Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

18.04.2016р. заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 17.11.2015р. у м.Дебальцеве Донецької області помер її батько [PERSON], 07.05.1945р.н. Факт смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №331 від 18.11.2015р., яке видано Дебальцевським відділенням республіканського бюро судово-медичної експертизи. 16.02.2016р. вона звернулась до Хортицького відділу ДРАЦС для отримання свідоцтва про смерть батька, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що м.Дебальцеве Донецької області відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому видане лікарське свідоцтво про смерть не відповідає встановленій законодавством України формі та не породжує ніяких правових наслідків. Встановлення факту смерті їй необхідно для оформлення спадкових прав на спадщину, що залишилась після смерті батька. Просить встановити факт смерті [PERSON], 07.05.1945р.н., який помер 17 листопада 2015р. в м.Дебальцеве Донецької області. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що її батько постійно проживав в [INFO], після початку АТО з непідконтрольної території не виїжджав. Мешкав сам, оскільки мати померла перед початком АТО. За тиждень до смерті батько потрапив до лікарні, оскільки став погано себе почувати, хоча будь-якими хронічними захворюваннями не страждав, але був людиною похилого віку і загострення ситуації в зоні АТО вплинуло на його стан здоровя. Батько помер 17.11.2015р. вдома. Вона їздила на похорон, здійснила поховання батька на міському кладовищі поруч з могилою матері, витрати на поховання несла вона. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька першої черги і встановлення факту смерті батька їй необхідно для оформлення спадкових прав. Іншим шляхом встановити факт смерті вона не може. Представник зацікавленої особи - Хортицького відділ ДРАЦС реєстраційної служби ЗМУЮ в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень щодо заяви не мають, просять прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника зацікавленої особи. Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Ст.257-1 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). Згідно з розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ,який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п.13 вказаної постанови заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Сухопутна територія Автономної республіки Крим та місто Севастополь, внутрішні води України цих територій, визначаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Ч.1 ст.17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна\~\~ реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. П.5 р.ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Дебальцево Донецької області. Суд встановив, що заявниця [PERSON], 31.08.1976р.н., дошлюбне прізвище [PERSON], є донькою [PERSON]. Згідно з копією паспорта ВВ № 819152, виданого 30.05.1999р. Дебальцевським МВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився 07.05.1945р. в с. Чорнухине Перевальського району Луганської області, був зареєстрований за адресою [INFO]. Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть №331 від 18.11.2015р., яка видана Дебальцевським відділенням республіканського бюро судово-медичної експертизи, [PERSON], 07.05.1945р.н., помер 17 листопада 2015р. вдома за адресою: м.Дебальцево Донецької області, вул..Космонавтів,2/17. Причина смерті набряк легенів та головного мозку, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. На наданих до суду заявницею фотознімках зафіксовано місце захоронення [PERSON], з табличкою, де зазначено його прізвище, імя та по-батькові, а також дата народження 07.05.1945р., дата смерті 17.11.2015р. Відповідно до листа Хортицького відділу ДРАЦС Запорізького МУЮ від 16.02.2016р. відмовлено у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], оскільки відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м.Дебальцеве Донецької області відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому надане нею лікарське свідоцтво про смерть не відповідає встановленому законодавством Україні зразку і не може бути підставою для видачі свідоцтва про смерть.. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозвязку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що батько заявниці [PERSON] помер 17 листопада 2015р. в м.Дебальцеве Донецької області, який знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній Україні. Доказів, які б спростовували факт смерті [PERSON], суду не надано. Також судом встановлено, що смерть [PERSON] була зафіксована лікарським свідоцтвом про смерть №331 від 18.11.2015р., яке видане Дебальцевським відділенням республіканського бюро судово-медичної експертизи. Суд при постановленні рішення не приймає до уваги вказаний документ як допустимий доказ на підтвердження факту смерті [PERSON], оскільки він виданий установою, яка розташована на тимчасово непідконтрольній українській владі території, і в силу вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не створює ніяких правових наслідків. З цих же підстав заявниці Хортицьким відділом ДРАЦС було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її батька. Таким чином, зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, заявниця немає можливості. В позасудовому порядку встановити факт смерті батька заявниця також не може. Крім того, суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, з метою захисту законних прав та інтересів заявниці [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення її заяви повністю.

Outcome: approved