Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

18 жовтня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому зазначив, що на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2016 року йому належить квартира, розташована за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, б.Космонавтів, 22/13, в якому зареєстрований відповідач. Більше одного року [PERSON] в належній позивачу квартирі не мешкає, оскільки з власної волі змінив місце проживання. Реєстрація [PERSON] в належній позивачу квартирі має наслідком порушення його прав як власника, у звязку з чим [PERSON] просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири № 13 в будинку № 22 по б.Космонавтів в м.Костянтинівка Донецької області. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що [PERSON], який є його родичем більше одного року не мешкає в квартирі № 13 будинку № 22 по б.Космонавтів в м.Костянтинівка, оскільки з власної волі змінив місце проживання та мешкає в м.Антрацит Луганської області. Перешкод у проживанні в зазначеній квартирі відповідачу з його боку не чинилось. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири № 13 в будинку № 22 по б.Космонавтів в м.Костянтинівка, оскільки з власної волі не проживає за вказаною адресою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мешкає в квартирі № 15 будинку № 22 по б.Космонавтів в м.Костянтинівка і їй відомо, що [PERSON] в квартирі, розташованій за адресою: м.Костянтинівка, б.Космонавтів, 22/13 не мешкає. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши позицію відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2016 року, яке набрало законної сили 02 лютого 2016 року, є власником квартири № 13 в будинку № 22 по б.Космонавтів в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.9-12). Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 17 жовтня 2018 року №4023 (а.с.14) [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], б.Космонавтів, 22/13. Як вбачається з актів перевірки паспортного режиму від 22 грудня 2017 року, від 16 жовтня 2018 року, [PERSON] не мешкає в квартирі № 13 будинку № 22 по б.Космонавтів в м.Костянтинівка Донецької області з моменту реєстрації з 27 січня 2017 року (а.с.15,16). Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі не проживає в належній позивачу квартирі за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, б.Космонавтів, 22/13 з січня 2017 року без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила. Приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього на користь позивача [PERSON] слід стягнути витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 352 гривні 40 копійок. Оскільки позивач не звертався із клопотанням про повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у суду відсутні підстави для вирішення цього питання під час ухвалення судового рішення по справі. Позивач не позбавлений можливості в майбутньому звернутись до суду із клопотанням про повернення з державного бюджету 50% судового збору в порядку, передбаченому ст.7 Закону України «Про судовий збір». На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved