Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON]про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 1994 року. Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 02 грудня 2002 року їх шлюб був розірваний. В період сумісного проживання з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що син перебуває на її утриманні, заяву про стягнення аліментів з відповідача вона не надавала, аліменти не отримувала. З часу розірвання шлюбу та по теперішній час син [PERSON] зі своїм батьком, відповідачем по справі, не бачився, відповідач не виявляв до нього батьківського піклування, не виконував своїх обов'язків що до виховання дитини. З огляду на викладене, просила суд позбавити [PERSON], 1964 року народження батьківських прав відносно [PERSON]. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи поводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Враховуючи той факт, що [PERSON] проживає в районному центрі Гайворон, Білгородської області Російської Федерації, суд, для повідомлення відповідача про місце, дату та час розгляду справи, вручення позовної заяви та доданих до неї документів, а також надання можливості подання до суду заперечення проти позову та з'ясування ставлення відповідача до позову, звернувся із судовим дорученням до компетентного іноземного суду. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 19 березня 2015 року провадження у даній цивільній справі було зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги. 22 грудня 2016 року матеріали виконання судового доручення були повернені до Слов'янського міськрайонного суду, з яких видно, що відповідачеві вручена позовна заява із документами. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. До суду надійшла заява, в якій відповідач позов визнав у повному обсязі та повідомлений про час та дату судового засідання. Представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, на адресу суду було подано заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника органу. Органом опіки та піклування надані висновки про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив такі обставини. Судовим розглядом встановлено, що 01 листопада 2002 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 01 листопада 2002 року, яке набуло законної сили 02 грудня 2002 року. Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції Донецької області, 07 грудня 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом про народження: Серія: [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міського управління юстиції, актовий запис 137. Батьками у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що було зроблено відповідний актовий запис за № 423. Внаслідок чого, вона змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно із довідкою наданою ПП «Навигатор», що у період з 2001 по 2015 рік за адресою: [ADDRESS], за яким проживають зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не проживає і не проживав, за вказаною адресою він не зареєстрований, з [PERSON] не спілкувався і не спілкується до теперішнього часу. Відповідно до розписки [PERSON], він підтверджує те, що у період з 10 лютого 2001 року по 27 березня 2015 року ( на час написання вказаної розписки) з [PERSON] він не зустрічався та не спілкувався. В характеристиці наданій Начальником Слов'янської об'єднаної державної фінансової інспекції Одновол Л.В. складеної на [PERSON], зазначено, що [PERSON] працює в Слов'янській об'єднаній державній фінансовій інспекції з 22 квітня 1996 року, на посаді заступника начальника відділу з 22 березня 2013 року. [PERSON] у 1994 році закінчила Донецький державний технічний університет за спеціальністю економіка та управління в машинобудівництві, здобула кваліфікацію інженер - економіст. [PERSON] професійно компетентний працівник. До виконання своїх посадових обов'язків становиться з належною відповідальністю, суворо і точно дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку та правил етики. Працездатна, самокритична, комунікабельна, послідовна у роботі та морально врівноважена. За час роботи очолює та приймає участь у ревізіях та перевірках. Забезпечує та контролює своєчасне складання звітності, достовірність відображення результатів контрольних заходів. Забезпечує та контролює реалізацію матеріалів ревізій, які проведено. Постійно працює з нормативно - правовими актами. Виявляє здібності до роботи. Обсяг роботи, що виконується відповідає сподіванням, результати роботи. Контролює стан погашення заборгованості по не усунутим порушенням. Має професійні знання та навички, використовує в роботі нові шляхи виявлень порушень. Володіє високим рівнем культури поведінки і спілкування з людьми; у критичних ситуаціях завжди поводиться коректно і водночас з розумінням. Користується повагою та авторитетами серед працівників відділу та представників організацій з якими спілкується при виконання службових обов'язків. Володіє питаннями фінансування, економіки, аналізу та їх практичним застосуванням. Постійно підвищує рівень знань шляхом самоосвіти, проводить роботу з засобами масової інформації. Відповідає займаній посаді. Відповідно до характеристики наданої директором ЗОШ І-ІІІ ступенів № 12 стосовно учня [PERSON], вбачається, що [PERSON] навчається у 8 -му класі(клас з музикальним направленням) з балом успішності від семи до дванадцяти. До виконання своїх обов'язків як учня ставиться з належною відповідальністю, працездатністю, суворо й точно дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку школи та правил етики, поведінка відмінна. До вчителів ставиться з повагою. [PERSON] бере участь у всіх заходах класу та школи, в тому числі музикальних , спортивних змаганнях. Додатково займається танцями, футболом. Протягом 2007-2015 років батьківські збори відвідує мати, батько [PERSON] школу за цей період не відвідував, з сином не спілкувався. [PERSON] користується повагою та авторитетом серед однокласників та учнів школи. Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні комісії Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, за наслідками якого комісією було прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його неповнолітнього сина. Згідно із висновком органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області № 29/01-271 від 09 лютого 2017 року, вбачається, що згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON], [PERSON] є його батьком. З 01 жовтня 1994 року по 07 грудня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Дитина проживає із матір'ю [PERSON]. На даний час [PERSON] перебуває на території РФ. [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, ніякого зв'язку з дитиною не підтримує, не цікавиться успіхами сина, не турбується про стан його здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, протягом тривалого часу не здійснює жодних дій, спрямованих на виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно заяви 14 жовтня 2016 року [PERSON], [INFO], не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина, [PERSON], [INFO], відмовляється бути його батьком, а також не заперечує проти можливого його усиновлення. Дитина [PERSON], за письмовою розпискою від 27 березня 2015 року підтверджує, що з моменту його народження не зустрічався та не спілкується з батьком [PERSON] Невиконання батьком [PERSON] своїх обов'язків підтверджується також характеристикою на учня 8-го класу ЗОШ № 12 м. Слов'янська, Донецької області [PERSON] , [INFO]. Мати, [PERSON], за місцем роботи, характеризується, як відповідальний, професійно компетентний працівник. Позбавлення батьківських прав батька [PERSON], необхідно для вирішення подальшої долі дитини, всебічного забезпечення її прав та законних інтересів. З огляду на викладене орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що батька, [PERSON], [INFO], доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями Закону та роз'ясненнями, даними у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»( зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Згідно із статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України « Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства України та судової практики, процес виховання дитини передбачає перш за все активну поведінку батьків щодо участі в цьому процесі. Норми ст. 164 СК України передбачають сімейно-правову відповідальність, яка настає при винній поведінці батьків(одного з батьків) зокрема за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, не цікавиться її життям, не проявляє батьківської турботи протягом багатьох років, зв'язок між дитиною та батьком втрачений внаслідок поведінки батька. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність відомостей встановлених із письмових документів, оскільки вони узгоджуються між собою та не містять внутрішніх протиріч. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки вказаний висновок підписаний уповноваженою особою, зроблений на підставі вивчення всіх обставин справи, взаємин батька із дитиною. Виходячи з аналізу встановлених обставин справи, та доказів, які їх стверджують, суд приходить до висновку, що поведінка відповідача на думку суду свідчить лише про те що він дійсно самоусунувся від виховання своєї неповнолітньої дитини, не здійснював та не здійснює будь-яких можливих дій щодо участі в утриманні та вихованні сина. Маючи можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно залишив сина без піклування з боку батька, чим ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків у відношенні дитини, а тому відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його сина [PERSON], [INFO]. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є надзвичайним заходом сімейно-правової відповідальності, однак з урахуванням встановлених обставин у справі, за якими встановлено, що відповідач про сина не піклується, ніякої участі в його вихованні та утриманні не приймає і взагалі не цікавиться його життям, а відтак, самоусунувся від його виховання, суд вважає, що за таких обставин є всі підстави для застосування саме такого заходу сімейно-правової відповідальності як позбавлення батьківських прав. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина та задоволенні його в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 167 СК України, дитина, один із батьків якої позбавлений батьківських прав, за бажанням другого з батьків може бути передана йому. На думку суду можливо передати дитину позивачці, оскільки вона бажає опікуватись дитиною, у суду відсутні підстави вважати, що мати дитини не може створити належні умови виховання та утримання сина. Крім того, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку із чим, суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір сплачений нею при зверненні до суду із даним позовом, розмір якого становить 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved