Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

18.05.2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ (ПриватБанк») звернулося до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначало наступне. 27.10.2007 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання заяви позичальника № ZP1RRC05690018, уклали договір (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 2 068 грн. на строк 12 місяців, а саме з 27.10.2007 року по 27.10.2008 року, включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 22,75 грн., та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 188,00 грн. Погашення заборгованості позичальник повинен був здійснювати з 1 по 5 число кожного місяця у сумі 206, 65 грн. При порушенні будь-якого із зобов`язань, позичальник повинен був сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн., за кожен день прострочки платежу. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, але останній порушив умови Договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за вказаним договором у розмірі 8 844, 73 грн., а саме за відсотками - 68, 25 грн., комісії - 159, 25 грн. та пені - 8 617, 23 грн. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем позичальника є [PERSON] , оскільки останній на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. Отже, виходячи з положень ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, [PERSON] повинен відповідати за зобов`язаннями спадкодавця за вказаним кредитним договором, як спадкоємець останнього. 01.08.2018 року, згідно до вимог ст. 1281 ЦК України, позивачем була направлена претензія кредитора до Розівської державної нотаріальної контори, а 27.09.2019 року відповідачу у справі, - [PERSON] . Водночас, всупереч положень ч. ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України, відповідачем не були задоволені вимоги кредитора, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом. З огляду на вказане, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ZP1RRC05690018 від 27.10.2007 року в розмірі 8 844, 73 грн., яка склалася з відсотків - 68, 25 грн., комісії - 159, 25 грн. та пені - 8 617, 23 грн., а також суму понесених судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 16.06.2020 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 год. 00 хв. 03.07.2020 року (а.с. 63). В подальшому розгляд справи було відкладено на 14 год. 00 хв. 20.07.2020 року, 11 год. 30 хв. 06.08.2020 року, 14 год. 00 хв. 20.08.2020 року, 13 год. 00 хв. 09.09.2020 року, 09 год. 00 хв. 24.09.2020 року (а.с. 69, 76, 97, 101-102, 109). Ухвалою суду від 20.07.2020 року за клопотанням відповідача було витребувано докази, а саме з Розівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , а з Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області інформацію про осіб, що були зареєстровані та проживали на момент смерті разом з [PERSON] (а.с. 76). Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, зокрема повідомивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 110, 118). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Окрім цього, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, а у задоволенні позову Банку відмовити (а.с. 67, 72 73, 80, 100, 104, 111). Виходячи з наведеного, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, згідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 96/2018, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 27.10.2007 року АТ КБ «ПриватБанк» (раніше - ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] шляхом підписання заяви позичальника № ZP1RRC05690018, уклали договір (далі - Договір), згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 2 068 грн. на строк 12 місяців, а саме з 27.10.2007 року по 27.10.2008 року, включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 22,75 грн., та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 188,00 грн. Погашення заборгованості позичальник повинен був здійснювати з 1 по 5 число кожного місяця у сумі 206, 65 грн. При порушенні будь-якого із зобов`язань, позичальник повинен був сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн., за кожен день прострочки платежу (а.с. 18). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором на момент смерті утворилась заборгованість на загальну суму 8 844,73 грн., яка склалася з відсотків - 68,25 грн., комісії - 159,25 грн. та пені - 8 617, 23 грн. (а.с. 17). Згідно до свідоцтва про смерть, [INFO] [PERSON] помер у [ADDRESS] у віці 37 років (а.с. 24). Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Водночас згідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Виходячи з положень ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ст. 1221 ЦК України). Частиною першою статті 1222 ЦК України, визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки зобов`язання боржника з повернення кредиту входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця. Згідно зі ст. 1282 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин, тобто до внесення змін згідно до Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 року) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин, до внесення змін згідно до Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 року) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення кредитором вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 495/1933/15-ц). Як вбачається з відповіді голови Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області С. Нестеренко за № 2143/01-22-03 від 29.07.2020 року, на момент смерті, разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: батько - [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] , та брат - [PERSON] , [INFO] . Інформація про фактичне місце проживання даних осіб з померлим за однією адресою у селищній раді відсутня (а.с. 83). Згідно до матеріалів спадкової справи № 96/2018, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , її було відкрито за претензією кредитора - АТ КБ «ПриватБанк». При цьому, відомості про наявність у померлого [PERSON] спадкоємців та отримання ними спадщини у спадковій справі відсутні (а.с. 85-95). Отже, виходячи з вказаних доказів, достеменно встановити наявність, зокрема відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, кола спадкоємців померлого [PERSON] , які б прийняли спадщину після останнього, є неможливим. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 04.07.2013 року до Єдиної клієнтської бази АТ КБ «ПриватБанку» було внесено відомості про смерть позичальника [PERSON] , та прикріплено свідоцтво про його смерть (а.с. 112). 01.08.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» до Розівської державної нотаріальної контори направив претензію кредитора за вих. № 893ZPLFZ03AО0 від 09.07.2018 року (а.с. 5, 10-15). 06.08.2018 року до Розівської державної нотаріальної контори від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла вказана претензія кредитора разом із копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 86, 87). Розівською державною нотаріальною конторою 06.08.2018 року на підставі претензії кредитора, а саме АТ КБ «ПриватБанк» до Спадкового реєстру було внесено дані про реєстрацію спадкової справи (а.с. 93-94). 06.08.2018 року Розівською державної нотаріальною контору на адресу АТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист за № 649/02.14 про реєстрацію претензії останнього (а.с. 16, 95). 27.09.2019 року аналогічна претензія кредитора від 06.09.2019 року була направлена відповідачу [PERSON] (а.с. 6, 7-9). Тобто, наведені обставини свідчать про те, що позивач дізнався про відкриття спадщини, - смерть позичальника [PERSON] , ще 04.07.2013 року, коли до Єдиної клієнтської бази АТ КБ «ПриватБанк» було прикріплено документ про смерть позичальника. А тому, виходячи з приписів ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин, до внесення змін згідно до Закону № 2478-VIII від 03.07.2018 року) позивач мав право пред`явити вимоги до спадкоємців боржника [PERSON] , за наявності їх встановлення, протягом шести місяців починаючи з 04.07.2013 року, тобто з часу коли він дізнався про відкриття спадщини. Водночас, як свідчать матеріали справи, позивач звернувся з претензією до нотаріальної контори лише 01.08.2018 року, а тому пропустив визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) шестимісячний строк для пред`явлення вказаної вимоги, що має наслідком позбавлення права такої вимоги, згідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України. За таких обставин, суд вважає необхідним у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Outcome: dismissed