Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

19 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON]таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідач - колишній зять позивача, зареєстрований у вказаній квартирі, який після розірвання шлюбу з донькою не проживає, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню квартири. У добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач відмовляється, однак не проживає у квартирі більше одного року. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі примушує його як власника та членів його сім'ї (що проживають фактично в квартирі) нести додаткові витрати на утримання житла. Посилаючись на ст. 71,72 ЖК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі, власником якої є позивач. Позивач та його представник в судове засідання не з'явився, направивши заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у жодне судове засідання не з'явився, хоча неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, будь-яких заяв не подавав. Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представника та заяв до суду не направляла. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 9). Відповідно до довідки, виданої обслуговуючою організацією 19 вересня 2017 року, власнику [PERSON], в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - онука, [PERSON] - зять, [PERSON] - донька (а.с. 10). Тобто, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що в свою чергу підтверджується також довідкою ЦНАП Сумської міської ради від 20 вересня 2017 року (а.с.13). Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з позовної заяви відповідач [PERSON], колишній зять позивача не проживає у квартирі з моменту розірвання шлюбу, більше одного року, в квартирі відсутні його особисті речі, хоча перешкод щодо проживання в квартирі йому ніхто не чинив. Доказів щодо існування будь-якої домовленості між позивачем як власником квартири та відповідачем як колишнім членом сім'ї щодо подальшого проживання відповідача у квартирі та користування житловим приміщенням - суду не надано. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач несе додаткових витрат по утриманню житла та зайві комунальні витрати. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача такими, що втратив право користування житлом, є обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Враховуючи все вищевикладене, виходячи з положень норм ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування квартирою як колишній члени сім'ї власника, в зв'язку з його відсутністю і не проживанням в даній квартирі більше одного року без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн. (а.с.2).

Outcome: approved