Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

18.08.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 19.11.1994 Виконавчим комітетом Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, про що зроблений актовий запис за № 5. Позивач посилається на такі обставини. 19.11.1994 він та відповідач зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2015 (виданим повторно). У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON], 1995 року народження, яка на цей час досягла повноліття. Причинами розпаду сім'ї стали різні погляди на шлюб, сімейні цінності; між сторонами постійно виникали конфлікти, свідком яких нерідко ставала дочка, що негативно впливало на її психічний стан. Сторони не можуть порозумітися щодо сутності проблем, які виникають у їх сімейному житті, підтримання нормальної моральної атмосфери, піклування про побудову відносин у сім'ї на почуттях любові та взаємної поваги. Сторони проживають окремо з жовтня 2013 року, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Позивач вважає, що примирення з відповідачем не можливе, зберігати шлюб надалі сенсу не бачить. На розлучення в органі державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не погодилася. Просить суд не надавати строк для примирення подружжя. Відповідач [PERSON], яка повідомлена про місце, день і час судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позову суду не подала. У зв'язку з вказаними обставинами, за згодою позивача, суд ухвалив: вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів - ухвалити заочне рішення у справі відповідно до положень статей 224, 225 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив розірвати шлюб між ним і відповідачем, оскільки відновлення сімейного життя з відповідачем, на його думку, є неможливим, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві про те, що з жовтня 2013 року сторони припинили ведення спільного господарства, почали проживати окремо, шлюбні чи будь-які інші відносини не підтримують. Просив не надавати строк для примирення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.2015 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 19.11.1994 у Виконавчому комітеті Антонівської сільської ради Уманського району Черкаської області, актовий запис № 5. Прізвища сторін після реєстрації шлюбу - [PERSON]. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON], 1995 року народження, яка на цей час досягла повноліття. Причиною розірвання шлюбу є розбіжність у поглядах на подружнє життя, постійні сварки, кожна зі сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим з жовтня 2013 року сторони припинили шлюбні стосунки, перестали проживати разом та вести спільне господарство. Позивач відновлювати подружні відносини не бажає та вважає, що примирення сторін і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідач у позасудовому порядку розірвати шлюб не бажає. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Конституцією України у ч. 1 статті 51 закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. З наведеної норми вбачається, що шлюб не може ґрунтуватися та існувати на примусі однієї із сторін, за відсутності наміру і волі одного з подружжя проживати в шлюбі з другим з подружжя. Виходячи з норм статей 55, 56 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері, а дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька, при цьому дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання, вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі наведеного вище, суд вважає, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved