Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

17 листопада 2021 року адвокат Шевцов О.А., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики №1 від 17 липня 2020 року у розмірі 376675,43 гривень та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3766,75 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики №1. За цим договором позивач передав у власність відповідачу, а відповідач прийняв валютні цінності на суму тринадцять тисяч триста дев`яносто п`ять доларів США. Відповідач зобов`язувався повернути позивачу валютні цінності в натурі та на суму тринадцять тисяч триста дев`яносто п`ять доларів США не пізніше 17 липня 2021 року. Одразу після укладення договору відповідач почав порушувати умови повернення позики, а саме: жодного разу не повернув передбаченої частини суми позики. 29 жовтня 2020 року позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про дострокове повернення предмета позики у повному обсязі в розмірі тринадцять тисяч триста дев`яносто п`ять доларів США в строк до 10 листопада 2020 року. Станом на дату звернення до суду відповідач жодного разу не виконав свої зобов`язання перед позивачем. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від суду від 01 грудня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, надали до канцелярії суду заяву, у якій позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики №1, пунктом 1 якого визначено, що позикодавець передав позичальникові валютні цінності на суму 13395,00 доларів США, які позичальник має повернути не пізніше 17.07.2021. Пунктом 3 цього договору передбачено, що позичальник повертатиме предмет позики рівними щомісячними частинами шляхом передання валютних цінностей позикодавцеві. У відповідності до пункут 5 у випадку прострочення виконання зобов`язання позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики в повному обсязі. У визначений сторонами строк відповідач позичені ним грошові кошти позивачу не повертав жодного разу, в зв`язку з чим 29.10.2020 позивачем надіслано вимогу про повернення предмета позики. Ця вимога отримана 31.10.2020, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач прострочив повернення позики частинами, у зв`язку із чим позивач вимагає дострокового повернення частини позики, яка залишилася, а саме 13395,00 доларів США. Відповідно до офіційного курсу НБУ, станом на 11 листопада 2020 року, офіційний курс гривні до долару США становить 28,1206. Розрахунок суми боргу у гривні, яка еквівалентна сумі боргу в доларах США: 13395,00 доларів США * 28,1206 (офіційний курс НБУ) = 376675,43 грн. За таких обставин, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 376675,43 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. У статті 202 ЦК України міститься визначення правочину - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження зобов`язань відповідача, позивачем був наданий договір позики, в якому зазначено предмет позики - грошові кошти, дата отримання та строк повернення коштів. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. З наданого позивачем договору, вбачається, що договір позики №1 був укладеній у іноземній валюті долларах США. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга\~статті 524 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, як встановлено судом, позивач надав відповідачу грошові кошти, однак відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед позивачем, тому з нього підлягає стягненню сума боргу за договором позики у розмірі 13395,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 11 листопада 2020 року становить 376675,43 грн. З урахуванням того, що на час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення суми боргу, а також будь-яких заперечень з приводу наявної суми заборгованості та здійснених позивачем розрахунків заборгованості, з огляду на те, що зобов`язання відповідачем не виконується належним чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідача суму заборгованості за договором позики №1 від 17 липня 2020 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 3766,75 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved