Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

19.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 25.11.2014 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в позику в розмірі 4 000,00 долари США, що підтверджується розпискою. Домовленістю між сторонами передбачено, що курс долара на момент вчинення правочину становить 16 грн., таким чином, відповідачеві було передано грошові кошти в сумі, що еквівалентна 64 000,00 грн.. Надану в позику суму відповідач зобов'язувався повернути до 01.12.2014 року, однак у вказаний термін відповідач таких дій не вчинив. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 64 000,00 грн., а також три відсотки річних в розмірі 252,49 грн. та інфляційні нарахування в розмірі 1920,00 грн., а всього 66 172,49 грн.. Представник позивача надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності та зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,відповідно до законодавства. За таких обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом достовірно встановлено, що 25.11.2014 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в позику в розмірі 4 000,00 долари США, з кінцевим строком повернення до 01.12.2014 року. Вказане підтверджується розпискою від 25.11.2014 року. Також, вказаною розпискою передбачено, що курс долара станом на вчинення правочину становить 16 гривень. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розписки кінцевим строком повернення боргу за договором визначено 01.12.2014 року. У вказаний термін відповідач грошові кошти не повернув, внаслідок чого має борг перед позивачем в розмірі 64 000, 00 грн. З огляду на таке, позовна вимога про стягнення зазначеної суми є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку в матеріалах справи, розмір інфляційних нарахувань станом на 17.01.2015 року складає 1 920,00 грн., три проценти річних станом на 17.01.2015 року складають 252,49 грн.. Вказані суми також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач в судове засідання не з'явися та своїх заперечень щодо позову не надав, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 661,73 грн..

Outcome: approved