Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

18 грудня 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06 серпня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №191. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З 2011 року по 2014 рік вона з відповідачем мешкала у будинку його батьків. Деякий час після одруження та народження доньки вони проживали нормальним сімейним життям. Однак, з 2014 року і в подальшому, після того, як вона вийшла з декретної відпустки на роботу відносини поступово почали погіршуватися, між ними все частіше виникали сварки. Відповідач не бажав приймати участь у житті сім`ї, їй доводилося всі сімейні питання вирішувати самостійно. З кожним днем відносини між ними ставали все гіршими та напруженішими. Вона розуміючи, що в них спільна маленька донька заради збереження сім`ї, пробачала чоловіка. В 2015 році відповідач запропонував їй розірвати стосунки та повідомив, що хоче жити лише для себе. Вона з донькою зібрала речі та переїхала за адресою реєстрації до будинку своїх батьків. Таким чином починаючи з 2015 року шлюбні відносини між нею та відповідачем повністю припинені, спільне господарство не ведеться. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, з часом вони зрозуміли, що в них різні погляди на спільне життя, ведення господарств та відсутні спільні інтереси. У неї склалося окреме особисте життя. Вважає, що збереження сім`ї за таких обставин неможливе та суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Основна причина розпаду сім`ї, це різниця характері, відсутність між нею та відповідачем взаємопорозуміння і довіри. Спір про поділ спільно нажитого майна відсутній. Донька залишилася мешкати з нею. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та розірвати шлюб. 10 січня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с.21). Від позивача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Від відповідача до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 серпня 2011 року, шлюб зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №191 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Також судом\~встановлено,\~що між\~сторонами по\~даній справі сімейні стосунки припинились з 2015 року. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.5\~ст.55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положенням ч.ч.3,4 ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105\~СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст.51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені, суд дійшов висновку про те, що сім`я сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved