Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

19 лютого 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики, що оформлений письмовою розпискою у сумі 36 492,60 гривень. В обґрунтування своїх заявлених вимог послався на те, що 06 вересня 2011 року відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в розмірі 20 000,00 гривень, які він зобов'язувався повернути в строк до 31 грудня 2011 року, про що було складено боргову письмову розписку. Згідно вищезазначеної розписки відповідач взяв на себе обов'язок сплатити неустойку у розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочки, у разі несвоєчасного повернення боргу. В зазначений строк відповідач зазначену суму не повернув. Враховуючи, що термін виконання зобов'язання настав 31 грудня 2011 року, відповідачем прострочено виконання зобов'язання (станом на 01 лютого 2013 року) на 762 календарних дні. 29 квітня 2014 року в ході судового розгляду позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Докази належного повідомлення відповідача про судові засідання містяться в матеріалах цивільної справи. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 вересня 2011 року у м. Дніпропетровську між [PERSON] та [PERSON], в письмовій формі було укладено договір позики, оформлений письмовою розпискою на суму 20 000,00 гривень. Оригінал розписки оглянутий судом та її копія засвідчена в ході судового розгляду. У відповідності до боргової розписки позивач повинен був повернути суму позики не пізніше 31 грудня 2011 року, в разі несвоєчасного повернення боргу зобов'язався сплатити штраф в розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочки. Викладені обставини підтверджуються копією боргової розписки від 06 вересня 2011 року, оглянутою та завіреною судом в згідно з оригіналом в ході судового розгляду (а.с. 5). Відповідач, всупереч вимогам ст. 1049 ЦК України, 31 грудня 2011 року суму позики не повернув, письмових заперечень щодо позики не надав. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.1046 ЦК України, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що зазначена форма закону була дотримана, що підтверджується розпискою відповідача від 06 вересня 2011 року. Згідно даної розписки відповідач зобов'язувався повернути борг до 31 грудня 2011 року, в разі несвоєчасного повернення боргу зобов'язався сплатити штраф в розмірі 0,1% від суми боргу за кожний день прострочки (а.с. 5). Розмір 3 % річних від простроченої суми та розмір неустойки за борговою розпискою підтверджується розрахунком позивача наведеним в позовній заяві та перевіреним судом в ході судового розгляду (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Вищезазначене свідчить про те, що відповідач порушив своє зобов'язання за договором позики (в розумінні ст. 610 ЦК України), а тому відповідно до положень ст. ст. 1049, 1050 ЦК України повинен сплатити суму грошової позики відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, на підставі викладеного суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 36 492,60 гривень, який складається з: суми основного боргу - 20 000,00 гривень, 3 % річних від простроченої суми - 1 252,60 гривень та неустойки в розмірі 15 240,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілення судових витрат, враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 364,94 гривень, в рахунок відшкодування оплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved