Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

19.02.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до Клішковецької сільської ради с. Клішківці Хотинського району Чернівецької області про скасування рішення № 665/57/2019 Клішковецької сільської ради 57-а сесії VII скликання, в якому просить скасувати рішення № 665/57/2019 Клішковецької сільської ради 57-а сесії VII скликання від 25 вересня 2019 року про відмову [PERSON] у наданні в оренду частини ставка розміром 1,27га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків та залишення частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» у загальному користуванні громади, та стягнути судовий збір на її користь. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона має бажання та великий досвід по риборозведенню займатися аквакультурою, у зв`язку з чим 15 січня 2019 року вона подала до Клішковецької сільської ради заяву із проханням надати їй в оренду частину ставка розміром 1,27 га, який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. Однак, Клішковецька сільська рада майже півроку свідомо ігнорувала необхідність розгляду поданої нею заяви про надання в оренду частини ставка розміром 1,27 га., який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків, а тому вона була змушена звернутися до суду за захистом її права, яке порушене бездіяльністю Клішковецької сільської ради. Зазначає, що 03 вересня 2020 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області Клішковецьку сільську раду було зобов`язано вирішити питання про надання їй в оренду частину ставка розміром 1,27 га., який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. Станом на 21 листопада 2019 року вона не отримала жодної відповіді від Клішковецької сільської ради про результати виконання рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2019 року, яким Клішковецьку сільську раду було зобов`язано вирішити питання про надання їй в оренду частину ставка розміром 1, 27 га., який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. Тому, 21 листопада 2019 року вона звернулася із заявою до Клішковецької сільської ради, в якій поставила питання ряд запитань щодо результату розгляду питання передачі їй вищевказаної частини ставка та висловила прохання надати належним чином завірену копію рішення, якщо таке приймалось відповідачем. І лише 25 листопада 2019 року Клішковецькою сільською радою було зареєстровано повідомлення про те, що їй відмовлено у наданні в оренду частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків, про що було прийнято рішення чергової 57 сесії VII скликання сільської ради, яка розглядала дане питання ще 25 вересня 2019 року, однак відповідачем не наведено жодних підстав відмови позивачу у наданні в оренду частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. Зазначає, що вона з такою позицією відповідача не згідна і вважає, що рішення Клішковецької сільської ради про відмову у наданні в оренду їй частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків є неправомірним. Також зазначає, що під час вирішення вказаного питання на сесії сільської про надання позивачу в оренду частини ставка розміром 1,27 га., який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків, сільський голова [PERSON] доповів: «заявником (тобто позивачем в даній справі) не було виготовлено проект відведення земельної ділянки водного фонду в урочищі «Малинецький яр» для передачі її в оренду. Таким чином, з огляду на вищевикладене, та виходячи зі змісту рішення № 665/57/2019 від 25 вересня 2019 року та протоколу № 59 від 25 вересня 57-ї сесії Клішковецької сільської ради, питання № 9, вона вбачає необґрунтованість відмови Клішковецької сільської ради у наданні їй в оренду частини ставка, розміром 1,27 га., який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. Підтримуючи вищевикладене, просить скасувати рішення № 665/57/2019 Клішковецької сільської ради 57-а сесії VII скликання від 25 вересня 2019 року про відмову [PERSON] у наданні в оренду частини ставка розміром 1,27га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків та залишення частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» у загальному користуванні громади. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в справі. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - представник Клішковецької сільської ради Сапогівський А.М. в судове засідання не з`явився, але на адресу суду надійшов лист, в якому виконавчий комітет Клішковецької сільської ради позов [PERSON] просить слухати без представника сільської ради. Наслідки передбачені ст. 206 ч. 4 ЦПК України роз`яснені. Вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 18 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Статтею 19 ЗК України визначені категорії земель, до яких, серед інших, віднесено і землі водного фонду. Частиною 4 статті 59 ЗК України визначено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Так, судом встановлено, що 03 вересня 2020 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області Клішковецьку сільську раду було зобов`язано вирішити питання про надання їй в оренду частину ставка розміром 1,27 га., який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона станом на 21 листопада 2019 року не отримала жодної відповіді від Клішковецької сільської ради про результати виконання рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2019 року, згідно якого Клішковецьку сільську раду було зобов`язано вирішити питання про надання позивачу в оренду частину ставка розміром 1,27 га., який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. Згідно матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] 21 листопада 2019 року звернулася із заявою до Клішковецької сільської ради Хотинського району, в якій поставила питання ряд запитань щодо результату розгляду питання передачі їй вищевказаної частини ставка та висловила прохання надати належним чином завірену копію рішення, якщо таке приймалось Клішковецькою сільською радою. Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2019 року Клішковецькою сільською радою було зареєстровано повідомлення про те, що позивачу відмовлено у наданні в оренду частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків, на підставі чого було прийнято рішення чергової 57 сесії VII скликання сільської ради, яка розглядала дане питання ще 25 вересня 2019 року. Так, згідно Рішення № 665/57/2019 від 25.09.2019 року та Протоколу № 59 від 25 вересня 2019 року 57-ї сесії Клішковецької сільської ради наданих позивачем до матеріалів справи встановлено, що під час слухання питання про надання [PERSON] в оренду частини ставка розміром 1,27 га., який знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків, ставилося питання № 9 на розгляд сесії «Про оренду частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків, розгляд якого було зобов`язано відповідача Клішковецьку сільську раду розглянути на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 03.09.2019 року. Проте, як вбачається зі змісту вищевказаного протоколу 57-ї сесії Клішковецької сільської ради № 59 від 25 вересня 2019 року 57-ї сесії Клішковецької сільської ради та Рішення № 665/57/2019 від 25.09.2019 року сільським головою [PERSON] . було проінформовано депутатів про те, що заявником [PERSON] не було виготовлено проект відведення земельної ділянки водного фонду в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. В свою чергу, позивач звертаючись до суду, вважає, що рішення Клішковецької сільської ради про відмову у наданні в оренду частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків є неправомірним. При цьому, як встановлено судом, матеріали справи, а саме повідомлення, яке було надано позивачу та рішення сесії Клішковецької сільської ради не містить жодного обґрунтування підстав відмови [PERSON] у наданні в оренду частини ставка розміром 1,27 га., що знаходиться в урочищі «Малинецький яр» для розміщення плавучих рибницьких садків. Так, судом встановлено, що землі водного фонду мають певну специфіку, а тому передача їх в користування врегульована не лише нормами ЗК України, а ще спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про аквакультуру», Водним кодексом України та іншими законодавчими і нормативно-правовими актами, в залежності від виду та мети користування. Статтею 14 закону України «Про аквакультуру» визначені особливості умов здійснення аквакультури та надання рибогосподарського водного об`єкта (його частини), рибогосподарської технологічної водойми, акваторії (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, а також акваторії (водного простору) виключної (морської) економічної зони України в користування на умовах оренди для цілей аквакультури. Частинами 1 - 3 вказаної норми визначено, що рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України. При цьому, судом встановлено, що частини рибогосподарського водного об`єкта надаються в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі органами, які здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) відповідно до Земельного кодексу України, лише для розміщення плавучих рибницьких садків. У такому разі межі наданої в користування частини рибогосподарського водного об`єкта визначаються координатами відведеної акваторії. При цьому, у відповідності до законодавства, рибогосподарська технологічна водойма для цілей аквакультури надається юридичній чи фізичній особі органом, який здійснює розпорядження земельною ділянкою під водою (водним простором) відповідно до Земельного кодексу України, за договором оренди землі (земель водного фонду). Об`єктом користування на умовах оренди рибогосподарської технологічної водойми є земельна ділянка під водою, в межах якої здійснюється аквакультура, та вода (водний простір), які в комплексі одночасно надаються в користування одній і тій самій юридичній чи фізичній особі. Плата за користування на умовах оренди рибогосподарською технологічною водоймою складається з орендної плати за використання земельних ділянок та орендної плати за рибогосподарську технологічну водойму. Тобто, як встановлено судом, орендувати частину рибогосподарського водного об`єкту (будь-який водний об`єкт в якому теоретично можливе риборозведення) можна лише в цілях розміщення плавучих рибницьких садків, конструкцій, за допомогою яких здійснюється аквакультура у відкритих умовах, без встановлення бар`єрів у водному просторі рік, морів, виключної економічної зони). Отже, як встановлено судом, відведення земельної ділянки водного фонду під водою (водним простором) та встановлення її меж у натурі (на місцевості) не здійснюються. Згідно зі статтею 51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Верховний суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Суд, аналізуючи протокол № 59 від 25 вересня 2019 року 57-ї сесії Клішковецької сільської ради та рішення № 665/57/2019 від 25.09.2019 року, вважає, що під час проведення сесії на якій вирішувалося поставлене питання, сільським головою було проігноровано норми Закону «Про аквакультуру», якими не передбачається виготовлення проекту відведення земельної ділянки водного фонду, оскільки статтею 14 Закону України «Про аквакультуру» передбачається лише використання для розміщення плавучих рибницьких садків, а тому в даному випадку відведення земельної ділянки водного фонду під водою (водним простором) та встановлення її меж у натурі (на місцевості) не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем Клішковецькою сільською радою, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду тих обставин, що стали підставою для вчинення дій, оскаржуваних позивачем, при цьому відповідачем до суду надано заяву з посиланням на ст. 206 ч. 4 ЦПК України (наслідки визнання позову). За таких обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень, сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved