Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

18.05.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 21.04.1986 р. по 01.02.1990 р. та з 29.09.1997 р. по 05.01.2017 р. перебував у трудових відносинах з відповідачем. 05.01.2017 р. його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору. Зазначає, що працював за професією котельника і згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 03.04.2018 р. йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ пилової етіології II ст. в фазі загострення. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. - захворювання професійне. Хронічна часто рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу, деформуючого спондильозу, спондилоартрозу попереково-крижового відділу, з вираженим м'язово-тонічним та алгічним синдромами, з порушенням функції хребта та нижніх кінцівок - захворювання професійне від тривалого впливу фізичного перенапруження на виробництві, несприятливого мікроклімату. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві - основний діагноз. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ступень, ризик помірний. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Артіфакія обох очей, макулодістрофія обох очей, гіпертонічна ангіопатія сітківки - супутній діагноз. Професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці. Згідно довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 08.05.2018 р. ступінь втрати працездатності склала 60 % первинно та йому встановлено третю групу інвалідності. Зазначає, що отримані ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. З вини роботодавця він став інвалідом третьої групи, йому протипоказана важка фізична праця, переохолодження, несприятливі метеофактори. У зв'язку з профзахворюванням протягом тривалого часу страждає через постійні сердечні та легеневі болі, він не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, виникає постійна задишка, кашель з виділенням слизового харкотиння, приступи утрудненого дихання, біль в грудній клітці при кашлі, загальна слабкість, швидка втома, шум у вухах та голові. Періодично відзначаються приступи задухи, від яких рятує лише інгалятор. Стан його здоров'я погіршується, змушений постійно лікуватися як амбулаторно, так і в стаціонарах, порушено звичний уклад життя, бо крім цього, він змушений часто лікуватись. Просив стягнути з відповідача на його користь 60000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я. Ухвалою суду від 22.05.2018 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] надала клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач ПАТ «Сумське НВО», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення отримане 23.05.2018 р., свого представника не направив, у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 21.04.1986 р. по 01.02.1990 р. та з 29.09.1997 р. по 05.01.2017 р. перебував у трудових відносинах із відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», котельником у цеху № 16, звільнений з роботи 05.01.2017 р. на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП, за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (а.с. 6-8). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03.04.2018 р. хронічне професійне захворювання [PERSON], вперше встановлене ППЛЕК 21.02.2018 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, основний діагноз - ХОЗЛ пилової етіології II ст. в фазі загострення. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Хронічна часто рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу, деформуючого спондильозу, спондилоартрозу попереково-крижового відділу, з вираженим м'язово-тонічним та алгічним синдромами, з порушенням функції хребта та нижніх кінцівок. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Супутній діагноз - Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ступень, ризик помірний. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях і ангіоспазмами пальців рук. Артіфакія обох очей, макулодістрофія обох очей, гіпертонічна ангіопатія сітківки - виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці (п.16); причина професійного захворювання проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, показників важкої праці (п. 17). З метою ліквідації і запобігання виникненню професійних захворювань (отруєнь) запропоновано генеральному директору ПАТ «Сумське НВО» Цимбалу О.Ю.: постійно забезпечувати дотримання технологічного регламенту роботи та ремонту обладнання та інструменту, що генерує шум та вібрацію; постійно забезпечити ефективний адміністративний контроль за використанням працюючими в умовах підвищеного рівня шуму, пилу, засобів індивідуального захисту органів слуху та дихання (а.с. 9-10). 23.04.2018 р. [PERSON] пройшов первинний огляд МСЕК і йому встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.05.2019 р. (а.с. 11). 08.05.2018 р. позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання (а.с. 11, 12-13). Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 21, 153, 173, 237-1 КЗпП України, а тому обов'язок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] перебуваючи у трудових правовідносинах з відповідачем у період з 21.04.1986 р. по 01.02.1990 р. та з 29.09.1997 р. по 05.01.2017 р., працюючи котельником у цеху № 19 отримав професійне захворювання у зв'язку з проведенням робіт в умовах несприятливого мікроклімату підвищеного рівня виробничого шуму, пилу та показників важкості праці. Зважаючи на те, що професійне захворювання [PERSON] отримав внаслідок незабезпечення ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» безпечних і нешкідливих умов праці, отримане позивачем професійне захворювання негативно вплинуло на його стан здоров'я, який постійного погіршується та призвів до встановлення третьої групи інвалідності, від чого він зазнав моральних страждань, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню роботодавцем. З огляду на викладене, ураховуючи роз'яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 18000 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial