overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

17 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути заборгованість за договором кредиту № 005-20530-151210 від 15.12.2010 року в сумі 7 653,56 гривень. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності заочно. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності сторін заочно на підставі наявних в справі доказів відповідно до ч.2 ст.197, ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 005-20530-151210 від 15.12.2010 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банком» (правонаступником ТОВ «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] відповідачеві було відкрито поточний рахунок та надано кредитні кошти за Кредитним договором № 005-20530-151210 від 15.12.2010 року з наданням платіжної картки. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином, не повертає банку суму отриманого кредиту та не сплачує плату за користування ним встановлену у кредитному договорі № 005-20530-151210 від 15.12.2010 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором заборгованість станом на 14.05.2015 року становить 7 653,56 гривень, яка складається з наступного: тіло кредиту 7 653,56 грн. Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором. У звязку з відсутністю щомісячних оплат по кредиту, а також процентів, та порушенням умов Кредитного договору, у позивача виникло право вимагати дострокового погашення Кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Відповідно до якої , якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобовязання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь держави стягуються судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

17 червня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Блідчанською сільською радою Іванківського району Київської області 24.02.2001 року, актовий запис № 01, спільних дітей залишити на виховані позивачу, прізвище, після розірвання шлюбу, залишити [PERSON]. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 24.02.2001 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, проте за час їх сімейного життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, сімю та ведення домашнього господарства, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, 24.02.2001 року Блідчанською сільською радою Іванківського району Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], (актовий запис № 01), після реєстрації якого, позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Також зясовано, що сторони останнім часом, не бачать можливості зберегти сім`ю, вважають що є різними людьми по характеру, по поглядам на життя, по поведінці в сім`ї, також вважають, що надання судом строку для їх примирення є недоцільним, так як вони вже остаточно для себе вирішили розлучитися. Спільних дітей, вважають за можливе залишити на вихованні позивача. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище [PERSON]. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

17 червня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований ВРАЦС Макарівського районного управління юстиції Київської області 05.12.1998 року, актовий запис № 64, спільних дітей залишити на виховані позивачу, прізвище, після розірвання шлюбу, залишити [PERSON]. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 05.12.1998 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, проте за час їх сімейного життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, сімю та ведення домашнього господарства, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання на 07.07.2015 року, був повідомлений належним чином, заяв та клопотань щодо поважності причин відсутності до суду не надав. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 07.07.2015 року, враховуючи відсутність відповідача в судовому засіданні, який повідомлений належним чином про час та місце його проведення, а також беручи до уваги згоду позивача про заочний розгляд справи, постановлено розглядати вказану цивільну справу в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, 05.12.1998 року ВРАЦС Макарівського районного управління юстиції Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], (актовий запис № 64), після реєстрації якого, позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу вони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Також зясовано, що сторони останнім часом, не бачать можливості зберегти сім`ю, вважають що є різними людьми по характеру, по поглядам на життя, по поведінці в сім`ї, також вважають, що надання судом строку для їх примирення є недоцільним, так як вони вже остаточно для себе вирішили розлучитися. Спільних дітей, позивач вважає за можливе залишити на її вихованні. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище [PERSON]. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Зокрема, позивач просить суд судові витрати по справі покласти на неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

17 червня 2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 14.09.1996 року, який зареєстрували у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1128. Від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю та місця проживання дітей немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивачки визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, серії І-НО № 354063, 14 вересня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Шемет) [PERSON] зареєстровано шлюб у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1128. Від цього шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй прізвище «Пирогова», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

17 червня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з моменту подання позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю сторін, оскільки у справі достатньо даних про їх права та взаємини. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2007 року до 28.05.2015 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка в теперішній час проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], проте матеріальну допомогу в достатній і будь-якій встановленій офіційній формі на утримання дитини не надає. При цьому офіційно не працює, здійснює господарську діяльність, маючи при цьому мінливий, нерегулярний дохід. З березня 2013 року відповідач пішов з сім'ї. При цьому сторони домовилися про те, що відповідач на утримання доньки буде сплачувати аліменти в сумі 1 000 грн., які він сплачував до травня 2015 року. Однак з травня 2015 року відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у звязку з чим з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з моменту подання позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

17 червня 2015 року позивач звернулася з позовом до суду в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований ВРАЦС Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області 13.07.2013 року, актовий запис № 44, дітей поросить залишити проживати з нею, а прізвище, після розірвання шлюбу, залишити [PERSON]. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 13.07.2013 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, проте за час їх сімейного життя зясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, сімю та ведення домашнього господарства, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин. Позивач вважає, що збереження їх шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, 13 липня 2013 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, у відділі реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області (актовий запис № 44), після реєстрації якого, позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу вони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на що вказують свідоцтва про народження. Також зясовано, що сторони останнім часом, не бачать можливості зберегти сім`ю, вважають що є різними людьми по характеру, по поглядам на життя, по поведінці в сім`ї, також вважають, що надання судом строку для їх примирення є недоцільним, так як вони вже остаточно для себе вирішили розлучитися. Спільних дітей, вважають за можливе залишити на вихованні позивача. Таким чином, у відповідності до положень ст. 111 та ч. 2 ст. 112 СК України, суд вважає, що підстав для надання сторонам строку на примирення не має, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного. Крім того, стаття 113 СК України встановлює, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач виявила бажання залишити прізвище [PERSON]. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

17 червня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила про розірвання шлюбу з [PERSON], що його було зареєстровано Відділом запису актів громадянського стану Виконкому Комсомольської міської ради народних депутатів Полтавської області 09 березня 1991 року за актовим записом № 71. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матірю. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Після розірвання шлюбу її прізвище просила залишити [PERSON]. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що 09 березня 1991 року Відділом запису актів громадянського стану Виконкому Комсомольської міської ради народних депутатів Полтавської області було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 71 (а.с. 5). Протягом останніх двох років вони припинили подружні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає разом із матірю. Миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

17 червня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що 25 жовтня 2002 року було зареєстровано їх з відповідачем шлюб. 18 травня 2003 року народилася їх донька [PERSON]. Разом з тим сімейне життя із відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові один до одного, та вони припинили шлюбні стосунки і мешкають окремо один від одного з грудня 2011 року. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, тому просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути у її відсутність. У разі задоволення позову, бажала змінити прізвище, обране нею під час державної реєстрації шлюбу, на дівоче «Остаф». Відповідач [PERSON] також звернувся до суду із заявою, в якій проти задоволення вимог щодо розірвання їх з позивачкою шлюбу не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність. За такого, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ФП №069288, виданого Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, сторони зареєстрували шлюб 25 жовтня 2002 року, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було здійснено актовий запис за № 14. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Остаф» на «Шестак» (а.с.4). Проте шлюб між сторонами не склався, вони фактично припинили шлюбні відносини і мешкають окремо один від одного з грудня 2011 року. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 18 травня 2003, яка мешкає разом з матірю. Спір між сторонами щодо розподілу спільного майна та місця проживання їх неповнолітньої дитини на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а також приймаючи до уваги, що шлюб є вільним союзом чоловіка та жінки, тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

17 червня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що 6 грудня 2002 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу 12 березня 2003 року у них народилася дочка [PERSON]. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 26.09.2012 року шлюб між сторонами розірваний. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання дочки не надає. Коштів позивачки на належне утримання дитини не вистачає. Відомостей про те, що відповідач офіційно працевлаштований у позивачки немає, але неофіційно він отримує дохід, має задовільний стан здоровя, тому він зобовязаний утримувати їх спільну дитину. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності з проханням задовольнити її позов. Відповідач, будучи двічі повідомленим належним чином про розгляд справи, в судове засідання жодного разу не прибув, клопотань про розгляд справи без його участі чи заперечень проти позову не надходило. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 6 грудня 2002 року був зареєстрований шлюб, який був розірваний рішенням Роменського міськрайонного суду від 26.09.2012 року (а.с. 5). Від шлюбу 12 березня 2003 року у них народилася дочка [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Хоча у позивачки немає відомостей про офіційне працевлаштування відповідача, але відповідач є працездатним і має заробіток, у нього задовільний стан здоровя. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач заперечень проти позову не надіслав, що відповідає положенню ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved