Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки Дарї, [INFO] з 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини. Свої вимоги мотивує тим, що до березня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від даного шлюбу в них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та неповнолітня донька Даря, [INFO]. Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.10.2015 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки Дарї, [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.06.2016 року з нього на користь [PERSON], який продовжує навчання,стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року і до закінчення сином навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним 23 років. Вважає, що у звязку з стягненням з нього 1/6 частки на утримання повнолітнього сина [PERSON], його матеріальний стан значно погіршився і з нього стягується 41,67 % з усіх видів заробітку (доходу). Крім того, 15.08.2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] та на теперішній час проживає з дружиною в м. Полтава. Свого житла не мають, тому змушені його орендувати. Дружина навчається в Українській медичній стоматологічній академії м. Полтави на денній формі навчання, тому вони несуть ще й витрати на її навчання, які складають 19358 гривень на рік. Він отримує заробітну плату близько 5000 гривень, з якої залишається 2900 гривень на проживання новоутвореної сімї. [PERSON] вважає, що з часу винесення рішень Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з нього аліментів, змінився його сімейний стан та погіршився матеріальний стан, а тому просить суд зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки Дарї, [INFO] з 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. [PERSON] пояснила, що на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.10.2015 року вона отримує від [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки Дарї, [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивач просить зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини. Підставою для зменшення розміру аліментів позивач зазначає зміну сімейного стану одруження. Однак вважає, що доказів на погіршення матеріального стану та здоровя позивачем не надано. [PERSON] працює та отримує заробітну плату. Вважає, що зменшення розміру сплачуваних аліментів погіршить права та законні інтереси їх малолітньої доньки. Крім того, в жовтні 2017 року їх сину [PERSON] виповниться 23 роки і відповідач припинить сплачувати аліменти на його утримання. Тому вона вважає безпідставними вимоги позивача про зменшення розміру аліментів та просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу вимог ст. 182 СК України та роз'яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Стаття 192 Сімейного Кодексу України, передбачає, що розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них. Із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов'язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.03.2013 року, рішення набрало законної сили 27.03.2013 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку Дарю, [INFO] (а.с. 7, 8). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.10.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки Дарї, [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.06.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON], який продовжує навчання, стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.03.2016 року і до закінчення сином навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним 23 років (а.с. 34). Як видно з копії свідоцтва про шлюб серії І-ФП №116899, 15.08.2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області з [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки № 06/01 від 17.01.2017 року з 21.06.2016 року [PERSON] працює в ТОВ «Полтавський ДБК» на посаді начальника спеціалізованої дільниці та за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року йому нарахована заробітна плата в сумі 42064 грн., тобто щомісячно має середню заробітну плату у розмірі 7011 грн. Аліменти за цей період складають 14376, 24 грн. ( а.с. 33). [PERSON] інших аліментних зобов'язань не має, є працездатним. Позивач вважає, що змінився його як сімейний стан, так й матеріальний - наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка навчається в вищому навчальному закладі на денній формі навчання, тому вони несуть ще й витрати на її навчання, його доходу не вистачає на утримання сімї, відповідно визначений судом розмір аліментів, на його думку, порушує право як платника аліментів. Проте, погодитися з такою позицією в цілому не можна. Так, позивач хоча й змінив свій сімейний стан - одружився, проте іншої біологічної дитини окрім двох дітей від першого шлюбу, станом на час розгляду справи не має, тому вважається платником аліментів щодо двох дітей. Крім того, повнолітньому сину [PERSON] 02.10.2017 року виповниться 23 роки і стягнення аліментів на його користь буде припинено. Сам по собі факт укладення позивачем шлюбу, не має правового значення для вирішення вказаного спору. Посилання позивача, що його матеріальний стан значно погіршився і з нього стягується 41,67 % з усіх видів заробітку (доходу), судом також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд визнає, що надані позивачем докази жодним чином не доводять тих обставин, які є підставою для зменшення розміру аліментів та передбачені частиною першою\~статті 192 СК України. Наведене свідчить про те, що підстави для зменшення розміру аліментів, відсутні. При цьому суд вважає, що розмір стягуваних з [PERSON] аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін та неповнолітньої дитини, а обставини, на які посилається позивач, як на підставу зменшення розміру аліментів на даний час не змінилися, доказів протилежного ним суду не надано, у звязку з чим суд прийшов до висновку що, позовні вимоги [PERSON] є необгрутнованими та задоволенню не підлягають.\~\~

Outcome: dismissed