overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

17 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.10.2014р. о 9 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.10.2014р. о 9 год. 10 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Гвоздик Л.Ю лікарні міс. ПНД м. Дніпропетровська. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора себе не обслуговує, про себе не піклується, ліки приймати вдома не може. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - важка розумова відсталість з порушенням поведінки. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

17 жовтня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.10.2014р. о 10 год. 15 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр.[PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.10.2014р. о 10 год. 15 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, агресивна. Мислення паралогічне, розірване. Маячні ідеї відносин, переслідування, впливу. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, катоно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

17 жовтня 2014 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області постановлено заочне рішення, яким позов [PERSON] задоволено повністю. При ухвалені рішення судом не вирішено питання про стягнення судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Вивчивши матеріали цивільної справи та зміст заочного рішення суду від 17.10.2014 року, суд дійшов до висновку про доцільність ухвалення додаткового рішення. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»- від сплати судового збору звільняються інваліди І та ІІ груп. Позивачка [PERSON] згідно довідки МСЕК є інвалідом І групи ( а.с. 7). Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України у резолютивній частині судового рішення має бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Враховуючи те, що в резолютивній частині рішення від 17 жовтня 2014 року не вирішено питання про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в цій частині, яким стягнути з [PERSON] на користь держави 243 гривні 60 копійок судового збору

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

17 жовтня 2014 року неповнолітня [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання їй права на шлюб з - [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2011 р. познайомилася з [PERSON], від якого є вагітною має намір народити дитину. Вирішили одружитися, але в органах реєстрації актів цивільного стану їй відмовлено, оскільки не досягла відповідного віку на укладення шлюбу. З посиланням на ч. 2 ст. 23 СК України просила надати їй право на шлюб з [PERSON] У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а заінтересовані особи не заперечували проти таких вимог. Заслухавши пояснення заявника і заінтересованих осіб, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюбний вік для жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу (ст. 22 СК). Відповідно до ч. 2 ст. 23 Сімейного кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, заявником є [PERSON], [INFO], отже є неповнолітньою, якій на день звернення до суду виповнилося 16 років. Матір'ю заявника є [PERSON], яка не заперечує проти надання її дитині права на шлюб, а відомості про батька заявника записані відповідно до вимог ст. 135 СК України. Судом з'ясовано, що [PERSON] у 2011 р. познайомилася з [PERSON], з яким до цього часу спільно проживають. У квітні місяці 2014 року заявник завагітніла від [PERSON] і на цей час знаходиться на дев'ятому місяці вагітності, що підтверджується довідкою Новоодеської центральної районної лікарні Миколаївської області. У судовому засіданні заявник пояснила, що кохає [PERSON] і має намір зареєструвати з ним шлюб та народити спільну дитину. Мати свою сім'ю, почувати себе в ній вільною людиною, жити в оточенні поваги та любові - природне право кожного. Добровільність шлюбу є однією із основних його засад. [PERSON] суду пояснив про суцільну згоду з заявницею щодо права на шлюб, їх почуттів та народження спільної дитини. Зважаючи на фізичну і розумову зрілість заявника, приймаючи до уваги вагітність [PERSON], суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, оскільки укладення шлюбу відповідатиме її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2009 року. Від шлюбу мають двох дітей: 2010 року народження та 2012 року народження. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2014 року через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, сімейні зради та різні погляди на сімейне життя та обов'язки подружжя. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Позивачка у судове засідання не прибула, надіславши заву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Михеєнко». Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує, на примирення не згоден. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 17 вересня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 709. Судом також встановлено, що сторони мають двох малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, прийшов до висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти цього не заперечує. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 16 вересня 2008 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені, проживають вони окремо з лютого 2014 року. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, взаєморозуміння в родині відсутнє, чоловік не бере участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги сімї, не займається вихованням сина, який проживає разом з нею, та якого вона виховує сама. З вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. На підставі викладеного позивач просить шлюб розірвати, прізвище залишити без змін «Шиян». У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №141021, виданого 16 вересня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, 16 вересня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 164, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-НО №240288, виданого 03 листопада 2008 року, Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився 22 жовтня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис №938. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір та спір щодо проживання неповнолітнього сина на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін «Шиян».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 02 вересня 2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 серпня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7851,02 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 642,55 грн., загалом в сумі 13993,57 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13993,57 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.47). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 02 вересня 2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7-8). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 серпня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7851,02 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 642,55 грн., загалом в сумі 13993,57 грн. (а.с.6). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 13993,57 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 07 грудня 2006 року, відповідач отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 липня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1597,83 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3450,05 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1946,96 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 349,74 грн., загалом в сумі 7844,58 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 7844,58 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст.74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с.33). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 07 грудня 2006 року, відповідач отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12-18). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 липня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1597,83 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3450,05 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 1946,96 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 349,74 грн., загалом в сумі 7844,58 грн. (а.с.8-11). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 7844,58 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. Відповідно до укладеного договору б/н від 20 серпня 2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3795,60 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3622,30 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 609,35 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 401,36 грн., загалом - 8928,61 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 8928,61 грн. та стягнути на його користь судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 50). За таких обставин зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 20 серпня 2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-10). Позивач належним чином виконав своє зобов'язання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість станом на 30 червня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3795,60 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3622,30 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 609,35 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) - 401,36 грн., загалом - 8928,61 грн. (а.с.7-8). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 8928,61 грн. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved