Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

18.08.2016 року ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» звернулося до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В судовому засіданні представник позивача ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» Новицька Т.А. позов підтримала та суду пояснила, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та являється споживачем послуг з теплопостачання, які йому надаються підприємством-позивачем. Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Юридично договір про надання послуг з теплопостачання між позивачем і відповідачем не укладався, оскільки відповідач відмовляється від укладення договору мотивуючи свою позицію небажанням отримувати такі послуги. Відповідач не проводить оплату отриманих послуг з теплопостачання внаслідок чого у нього виникла заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.02.2014 року по 01.03.2016 року в сумі 6204,64 грн. ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 31.03.2016 року зверталося до Миргородського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію, але у прийнятті заяви було відмовлено. Відповідач постійно ухиляється від проведення оплати наданих послуг з теплопостачання, що змушує позивача звертатися до суду з відповідними позовними заявами. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» 6204,64 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Відповідач [PERSON] позов ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» не визнав. Пояснив, що він неодноразово звертався до позивача із заявою про відключення від теплопостачання та повідомляв, що в зв'язку з відмовою від послуг припиняє проводити їх оплату. Труби та батареї централізованого опалення в його квартирі є, але вони ледь теплі в опалювальний період. Жодних договірних відносин про надання послуг теплопостачання між ним та позивачем ніколи не існувало та не існує на даний час. Він не бажає отримувати послуги теплопостачання, оскільки в державі існує тарифна політика, яка унеможливлює проведення ним відповідної оплати послуг, адже їх вартість така, що його пенсії недостатньо для проведення оплати. Ніхто його не може зобов'язати укладати договори, які йому не потрібні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та фактично отримує за даною адресою послуги з теплопостачання, хоч договору з ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» на отримання послуг з теплопостачання не підписував (а.с.5). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. При цьому відсутність договору не є підставою не сплачувати за надані та спожиті послуги (ст. 11 ЦК України), що підтверджено обов'язковою для судів правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 30 жовтня 2013 року № 6-59 цс 13. За таких обставин, суд вважає, що відсутність договору про надання послуг з теплопостачання, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення коштів за послуги теплопостачання. Окрім того, відповідно до п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором чи законом. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніш 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Судом з'ясовано, що відповідач [PERSON] відмовляється укладати з позивачем відповідний договір на теплопостачання. В той же час, укладення такого договору відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є обов'язком, а не правом споживача. Отже, суд вважає, що відповідач [PERSON] являється учасником правовідносин в сфері житлово-комунальних послуг, повинен проводити їх оплату до відключення його від системи теплопостачання відповідно до встановленого законом порядку. Твердження відповідача про відсутність його вини у виникненні наявної заборгованості не відповідають встановленим судом обставинам, адже фактично послуги теплопостачання ним отримуються, а отже, саме він повинен проводити їх оплату. Зважаючи на вище викладене, позов ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» підлягає до задоволення. Судовий збір підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved