Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

18.05.2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], згідно якого просив зобов'язати її не чинити перешкод у спілкуванні з їх спільною донькою - [PERSON], [INFO], а також визначити спосіб його участі у вихованні дитини за наступним графіком: систематичні побачення з донькою кожного вівторка з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері; систематичні побачення з донькою кожного четверга з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері; систематичні побачення з донькою кожної п'ятниці з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. наступного дня - суботи без присутності матері; спілкування з донькою протягом 5 годин у святкові дні кожного року: 1 січня, Різдво Христове, 8 березня, 9 травня, День Святої Пасхи та інші святкові дні, при цьому конкретні години доби визначаються сторонами за домовленістю; спілкування з донькою у день її народження протягом 5 годин без присутності матері, при цьому конкретні години доби визначаються сторонами за домовленістю; спільний відпочинок з донькою в літній період протягом 30 днів щороку з 20 липня по 20 серпня, або в інший визначений час за домовленістю сторін; спільний відпочинок з донькою в зимовий період протягом 25 днів щороку з 05 січня по 20 січня або в інший визначений час за домовленістю сторін. Позовні вимоги, з урахуванням доповнень до позовної заяви від 08.08.32016 року, позивач обґрунтовує тим, що з 07.06.2008 року по 30.07.2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом зі своєю матір'ю - [PERSON], яка наразі перебуває в шлюбі з іншим чоловіком та має від нього дитину. Разом з тим, позивач зазначає, що з того моменту, як він розлучився з відповідачем, остання всіляко перешкоджає його спілкування з дитиною, зокрема не дозволяє заходити на територію будинку, де мешкає донька, та створює конфліктні ситуації на території спортивної школи, яку відвідує [PERSON]. При цьому, позивач зазначає, що в день, коли він останній раз спілкувався зі своєю донькою, а саме: 28.11.2015 року, відповідачка всіма своїми діями намагалась зірвати вказану зустріч та негативне вплинути на їх спілкування. Крім того, як зауважує позивач, всі його намагання з моменту розлучення мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з донкою. За таких обставин, та враховуючи те, що відповідач перешкоджає позивачу вільно, без участі будь-яких інших осіб спілкуватися з дитиною, вирішувати будь-які питання, пов'язані з її як фізичним, так і духовним розвитком, забезпечувати її усім необхідним та виховувати, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка та її представники в судовому засіданні позов визнали частково, просили суд встановити наступний графік спілкування позивача з дитиною: систематичні побачення щовівторка та щочетверга з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у присутності матері. В решті позовних вимог відповідач та її представники просили відмовити, з підстав, викладених у запереченнях, наявних в матеріалах справи. При цьому, сторона відповідачки зауважила, що враховуючи віддаленість дитини від батька, а також висновки та рекомендації психолога, задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі буде суперечити інтересам дитини та її нормальному розвитку. Представник третьої особи в судовому засіданні просила при постановленні рішення врахувати права та інтереси дитини, та визначити порядок зустрічей позивача з дитиною згідно наданому Висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації. Також в судовому засіданні в якості свідків було допитано: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення представника третьої особи та показання свідків, дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м.Києва від 30.07.2013 року, яке набрало законної сили 13.08.2013 року, шлюб між сторонами, зареєстрований 07.08.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 324, було розірвано (а.с. 38) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 10). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, при цьому їх донька проживає разом з матір'ю та її новим чоловіком, - [PERSON] і спільною дитиною останніх, про що свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 150 та ч.ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями ст. 157 СК України, серед іншого, визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В судовому засіданні, з матеріалів справи, пояснень учасників судового розгляду та показів свідків, судом не встановлено, що спілкування позивача з донькою не відповідає інтересам останньої або негативно впливає на розвиток дитини. При цьому, суд вважає, що небажання відповідачки, як матері дитини, надавати можливість позивачу, як батьку, спілкуватися з донькою ґрунтується на особистих конфліктних відносинах, які склались між сторонами, як колишнім подружжям. Таким чином, вчинення відповідачем перешкод для позивача щодо спілкування останнього з донькою, суд визнає доведеним, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у спілкуванні дитиною підлягають задоволенню. Водночас, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2016 року Органом опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації складено висновок № 109-62/40-6450 щодо, згідно якого рекомендовано встановити наступний графік для зустрічей батька з дитиною: щовівторка з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., щочетверга з 18 год. 20 год. 00 хв., щосуботи з 08 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., в святкові дні - 1 січня, Різдво, 8 березня, 9 травня Пасху, день народження дитини, щорічно за домовленістю, відпочинок влітку за домовленістю сторін, зимові канікули з 05.01. по 12.01. за домовленістю сторін (а.с. 130-132). При цьому, суд зауважує, що у вказаному висновку органом опіку та піклування не визначено необхідності присутності матері під час зустрічей батька з дитиною. В той же час, згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як встановлено рішенням Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України», дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, на підставі, встановлених судом обставин, враховуючи рекомендації, викладені у Висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.08.2016 року, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, виходячи виключно з інтересів та віку малолітньої дитини, а також балансу інтересів дитини, суд прийшов до висновку що позовні вимоги позивача в частині визначення порядку його спілкування з дитиною та участі у її вихованні слід задовольнити частково та визначити наступний графік їх побачень: щовівторка з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; щочетверга з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; щосуботи з 08 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.; в святкові дні - 1 січня, Різдво, 8 березня, Великдень, день народження дитини, щорічно протягом трьох годин, за домовленістю з матір'ю дитини; влітку протягом місяця, а саме з 15 червня по 15 липня; зимові канікули протягом п'яти днів, які будуть визначені за домовленістю з матір'ю дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. З огляду на те, що малолітня [PERSON] є маленькою семирічною дівчинкою, емоційно прив'язаною більше до матері, а також враховуючи нестабільність у взаєминах дитини з батьком та відсутність спілкування між ними протягом майже двох років, з метою не допущення настання можливих негативних наслідків для психологічного і психічного розвитку дитини,суд вважає за необхідне визначити, що протягом двох років після набрання даним рішенням суду законної сили спілкування позивача з донькою має відбуватись в присутності її матері. В той же, час оскільки необхідність присутності матері при зустрічах батька з дитиною судом визначена, перш за все, з метою поступового налагодженню контакту батька з дитиною, тобто носить не постійний, а тимчасовий характер, суд вважає, що для такої мети достатньо буде вище встановленого дворічного строку, у зв'язку з чим приходить до висновку, що після двох років з дати набрання даним рішенням законної сили спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] може відбуватися без присутності її матері [PERSON] Також, відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102 грн. 40 коп. Враховуючи наведене, на підставі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 141, 150, 151, 157, 159 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial