Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

18 жовтня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до Межівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) за законом по праву представлення та про встановлення факту належності сертифіката на право на земельну частку(пай). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, 27 травня 1999 помер її дядько [PERSON], [INFO], мешканець села Словянка, Межівського району Дніпропетровської області, який був рідним братом її мами [PERSON], померлої 01 грудня 2009 року. За життя її дядько працював в КСП ім. Леніна, Межівського району, був членом зазначеного господарства, став пенсіонером КСП ім. Леніна. Згідно Указу Президента №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року її дядько [PERSON] мав право на земельну частку (пай) у землі бувшого КСП ім. Леніна де він працював і був членом зазначеного зазначеного господарства. Право її дядька на земельну частку підтверджується його сертифікатом ДП №0165259 від 06 червня 1997 року, який є дійсним до виділення земельної ділянки власнику земельної частки (паю).За життя її дядько заповіту не складав, а тому його рідна сестра-її мати [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO] була єдиним спадкоємцем його майна. У визначений законом строк вона з заявою до нотаріуса для прийняття спадщини померлого дядька [PERSON] не зверталася, адже ні вона ні її мати за життя не знали, що він має земельну частку (пай) на території Новогригорівської сільської ради у Межівському районі Дніпропетровської області. Тільки 10 жовтня 2017 року від місцевих жителів села Андронівка їй стало відомо, що в архівах земельного відділу смт. Межова, Дніпропетровської області зберіггається сертифікат її дядька [PERSON] серії ДП №0165259 на право на земельну частку (пай), площею 8,32 умовних кадастрових гектарів, розміщених на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району, виданий 06 червня 1997 року. Майно свого дядька вона бажає і має намір прийняти у спадщину, але цього зробити не має можливості за відсутності оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) та відсутності документів про смерть дядька-спадкодавця. Крім зазначеного їй потрібно довести, що сертифікат ДП №0165259 про право на земельну частку (пай) належав саме дядькові [PERSON], тому що у зазначеному сертифікаті дядько записаний «[PERSON] [PERSON]» замість вірного «Ломакін Володимир Васильович», як він значиться у документах. Позивач просить суд встановити факт належності її дядькові [PERSON], [INFO], члену КСП ім. Леніна, Межівського району сертифіката серії ДП №0165259 від 06 червня 1997 року на право на земельну частку (пай), площею 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району у якому дядька помилково записаний [PERSON] І, мешканцем села Новогригорівка, а не [PERSON], мешканцем села Словянка, як він значиться в документах; визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області згідно сертифіката ДП №0165259 від 06 червня 1997 року, після смерті її дядька [PERSON], померлого 27 травня 1999 року, в порядку спадкування за законом по праву представлення; стягнути судові витрати з відповідача. У судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] помер 27 травня 1999 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00018905636, виданим Межівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровськійобласті, актовий запис № 19 (а.с.42) Частиною 4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України\~, який набрав чинності 01 січня 2004 року передбачено, що\~Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Частиною 5 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України\~встановлено, що Правила книги\~шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, що викладені у\~постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7\~відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України\~якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.\~\~У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР\~(далі -\~ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Разом із тим,\~ЦК УРСР\~не передбачав інституту спадкування за законом осіб, за правом представлення. Тому суд враховуючи, що положення Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, поліпшують становище позивача, вирішуючи спір, який виник між сторонами враховує, норми матеріального права щодо спадкування майна чинного нині законодавства. У відповідності до ст. ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до довідки №415 від 17 жовтня 2017 року виданої виконавчим комітетом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області [PERSON] на день смерті 27 травня 1999 року проживав за адресою [INFO].(а.с.23) Відповідно до довідки №414 від 17 жовтня 2017 року виданої виконавчим комітетом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався.(а.с.22) Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Згідно відповіді Покровського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області за №4376/15.20-23 від 26.10.2017, актовий запис про народження [PERSON], [INFO] в архіві Покровського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області відсутній, так як архів 1936-1945 років зберігся частково.(а.с.41) Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00018929218, [PERSON] народилася 19 квітня 1941 року, в графі батько записано [PERSON], мати [PERSON].(а.с.43-44) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження шлюбного прізвища №00018832957, [PERSON] 29 березня 1967 року уклала шлюб з [PERSON], актовий запис №43. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON].(а.с.14) Отже, враховуючи той факт що спадкодавець, [PERSON] та мати позивача, [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON] мають одинакове прізвище та по батькові, приходить до висновку, що вони є рідними братом та сестрою. Сестра [PERSON], [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії I-НО №422788 виданого виконкомом Родинської міської ради м. Красноармійська Донецької області, померла 01 грудня 2009 року, у віці 68 років.(а.с.15) Частиною 3\~ст. 1266 ЦК України\~визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №301498 від 14 грудня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місті Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася 11 серпня 1968 року. В графі батько записано [PERSON], мати [PERSON].(а.с.11) Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №340768 від 10 лютого 2014 року виданого виконавчим комітетом Родинської міської ради міста Красноармійська Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10 лютого 2014 року. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON].(а.с.12) Отже у судовому засіданні встановлено, та підтверджено письмовими доказами, що позивач, [PERSON] є племінницею спадкодавця [PERSON] Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], №493/01-16 від 31 жовтня 2017 року, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 27 травня 1999 року, не заводилася. Згідно архівної довідки №П-95 від 19.07.2017 р. виданої Межівською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, колгосп ім. Леніна реформовано в Колективне сільськогосподарське підприємство ім.Леніна, згідно з протоколом №1 звітних зборів уповноважених колгоспників Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна від 21 січня 1995 року та рішення виконавчого комітету Межівської районної ради від 1 січня 1995 року №13. Правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Леніна є товариство з обмеженою відповідальністю «Новогригорівське».(а.с.20) Відповідно до копії Державного акта на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №10, Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна с. Новогригорівка, Новогригорівською сільською Радою народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області від 14 травня 1995 року, для сільськогосподарського використання передано у колективну власність 5906,5 гектарів землі. (а.с.21) Право [PERSON] на земельну частку (пай) підтверджується копією сертифіката серії ДП №0165259 від 06 червня 1997 року, площею 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району, який є дійсним до виділення земельної ділянки власнику земельної частки (паю).(а.с.40) Однак, у судовому засіданні встановлено, що вказане свідоцтво про право на земельну частку (пай), видане на імя [PERSON] [PERSON], мешканцю села Новогригорівка. Відповідно до письмових доказів, пояснень [PERSON], [PERSON] він добре знав як жителя [INFO]. За життя [PERSON] працював в КСП ім. Леніна токарем. На пенсію [PERSON] вийшов, примірно в 1998 році з КСП ім. Леніна. Інший [PERSON] ні в селі Словянка, ні в селі Новогригорівка не проживав, і такого не було, крім [PERSON] В м. Родинське, Донецької області проживала його сестра [PERSON] Зіна і племінниця [PERSON]. Він був похований в селі Словянка. Після смерті люди почали говорити, що у [PERSON] є земельний пай в КСП ім. Леніна.(а.с.17) Відповідно до письмових доказів, пояснень [PERSON], з 1978 року вона почала проживати в [INFO], по сусідству з нею проживає сімя [PERSON]. Мама [PERSON], [PERSON] хворіла і померла в грудні 2009 року. У [PERSON] був рідний брат [PERSON], який проживав десь у Межівському районі, там він і працював, зі слів [PERSON], в колгоспі ім. Леніна. Більше про роботу [PERSON] вона нічого не знає.Примірно літом чи весною брат [PERSON] приїхав до неї і став проживати разом з ними, а трохи пізніше [PERSON] [PERSON] відвезла дядька в с. Словянка де він і був похований. Пізніше вона пояснила, що так просив її сам дядько.(а.с.18) Відповідно до письмових доказів, пояснень [PERSON], з 1985 року вона почала проживати в [INFO], в сусідньому будинку проживає сімя [PERSON]. У [PERSON] була мама [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], яка померла в 2009 році. У померлої [PERSON] був рідний брат [PERSON], який проживав у Межівському районі та працював у колгоспі ім. Леніна- це вона знає зі слів покійної [PERSON]В.(а.с.19) Згідно пункту 2\~Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~передбачено що, право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай)\~\~суд\~\~застосовує\~\~положення\~\~чинного на час існування відповідних правовідносин\~Земельного кодексу України\~1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну\~\~власність сільськогосподарським\~\~підприємствам і організаціям»\~та відповідні норми\~ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року\~сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Виходячи зі змісту статей\~22,\~23 ЗК\~1990 року та даного Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування у членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Статтею 14 Конституції України\~передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про\~практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член коллективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельну частку (пай) здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Пункт 17\~Перехідних положень Земельного кодексу України\~передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до правових позицій висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у звязку з винятковими обставинами у 2008-2009 роках в пункті 9 розділу 5 «земельне право» вказує, що «право на земельну частку (пай) виникає у осіб, у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишилися членами цього підприємства. Відповідно до ухвали Верховного Суду України №6-24024св08, сам по собі факт, що пенсіонер не перебував у трудових відносинах із таким підприємством, чи за життя не одержав сертифікат на право на земельну частку (пай) не є підставами для висновку про відсутність у нього права на земельну частку (пай). Уразі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 06 серпня 2014 року у справі №6-12858св14 зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Межівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №10 виданого 17 липня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Леніна» Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON] не значиться. В книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «ім. Леніна» Межівського району Дніпропетровської області за №0259 значиться [PERSON] [PERSON] Середній розмір паю по КСП ім. Леніна с. Новогригорівка на території Новогригорівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області складає 7,8 ум.кад.га. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки по КСП ім. Леніна станом на 01.01.2017 рік складає 278373,62 тис.грн. Відповідно до статей 256-259 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В свою чергу, в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити, загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Як роз'яснено в листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей45,\~46 ЦПК України; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Таким чином, дослідивши всі надані документи, суд вважає доведеним факт членства спадкодавця, [PERSON], рідного дядько позивача, [PERSON], в КСП ім. Леніна, та наявність у нього права на земельну частку (пай), яке він набув згідно\~Указу Президента № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Право дядька позивача на земельну частку(пай) підтверджується сертифікатом серії ДП №0165259, на земельну частку(пай) розміром 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області, виданим 06 червня 1997 року на імя [PERSON] [PERSON], мешканця [INFO]. Однак у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [PERSON] ні в селі Словянка, ні в селі Новогригорівка не проживав, і такого не було, крім [PERSON], жителя [INFO]. Суд вважає можливим визнати факт належності вказаного сертифікату серії ДП №0165259, на земельну частку(пай) розміром 8.32 умовних кадастрових гектарів, на території Новогригорівської сільської ради, Межівського району Дніпропетровської області, виданого 06 червня 1997 року [PERSON], жителю села Словянка, померлому 27 травня 1999 року. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved