Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

19.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин. У підготовче\~судове засідання\~06.12.2018\~р.\~позивач не\~зявилася,\~надала до\~суду заяву\~про розгляд\~справи у\~її відсутність,\~позовні вимоги\~підтримує,\~просить про\~їх задоволення,\~заперечивши щодо\~можливості примирення\~сторін.\~Просила після\~розірвання шлюбу\~залишити їй\~дошлюбне прізвище,\~«Чернявська». Відповідач у підготовче судове засідання 06.12.2018 р. не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає, просить справу слухати за його відсутності, заперечивши щодо можливості примирення сторін, не заперечуючи обставин, викладених у позові. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у звязку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2016 року (свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 124931, видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 24.06.2016 року) Від шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФП № 256846, видане Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 11.01.2017 року). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, що визнано відповідачем. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 704,80 грн. З урахуванням того, що ухвалою суду від 06.11.2018 року позивачу було відстрочено сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення, тому відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 50 відсотків від суми судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved