Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

19.07.2019 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його такими, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] , мотивований тим, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 44193967 від 21.09.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44194131 від 21.09.2015, їй належить будинок [ADDRESS] . У даному будинку зареєстрована вона, дочка [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , який є знайомим її колишнього чоловіка [PERSON] , та був зареєстрований на його прохання, оскільки він не міг влаштуватися на роботу без реєстрації, але фактично у даному будинку ніколи не проживав та зі слів колишнього чоловіка виїхав до Західної України на заробітки. При особистих зустрічах у м. Маріуполі вона неодноразово просила відповідача знятися з реєстрації у її будинку, на що він відмовлявся. Факт того, що [PERSON] з 02.12.1998 не проживає у спірному будинку підтверджується актами депутата Мангушської селищної ради Єфременко М. [PERSON] . від 16.07.2019, актами депутата Мангушської селищної ради Мазур [PERSON] С. від 09.11.2010, від 29.09.2009, від 15.10.2008 та від 30.09.2007, тобто більш ніж 1 рік без поважної причини. Визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] необхідне їй для зменшення сплати комунальних платежів та отримання субсидії, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду. Позивач у підготовче судове засіданне не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленоми статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Так, згідно свідоцтва про право власності від 21.09.2015 серії СТА 628363, індексний номер 44193967 від 21.09.2015 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 44194131 від 21.09.2015, будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 5, 6-7). З адресної картки вбачається, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно з актами обстеження складу сім`ї від 30.09.2007, 15.10.2008, 29.09.2009, 09.11.2010, 16.07.2019, складених депутатами Мангушської селищної ради, у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1963 року народження, [PERSON] , 1968 року народження, [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 2003 року народження, [PERSON] , 2013 року народження. [PERSON] , 1968 року народження, фактично не проживає за зазначеною адресою (а.с. 10-14). У відповідності до положень ст.ст.\~317,\~319 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями\~ст. 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним правом обґрунтовано скористалася позивач, як власник спірного будинку. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, зважаючи на конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному житловому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановлений законодавством строк, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним будинком, а тому позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved