Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

19.03.2014 року відкрито провадження у справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.06.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої остання отримала кредит у розмірі 20807,82 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими умовами та правилами, тарифами складають кредитний договір своїм підписом у заяві. Однак відповідачка не виконує свої зобов'язання, має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 32800,24 грн., яку позивач просить стягнути, а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні, не заперечуючи проти факту укладення угоди та не оспорюючи розмір заборгованості зазначила, що укладала кредитний договір в інтересах дочки і за їх усною домовленістю остання мала виконувати зобов'язання по погашенню кредиту. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення відповідачки, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 623 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з наданої позивачем Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт ( далі - Генеральна угода ) від 07.06.2013 року, остання укладена з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 06.07.2007 року, за яким сторони домовилися, що заборгованість станом на 07.06.2013 року становить 20894,24 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за кредитним договором 30.06.2016 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаною угодою відповідачка зобов'язана сплати в день підписання Генеральної угоди 1536 грн. 00 коп. Пунктом 2.1. Генеральної угоди визначено, що банк надає позичальнику строковий кредит в розмірі 20807,82 грн. на строк 36 місяців на період з 07.06.2013 року по 30.06.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 20807,82 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Оплата заборгованості здійснюється в наступному порядку починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник сплачує банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 754,91 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Пунктом 2.2. Генеральної угоди від 15 вересня 2012 року передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк яких не настав, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 8368,30 грн. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, затв. наказом Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 6 березня 2010 року № СП-2010-256, при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн., а також розмірі 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням суми нарахованих і прострочених процентів та комісії. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем і відповідачем не оспореного, вбачається, що заборгованість за зазначеним договором станом на 11.02.2014 року становить 32800,24 грн., з них: заборгованість за кредитом - 20266,30 грн., заборгованість по сплаті процентів - 2127,53 грн., 8368,30 грн. - штраф відповідно до п. 22 Генеральної угоди; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1538,11 грн. Суд не може прийняти до уваги доводи відповідачки, що за усною домовленістю сплачувати заборгованість повинна була її дочка, а вона особисто не знала про невиконання дочкою своїх зобов'язань, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження заміни боржника нею не надано. Натомість відповідачка не оспорює факту укладення Генеральної угоди та невнесення коштів на погашення нею кредитних зобов'язань. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved