Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

18 квітня 2014 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувся представник ТОВ КПЦ Юрстандарт-2012. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що 06 серпня 2013 року ТОВ КПЦ Юрстандарт-2012 та [PERSON], уклали договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 1500 грн. Станом на 16.04.2014 р. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за договором позики. В результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 33\~ 831, 45 (тридцять три тисячі вісімсот тридцять одна гривня сорок пять копійок) Позивач просить стягнути з Відповідача всю суму заборгованості, разом з судовими витратами за розгляд справи судом, всього 14\~ 595 грн. 91 коп., з них 14\~ 352 грн. 31 коп. заборгованості за кредитним договором та 243 грн. 60 коп. судових витрат. Представник позивача у судове засідання не зявився, в позовній заяві просить суд розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення долучене до матеріалів справи. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Як встановлено судом з матеріалів справи та не оспорюється сторонами 06 серпня 2013 року у м. Полтаві між Товариством з обмеженою відповідальністю Консультативно-правовий центр Юрстандарт-2012, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Чапаєва, 9 оф. 305 в особі директора Пушко Наталії Валеріївни з однієї сторони, та [PERSON], що зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з другої сторони, було укладено договір позики № 12806082013 (а.с.5-7). Згідно умов даного договору (п 1.1.) позикодавець - ТОВ КПЦ Юрстандарт-2012 надає позичальнику [PERSON] грошову позику на суму 1500,00 грн. на строк 14 днів тобто до 20 серпня 2013 року включно. За користування позикою позичальник сплачує позикодавцю суму в розмірі 378,00 грн. за 14 календарних днів. Згідно п. 4.1 договору позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення грошових коштів та плати за користування ними шляхом внесення в касу позикодавця готівкою або перерахування на рахунок позикодавця до 20 серпня 2013 року, сплатити штрафні санкції, які можуть бути нараховані за несвоєчасне виконання зобов'язань за даним договором, негайно з моменту пред'явлення вимоги. Пунктом 5.4. договору передбачено право позикодавця, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, нараховується пеня за кожен день прострочення виконання зобов'язання, а саме: - за прострочку повернення позики - пеню в розрахунок 2% за кожен день прострочення платежу; - за прострочку плати користування позикою - пеню в розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Згідно ст.ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики. Якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання. То воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання по договору позики, надавши відповідачу грошову позику у сумі 1500,00 грн., підтвердженням чого є письмова форма договору та письмова розписка позичальника [PERSON] від 06.08.2013 року про отримання ним позики (а.с.8). Незважаючи на свої обов'язки, встановлені законом та договором, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем не виконав та у визначений сторонами термін - 20 листопада 2013 року грошову позику не повернув. Станом на 16 квітня 2014 року вказане зобов'язання залишається невиконаним, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача, відповідач має перед ним заборгованість у розмірі 31\~ 953,45 грн. (а.с. 11-12). Як зазначає Позивач в позовній заяві, договір було пролонговано сторонами до 20 листопада 2014 року на підставі ст. 8 договору, та жодних претензій до відповідача у нього не виникало, а отже суд приходить до висновку, що відповідачем умови договору виконувались належним чином, він належним чином сплачував всі необхідні платежі, а також сплачував плату за користування позиковими коштами, яка нараховувалася з наступного дня від дати пролонгації договору, оскільки вимога про стягнення з відповідача вказаних сум заявлена не була. Згідно копії розписки, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.8), 20.08.2013 року, [PERSON], відповідно до умов договору, сплатив 378 грн., як плату за користування позикою. Дослідивши розрахунок заборгованості наданий позивачем, суд приходить до висновку про його необґрунтованість з наступних підстав. Судом встановлено, що пунктом 5.4. договору передбачено право позикодавця, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором, нарахувати пені за кожен день прострочення виконання зобов'язання, а саме пеню в розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Жодних інших штрафних санкцій, окрім вищезазначених, договором не передбачено. Всупереч цьому, в розрахунку наданому суду, визначено графу сума відсотків яка дорівнює 378 грн., вказана сума врахована позивачем при розрахунку загальної суми заборгованості. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивачем, при обрахуванні суми пені за кожен день прострочення повернення позики, сума пені обраховувалась з урахуванням суми попередньо нарахованої неустойки, тобто пеня нараховувалась не на саму суму позики, а на суму позики та нараховану пеню, що не відповідає формулі нарахування пені та правовій природі неустойки, оскільки неустойка є засобом забезпечення зобовязання, а не частиною зобовязання. Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи, станом на 07.10.2013 року за [PERSON] рахувався борг у сумі 1285 грн. (а.с.8) А тому суд, вважає, за доцільне зменшити розмір пені виходячи з наступної формули розрахунку пені : Пеня = С х РП х Д : 100, де С\~ - сума заборгованості за період, РП розмір пені визначений договором, Д\~ кількість днів прострочення зобовязання А отже, пеня = 1285 х 2 х147 :100 = 3777,90 грн. Пеня за прострочення плати користування позикою не нараховується з причин зазначених вище. Враховуючи, вищевикладеним суд визнає цілком обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за сумою позики у розмірі 1285,00 грн.. Також суд присуджує стягнути на користь відповідача 3777,90 грн. пені за неналежне виконання умов договору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволені частково, а саме на 15% то з відповідача на користь позивача підлягає стягенню судовий збір у сумі 50.75 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial