Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

18 травня 2016 року [PERSON] вернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 21902,92 грн. щомісячно, починаючи з 14 березня 2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, 23.10.1998 року між нею і відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2015 року у справі № 522/21750/14-ц, яке набрало законної сили 14 березня 2016 року, шлюб між нею і відповідачем було розірвано; по-друге, з 1998 року вона постійно хворіє, після перенесеної нейровірусної інфекції, в звязку з чим 25.02.2015 р. їй було встановлено інвалідність 3-ї групи на строк до 01.03.2016 р. та 29.02.2016 р. їй повторно було встановлено інвалідність 3-ї групи на строк до 01.03.2017 р.; і, по-третє, відповідач за професією є моряком далекого плавання, постійно ходить у рейси та є матеріально забезпеченим і може надавати їй допомогу, але приховує свій дійсний розмір доходів. Позивач веде дану справу в суді через свого представника адвоката [PERSON], який просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач веде дану справу в суді через свого представника адвоката [PERSON], який просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову позивача у повному обсязі, про що подав адресоване суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 23 жовтня 1998 року між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2015 року у справі № 522/21750/14-ц, яке набрало законної сили 14 березня 2016 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняться у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 25 лютого 2015 р. позивачу було встановлено інвалідність 3-ї групи на строк до 01 березня 2016 р. , а 29 лютого 2016 р. позивачу повторно було встановлено інвалідність 3-ї групи на строк до 01 березня 2017 р., що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10ААВ № 795347 (а.с.33). За приписами ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Згідно з ч. 3 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 76 СК України, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Якщо у звязку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сімї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у звязку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.ст. 77, 79 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою; за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі; аліменти сплачуються щомісячно; аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви; якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік; якщо один із подружжя одержує аліменти у звязку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, а у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що у звязку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сімї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, вона не мала можливості одержати освіту, працювати та/або зайняти відповідну посаду під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. При цьому, суд враховує, що станом на дату судового розгляду даної справи дитина сторін вже досягла 15-ти років, отже з 2008-2009 року ця дитина навчаться у школі, що виключає необхідність її догляду цілодобово з боку позивача. Крім того, той факт, що позивач на протязі трьох тижнів у 2005 році та на протязі трьох тижнів у 2008 році проходила лікування у медичних закладах, також не є доказом того, що позивач не мала можливості одержати освіту та/або працювати та/або зайняти відповідну посаду за час шлюбу з відповідачем. Більш того, позивач не надала суду доказів щодо своєї освіти та щодо розміру своєї пенсії. Також позивач не надала суду доказів стосовно того, що, до дати звернення до суду з даним позовом, вона вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати. Вирішуючи дану справу, суд враховує, що, по-перше, відповідач за фахом є моряком далекого плавання, працює на судах іноземних судновласників на посаді капітана, термін його працевлаштування за кордоном у 2013 році складав близько пяти місяців й його середньомісячна заробітна плата становила приблизно 932,50 євро, що на той час за курсом НБУ складало приблизно 10000,00 грн., та ці обставини встановлені рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, яке набрало законної сили, отже відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи; по-друге, на підставі вказаного рішення апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі 5000,00 грн. щомісяця, починаючи з 20 січня 2014 року і до повноліття дитини 10.01.2020 р.; і, по-третє, суду не надано доказів щодо розміру доходів відповідача станом на теперішній час. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач є працездатним та не має інших неповнолітніх дітей, окрім сина [PERSON], [INFO], а позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що станом на дату судового розгляду даної справи вона є інвалідом, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з 18.01.2016 р. і до 01.03.2017 р. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial