Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

18 червня 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося в силу того, що з ініціативи відповідача постійно виникали сварки, відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог та враховуючи їх визнання відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 25 лютого 1981 року Центральним палацом одружень м. Києва, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 25 лютого 1981 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 783. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які є вже повнолітніми. Як вбачається із змісту позовної заяви, на протязі останніх двох років сімейне життя між подружжям погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи виникали сварки, відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, тому позивачка вважає, що підтримувати сімейні відносини подальшого сенсу немає і категорично налаштована на розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідачки. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. На час розгляду справи в суді спору щодо поділу майна між подружжям немає. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Письмової заяви про зміну прізвища позивачка суду не надала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved