Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

17 липня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач працює у відповідача на посаді начальника юридичного сектору. 20.04.2017 року наказом відповідача №80/к позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за невиконання службових обовязків. Наказ є незаконним, оскільки бездіяльність, про яку йдеться у наказі, стосується функціональних обовязків інших посадових осіб. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання незаконним і скасування наказу від 20.04.2017 року, відшкодування моральної шкоди в сумі 2\~133,35 грн. (а.с.а.с. 2 7, 35). 21 вересня 2017 року суд своєю ухвалою за заявою позивача закрив провадження у справі в частині вимог про відшкодування моральної шкоди (а.с. 50). У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а представниця відповідача заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що позивач від 22.02.2007 року працює на посаді начальника юридичного сектору структурного підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (далі Дирекція) (а.с. 18). 20 квітня 2017 року за дорученням виконуючого обовязки начальника Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» начальником Дирекції було проведено нараду, у ході якої було встановлено, що станом на 01.11.2016 року на балансі Дирекції обліковується обєкт основних засобів «Будівля засолбази Нижньодніпровськ-Вузол, вул. Лісопаркова, 14А». На земельну ділянку площею 1,6291 га (м. Дніпро, вул. Лісопаркова, 14А) оформлено державний акт постійного користування з цільовим призначенням використання землі «фактичне розміщення будівель хлібозаводу та засолбази». Земельна ділянка площею 0,5 га використовується під розміщення Дорожнього видавничого центру «Придніпровя». Решта земельної ділянки площею біля 1,1 га використовується сторонньою організацією, яка за судовим рішенням має право власності на обєкт нерухомості (будівля засолбази). Дирекцією у період від 01.01.2015 року по 01.02.2017 року сплачено земельний податок за земельну ділянку площею 1,1 га в сумі 250\~800,00 грн. (а.с.а.с. 9, 10, 20 24). Того ж дня начальником Дирекції за результатами проведеної ним наради було видано наказ №80/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», згідно з яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Дисциплінарне стягнення було накладено за «нездійснення у період від 01.01.2015 року по 01.02.2017 року будь-яких юридичних дій щодо звільнення земельної ділянки та отримання доступу до будівлі засолбази за адресою: вул. Лісопаркова, 14А, невиконання позивачем посадових обовязків щодо здійснення правової роботи та правового обслуговування діяльності дирекції, організації претензійної та ведення позовної роботи, передбачених пунктами 2.1, 2.15 його посадової інструкції» (а.с. 12). За загальним принципом, закріпленим частиною першою статті 147 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), дисциплінарне стягнення може бути застосовано винятково за порушення трудової дисципліни. Таке порушення, у розумінні КЗпП, настає в разі недотримання працівником приписів статті 139 КЗпП, відповідно до якої працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з частиною четвертою статті 149 КЗпП дисциплінарне стягнення оголошується у формі наказу (розпорядження). Наказ (розпорядження) про накладення на працівника дисциплінарного стягнення за своєю юридичною природою є рішенням відповідного суб'єкта згідно з його повноваженнями, яке спрямовано на регулювання трудових відносин у середині колективу, містить норми права (або правила), що були порушені, має персоніфікований характер і розрахований на одноразове застосування. Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що наказ про накладення на працівника дисциплінарного стягнення є рішенням роботодавця, якому притаманні певні ознаки: стислий виклад обставин (причин) його видання, підстави його видання, зазначення конкретних норм, на яких воно ґрунтується, дата його видання, інші реквізити, які надають цьому розпорядчому акту індивідуальних рис. Зі змісту наказу від 20.04.2017 року №80/к вбачається, що він не містить кількох обовязкових складових: - часу вчинення проступку (зазначено період часу у 26 місяців); - зазначення конкретних дії (бездіяльності), які позивач мав вчинити, але не вчинив. Аналізуючи матеріальну сторону наказу від 20.04.2017 року, суд виходить з наступного. У відповідності з пунктами 2.1, 2.15 посадової інструкції позивача, порушення яких стали підставою для накладення на нього стягнення, начальник юридичного сектору здійснює правову роботу та правове обслуговування діяльності дирекції (пункт 2.1); організує претензійну і веде позовну роботу по колу питань дирекції, представляє у встановленому законодавством порядку інтереси товариства в судах, інших організаціях щодо вирішення спорів та правових питань (а.с.а.с. 13, 14). Відповідно до структури відповідача до складу Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», у тому числі, входить структурний підрозділ «Служба з управління майновими і земельними ресурсами». Згідно з підпунктом 3.1.13 пункту 3.1 розділу 3 Положення про вказаний підрозділ він, зокрема, бере участь у вирішенні майнових і земельних спорів, співпрацює з органами влади з цих питань шляхом ведення претензійно-позовної роботи (а.с. 29). 19 вересня 2015 року між начальником сектору майнових і земельних ресурсів Дирекції та інженером служби з управління майновими і земельними ресурсами було складено акт №30Ж, за яким останній для організації подальшої роботи та виконання функцій, передбачених підпунктом 3.1.13 пункту 3.1 розділу 3 Положення, отримав оригінали всіх документів, які стосуються земельної ділянки та розташованих на ній будівель (м. Дніпро, вул. Лісопаркова, 14А) (а.с. 25). Таким чином, системний аналіз пунктів 2.1, 2.15 посадової інструкції позивача та підпункту 3.1.13 пункту 3.1 розділу 3 Положення про структурний підрозділ «Служба з управління майновими і земельними ресурсами» у контексті спірних правовідносин, а також їх логічний аналіз свідчать про те, що функції з ведення претензійно-позовної роботи, зокрема, з питань земельних спорів віднесено до кола діяльності структурного підрозділу «Служба з управління майновими і земельними ресурсами», а не позивача. Саме цим і було обумовлено передачу вказаному підрозділу у вересні 2015 року оригіналів всіх документів, які стосуються спірної земельної ділянки. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про незаконність виданого відносно позивача наказу та обґрунтованість заявленого у справі позову. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат останнього в сумі 640,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved