Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

18 серпня 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток в розмірі 18 842,70 грн. та моральну шкоду в розмірі 38 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 01.01.2014 року була прийнята на роботу до ТОВ «Кийградсервіс» на посаду юриста І категорії з окладом у розмірі 3 705,00 грн. Як зазначає позивач, з 10.01.2016 року вона була звільнена та дізналася про це лише 12.01.2016 року, трудову книжку позивач отримала після 20 січня, а кошти - 09.06.2016 року. Під час звільнення позивачу не було виплачено компенсацію в розмірі 2 650,23 грн., які були виплачені лише 09.06.2016 року. Таким чином на підставі статті 117 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні - за 107 робочих днів при середньоденному заробітку позивача 176,10 грн., що становить 18 842,70 грн. Також позивач зазначає, що їй спричинена моральна шкода внаслідок несвоєчасного проведення розрахунку, оскільки вона постійно перебуває в напрузі та переживає, позбавлена змоги розпорядитися своїми коштами, що ставить позивача в скрутне становище, неможливість своєчасно сплатити комунальні послуги, придбавати продукти харчування, ліки та інше, і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому позивач оцінила моральну шкоду в розмірі 38 000,00 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність, зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином повідомлявся про судове засідання за адресою реєстрації. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Так як позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, як вбачається із заяви, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Стаття 43 Конституції України визначає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, з 01.01.2014 року [PERSON] була прийнята по переводу на посаду юрисконсульта І категорії та 10.01.2016 року звільнена за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записами в трудовій книжці. В судовому засіданні позивач пояснила, що в день звільнення з нею не було проведено розрахунок при звільненні та всі виплати були проведені лише 09.06.2016 року. Відповідач в судове засідання представника не направив, доказів на спростування зазначеного суду не надав. Як вбачається з матеріалів справи, посадовий оклад [PERSON] на посаді становив 3 705,00 грн. та за січень 2016 року мало бути виплачено позивачу 2 982,52 грн. (а.с.11). Проте в матеріалах справи міститься копія розрахункового листа згідно з яким до виплати позивачу в сумі підлягає сума 2 650,23 грн. Проте як зазначила позивач в позовній заяві їй при звільненні мала бути виплачена сума 2 650,23 грн. Як вбачається із позовної заяви, позивач розрахувала середньоденний заробіток в розмірі 176,10 грн. Проте суд не може погодитись із вказаними нарахуваннями, виходячи з наступного. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до п.2 зазначеної Постанови - середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Останні два місяці перед звільненням (листопад, грудень) - у листопаді 21 робочий день, у грудні - 23, тому загальна кількість робочих днів для розрахунку середнього заробітку становить 21 + 23 = 44. Як вбачається з довідки про доходи (наданої Пенсійним фондом України) позивачу за листопад місяць нараховано суму 4 700,23 грн., у грудні позивачу нараховано 4 121,10 грн. Отже, зазначені суми і беруться для обрахунку середнього заробітку. А тому загальна заробітна плата, що враховується для розрахунку середньоденної заробітної плати становить 4 700,23+ 4 124,10 = 8 824,33 грн. Пунктом 8 зазначеної Постанови визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином середньоденна заробітна плата становить 8 824,33 грн. : 44 дні = 200,55 грн. Загальна кількість днів затримки розрахунку становить 104 дні, а саме: 2016 рік - січень - 15 днів, лютий - 21 день, березень - 22 дні, квітень - 21 день, травень - 19 днів, червень - 6 днів. Тому сума середнього заробітку за час затримки виплати становить 200,55 грн. х 104 дні = 20 857,20 грн. Проте, оскільки позивач просила стягнути з відповідача 18 842,70 грн., суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених позивачем вимог, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 18 842,70 грн. У відповідності із ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. В судовому засіданні встановлено, що в порушення законних прав позивача з нею не було проведено розрахунок при звільненні у встановлений законом строк, а тому суд приходить до висновку, що права позивача порушені, що призвело до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає за можливе, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи тривалість невиплати заробітної плати, та причини такої невиплати, стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 1 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial