Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

18.03.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 24220 грн 85 коп, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2007,21 грн, 20584 грн 08 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафів, відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 грн (фіксована частина) та 1129 грн 56 коп (процентна складова), також позивач ставив питання про стягнення судових витрат, які складаються із судового збору в сумі 1762 грн. Позовна заява мотивована тим, що 29.08.2006 року між сторонами було укладено договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит в сумі 2500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України та підписанням заяви, відповідач дав згоду про те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг», «правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладенні на банківському сайті, складає між сторонами договір. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що викладені на сайті Банку, з розрахунку 360 календарних днів. Згідно із п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг сторонами погоджена змінювана відсоткова ставка за договором. Підставою для нарахування штрафу, позивач вказує п. 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг. На підставі п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку , зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Так як відповідачем не виконувались взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 29.08.2006 року, станом на 13.03.2018 року виникла заборгованість, розмір якої становить 24220 грн 85 коп, отже вважає, що є підстави для стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку. Представником позивача було подано позовну заяву разом із додатками 18.03.2018 року (а.с. 26). До суду матеріали позовної заяви надійшли 20.03.2018 року. Позивачем одночасно із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, ухвалою суду від 28.03.2018 року клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами було задовлено частково на підстав ст.. 279 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в ухвалі зазначено, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем подана заява, в якій він просить у задоволенні позову відмовити, в якій він повідомляє, що останній платіж було здійснено ним за спірним договором 29.12.2006, після чого жодних проплат не здійснював, а отже вважає, що є підстави для застосування строків позовної давності та відмови у задоволенні позовних вимог. Сторони в судове засідання, призначене на 04.05.2018 року не зявились, подали клопотання розглядати справу без їх участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.08.2006 року між сторонами було укладено договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит в сумі 2500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням заяви, відповідач дав згоду про те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «ТарифамиБанку», складає між сторонами договір. Відповідно до заяви, Банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору становила 4 % на місяць. Згідно із п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно із п. 6.5 розділу 6 (а.с. 11) Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Відповідач не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 29.08.2006 року, станом на 13.03.2018 року виникла заборгованість, розмір якої становить 24220 грн 85 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2007,21 грн, 20584 грн 08 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафів, відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 грн (фіксована частина) та 1129 грн 56 коп (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості позивача та випискою за період з 29.08.2006 року по 30.04.2018 року (а.с. 5-6, 42 зворотна сторона - 44). Відповідно до п 5.4 «Правил користування платіжною карткою», строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місць; строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього місяця, вказаного в платіжній картці. Як вбачається із інформації, наданої суду, строк дії платіжної картки № 4405885028236419, яка була видана відповідачу за кредитним договором від 29.08.2006 року закінчився 07/08 (а.с. 44 зворотна сторона). Останній платіж здійснений позивачем 29.12.2006 року, що підтверджується розрахунком позивача. На підставі п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За частинами першою, пятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до статті 266 та частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Погодження відповідачем можливості виконання зобовязання шляхом списання коштів з рахунку відповідача, що здійснюється Банком самостійно та вчинення дії погашення боргу, яка свідчить про визнання боргу це різні юридичні дії за своїми правовими наслідками. Не можна визнати борг на час підписання договору, а сторона не може передбачити, чи взагалі виникне зобов'язання у боржника внаслідок неналежного виконання договірних відносин. Отже не можна розглядати автоматичне списання частини боргу, як визнання боргу відповідачем, оскільки така дія повинна бути вчинена відповідчем під час перебігу цього строку. Судом встановлено, що 08.05.2012 року банком в односторонньому порядку проведено операцію, згідно із якою заборгованість зменшена була на 1,92 грн, 24.08.2015 відбулося автоматичне погашення заборгованості в сумі 33,54 грн. Оскільки відповідач жодних проплат за період з 29.12.2006 року по час подання позовної заяви позивачем, не здійснював, із заявою про списання банком будь-яких сум з її карткового рахунку на погашення заборгованості не звертався в цей період, таке списання банк зробив за власною ініціативою, тому таке списання не може свідчити про визнання відповідачем боргу в повному обсязі, та про переривання строку позовної давності. Крім того, суд вважає, що так як останній платіж був здійснений 29.12.2006 року, а наступного місяця, платіж не був здійснений, отож перебіг строку позовної давності розпочався щодо сплати відсотків з 01.02.2007 року, так як згідно із п. 5.5, строк погашення відсотків по кредиту щомісячно за попередній місць, отож нараховані відсотки в грудні 2006 року в сумі 81,92 грн, відповідач повинен був погасити в січні 2007 року, однак не зробив цього, отож перебіг позовної давності розпочався з 01.02.2007 року. Крім того, як вбачається із умов договору, кредит в повному обсязі відповідач повинен був сплатити 31.07.2008, тобто не пізніше строку дії картки. За наданою Банком інформацією, строк дії платіжної картки № 4405885028236419, яка була видана відповідачу за кредитним договором від 29.08.2006 року закінчився 07/08. Картку позивач не перевипускав. Отож, перебіг строку позовної давності щодо зобовязання погашення кредиту в повному обсязі розпочався 01.08.2008 року та закінчився 01.08.2011 року. Дії щодо автоматичного списання заборгованості вчинені позивачем 08.05.2012 року та 24.08.2015 року, тобто вже після закінчення перебігу строку позовної давності, а отже юридичного значення не мають, оскільки станом на 08.05.2012 року строк позовної давності сплив, а отже перерваний не міг бути. Так як сплив строк позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити у звязку із тим, що позивачем пропущенні строки позовної давності.

Outcome: dismissed