Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

18 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 січня 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Вказує, що за час перебування у шлюбі ними було придбано квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], та зареєстрована на ім'я відповідача [PERSON], автомобіль марки «Nissan Almera»,2011 р.в., держ. номер [NUMBER], що зареєстрований на ім'я відповідача [PERSON]; напівпричіп, реєстраційний № [NUMBER], марка 1ПТС-2.5, р.в. 1985. Вказує, що вони так і не дійшли згоди щодо поділу спільного сумісного майна, чоловік відмовляється поділити майно в добровільному порядку, а тому просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на ? квартири [ADDRESS], що зареєстрована на ім'я відповідача [PERSON]; автомобіля марки «Nissan Almera»,2011 р.в., держ. номер [NUMBER], що зареєстрований на ім'я відповідача [PERSON]; напівпричіпа, реєстраційний № [NUMBER], марка 1ПТС-2.5, р.в. 1985. Виділити в особисту приватну власність [PERSON] автомобіль марки «Nissan Almera»,2011 р.в., держ. номер [NUMBER]; напівпричіп, реєстраційний № [NUMBER], марка 1ПТС-2.5, р.в. 1985. Стягнути з відповідача [PERSON] на її корить ? вартості автомобіля «Nissan Almera»,2011 р.в., держ. номер [NUMBER], що становить 75767,77 грн. та напівпричіпа, реєстраційний № [NUMBER], марка 1ПТС- 2.5, р.в. 1985, що становить 5799,23 грн. припинивши її право власності на дані транспортні засоби та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просять задовольнити з наведених в позовній заяві підстав, додатково пояснивши, що майно придбано в період шлюбу за спільні кошти подружжя. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, а саме в частині визнання права власності на ? частку квартири за позивачем, виділу у власність відповідача автомобіля та компенсації ? вартості даного автомобіля на користь позивача не заперечив. Однак заперечив щодо виділу у його власність напівпричіпа та компенсації ? вартості позивачу, вважає, що напівпричіп слід виділити в особисту приватну власність позивачу, а йому компенсувати його частку. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що 28 січня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі сторонами придбано наступне майно : квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], та зареєстрована на ім'я відповідача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер [NUMBER], виданого 14.04.2015 р., договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Зелений квартал» від 21.05.2014 р.; автомобіль марки «Nissan Almera»,2011 р.в., держ. номер [NUMBER], що зареєстрований на ім'я відповідача [PERSON] на підставі придбання транспортного засобу 27.09.2011 р. в торгівельній організації ПП-Автоцент «ЛИГА 2», техпаспорт [NUMBER], рахунок фактура від 20.09.2011 р. свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]; напівпричіп, реєстраційний № [NUMBER], марка 1ПТС-2.5, р.в. 1985, свідоцтво про реєстраціюб серії [NUMBER]. Відповідно до висновку експерта ТОВ Український сервісний центр ДП «Експерт-Сервіс Авто» від 06.05.2016 р. № 50/16, ринкова вартість об'єктів становить : -автомобіля марки «Nissan Almera» 1.6 і 4dr, 2011 р.в., держ. номер [NUMBER], становить 151 535, 54 грн.; -напівпричіпа, реєстраційний № [NUMBER], марка 1ПТС-2.5, р.в. 1985, становить 11 598, 46 грн. Відповідно до висновку експерта № 01/16 судової будівельно-технічної експертизи, складеного Хмельницьким БТІ від 20.05.2016 р, ринкова вартість квартири, що знаходиться в [ADDRESS], становить 424 955 грн. Згідно з п. п. 22, 24 Постанови постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова) вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди ? виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторони погодилися з даною вартістю спірного майна, яке було оцінено відповідно до висновку експерта ТОВ Український сервісний центр ДП «Експерт-Сервіс Авто» від 06.05.2016 р. № 50/16 та висновку експерта № 01/16 судової будівельно-технічної експертизи, складеного Хмельницьким БТІ від 20.05.2016 р. Заперечень щодо вартості майна не поступало. У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, спірне майно є об'єктом спільної сумісної власності сторін як подружжя. Дане майно було придбане сторонами під час шлюбу за спільні кошти подружжя, про що було встановлено в судовому засіданні. Сторони не заперечують, що дане майно є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Якщо інше не визначено домовленістю між ними. В п.п. 23, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Спірний автомобіль, напівпричіп та квартира є неподільним речами в розумінні ст. 183 ЦК України, оскільки таке майно, як один об'єкт, неможливо реально поділити між сторонами в натурі. При цьому в судовому засіданні було встановлено, що спірним автомобілем користується відповідач і хоче залишити його собі та погоджується на грошову компенсацію ? частки даного автомобіля позивачу. Також, із пояснень сторін було встановлено, що відповідач використовував напівпричіп для підприємницької діяльності. За таких обставин суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на ? спірної квартири та залишивши у власності відповідача іншу ? її частку. При цьому, суд не вбачає підстав, для визнання ідеальних часток подружжя щодо автомобіля та напівпричіпа без його реального поділу і залишення майна у їх спільній частковій власності, оскільки такий поділ суперечитиме правам сторін щодо користування даним майном, і спір щодо поділу вирішено не буде. Зважаючи на ту обставину, що спільне користування автомобілем на напівпричепом є неможливим, а дані об'єкти є неподільними, однак в сукупності становлять певну масу майна, яку можливо поділити, відповідач погоджується на компенсацію частики вартості автомобіля, та те, що використовував напівпричіп у підприємницькій діяльності, з врахуванням рівності часток, суд приходить до висновку, що в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід виділити в особисту приватну власність [PERSON] автомобіль марки Nissan Almera, 2011 р.в., вартістю 151 535,54 грн.; напівпричіп, реєстраційний № [NUMBER], марка 1ПТС-2.5, р.в. 1985, вартістю 11 598,46 грн., стягнувши з відповідача [PERSON] на корить [PERSON] ? частину вартості автомобіля Nissan Almera, 2011 р.в., що становить 75 767,77 грн. та напівпрйчіпа, реєстраційний № [NUMBER], марка 1ПТС- 2.5, р.в. 1985, що становить 5 799,23 грн., припинивши її право власності на дані транспортні засоби. Таке виділення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та спір щодо поділу майна буде вирішено. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved