Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

18.09.2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. 26.11.2013 року у вищевказаній справі винесено заочне рішення, яким позовні вимоги було задоволено. Не погодившись з винесеним рішенням, відповідач подав до канцелярії Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення від 26.11.2013 року. За результатом розгляду заяви відповідача заочне рішення у справі від 26.11.2013 року ухвалою Бабушкінського районного суду від 23.10.2014 року було скасовано та призначено до розгляду по суті. 04.11.2014 року представником позивача було подано апеляційну скаргу на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.11.2014 року. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2014 року апеляційну скаргу повернуто представнику позивача, у звязку з тим, що дана ухвала відсутня в переліку ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги, у відповідності до ч.1 ст.293 ЦПК України( в редакції, яка діяла станом на 05.11.2014 року). 21.01.2015 року представником відповідача подано до канцелярії суду заяву про виклик свідків та в судовому засіданні від 19.03.2015 року дане клопотання задоволено судом. 23.03.2016 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська даний позов було залишено без розгляду у звязку з неодноразовою неявкою позивача та його представника в судові засідання. 26.04.2016 року відповідач подав до канцелярії суду апеляційну скаргу на ухвалу районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 року. За результатами розгляду даної апеляційної скарги ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.05.2016 року оскаржувану ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В судовому засіданні від 07.02.2017 року судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Так, в обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що 13.07.2011 року померла його бабуся [PERSON]. Померла була матірю батька позивача [PERSON], який помер 23.11.1997 року. Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв та оформив свідоцтво про право на спадщину відповідач, що є її сином. В звязку з тим, що позивач мешкає у м. Кривому Розі, не знав про смерть бабусі та йому ніхто про це не повідомив, тому на протязі шести місяців після смерті бабусі він не звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Тому просить визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх. В судовому засіданні від 28.09.2016 року суд визнав необхідною та обовязковою явку позивача особисто до суду, але позивач жодного разу для надання особистих пояснень до суду не зявився. Представник відповідача судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Надав письмові пояснення по суті справи, в яких зазначив, що перешкод у позивача для подання заяви не було, він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, тому правові підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Як встановлено в судовому засіданні, 13.07.2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №523117 виданого Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області 08.08.2013 року. Померла була матірю батька позивача [PERSON], який помер 23.11.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №159173 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняв та оформив свідоцтво про право на спадщину відповідач, що є її сином, та що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданого Сьомою [PERSON] державною нотаріальною конторою. У встановлений законом строк [PERSON] не звернувся із заявою про прийняття спадщини тим, що позивач мешкає у м. Кривому Розі, не знав про смерть бабусі та йому ніхто, в тому числі і відповідач, про це не повідомили. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, у відповідності до положень ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріальну заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1,2 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно до абз. 6 п. 24\~Постанови Пленуму\~\~Верховного Суду України N 7 від\~\~30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивач був обізнаний про смерть спадкодавця, але на похорон не приїхав та участі в похованні не приймав, тому позивач пропустив строк, встановлений діючим законодавством України, без поважних на то причин і у суду немає жодних підстав для його поновлення. З огляду на викладене та враховуючи, що у позивача перешкод для подання заяви не було, і він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed