Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

19.01.18 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просить суд поновити строк позовної давності та визнати недійсними в повному обсязі з моменту укладення договір позики б/н від 07.10.2012 року на суму 8600,00 доларів США зі строком повернення до 31.10.2012 р., договір позики б/н від 01.12.2012 року на суму 19000,00 доларів США зі строком повернення до 31.12.2012 р., договір позики б/н від 07.03.2012 року на суму 30000,00 доларів США зі строком повернення до 31.12.2013 р., договір позики б/н від 11.03.2013 року на суму 20000,00 доларів США зі строком повернення до 31.12.2013 р.; стягнути з відповідачів в солідарному порядку витрати на судовий збір. Повернення грошових коштів [PERSON] на користь [PERSON] мало б відбутися виключно за рахунок спільного сумісного майна [PERSON] та [PERSON], оскільки будь-які інші джерела повернення боргів у [PERSON] відсутні. Крім цього, про наявність та зміст договорів позики, [PERSON] стало відомо лише 16.01.2018 після ознайомлення з матеріалами цивільної справи №317/35/16, згідно з рішенням якої з [PERSON] на користь [PERSON] стягується заборгованість за цими договорами. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, надав суду відзив, який було долучено до матеріалів справи в судовому засіданні 19.03.2018 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявив клопотання про допит [PERSON] та [PERSON] в порядку допиту свідків. В судовому засіданні [PERSON] як свідок, пояснила суду, що вона проживає та зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] разом з доньками (спільні діти з [PERSON]) [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з ними проживає (мінливо) [PERSON]. Спільний побут та витрати на утримання доньок та будинку, сплати за комунальні послуги і та інші витрати [PERSON] здійснює самостійно за рахунок допомоги родичів та друзів, власного джерела доходу не має, а [PERSON] здійснює лише допомогу по господарству власною участю зокрема: стриже газони, чистить басейн, відвозить та забирає доньок до школи автомобілем. Фінансової участі в витратах не приймає. В судовому засіданні [PERSON], як свідок зазначене підтвердив, додавши що позичені кошти програв на більярді. Заявлений свідок з боку позивача - [PERSON] пояснив, що щомісячно надає сім'ї [PERSON] 4000-6000 грн. допомоги, проте жодних документів, які можуть підтверджувати вказані обставини не надав. На підтвердження фінансової можливості здійснювати таку допомогу надав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України, щодо [PERSON] вказують на отримання саме ним у 2017 р. грошових коштів, загальний розмір яких становить 104 546,37 грн., також свідок пояснив, що крім грошової допомоги у розмірі 6000 грн. щомісяця, він здійснює витрати на ремонт транспортного засобу та заправляє його, надав 1000 доларів США, допомагає продуктами харчування, привіз із за кордону транспортний засіб, купляє одяг для дітей [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] позов не визнав з підстав наведених у відзиві, вважає, що [PERSON] та [PERSON] створили штучний спір з метою уникнути відповідальності щодо неповернутого боргу та за невиконання судового рішення про стягнення боргу, всіляко намагаються передати належне їм майном третім особам задля неможливості виконання рішення по справі №317/35/16 від 28.04.2016 року, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість в розмірі 4217583 грн. 78 коп. (чотири мільйони двісті сімнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят три грн. 78 коп.) рішення по зазначеній справі набрало законної сили 13.10.2016 року. Також зазначає, що подружжя «[PERSON]» намагались розділити між собою майно певним чином в судовому порядку. Але 28.11.2017р. рішення по справі № 317/3272/16-ц було скасовано, в апеляційному порядку та 16.01.2018 р. було допущено поворот виконання за апеляційною скаргою [PERSON] Суд, заслухавши учасників судового провадження, вислухавши покази свідка, дослідивши зібрані матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як встановлено судом [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 27.11.1999, який був зареєстрований відділом реєстрації міської ради м. Запоріжжя, актовий запис № 1352. Проживають разом з доньками - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], в будинку за адресою: [ADDRESS]. Між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики: договір позики б/н від 07.10.2012 року на суму 8600,00 доларів США зі строком повернення до 31.10.2012 р., договір позики б/н від 01.12.2012 року на суму 19000,00 доларів США зі строком повернення до 31.12.2012 р., договір позики б/н від 07.03.2012 року на суму 30000,00 доларів США зі строком повернення до 31.12.2013 р., договір позики б/н від 11.03.2013 року на суму 20000,00 доларів США зі строком повернення до 31.12.2013 р. [PERSON] отримано від [PERSON] зазначені кошти в повному обсязі, що було підтверджено [PERSON] в ході його допиту. В подальшому, оскільки [PERSON] зобов'язання щодо повернення отриманих грошей в позику не виконав, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Запорізького районного суду по справі № 317/35/16 від 28.04.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість в розмірі 4217583 грн. 78 коп. (чотири мільйони двісті сімнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят три грн. 78 коп.) рішення по зазначеній справі набрало законної сили 13.10.2016 року. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору та самостійно визначають розмір плати і порядок розрахунків. Як роз'яснено у п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65 Сімейного Кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Приписи законодавця вказують на те, що між подружжям існує презумпція згоди одного з подружжя, якщо чоловік, або ж дружина, вчиняють певний правочин, котрий спрямований на покращення благополуччя сім'ї. (ч. 2 ст. 65 СК України). Таким чином, відсутність письмової згоди дружини чи чоловіка на укладення договору позики не утворює правових підстав для визнання договору недійсним. Неможливість виконання [PERSON] судового рішення по справі № 317/35/16, через відсутність офіційного доходу та можливість звернення стягнення на спільне сумісне майно подружжя не є підставою для визнання правочину недійсним, та не суперечить нормам матеріального права на які посилається [PERSON], як на підставу для задоволення позовних вимог (ст. 369 ЦК України) У постанові Верховного суду України від 03.05.2018 р., по справі № 639/7335/15-ц, зазначено, що «Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов'язаною особою, якщо об'єктивно цей договір було укладено в інтересах сім'ї та одержане майно було використано в інтересах сім'ї.» Правова позиція у справі за № 6-17цс17, Закріплює, що відсутність згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Підстави, з якими закон пов'язує недійсність правочину відсутні, оскільки [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення до укладення правочину в інтересах сім'ї, також дотримана форма правочину та настали реальні наслідки. Як встановлено в рішенні по справі №317/35/16 від 28.04.2016 року [PERSON] частково виконував перед [PERSON] свої обов'язки по сплаті відсотків та дія Договору позики від 07.10.2012 року була подовжена сторонами. Матеріали справи, відповідно до яких [PERSON] визнає позовні вимоги та не надав жодних доказів, на підтвердження витрат в інтересах сім'ї вказують на відсутність предмету спору. Суд до таких обставин ставиться критично, оскільки як [PERSON] так і [PERSON] зацікавлені у визнанні договорів позики недійсними з огляду на прийняті судами рішення по справах № 317/35/16 та № 317/3272/16-ц. Під час допиту було з'ясовано, що подружжя виїжджало за кордон для відпочинку, [PERSON] не зважаючи на своє скрутне матеріальне становище не пам'ятає вартості путівки та не надала жодних доказів, які підтверджують здійснення нею витрат. Під час допиту [PERSON], було зазначено, що транспортний засіб Volkswagen Tiguan придбаний за 16000 - 18000 $ США. Частка з яких отримана від продажу Chevrolet AVEO, та 50 000 грн., отримані від тітки з дядьком, проте жодних документів, що підтверджують вказані обставини не надано. Крім того [PERSON] на час здійснення правочину обіймала посаду державної служби, хоча декларацію державного службовця, з метою підтвердження викладених обставин до матеріалів справи не надала. Письмова згода [PERSON] на розпорядження транспортним засобом вказує на належність йому частки майна. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] мав скрутне матеріальне становище до отримання грошових коштів за договорами позики, та наявність його частки у вказаному майні, встановлено що грошові кошти отримані за договорами позики були використанні з метою придбання транспортного засобу в інтересах сім'ї. Транспортний засіб був придбаний для дружини за рахунок коштів отриманих на підставі договорів позики та зареєстрований на [PERSON] напередодні її дня народження, а саме 26.03.2013 р. Транспортний засіб [PERSON] марки Honda, модель Accord, в 2016 р. був проданий матері [PERSON], з його слів набагато нижче реальної вартості, а саме за 5-20 тис. грн. [PERSON] зазначила, що це було зроблено через те, що чоловік не є надійною людиною та це було першим, що вона може забрати, задля того щоб не залишитися ні з чим. Крім цього, зазначила що вказаний правочин був вчинений саме в її інтересах. Зазначене підтверджує обізнаність її, як про існування неповернутого боргу [PERSON] так і про наявність судового позову до [PERSON] (справа № №317/35/16 ) та наявність арешту на все майно [PERSON] Договори про надання комунальних послуг, на будинок в якому проживає подружжя укладені з [PERSON], та позивачем не доведено те, що саме вона сплачує комунальні платежі. Також сумнів викликає названий [PERSON] під час допиту розмір витрат на утримання будинку у 2500 - 3000 грн. [PERSON] зазначила про скрутне матеріальне становище, та що джерелом її доходу є [PERSON], який щомісячно надає їй сім'ї 4000-6000 грн., проте жодних документів, які можуть підтверджувати вказані обставини суду не надано. Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України, щодо [PERSON] вказують на отримання саме ним у 2017 р. грошових коштів, загальний розмір яких становить 104 546,37 грн., що не підтверджує передачу грошових коштів Позивачу. Крім того, якщо врахувати що [PERSON] надає 6000 грн. щомісяця, здійснює витрати на ремонт транспортного засобу та заправляє його, надав 1000 доларів США, допомагає продуктами харчування, привіз із-за кордону транспортний засіб, купляє одяг для дітей [PERSON], то постає питання щодо того, за рахунок яких коштів проживає сам [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом, пов'язані спільним побутом, спільно відпочивають та [PERSON] продовжує здійснює, як матеріальні так і трудові витрати в інтересах сім'ї, спільно виховують дітей, спільно використовують належне їм майно, незалежно від титульного володільця, підстави для визнання правочину недійсним - відсутні. З огляду на вказане, заявлений позов [PERSON] є спробою подружжя унеможливити виконання судового рішення по справі № 317/35/16, яке набрало законної сили. У зв'язку із зазначеним та

Outcome: dismissed