overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 01 серпня 2003 року у відділі РАГС Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 97, від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з вересня 2015 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Суд, зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01 серпня 2003 року у відділі РАГС Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 175837 (а.с.4). Сторони від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з вересня 2015 року у звязку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 17 листопада 2012 року у відділі ДРАЦС Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 749, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з червня 2016 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, посилаючись на викладені в ній обставини, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2012 року у відділі ДРАЦС Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 749, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 309315 (а.с.8). Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 562314, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). З червня 2016 року сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір 551,20 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернулась з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їх життям, станом здоров'я, навчанням та вихованням. Діти перебувають на її утриманні. Позивач проживає одиноко, не працевлаштована, діти потребують матеріальної допомоги. У відповідача інших дітей немає, аліментів нікому не платить. Він є працездатною особою, працює у м. Луцьку, має нерегулярний дохід. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі в в розмірі мінімального прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і зазначила, що після розірвання шлюбу в лютому цього року відповідач один раз купив одяг синові та оплатив частину ліків дочці приблизно на суму 300 грн., інших коштів на утримання дітей не надавав. Він працює неофіційно і може сплачувати вказану нею суму аліментів на дітей. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що він не має постійної роботи, лише тимчасові заробітки, не має житла, і не може сплачувати аліменти в такій сумі. Дітей відвідує постійно і намагається допомогти, чим може. Інших осіб на утриманні не має. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] є батьком дітей (а.с. 4,5). Діти проживають з матір'ю і знаходиться на її утриманні (довідка Дорогиничівської сільської ради № 273 від 02.06.2016 року, а. с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що діти потребують матеріальної допомоги, відповідач є працездатною особою, не надає постійної допомоги на їх утримання, на утриманні інших осіб не має, він повинен і може сплачувати аліменти на дітей. Проте позаяк відповідач не працює, інших доходів у нього нема, суд вважає, що названа позивачем сума аліментів є завищеною, отже позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із ст. 88 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернулась з позовом до суду про стягнення аліментів. Уточнивши позовні вимоги, просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 часини всіх видів доходів щомісячно і до повноліття дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дитини - не виконує свого обов'язку по його вихованню та не утримує матеріально, донька перебуває на утриманні матері. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 14.02.2010 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти розмірі 1/4 щомісячно. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернулась із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2013 року. Разом з цим зазначає, що сімейне життя не склалось, причиною розпаду сім'ї є відмінність характерів кожного з подружжя, відсутність між подружжям взаєморозуміння, протилежні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. В судове засідання позивач, яка повідомлялась судом належним чином не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідач проти позову заперечував, в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 07.08.2013 [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1307. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище [PERSON]. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб фактично припинений, заходи щодо примирення подружжя, не дали результату, примирення між подружжям не відбулося, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 551,20 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з ПАТ «ЧеЗаРа» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 9 363 грн. 64 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач при звільненні не провів з нею повний розрахунок. У судове засідання позивач та представник відповідача не зявились, у письмових заявах просили справу розглянути за їх відсутності, позивач також просила позов задовольнити, представник відповідача позов не визнала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 вересня 1977 року [PERSON] працювала на різних посадах на Чернігівському заводі радіоприладів. 24 березня 2016 року наказом № 501-К від 15.03.2016 позивача звільнено за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 5). При звільненні з роботи з позивачем не проведений повний розрахунок по заробітній платі, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. Згідно ч. 1\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Заборгованість перед позивачем по заробітній платі в розмірі 9\~363,64 грн. підтверджується довідкою ПАТ «ЧеЗаРа» від 09.08.2016 № 466/575 та підлягає стягненню у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

18 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня предявлення позову, у розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивач позов підтримала, відповідач його визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та розяснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони перебували в реєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2016. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, і зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів надано тому з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

18 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 квітня 1996 року, актовий запис № 95, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. З січня 2016 року сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги (а.с. 20). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце його проведення шляхом телефонограми (а.с. 19). За таких обставин з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 03 квітня 1996 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено з січня 2016 року в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

18 липня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем \~[PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований \~між ними 19.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 167. Від даного шлюбу мають сина. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачем виявилися різними за характером людьми, відповідач вживає спиртні напої, через що постійно виникали сварки та непорозуміння. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з квітня 2016 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила розірвати між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог оскільки відповідач зловживає алкоголем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації, тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачкою та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 095577 (а.с. 6) та мають неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З таких підстав суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення по справі і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

18 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони 05 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити (а.с.15). Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі (а.с.14). Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з ухваленням рішення безпосердньо у попередньому судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони 05 жовтня 2002 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 193429, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції (а.с.6), від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 334364, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Костянтинівського міського управління юстиції (а.с.7). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved