Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

18.08.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстровані також відповідачі у справі, однак вони за період з 21.01.2014 року по даний час жодного разу не з'являлись. За наведених обставин позивач зазначає, що оскільки відповідачі у спірній квартирі не проживають понад встановлені законом строки, не сплачують житлово-комунальних послуг, не несуть інших витрат по утриманню спірної квартири, вони мають бути визнані такими, що втратив право користування житловим приміщенням. До початку судового розгляду позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідачі в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідачів повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За наведених вище обставин, суд визнає повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи належним. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. За змістом ордеру №А45923 від 09.02.1996 року наймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). Згідно довідки форми 3 №684 від 30.0.72014 року у вказаній квартирі окрім позивача також зареєстровані відповідачі у справі (а.с. 16). Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом актів затверджених начальником ЖРЕО-409 від 21.01.2014 року, 21.03.2014 року, 21.05.2014 року та від 29.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають (а.с. 17-20). Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Як вбачається з позовної заяви та зібраних по справі доказів, відповідачі не проживають в квартирі понад шість місяців. Незважаючи на те, що відповідачі не проживають в квартирі, вони з реєстраційного обліку не знімається, не приймають участі в утриманні квартири та не сплачують комунальні послуги, тому суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає визнання цих осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved