Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

19 листопада 2019 року до Краснолиманського міського\~суду Донецької\~областінадійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (а.с. 3). Позивачі [PERSON] , [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання, про що суду надали відповідні заяви (а.с. 26, 29). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 21), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою суду від 20 січня 2020 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що на підставі\~договору купівлі-продажу\~житлового будинку\~від 12\~вересня 2013\~року,\~посвідченого державним\~нотаріусом Краснолиманської\~державної нотаріальної\~контори Семеновою\~І.М.\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №\~3322\~(а.с.\~12),\~ [PERSON] \~та [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в рівних частках кожний (по 1/2 частці), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9308486, сформованим 12 вересня 2013 року (11-12) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9308791, сформованим 12 вересня 2013 року (а.с. 13-14). Згідно довідки № 6138 від 12 листопада 2019 року, виданої відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані позивачі [PERSON] , [PERSON] , їх неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідач [PERSON] в будинку позивачів за вказаною адресою впродовж семи років не мешкає, не користується житлом, не бере участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги, не зберігає в приміщенні належне йому майно, про що 15 листопада 2019 року складено відповідний акт (а.с. 15). Він фактично змінив місце проживання, однак, дотепер не припинив попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Вимогами\~ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено в\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, позивачі є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 вересня 2013 року. Відповідач понад сім років відсутній за адресою реєстрації. Власникам належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. З огляду на це, суд вважає вимоги позивачів щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог. Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved