Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

19.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Мотивуючи заяву, [PERSON] зазначила, що вона [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) Г.С. народилася 08.10.1958 року, свою трудову діяльність розпочала 11.10.1978 року помічником лаборанта на Деребчинському цукрозаводі, що підтверджується записами в трудовій книжці. В даний час вона оформляється на пенсію за віком, проте при подачі документів було встановлено, що в архівній довідці від 18.02.2016 року за №01-13-57, яка видана [PERSON] районним Трудовим архівом [PERSON] районної ради Вінницької області про її заробіток та трудовий стаж на Мурафському плодоконсервному заводі с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області в особових рахунках робітників та службовців заводу з 1990 року по 1996 рік вона значиться як «[PERSON] Ст.», тоді як у інших документах вона значиться, як «Сольська (Шлапак) Галина Станіславівна». Тобто має місце невідповідність її прізвища та неповнота її по батькові в архівній довідці про заробіток і трудовий стаж із записами у паспорті, свідоцтві про народження, трудовій книжці та інших документах. У звязку з ліквідацією Мурафського плодоконсервного заводу с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області змін до документів внести неможливо. Просить встановити факт належності їй [PERSON], архівної довідки, виданої [PERSON] районним Трудовим архівом [PERSON] районної ради Вінницької області про роботу та заробіток у Мурафському плодоконсервному заводі с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області у 1990-1996 роках на імя «[PERSON] Ст.». Встановлення цього факту необхідно їй для призначення пенсії. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву, зсилаючись на ті самі обставини. Суду пояснила, що працювала в Мурафському плодоконсервному заводі майстром у мясному цеху. На даний час вона оформляється на пенсію, у звязку із чим почала збирати документи для призначення пенсії. Під час збору документів у трудовому архіві вона виявила неповноту та невідповідність в написанні її прізвища і по батькові в книгах особових рахунків робітників і службовців Мурафського консервного заводу із записами в паспорті та трудовій книжці. Через наявність вказаних розбіжностей вона не може оформити пенсію, що їй розяснено при зверненні в [PERSON] обєднане УПФУ Вінницької області та надано письмову відмову у прийнятті поданих нею документів. Просить задовольнити заяву і встановити факт належності їй правовстановлюючого документу архівної довідки. Встановлення факту має для неї юридичне значення, так як дозволяє реалізувати своє право на отримання пенсії. Представник заінтересованої особи [PERSON] обєднаного Управління Пенсійного фонду\~ України Вінницької області в судове засідання не зявився, від начальника Управління [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Управління, щодо задоволення заяви і встановлення юридичного факту заперечень не має (а.с.20). Вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] районним Трудовим архівом [PERSON] районної ради видано [PERSON] 18.02.2016 року архівну довідку за №01-13-57 про її заробітну плату та трудовий стаж у Мурафському плодоконсервному заводі с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області. При цьому в даній архівній довідці допущено невідповідність при написанні прізвища заявниці та неповноту при написанні її по батькові у 1990-1996 роках, де вказано, що вона видана про роботу і заробіток на імя «[PERSON] Ст.» (а.с.6). Зазначений факт в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявниці, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, свідок [PERSON] суду показала, що з 1991 року по 2001 рік працювала разом із заявницею у Мурафському плодоконсервному заводі прийомо-здавальником у мясному цеху, а заявниця працювала майстром цеху. Їй достовірно відомо, що дівоче прізвище заявниці «Сольська», а прізвище після одруження «Шлапак», по батькові заявниця «Станіславівна». Інших працівників із таким прізвищем, іменем та по-батькові на заводі не було. Свідок [PERSON] суду показала, що заявниця є дружиною її брата, тому їй достовірно відомо, що дівоче прізвище останньої «Сольська», а після одруження «Шлапак», по батькові «Станіславівна». Крім того, вона працювала з 1978 року по 1998 рік у Мурафському консервному заводі, тоді як заявниця працювала майстром мясного цеху. Інших працівників із таким прізвищем, іменем та по батькові на заводі не було. Вказаний факт підтверджується також паспортом заявниці, де прізвище останньої зазначено як «Шлапак», а по батькові «Станіславівна» (а.с.4); архівною довідкою від 18.02.2016 року за №01-13-57, виданою [PERSON] ([PERSON]) [PERSON] районним Трудовим архівом [PERSON] районної ради Вінницької області, записи про роботу і трудовий стаж в якій збігаються із записами про роботу і трудовий стаж, що зазначені у трудовій книжці заявниці (а.с.6); повторним свідоцтвом про шлюб заявниці, з якого вбачається, що прізвище заявниці до одруження «Сольська», після одруження їй присвоєно прізвище «Шлапак», по батькові остання значиться, як «Станіславівна» (а.с.7); трудовою книжкою заявниці серії БТ-І №24769718, з якої вбачається, що трудова книжка видана на імя [PERSON], в ній наявні записи про роботу з 14.04.1982 року по 31.12.2001 року на Мурафському плодоконсервному заводі, при цьому в трудовій книжці міститься запис про зміну прізвища із «Сольська» на «Шлапак» при предявленні свідоцтва про одруження (а.с.8-11); дипломом серії АТ №643638, виданим на імя [PERSON] [PERSON] 29.02.1980 року Смілянським технікумом харчової промисловості, навчання в якому підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.12); архівною довідкою від 18.04.2016 року №01-13-131, виданою [PERSON] районним Трудовим архівом на підставі книги наказів директора по Мурафському плодоконсервному заводу на імя [PERSON], з якої вбачається, що наказом директора Мурафського плодоконсервного заводу с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області від 14.04.1982 року №74 заявницю прийнято на роботу обліковцем мясного цеху, та, згідно з наказом від 06.10.1983 року №917 параграф 1, [PERSON] з 01.10.1983 року переведено з консервного цеху в мясний цех майстром, а наказом директора Мурафського плодоконсервного заводу від 02.01.2002 року №1 параграф 111 заявницю [PERSON] з 31.12.2001 року звільнено з посади майстра за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.13); свідоцтвом про народження заявниці серії ІІІ-ЯР №157057, з якого вбачається, що по батькові заявниця значиться як «Станіславівна» (а.с.22); витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №395707 про державну реєстрацію припинення КП «Мурафський плодоконсервний завод» 29.12.2011 року, у звязку з визнанням банкрутом (а.с.14-15). Встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу має для останньої юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання пенсії. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані допустимі докази належності їй архівної довідки про роботу, заробіток та трудовий стаж на Мурафському плодоконсервному заводі с. Мурафа, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви [PERSON] При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Outcome: approved