Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод та встановлення способу здійснення батьківських прав з виховання та утримання дитини; просить визначити спосіб його участі з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], шляхом встановлення порядку його спілкування та побачень з донькою щовівторка, щочетверга з 16 г.00 хв. до 20 г. 00 хв., та щонеділі з 11 г. 00 хв. до 18 г. 00 хв., а також в день народження [PERSON] 27 лютого, в день народження сина [PERSON] 25 липня, в день народження батька 03 липня, в день народження дідуся 28 грудня з 10 г.00 хв. до 15 г.00 хв., та в святкові дні: 02 січня, 08 січня, 08 березня, на Пасху, 01 травня, 09 травня, на Трійцю, 29 червня, 25 серпня, 14 жовтня з 10 г.00 хв. до 16 г.00 хв. за місцем проживання [PERSON] та в інших місцях без присутності матері; та перебування [PERSON] з її батьком [PERSON] щорічно під час половини шкільних канікул зимою, весною, влітку та восени протягом всієї доби з ночівлею за місцем проживання [PERSON] без присутності матері з можливістю поїздок з відпочинком по території України. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 03.09.2004 р. між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб в Міському відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів був зроблений відповідний актовий запис № 1189. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 09.12.2014 р. шлюб між ним та Відповідачкою був розірваний на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси. За домовленістю з відповідачкою та враховуючи думку сина, сторони вирішили, що син [PERSON] буде мешкати з батьком - позивачем, а донька [PERSON] з матірю - відповідачкою; при цьому кожен з батьків мати право на побачення з дитиною, яка знаходиться в іншого батька. Він сплачує аліменти на утримання доньки, грошові кошти перераховує відповідачки; спочатку покупав одежу та інші речі для дитини, однак в наступному припинив це робити, оскільки відповідачка не давала цих речей доньці; син знаходиться на його повному утриманні. Приблизно з березня 2016 р. відповідачка перестала давати йому доньку на побачення, а потім звернулася з позовом до суду про розподіл спільного майна подружжя. Позивач дуже любить свою доньку і неможливість бачити її, спілкуватись з нею дуже болісно для нього, також як і для доньки, яка також кохає його. Однак, Відповідачка під всілякими надуманими підставами позбавила його побачень з донькою та спілкування з нею. У звязку з чим, він вимушений був звернутися з відповідною заявою до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації від 30.06.2016 року було вирішено зобовязати громадянку [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька з донькою та визначений спосіб участі позивача з малолітньою донькою шляхом встановлення систематичних зустрічей з дитиною, щовівторка, щочетверга з 16.00 до 20.00 години, та щонеділі з 11.00 до 18.00 годин, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю батьків. Однак, після цього рішення нічого не змінилося, оскільки відповідачка не давала йому можливості бачитися та спілкуватися з донькою, що зумовило його звернутися з відповідною позовною заявою до суду. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, місце та час судового засіданні повідомлялась належним чином, а саме рекомендованою кореспонденцією, причини неявки суду не повідомила. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про день, місце та час судового засідання був сповіщений належним чином. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає. що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст.11-12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей; предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. За змістом ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод; суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення; в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною за присутністю іншої особи. Судом встановлено, що 03.09.2004 р. між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. 09.12.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується копією рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 року. Питання відносно місця проживання дітей не визначено в судовому порядку. За згодою сторін визначено, що син буде мешкати з батьком, а донька з матірю. У звязку з відмовою відповідачки з березня 2016 року надавати доньку батькові для побачень, позивач звернувся до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації. Згідно висновку про психоемоційний стан малолітньої [PERSON] та її особистої прихильності до батьків від 16.06.2016 року № 331, опосередковане дослідження сімейних стосунків дозволяє зробити висновок, що значущими дорослими для [PERSON] є мати та батько, а також брат [PERSON]. Ідентифікує себе дівчинка в першу чергу з матірю, але для неї важливі гарні стосунки з обома батьками. Виходячи з результатів діагностування [PERSON] та з метою профілактики дестабілізації емоційного стану дівчинки, батькові та матері рекомендовано створити сприятливі соціальні умови для подальшого формування її здорової психіки, а саме: домовитися щодо часу та умов спілкування з дитиною, адже конфлікт батьків не повинен відображатися на почуттях дитини; відповідально ставитися до здійснення батьківських обовязків, проявляти любов, турботу та увагу аби захистити дівчинку від емоційних зривів та особистісного неблагополуччя у майбутньому. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації від 30.06.2016 р. було вирішено зобовязати громадянку [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька з донькою та визначений спосіб моєї участі з малолітньою донькою шляхом встановлення систематичних зустрічей з дитиною, щовівторка, щочетверга з 16.00 до 20.00 години, та щонеділі з 11.00 до 18.00 годин, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю батьків. Згідно зі ст.141 ч.1, ч.2 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини; розірвання шлюбу не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.151, 153 СК України батьки мають рівні права на виховання дитини і на безперешкодне спілкування з дитиною. Статтею 157 СК України закріплено, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, спілкування [PERSON] з донькою не тільки не перешкоджає нормальному розвитку дитини, а рекомендовано, виходячи з інтересів дитини. Згідно зі ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та інші обставини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Безумовно, що позбавлення зустрічей [PERSON] з донькою з боку відповідачки не відповідає інтересам дитини, яка має право і бажання на зустрічі зі своїм батьком. Тому позовні вимоги [PERSON] відносно його зустрічей з донькою згідно з висновком органу опіки та піклування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В той же час, вимоги [PERSON] відносно його зустрічей з донькою в інші дні, а саме в період половини шкільних канікул зимою, весною, влітку та восени з можливістю поїздки по території України для відпочинку на даний час є передчасними. Враховуючи, що донька мешкає з матірю; донька в силу свого малолітнього віку більш прихильна в даному віці до спілкування з матірю; порядок спілкування з донькою, який просить встановити [PERSON] не визначений органом опіки та піклування в іншій частині позовних вимог позивачу належить відмовити.

Outcome: partial