Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

19.12.2016 року представник [PERSON] [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 11 вересня 2014 року померла [PERSON], яка 22 серпня 2013 року склала заповіт, посвідчений секретарем Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, згідно якого, на випадок смерті, все належне їй майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і все те, що буде їй належати на день смерті, і на що по закону буде мати право, заповіла своїй племінниці [PERSON], позивачу по справі. Позивач прийняла спадщину, звернулася у встановлений чинним законодавством строк до нотаріуса з відповідною заявою, і 07.07.2015 року отримала свідоцтво про право власності на частину спадкового майна земельний пай. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї тітки [PERSON] У видачі свідоцтва про право власності на решту спадкового майна житловий будинок, що розташований по вул. Шевченка, 88, с. Тарасівка, Гребінківського району, Полтавської області їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. З огляду на викладене, представник позивача просить визнати за позивачем право власності на вищевказаний спадковий будинок. В судове засідання представники сторін не зявились, подали заяви, згідно яких просять справу розглядати без їх участі, представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Зясувавши обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом на підставі свідоцтва про смерть серії І-КЕ за № 276491 встановлено, що [PERSON] померла 11 вересня 2014 року /а.с.6/. Таким чином, в силу частин 1та 2 статті 1220 ЦК України 11 вересня 2014 року на усі права та обовязки, що належали їй на цей момент відкрилась спадщина. Як вбачається із копії заповіту [PERSON] від 22 серпня 2013 року/а.с. 5/, який згідно відповіді на запит виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 147 від 30.12.2016 року дійсно посвідчувався секретарем сільської ради /а.с. 33/, спадкодавець заповіла все належне їй майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, і все те, що буде їй належати на день смерті, і на що по закону буде мати право, своїй племінниці [PERSON], [INFO]. Як встановлено на підставі паспорта серії КН 450825 /а.с. 3-4/ позивачу по справі. Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці за законом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як вбачається із довідки виданої виконкомом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 16 від 04.01.2017 року, [PERSON], [INFO], дійсно проживала і була зареєстрована за адресою: [INFO], по день смерті 11.09.2014 року. На день смерті з померлою ніхто не проживав і не був зареєстрований /а.с. 43/. З постанови державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори за вих. № 02-31/1932 від 23.11.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що спадкова справа на майно [PERSON], померлої 11.09.2014 року, останнім місцем проживання якої було: вул. Шевченка, 100, с. Вишняки, Хорольський район, Полтавська область, відкрита 08.12.2014 року за № 304/2014 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом, складеним [PERSON] 22.08.2013 року на все майно на її користь, посвідченого секретарем Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за реєстровим № 39. Інших заяв про прийняття спадщини чи/та про відмову від прийняття спадщини від інших осіб у спадкову справу не подано. 23.11.2016 року до нотаріальної контори звернулася спадкоємець за заповітом [PERSON] з усною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: с. Тарасівка, вул. Шевченка, 88, Гребінківський район, Полтавська область. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих докуметів на нього /а.с. 7/. Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Із довідки виконкому Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 868 від 07.11.2016 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,23 га, що знаходиться на території Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської облаті, за адресою: вул. Шевченка, № 88, с. Тарасівка, для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, не приватизована, знаходиться у власності Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області /а.с. 8/. Відповідно до облікової картки субєкта погосподарського обліку на 2011 2015 роки /а.с. 11-12, 35-36/, відповідей на запити виконкому Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 146 від 30.12.2016 року та № 13 від 23.01.2017 року /а.с. 34, 49/, житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка, № 88, с. Тарасівка, Гребінківського району, Полтавської області, належав [PERSON], будинок перейшов у спадщину від батька [PERSON]. Згідно копії з по господарської книги за 1991 1995 роки /а.с. 50/ головою домогосподарства, що за адресою: вул. Шевченка, № 88, с. Тарасівка, Гребінківського району, Полтавської області, була [PERSON]. Згідно відповіді на запит Лубенського міжрайонного бюро технічно інвентаризації за № 537 від 28.12.2016 року спірний будинок не зареєстрований /а.с. 41/. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 76301901 від 20.12.2016 року відомості щодо житлового будинку за вказаною адресою відсутні/а. с. 21/. В силу частин 3 та 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Згідно ст. 31 цього ж Закону державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на обєкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, право власності спадкодавця на спірне майно було дійсне до її смерті. Враховуючи, що позивач успадкувала за заповітом вищевказаний житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами, на який право власності на момент відкриття спадщини належало [PERSON], заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами за позивачем в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, на підставі ст. 15, ст. 1218, ч.ч. 1 та 2 статті 1220, ч.ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України, ч.ч. 3 та 4 ст. 3, ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV з наступними змінами та доповненнями,

Outcome: approved