Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

17 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 серпня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і на її утриманні. Вона не працює, оскільки займається доглядом за дитиною. Її доходів не вистачає на належне матеріальне забезпечення дитини. Де працює відповідач їй не відомо, добровільно надавати допомогу дитині відповідач відмовляється. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав. Пояснив, що він за рішенням суду ще сплачує додаткові витрати на іншу свою дитину і аліменти. Платить він щомісяця, але не в повному обсязі, наразі він офіційно працевлаштований і буде сплачувати аліменти та додаткові витрати на користь третьої особи. Також буде сплачувати аліменти на цю дитину. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Зазначили, що цей позов подано з метою зменшення аліментів на дітей третьої особи. Відповідач мешкає з позивачем. У відповідача перед третьою особою накопичилась заборгованість по аліментам у розмірі 69000грн. та додаткових витрат у розмірі 6000грн. Відповідач не виплачує аліменти протягом трьох років. Сплачує іноді 100грн. на місяць. Частка яку просить стягнути позивач завелика, необхідно врахувати інтереси інших дітей. 27 квітня 2018 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, до канцелярії суду надійшла інформація з органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб (а.с.12). 27 квітня 2018 року ухвалою судді по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.13). 25 травня 2018 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено [PERSON] Вислухавши доводи та пояснення позивача, відповідача, третьої особи і її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд встановив, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2016 року (а.с.5). [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 березня 2018 року, актовий запис № 379 (а.с.6). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] (іпн. [NUMBER]) на користь [PERSON] (іпн.[NUMBER]) аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 15.01.2015 року та до повноліття дітей (а.с.15). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року, яке набрало законної сили 16.06.2015 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв'язку із хворобою задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] (ІПН [NUMBER]), [INFO], уродженця м.Дніпропетровська, на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) [INFO] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON], [INFO] у зв'язку із хворобою у розмірі 300грн. щомісячно та 580грн.36коп. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с.24-28). У відповідності до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. . Цим же рішенням суду встановлено, що неповнолітній син позивача та відповідача [PERSON] [INFO] прикований до ліжка, являється інвалідом дитинства, потребує постійного лікування та додаткових коштів на його утримання. Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а саме, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку визначається кожного року відповідно до Закону України «Про державний бюджет України». Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, наявності на утриманні відповідача двох інших неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], наявність рішення суду про стягнення з відповідача додаткових витрат, які потребує дитина [PERSON], у зв'язку з чим вважає, що заявлена позивачем сума аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх заробітків (доходів) щомісячно є завищеною і порушує інтереси інших неповнолітніх дітей відповідача. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що обов'язок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/7 частки, що буде співмірна із матеріальним становищем сторін, а тому підлягає стягненню щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial