Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

18 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 23 травня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики в простій письмовій формі, відповідно до якого вона передала останньому 15000 грн., зі сплатою 48 % річних, які останній гарантував повернути до 24 червня 2014 року. На теперішній час відповідач, в порушення зобов'язань, не повернув гроші по вказаній розписці. Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути суму заборгованості в розмірі 15000 грн., 9193 грн. 30 коп. відсотків за користування коштами, а також 4567 грн. 14 коп. витрат на лікування та витрат в сумі 224 грн. на проїзд до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Згідно письмової розписки, наданої позивачці відповідачем, 23 травня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг 15000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 24 червня 2014 року. Також відповідач зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 48% річних. Викладене свідчить про укладення між сторонами договору позики у відповідності зі ст.ст.1046, 1047 ЦК України. На час розгляду справи борг відповідачем не повернутий. Положеннями ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином. В силу зазначеного договору, відповідно до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що в порушення вказаних вимог закону відповідач не повернув суму позики в строк, передбачений договором, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань, позов [PERSON] в частині стягнення боргу в сумі 15000 грн. є таким, що підлягає задоволенню. Період користування коштами на час розгляду справи в суді складає 158 днів (з 23 травня 2014 року по 27 жовтня 2014 року), а тому сума процентів за користування грошовими коштами за цей період, виходячи з 48 % річних, передбачених договором, становить 3116 грн. 71 коп. (15000 грн.х48%= 7200 грн. в рік.; 7200:365х158 днів=3116 грн. 71 коп.). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають частковому задоволенню на суму 3116 грн. 71 коп. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 798 ЦПК України витрати сторін, що пов'язані з явкою до суду, є витратами, пов'язаними з розглядом справи і відносяться до судових витрат. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК). Як вбачається із матеріалів справи та журналів судових засідань, позивачка звернулася до суду з позовом 18 серпня 2014 року, приймала участь в усіх судових засіданнях, які відбулися 15 вересня 2014 року, 06 жовтня 2014 року, 27 жовтня 2014 року, та надала підтверджуючі документи понесених нею витрат на проїзд з м. Миколаєва на загальну суму 224 грн. Тому, на думку суду, позовні вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] на її користь витрат на проїзд слід задовольнити у повному обсязі. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат на лікування у розмірі 4567 грн. 14 коп. суд вважає безпідставними, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями відповідача по неповерненню боргу та її хворобою, а також фактичних витрат на лікування, проведеного за лікарськими призначеннями. Також умовами договору не передбачено стягнення матеріальної шкоди у разі порушення умов вказаного договору. З врахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати та сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial