Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

17.12.2020 до суду звернувся Керівник Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Данилов Д. в інтересах: Дніпропетровської обласної ради та Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечнікова» Дніпропетровської обласної ради із позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. У своїй позові заявник посилається на те, що 14.02.2018 приблизно о 17-15 годині [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ-11173-110-30» р/н [NUMBER] , рухався по а/д Р-52 Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решитилівка з с. Лобойківка в смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області. В ході руху, в районі автостанції по вул. Калініна, 25 в смт Петриківка, водій [PERSON] , рухаючись із перевищенням допустимої швидкості руху у населеному пункті та обмеження максимальної швидкості, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не був уважним до дорожньої обстановки та її змінам, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалась по вказаному пішохідному переходу. Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2018 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті ДТП пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження та перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у період з 14.02.2018 по 28.02.2018 та на її лікування витрачено 10355,34 грн. Враховуючи, що витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої [PERSON] здійснені внаслідок злочинних дій відповідача, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 10355,34 грн. та стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір. 22.01.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 16.03.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні прокурор Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Сухомлин В.В. заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, що зазначені в позовній заяві. Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» повідомлений про час та міце проведення судового засідання належним чином. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2018 слідує, що 14.02.2018 приблизно о 17-15 годині [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ-11173-110-30» р/н [NUMBER] , рухався по а/д Р-52 Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решитилівка з с. Лобойківка в смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області. В ході руху, в районі автостанції по вул. Калініна, 25 в смт Петриківка, водій [PERSON] , рухаючись із перевищенням допустимої швидкості руху у населеному пункті та обмеження максимальної швидкості, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не був уважним до дорожньої обстановки та її змінам, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалась по вказаному пішохідному переходу. Внаслідок ДТП потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортними засобами. Згідно листа Комунального некомерційного\~підприємства Кам`янської\~міської ради\~«Міська лікарня\~швидкої медичної\~допомоги» від 18.06.2020 та довідки калькуляції, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у період з 14.02.2018 по 28.02.2018 - тобто 15 ліжко-днів та на її лікування витрачено 10355 грн. 34 коп. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно зі статутом Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (далі Статут), затвердженого рішенням Кам`янської міської ради № 1532-3 5/VII від 04.09.2020, засновником підприємства являється Кам`янська міська рада. Згідно п. 5.2 статті 5 Статуту, одним із джерел формування майна та коштів Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» є бюджетні кошти. Тобто, Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» є бюджетним підприємством. У даному випадку органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Кам`янська міська рада, як засновник вказаного підприємства, а також Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яка понесла відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину. Разом з тим, ані Кам`янська міська рада, а ні Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з моменту закінчення лікування [PERSON] , а саме з 28.02.2018 до теперішнього часу жодних заходів з метою відшкодування витрат, понесених на лікування [PERSON] від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] не вжито. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 та 4 ст. 56 ЦПК України, встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~статтею 185\~цього Кодексу. Враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування збитків понесених на лікування потерпілої [PERSON] , суд вважає, що в даному випадку представництво державних інтересів прокурора в суді є цілком виправданим та таким, що відповідає вимогам законодавства. Таким чином, враховуючи доведеність вини відповідача [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, встановлений в судовому засіданні розмір витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, безпосередньо визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат на лікування [PERSON] у розмірі 10355,34 грн. є цілком обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору, розмір якого відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved