів на сплату вартості гуртожитку та на поточні витрати, зокрема придбання одягу, харчування, проїзд тощо. Середньомісячний розмір її заробітної плати становить близько 2000 грн., інших утриманців вона не має. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав, зазначив, що погоджується на виплату аліментів на утримання повнолітнього сина. Відповідач має роботу та джерело доходів, інших утриманців не має. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, третя особа [PERSON], [INFO] є сином відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-КЕ № 015416, виданим 29 жовтня 1998 року Пришибською сільською радою Шишацького району Полтавської області (а.с.7). Згідно студентського квитка серії ТА № 10936238 від 01.09.2015 року та довідки Полтавського національного технічного університету ім. Ю. Кондратюка від 06 вересня 2016 року № 10-40 [PERSON] є студентом 2 курсу навчально-наукового інституту фінансів, економіки та менеджменту вищевказаного навчального закладу. Форма навчання денна. Плановий термін навчання по 30.06.2019 року (а.с.9-10). Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу тобто враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Визнання позову відповідачем та наявність у нього постійної роботи та джерела доходу свідчить про наявність у нього можливості утримувати повнолітнього сина, що продовжує навчання, а отже позовні вимоги є законними обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача. Враховуючи те, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судових витрат, судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved