Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

18.09.2018 року до Енергодарського міського суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] в інтересах якої діє опікун [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що відповідач по справі - [PERSON] є його донькою та матір'ю онуки [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідач [PERSON] є інвалідом з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-санітарної експертної комісії серія [NUMBER] (а.с.10). Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 20 липня 20111 року по справі №2-о-36/2011 відповідач [PERSON] визнана недієздатною та над нею встановлено опіку і призначено її опікуном дружину позивача - [PERSON] (а.с.14). У зв'язку з тим, що батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] - помер [INFO] (а.с.9), а мати - відповідач по справі [PERSON] визнана недієздатною, Рішенням Виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 20.10.2011 року №315 позивача було призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON] (а.с.13) Зазначаючи на те, що хоча відповідач і визнана недієздатною, але вона не позбавлена батьківських прав та її опікун отримує на неї пенсію, у зв'язку з чим позовні вимоги просить задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.31). В судове засідання [PERSON] та недієздатна [PERSON] не з'явились, [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у відсутності, в задоволенні позову просить відмовити (а.с.32). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку: Згідно зі статтею 180 СК України (тут і далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом (статті 183 СК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, при вирішенні питання, суд повинен з'ясувати не тільки обставини зазначені у п.1-3 ч.1 ст.182 СК України, а також і інші обставини, які мають істотне значення (п.4 ч.1 ст.182 СК України). З матеріалів справи, а саме: довідки до Акту огляду МСЕК (а.с.10) та з Рішення Енергодарського міського суду запорізької області від 20.07.2011 року у справі №2-о-36/2011 (а.с.14) встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] є недієздатною та над нею призначено опікуна. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із статтею 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність набувати своїми діями для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину (частина друга статті 41 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 202 ЦК України). Таким чином, недієздатна фізична особа не здатна набувати своїми діями цивільних прав, створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ч.2 ст.15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов'язок особистого немайнового характеру припиняється у зв'язку з неможливістю його виконання. Майновий обов'язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Разом з тим, обов'язок сплати аліментів нерозривно пов'язаний з особою матері чи батька, а тому опікун може здійснювати обов'язок особи над якою встановлено опіку, виходячи суто із доходів матері. Згідно довідки до Акту огляду МСЕК, [PERSON] призначено ІІІ гр. інвалідності (а.с.10) Відповідно до наданої довідки УПФУ, розмір допомоги, яку отримає [PERSON], складає 1452 грн. на місяць. Інших доходів остання не має. Зазначений розмір допомоги, визначений з мінімальних потреб отримувача, а тому на думку суду стягнення аліментів з допомоги по інвалідності не дозволить забезпечити мінімальних потреб особи, яка її отримує, та в свою чергу не забезпечить також мінімальних потреб неповнолітньої дитини. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6-ти до 18-ти років становить з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 01 липня 2018 року - 1944 грн., з 01 грудня 2018 року - 2027 грн. Для дітей віком до 6-ти років, з 01 січня 2018 року - 492 грн., з 01 липня 2018 року - 1559 грн., з 01 грудня 2018 року - 1626 грн. Судом встановлено, що неповнолітня дитина - [PERSON] досягла віку 15 років (а.с.11), а отже мінімальний розмір аліментів на час звернення до суду з позовом - 21.09.2018 рік не може бути меншим ніж 779 грн. 50 коп., а з 01.12.2018 року - 813 грн. 00 коп. Відповідно до положень ст.. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи зазначене вище, проаналізувавши заявлені вимоги та їх підстави, наявні у справі докази, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів, оскільки на думку суду задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з недієздатної особи не буде відповідати завданням цивільного судочинства.

Outcome: dismissed