Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

17 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що йому на праві власності на підставі договору дарування від 29 березня 1993 року належить жилий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бобильова, 6. В зазначеному будинку з 15 листопада 2003 року зареєстрований відповідач [PERSON], який в зазначеному будинку не мешкає з січня 2014 року. Факт реєстрації відповідача в належному позивачу будинку порушує його права як власника, оскільки він змушені нести додаткові витрати з утримання житла, позбавлений можливості оформити субсидію та розпорядитися належним будинком. Позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю, визнавши [PERSON] особою, що втратила право користування приміщенням будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бобильова, 6. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належними чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила. Свідок [PERSON]М в судовому засіданні пояснив, що особисто знайомий із сторонами по справі, які є батьком і сином, спілкувався з обома із них. Зазначив, що [PERSON] раніше мешкав в будинку № 6 по вул. Бобильова в м. Костянтинівка Донецької області, однак з 2014 року за даною адресою не мешкає, оскільки поїхав. Про створення будь-яких перешкод в користуванні відповідачем будинком з боку позивача йому не відомо. Зясувавши позицію позивача по справі, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.3-4) на підставі договору дарування від 29 березня 1993 року є власником будинку № 6 по вул. Бобильова в м. Костянтинівка Донецької області (а.с. 10-11). В зазначеному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON] та відповідач по справі [PERSON], що підтверджується копією із домової книги про прописку громадян за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бобильова, буд. 6 (а.с. 12). Як вбачається із висновку перевірки, проведеної дільничним офіцером поліції Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, під час якої були опитані [PERSON] та сусіди останньої, [PERSON] за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бобильова, буд. 6 не мешкає протягом тривалого часу, повертатися не збирається (а.с. 8). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року без поважних причин з власної волі не проживає в належному позивачеві на праві власності будинку, відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі, визнавши відповідача [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Бобильова, буд. 6. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору по справі слід віднести на відповідача по справі. На підставі ч. 4 ст. 9, ст. 150 ЖК України, ч. 1 ст. 383, ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved