Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

17 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з березня 2011 року вона почала спільно проживати з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сумісне проживання з відповідачем припинили та проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідач офіційно не працює, але працює таксистом та кожного дня отримує достатню суму коштів, яка дозволяє сплачувати аліменти. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина та на її утримання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом №256 (а.с. 3). Відповідач не заперечував проти пояснень позивачки, щодо одержання ним доходів без офіційного працевлаштування та можливості надавати матеріальну допомогу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобов'язаний утримувати дитину та дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Така особа не може бути визнана неспроможною сплачувати аліменти, якщо вона, будучи працездатною, не працює без поважних причин. Відповідач не надав суду доказів про те, що він будучи працездатним не працює з поважних причин. Статтею 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved