Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

19\~лютого 2019\~року [PERSON](далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначила, що вона є власником житлового будинку, що розташований в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, вул. Шевченка, 15. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є колишньою співмешканкою її дядька [PERSON]. Остання припинила проживання у вище згаданому будинку з жовтня 2017 року, тобто понад рік тому. З огляду на вищевикладене позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. Шевченка, 15, що знаходиться в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області. Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечували. 06 березня 2019 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що може визнати позовні вимоги [PERSON], проте бажає, щоб остання відшкодувала її витрати на лікування та поховання співмешканця, [PERSON], який тривалий час хворів та був інвалідом 2 групи (а.с. 24, 25, 28). Третя особа - Рахнівсько-Лісова сільська рада Шаргородського району Вінницької області, про розгляд справи повідомлена належним чином, в судове засідання представник третьої особи не зявився, проте до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради (а.с. 39). Заслухавши доводи позивача та її представника,заперечення відповідача та представника відповідача, розглянувши документи та матеріали справи, дослідивши письмові докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив таке. [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, вул. Шевченка, 15, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими Шаргородською державною нотаріальною конторою Вінницької області 01 листопада 2017 року та 25 квітня 2018 року (а.с. 6, 8). Відповідно до довідки виконавчого комітету Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 698 від 11 лютого 2019 року вбачається, що в будинку по вулиці Шевченка № 15 в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, [PERSON] не проживає з 16 жовтня 2017 року, згідно акта депутата [PERSON] від 30 листопада 2018 року (а.с. 10). 07 червня 2018 року [PERSON] надіслала [PERSON] повідомлення-попередження, знятись з реєстрації в будинку по вул. Шевченка, 15, с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області в добровільному порядку (а.с. 11). Згідно повідомлення виконавчого комітету Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 481 від 16 липня 2108 року, [PERSON] для добровільного зняття з реєстрації до сільської ради не зявилась (а.с. 13). Із акту від 24 лютого 2018 року вбачається, що комісія у складі депутата Рахнівсько-Лісової сільської ради [PERSON] та громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердила, що [PERSON] у будинку, який належить [PERSON] в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, вул. Шевченка, 15 не проживає з 2017 року (а.с. 29). В судовому засіданні відповідач повідомила, що в будинку по вулиці Шевченка, 15, в с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області не проживає з лютого 2018 року. Ця обставина підтверджується обліковим рахунком № 21700517, виданим на імя [PERSON], в якому зазначено, що з лютого 2018 року не змінювалися показники лічильника електричної енергії (а.с. 14). Установленим обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням власністю, які регулюються, зокрема, Житловим кодексом Української РСР (далі ЖК УРСР) та Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Частиною 3 цієї ж статті також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Частиною 1\~ст.\~7\~цього ж\~Закону передбачено,\~що зняття\~з реєстрації\~місця проживання\~особи здійснюється\~на підставі заяви\~особи або\~її представника,\~що подається\~до органу\~реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою; 5) виселення. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Ураховуючи наведене, суд вважає, що оскільки позивачу на праві власності належить будинок, а відповідач права власності на будь-яку частину будинку не має, не є членом сімї позивача, іншої домовленості між ним та позивачем немає, а реєстрація відповідача у будинку чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності майном, то відповідач повинен бути визнаним таким, що втратив право користування житловим будинком. Однак, позивачем та адвокатом [PERSON] до суду не надано жодних доказів про вартість послуг щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачені або підлягають сплаті, а також витрати повязані з явкою до суду позивача, що унеможливлює визначити суму за надання правничої допомоги та явкою до суду позивача, тому суд вважає, що витрати понесені позивачем правничу допомогу адвокатом [PERSON] не підлягають стягненню. Із матеріалів справи вбачається, що позивач понесла судові витрати на сплату судового збору в сумі 768,40 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. 1), який у звязку із задоволенням позову слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved