Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

19 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася суду з позовною заявою до ТОВ «Новосанжарський хлібозавод «Дари України» про встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення невиплаченої заробітної плати. Позов обґрунтовувала тим, що 20 вересня 2013 року вона влаштувалася на роботу до ТОВ «Новосанжарський хлібозавод «Дари України» на посаду пекаря і в подальшому працювала на підприємстві на різних посадах до вересня 2015 року. Тобто фактично була звільнена без видачі наказу, виплати заробітної платні та запису у трудовій книжці. Після звільнення їй стало відомо, що у трудовій книжці відсутній запис про те, що перебувала у трудових відносинах з підприємством. Враховуючи, що було порушено її трудові права звернулася до суду за їх захистом, та прохала встановити факт її перебування у трудових відносинах із ТОВ «Новосанжарський хлібозавод «Дари України» з 20 вересня 2013 року по 01 жовтня 2015 року, та стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за період з 20 вересня 2013 року по 01 жовтня 2015 року в розмірі 59\~446 грн., з яких нарахувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за зазначений період. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити повністю. Суду пояснила, що приходила на підприємство виконувала різну роботу, зокрема приймала товар, пекла хліб, працювала у крамниці та інше. Заяву про прийняття її на роботу не писала, трудова книжка знаходилась у центрі зайнятості. Представник позивачки в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомленим про судове засідання. В силу частини 2 статті 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на його безпідставність, оскільки позивачка у трудових відносинах із підприємством не перебувала, жодної роботи не виконувала. Заслухавши позивача та представника відповідача, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на думку позивачки [PERSON] між нею та ТОВ «Новосанжарський хлібозавод «Дари України» 20.09.2013 року існували трудові відносини, вона працювала на посаді пекаря, комірника, бригадира хлібопекарської бригади, продавця магазину з заробітної платнею 700-1000 грн. щомісячно. Однак, всупереч вимогам ст.60 ЦК України, позивачем [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин. Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON], директор підприємства, та [PERSON], пояснили, що позивачка на підприємстві ніколи не працювала, підприємство на той час взагалі не працювало та не здійснювало підприємницьку діяльність, [PERSON] декілька разів приходила на територію хлібзаводу та намагалася влаштуватися на роботу, але їй повідомили, що вакантні посади відсутні. Згідно до ст.21 КЗпП України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст.24 КЗпП України, в редакції чинній на час спірних правовідносин, трудовий договір укладається, як правило в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; укладенні трудового договору в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні договору в письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім; при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] заяву про укладення трудового договору не писала, не вносилися такі записи і в її трудову книжку. Відсутні також докази фактичного допуску позивачки до роботи. Як свідчать відомості які містяться у трудовій книжці [PERSON] вона з 16.09.2013 року перебувала на обліку у Новосанжарському районному центрі зайнятості як безробітня та отримувала відповідну допомогу (а.с.86-89). В матеріалах справи також не міститься будь-яких інших доказів того, що позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем, зокрема, ознайомлення з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з посадовою інструкцією, документами, у яких обумовлено розмір щомісячної заробітної плати, визначено робоче місце тощо. За таких обставин, у суду немає передбачених законом підстав вважати, що між сторонами укладався трудовий договір та задовольняти позовні вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати, оскільки позивач, працюючи за її твердженням у відповідача з 20.09.2013 року, не оспорювала зазначені дії відповідача, а доводи про те, що вона виконувала для ТОВ «Новосанжарський хлібозавод «Дари України» певну роботу не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки позивачем не доведено наявності між нею та відповідачем трудових відносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed