Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

17 листопада 2014 року заявниця звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою, в якій посилається на те, що вона та [PERSON], [INFO], проживали однією сім'єю та перебували у фактичних шлюбних відносинах до дня смерті останнього, яка настала [INFO]. Увесь цей час вони вели спільне сумісне господарство, мали спільний бюджет та вважали себе подружжям. [INFO] у заявниці та [PERSON]народився син [PERSON] (про що в книзі реєстрації народжень Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області08 січня 2011 року зроблено актовий запис № 9). Однак в зв'язку з тим, що на момент народження сина, [PERSON] не подав заяву про реєстрацію дитини, у свідоцтві про народження зі слів заявниці було зроблено запис, батько - [PERSON]. [PERSON] просить встановити, що [PERSON], [INFO], який помер [INFO] є батьком [PERSON], [INFO]. Представник Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не прийшов, завідуючий відділом письмово повідомив, що просить розглядати справу без представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Начальник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради В.В. Малкіна письмово повідомила, що просить розглядати справу без представника служби у справах дітей. Суд, вислухавши заявницю, дослідивши письмові докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відомості про батька дитини записані в свідоцтво про народження згідно ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 128 СК України за відсутності спільної заяви матері та батька дитини, які не перебувають у шлюбі між собою, батьківство щодо дитини може бути визначене за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи за № 18 від 23.01.2015 року, дослідженої в судовому засіданні встановлено, що померлий 03.11.2014 року громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,999%. (а.с.25-29). В силу ч. 1 п.1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. В силу ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та встановити факт батьківства [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного і

Outcome: approved