Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

19 грудня 2012 року ПАТ «Луганськгаз» в особі філії Луганське МУЕГГ звернулося до Ленінського районного суду м. Луганська із позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за надані послуги з газопостачання. В обґрунтування позову зазначив, що у будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], позивачем постачався природний газ на підставі договору № 34467 про надання населенню послуг з газопостачання від 29.05.2012 року, для чого використовувалися газові прилади: газова плита 2 од., газовий котел. Нарахування плати за надані послуги з газопостачання здійснювалося на особовий рахунок № [NUMBER], зареєстрований на ім'я відповідача, відповідно до встановлених законодавством норм споживання цін на газ (відносини між газопостачальниками, газотранспортними організаціями та громадянами - споживачами газу, регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246). Оплата за спожитий природний газ Відповідачем здійснювалася не в повному обсязі, періодично, що підтверджується витягом з особового рахунку № [NUMBER]. Заборгованість за надані послуги з газопостачання з 01 січня 1996 року по 01 грудня 2012 року склала 5 534,84 грн. Відповідач попереджався про необхідність сплати боргу за надання послуг з газопостачання, однак теперішнього часу сума боргу не сплачена. Посилаючись на те, що боржник періодично здійснював оплату за спожитий газ, що підтверджується витягом з особового рахунку № [NUMBER], договір про надання населенню послуг з газопостачання з боржником є укладеним фактично з 1996 року, а також те, що боржник попереджався про наявність у нього заборгованості за спожитий газ, однак не сплатив суму боргу, ПАТ «Луганськгаз» просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу за надані послуги з газопостачання з 01 січня 1996 року по 01 грудня 2012 року у розмірі 5 534, 84 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, просила стягнути з відповідача на користь позивача існуючу суму заборгованості та судові витрати. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення, які були залучені до матеріалів справи, просив суд застосувати строк позовної давності та пояснив, що у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], він не проживає з 2010 року та саме з цього часу газ до нього не постачається, оскільки працівниками підприємства позивача було перекрито систему газопостачання, а тому позивач безпідставно нараховує заборгованість. Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала аналогічні пояснення. Вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що підприємство позивача займалося постачанням на адресу відповідача: [ADDRESS], природного газу на підставі Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим Постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246, а в подальшому на підставі договору про надання послуг з газопостачання № 34467 від 29 травня 2012 року ( а.с. 15-16). На час укладання договору про надання послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS], існувала заборгованість, яка станом на 29 травня 2012 року склала 5 534,84 грн. (а.с.10-14). 09 листопада 2012 року ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» в особі філії Луганське міжрайонне управління по експлуатації газового господарства до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01.01.1996 року по 01.10.2012 року відмовлено у зв'язку з тим, що існує спір про право (а.с. 17). Вказані факти сторонами не заперечуються, тож згідно ст. 61 ЦПК України суд вважає ці факти встановленими та такими, що не потребують доказування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Заперечуючи проти позову [PERSON] заявив про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення з нього заборгованості на користь ПАТ «Луганськгаз», у зв'язку з чим просив у їх задоволенні відмовити за пропуском строку звернення до суду. Ст.ст.256, 257 ЦК України передбачає, що загальний строк позовної давності у три роки - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналіз вищенаведених норм, свідчить, що строки позовної давності застосовуються судом за заявою відповідача, і їх сплив є підставою для відмови у позові. Згідно вимог ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] лише 19 грудня 2012 року, просив стягнути заборгованість, що виникла, за період з 01 січня 1996 року по 01 грудня 2012 року у сумі 5 534, 84 грн. в той час як з 2010 року в будинок відповідача взагалі не постачався природний газ через його відключення від системи газопостачання, що також підтверджується витягом з особового рахунку. Оскільки відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності, то у позовних вимогах ПАТ «Луганськгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання за період січня 1996 року по грудень 2009 року слід відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Також не підлягають задоволенню вимоги ПАТ «Луганськгаз» про стягнення боргу за послуги з газопостачання з [PERSON] за період з грудня 2009 року по грудень 2012 року, так як із витягу з особового рахунку, наданого ПАТ «Луганськгаз» вбачається, що відповідачем зроблено переплату за споживання природного газу, а з жовтня 2010 року нарахування за надані послуги з газопостачання за особовим рахунком №[NUMBER] за адресою: [ADDRESS], не проводились, отже, позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості з оплати послуг з газопостачання у період з грудня 2009 року по грудень 2012 року (по дату звернення до суду з позовом).

Outcome: dismissed