Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

18 травня 2020 року [PERSON] звернулася (далі - позивач) з до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів для дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що вона 18 травня 2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Дочка, [PERSON] , [INFO] є повнолітньою, продовжує навчання у Донецькому національному університеті ім. В.Стуса, де буде навчатися з 1 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року та потребує найму житла в м. Вінниця. Дочка перебуває на утриманні позивача, а відповідач будь-якої допомоги на утримання дітей не надає. У зв?язку з викладеним, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Донецькому національному університеті ім. В.Стуса, де буде навчатися до 30 червня 2022 року,щомісячно по 5000 грн до кінця її навчання. У судове засідання позивач не з`явилася, однак в прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу за її відсутності (а.с. 1). Відповідач у судове засідання не з`явився, однак 31 липня 2020 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, а саме в сумі 2000 грн (а.с.21 ). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини на який грунтуються позовні вимоги, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією паспорту № 001034381 виданого 02 жовтня 2017 року (а.с. 5,10). На даний час [PERSON] досягла повноліття, проте продовжує навчання на першому курсі у Донецькому національному університеті ім. В.Стусаза спеціальністю «Прикладна лінгвістика», форма навчання денна(бюджет), строк закінчення навчання - 30 червня 2022 року, що підтверджується копією довідки учбового закладу від 04 вересня 2018 року № 202/6.6.0-44 (а.с. 11) Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 199, 200 СК України, відповідно до яких якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач офіційно не працює, а позивачеві важко матеріально утримувати дочку, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до 30 червня 2022 року, тобто до закінчення навчання. Суд задовольняє позовні вимоги частково, оскільки вони визнанні відповідачем, одночасно позивачем доказів на обґрунтування своїх вимог суду не надано. Відтак, позов слід задовольнити лише частково. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Окрім того, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: partial