Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

18 квітня 2018 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила надати дозвіл на оформлення проїзного документу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], за кордон до Республіки Молдова у період з 15 липня 2018 року по 15 вересня 2018 року без нотаріально посвідченої згоди батька та надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] до Республіки Молдова у період з 15 липня 2018 року по 15 вересня 2018 року без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] 23 листопада 2018 року позивачем змінено предмет позову, за яким позивач просить надати дозвіл на оформлення проїзного документу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини та надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон до Республіки Молдова у період з 01 липня 2019 року по 29 серпня 2019 року без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] Вимоги позивач мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем, що був розірваний в жовтні 2009 року, вона має доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2009 року на утримання доньки [PERSON] з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісячно. 06 вересня 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і в даному шлюбі позивач народила дитину [PERSON]. Чоловік позивача [PERSON] має родичів у Республіці Молдова, а саме бабусю [PERSON], дідуся [PERSON] та дядька [PERSON], які тривалий час там мешкають. У 2017 році, коли вказані родичі чоловіка позивача запросили до себе в гості, відповідач надав дозвіл на тимчасову поїздку доньки [PERSON] до Республіки Молдова. Поїздка доньки відбулась у супроводі позивача як матері дитини і тривала з 10 липня 2017 року по 05 серпня 2017 року, про що також свідчить відмітка у закордонному паспорті дитини. Однак, коли позивач у 2018 році звернулась до відповідача для того щоб він знову надав дозвіл на поїздку доньки до Республіки Молдова відвідати родичів, [PERSON] відмовив в цьому позивачу, жодним чином не аргументувавши своє рішення. На запитання про те, чому відповідач відмовляється надати дозвіл на поїздку доньки [PERSON], останній повідомив, що він так вирішив, більш при цьому нічого не пояснив. Сім'я позивача знову планує відвідати родичів чоловіка в Республіці Молдова, проте через відмову відповідача надати дозвіл на поїздку доньки [PERSON] позивач вимушена з вищезазначених підстав звернутися до суду з даним позовом. Відповідач по справі надав до суду відзив, в якому заперечив повністю проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що виїзд доньки [PERSON] разом з матір'ю строком на два місяці до Республіки Молдова до людей, які їй взагалі не є ріднею, спричинить зміну режиму спілкування відповідача з дитиною, порядок участі у вихованні дитини, спричинить тривалу зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що вплине на її подальше життя, розвиток і виховання. Також позивач просить суд звернути увагу на те, що в 2018 року позивач шляхом отримання рішення органу опіки та піклування Шосткинської міської ради обмежила його в можливості спілкування зі своєю донькою у будь-який день, адже за її заявою без його участі було прийнято рішення, яким для його побачень з дитиною були встановлені дні тижня та окремі години у присутності позивача. Позивачем надана відповідь на відзив відповідача, в якій позивач зазначає, що посилання відповідача на той факт, що тимчасова поїздка якимось чином порушить його режим спілкування з дитиною, не відповідає дійсності, так як, починаючи з часу розлучення сторін і до цього часу, відповідач не спілкується з донькою, хоча для нього за ініціативи позивача було визначено порядок спілкування з дитиною. Батько дитини жодного разу не був присутній ні на батьківських зборах, ні на святкових та урочистих заходах школи та класу доньки. Крім того, позивачем зазначено, що вказаний факт знайшов своє відображення у рішенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 листопада 2017 року, а також, сам [PERSON], подавши позов до суду про зменшення розміру аліментів зазначав, що дійсно з дитиною не спілкується, давно її не бачив та участі у її житті не приймає. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов частково. Просили задовольнити його вимоги в частині надання дозволу на виїзд дитини за кордоном без згоди батька. В частині надати дозвіл на оформлення проїзного документу для дитини позов не підтримали, мотивуючи тим, що позивач в позасудовому порядку позивач може оформити проїзний документ на тимчасовий виїзд доньки до Республіки Молдова. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що він не хоче, щоб його дитина виїжджала за кордон. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шосткинської міської ради, вважав, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд доньки [PERSON] у 2019 року до Республіки Молдова підлягають задоволенню, оскільки це позитивно вплине і на її розвиток, і на стосунку в сім'ї. Також зазначив, що мати жодним чином не перешкоджає спілкуванню дитини з батьком. Він сам уникає такого спілкування. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області зроблено відповідний актовий запис за №214 від 30 жовтня 2009 року. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. 06 вересня 2014 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], про що 06 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис №346 Відділом державної реєстрації актів цивільного міськрайонного управління юстиції у Сумській області. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). У шлюбі з [PERSON] позивач народила сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Чоловік позивача має родичів в Республіки Молдова, що підтверджується копією паспорта громадянина Республіки Молдова, а саме [PERSON], [INFO]. У 2017 році відповідач надавав згоду на тимчасову поїздку дочки [PERSON] у супроводі позивача до Республіки Молдова, з метою відвідання родичів та відпочинку, а саме в період з 10 липня 2017 року по 05 серпня 2017 року (а.с. 14). Як вбачається з копії закордонного паспорту дитини, у липні 2017 року [PERSON] їздила до Республіки Молдова (а.с. 15). Позивач належним чином займається вихованням та розвитком дитини, про що свідчать високі досягнення дитини у навчанні. [PERSON] отримала ряд грамот та похвальних листів за високі досягнення у навчанні, була нагороджена дипломами за участь у шкільних олімпіадах з української мови, англійської мови, природознавства та нагороджена рядом дипломів переможця за участь у розвиваючих іграх на шкільному рівні. Крім того, [PERSON] є переможницею відкритої олімпіади з сольфеджіо Шосткинської дитячої школи мистецтв (а.с. 66-75). За сприяння реалізації інтелектуального та творчого потенціалу дитини позивачу оголошена подяка директором Комунальної організації «Шосткинська спеціалізована школа І ступеня №13 Шосткинської міської ради Сумської області», наказ від 02 лютого 2017 року №14-ОД (а.с 76). Крім того, згідно копії довідки КО «Шосткинська спеціалізована школа І ступеня №13 Шосткинської міської ради Сумської області» від 05 червня 2018 року та копії довідки КО «Шосткинська гімназія Шосткинської міської ради Сумської області» від 06 червня 2018 року, адміністрацією навчальних закладів засвідчено, що вихованням доньки [PERSON] займається її мати [PERSON] Батько дитини за період навчання доньки з 01 вересня 2013 року по червень 2018 року не брав участі у вихованні доньки, не підтримував зв'язок з вказаними навчальними закладами, не спілкувався з учителями, не цікавився життям та навчанням дитини, батьківські збори та інші шкільні, класні заходи не відвідував (а.с. 62,63). Як встановлено в судовому засіданні за ініціативою саме позивача комісією з питань захисту дитини виконавчого комітету Шосткинської міської ради визначено порядок спілкування [PERSON] з донькою [PERSON], наступним чином: один раз в тиждень, в неділю, з 12 до 14 години, в присутності матері, до налагодження взаємовідносин з донькою, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії №12 від 20 грудня 2017 року (а.с. 61). Проте, відповідач не скористався наданим йому правом на зустрічі з донькою. У судовому засіданні пояснив, це тим, що для нього визначено замалий час для спілкування з донькою. Матеріалами справи підтверджується, що позивач знову звернулась до відповідача з письмовим проханням надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд доньки за кордон - до Республіки Молдова в літній період 2019 року з метою відвідання родичів. Разом з тим відповідачем було проігноровано дане звернення, а в судовому засіданні та у відзиві на позов відповідач категорично відмовив у наданні такої згоди. Стаття 33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Частиною 3 ст. 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно з п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. У відповідності з вимогами п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Зважаючи на вищевикладені норми закону та встановлені судом обставини, суд вважає, що позов про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити. При цьому, задовольняючи позов щодо надання дозволу на вивезення дитини за межі України без згоди батька, суд виходить з інтересів дитини та вважає, що подорож за кордон до Республіки Молдова позитивно вплине на розширення світогляду дитини, урізноманітнить її відпочинок, покращить її фізичний та духовний розвиток. Крім того, спільна сімейна поїздка до родичів вітчима сприятиме емоційно комфортним стосункам малолітньої [PERSON] у сім'ї, в якій вона проживає. У судовому засіданні відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували зазначені позивачем обставини та доводили недоцільність вивезення дитини за кордон до Республіки Молдова. Посилання відповідача на те, що позивач просить надати дозвіл на виїзд доньки до Республіки Молдова до родичів [PERSON], які їй взагалі не є ріднею, спричинить зміну режиму його спілкування як батька з дитиною, не знайшли свого підтвердження, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач з донькою не зустрічається і не цікавиться її життям. Крім того, відповідач не зважає на інтереси його дитини, а саме те, що його донька зростає і виховується у сім'ї позивача, яка уклала шлюб з [PERSON] Вимогу позову про надання дозволу на оформлення проїзного документу для дитини без згоди батька не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факт неможливості реалізувати такі права у позасудовому порядку, тобто наявність обставин, які б свідчили про порушення, оспорення чи невизнання відповідного права. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial