Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

18 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації за будівельні матеріали, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.08.1995 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб. В 1995 р. - [PERSON] вступив в члени садово-городнього товариства «Турбота» і йому було виділено земельну ділянку площею 0,065 га за адресою пров. Коротченка 1/5, на якій вони розпочали будівництво будинку. 28.05.2002 - провели газифікацію. А 12.05.2011 року розлучилися. Вказує, що відповідно до рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18.02.2014 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2013 р. в частині скасовано та за нею [PERSON] визнано право власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних під час будівництва житлового будинку по пров. Коротченка, 1/5 у м. Хмельницькому, загальною вартістю 281\~338 грн. В решті рішення залишено без змін. Вказує, що на земельну ділянку № 10 площею 0,0665 га по пров. Коротченка, 1/5 садівничого товариства «Турбота», та на незвершений будівництвом житловий будинок розташований на земельній ділянці у межах м. Хмельницького, мікрорайон Лезнево пров. Коротченка, 1/5 садівничого товариства «Турбота» 10.05.2011 р. був накладений арешт. Однак, 10.03.2010 р. [PERSON] подарував земельну ділянку своїй мамі [PERSON], яка незважаючи на арешт незвершеного будівництвом житлового будинку розташованого на земельній ділянці у межах м. Хмельницького, мікрорайон Лезнево пров. Коротченка, 1/5 садівничого товариства «Турбота» 15.08.2014 р. подарувала і земельну ділянку і садовий будинок [PERSON] При тому, що з 18.02.2014 р. вона вже за рішенням апеляційного суду була власником будівельних матеріалів і про це знав [PERSON] та його мати. Вказує, що не ставить питання про недійсність договорів дарування садового будинку та земельної ділянки під ним, оскільки не була стороною правочинів, але вимагає грошової компенсації своєї власності, 1/2 частини будматеріалів, якими розпорядились без її відома, оскільки скористатись своїм правом власності на вказані будматеріали не може, фактично вони знаходяться в користування та володіння третьої особи, які їм передав [PERSON], а отже бажає отримати грошовий еквівалент вказаних будматеріалів, але по цінах на сьогоднішній день (відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи проведеної в межах цивільної справи № 686/766/15-ц) . Вартість будівельних матеріалів використаних на будівництві житлового будинку № 1/5 по провул. Коротченка, у Хмельницькому оцінена в 547 141 грн., а вартість виконаних будівельних робіт по будівництву житлового будинку № 1/5 по провул.. Коротченка, у Хмельницькому оцінена в 112 648 грн., на загальну суму 659 789 грн., а тому просить припинити спільну часткову власність із відповідачем на будівельні матеріали та стягнути з відповідача на її користь ? частину ринкової вартості будівельних матеріалів та виконаних будівельних робіт під час будівництва житлового будинку № 1/5 по провул. Коротченка, у Хмельницькому в сумі 329\~894, 5 грн. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтриали та просили задовольнити. Відповідач та представник відповідача заперечили щодо задоволення позову, вказавши, що відповідач не погоджується на грошову компенсацію, у нього не має коштів, так як отримує лише пенсію, та стягнення такої компенсації порушуватиме права та завдасть шкоди інтересам відповідача. До того ж, таке припинення не є можливим, оскільки власником є третя особа. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у звязку із наступним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29.08.1995 року, що вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу, який був розірваний рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 травня 2011 року. В межах розгляду справи про поділ майна подружжя, відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 10.05.2011 року накладено арешт на незавершений будівництвом житловий будинок, розташований на земельній ділянці у межах м. Хмельницького, пров. Коротченка, 1/5 садівничого товариства «Турбота»., що також вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.09.2016 р. 10.03.2010 р. [PERSON] подарував дану земельну ділянку своїй мамі [PERSON], що вбачається із копії договору дарування, яка відповідно до договору дарування від 15.08.2014 р. подарувала і земельну ділянку і садовий будинок [PERSON], що також вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.10.2015 р. , що власником даного майна є [PERSON] Відповідно до рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18.02.2014 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2013 р. в частині скасовано та за [PERSON] визнано право власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних під час будівництва житлового будинку по пров. Коротченка, 1/5 у м. Хмельницькому, загальною вартістю 281\~338 грн. В решті рішення залишено без змін. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи проведеної в межах цивільної справи № 686/766/15-ц, вартість будівельних матеріалів використаних на будівництві житлового будинку № 1/5 по провул. Коротченка, у Хмельницькому оцінена в 547 141 грн., а вартість виконаних будівельних робіт по будівництву житлового будинку № 1/5 по провул.. Коротченка, у Хмельницькому оцінена в 112 648 грн. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників відповідачів по справі. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 13 січня 2016 року № 6 2925 цс 15, предметом якої був спір про присудження співвласнику грошової компенсації за частку у спільному майні. Так, встановлено, що виділ належної позивачу частки в натурі є неможливим, так як це будівельні матеріали використані під час будівництва, власником даного майна є третя особа, тобто ні позивач, ні відповідач даним майном не користується, компенсація відповідно не сплачується, а відповідач не спроможний такі кошти сплатити, та на таку компенсацію не погоджується. У п. 25\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5\~ст. 71 СК України\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Частиною 1\~ст. 365 ЦК України\~передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка\~\~є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої ст. 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні\~\~позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном\~(висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-68цс14 від\~\~ 02\~\~липня\~\~2014 року). Встановлена\~ст. 365 ЦК України\~вимога про попереднє внесення на депозитний рахунок суду вартості частки в спільному майні в разі припинення права власності за вимогою інших співвласників є однією з основних умов ухвалення рішення про позбавлення особи майна без її згоди. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року № 6-56цс12, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.\~57\~-\~60\~ЦПК України. Так суду не надано доказів зі сторони позивача, що стягнення даної грошової компенсації не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача і що він спроможний таку сплатити, а останній заперечує щодо такої компенсації. До того ж власником зазначеного майна є третя особа, тобто ні позивач, ні відповідач даним майном не користується, компенсація відповідно не сплачується, а відповідач не спроможний такі кошти сплатити, та на таку компенсацію не погоджується. А тому застосування ст. 365 ЦК України до даних правовідносин є неможливим, а позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про визнання даних договорів недійсними. Враховуючи вищезазначене, підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації за будівельні матеріали, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved