Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

18 серпня 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 03 грудня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Між ними було втрачено почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вони неодноразово намагались нормалізувати сімейне життя, проте ніяких результатів це не дало. На даний час дитина проживає з обома батьками, проте після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, а вона самостійно забезпечити такий рівень неспороможна. Відповідач є здоровим та працездатним, тому вона вважає, що він зможе надавати матеріальну допомогу малолітній дитині у розмірі 3000 грн щомісячно. За таких обставин, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 07 жовтня 2021 року. 07 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду у розгляді справи оголошено перерву до 05 листопада 2021 року у зв`язку з витребуванням доказів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечував проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу, щодо стягнення аліментів, то погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1255 грн. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1936 (а.с. 5). Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач (а.с. 6). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 10 серпня 2021 року Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради за № 14.03-08/84232, син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Вказана квартира за адресою: [ADDRESS] належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23 вересня 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 32-33, 34-35). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] зареєстровано на праві власності транспортний засіб: Volkswagen Passat, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 31). На підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 березня 2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з 24 січня 2007 року до досягнення ним повноліття (а.с. 36). Як зазначено у довідці про отримання аліментів, виданої Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 25 жовтня 2021 року, на виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 березня 2007 року [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] , розмір яких з 01 липня 2021 року становить 1255 грн щомісяця (а.с. 30). У частині 1 статті 21, частині 1 статті 24 СК України йдеться про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має на праві власності Ѕ частину квартири, а також за ним зареєстрований транспортний засіб, тому він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Водночас, суд враховує ту обставину, що на утримані відповідача перебуває син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого він сплачує аліменти у твердій грошовій сумі на підставі рішення суду. За таких обставин, ураховуючи наявність у відповідача на утриманні ще однієї дитини від попереднього шлюбу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18 серпня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, визначений розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб, зокрема, неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу відповідача. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги в частині розірвання шлюбу задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн (2270 грн * 0,4). Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог в частині стягнення аліментів, а саме: позов в цій частині задоволено на 50 % (1500 грн * 100 % / 3000 грн), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн 00 коп. (50 % від 908 грн), ураховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за вказаною вимогою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial