Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

18 липня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2010 року на користь [PERSON] на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку, до 1/8 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно судового наказу Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2017 року на користь [PERSON] на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку, до 1/8 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтував позивач свій позов тим, що після ухвалення рішення суду у жовтні 2010 року, він до 2014 року сплачував аліменти не допускаючи заборгованості. Проте, у 2014 році втратив роботу і з того часу сплачував аліменти, проте не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Виникненню заборгованості сприяли також ті обставини, що він мешкає разом з батьками, які є пенсіонерами і отримують невелику пенсію та сестрою з інвалідністю, стан здоров'я якої за останні роки значно погіршився, а він є єдиним годувальником цієї сім'ї. На даний час позивач проходить службу в Збройних силах України за контрактом і з нього утримують 50% заробітку за судовими рішеннями та ще близько 25% на погашення виниклої заборгованості по аліментам, у зв'язку з чим він отримує дохід, який є меншим за прожитковий мінімум та не може задовольнити свої мінімальні потреби, а тому є підстави для зменшення розміру аліментів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позов не подали. У судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та вказала, що з позовом не згодна. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з 15 вересня 2010 року (а/с 7). Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а/с 8-9). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на даний час матеріальний стан позивача змінився, з його доходу утримується близько 70% (на аліменти та для погашення заборгованості по аліментам), а тому суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього за судовими рішеннями, проте не до 1/8 частини, як просить позивач, а до 1/6 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за кожним судовим рішенням, з метою як найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи викладене,

Outcome: partial