Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

18.05.2015р. Прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара про стягнення не нарахованих та недоплачених сум стипендії та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. № 1-5). В обґрунтування позовних вимог, прокурор в позовній заяві посилався на те, що [PERSON] була зарахована до університету за напрямком (спеціальністю) - лабораторна діагностика. На момент вступу [PERSON] до ВНЗ її батько - [PERSON] мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті видобутку вугілля 16 років 10 місяців, а тому студентка має право на стипендію в розмірі прожитого мінімуму, встановленого для працездатних осіб. З вересня 2014р. по січень 2015р. цій студентці не було доплачено 2379грн. 41коп., яку прокурор просив стягнути на користь [PERSON], а також з огляду на те, що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, прокурор просив зобов'язати ДНУ ім. О. Гончара виплачувати [PERSON] з 01.02.2015р. стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення нею навчання, за наявності законних підстав. В судове засідання представник прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська - Пахомова К.О. (діє на підставі довіреності від 21.05.2015р. - а.с. № 75) надала заяву про розгляд справи за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. № 74). [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені прокурором вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. № 67). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с. № 66), своєю заявою, що надійшла до суду 10.06.2015р. представник Шляхова Т.В. (діє на підставі довіреності від 26.05.2015р. - а.с. № 72) просила розглядати справу за її відсутності. В наданих суду 29.05.2015р. запереченнях просила відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що вищім навчальним закладом було отримано пояснення МОНМСУ, в якому вказано, що підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей - шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях, у зв'язку з чим виплата [PERSON] стипендії в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб не можлива Крім того, підставою для відмови в проведені донарахування стипендії стало й те, що державним бюджетом не передбачені видатки на дану статтю витрат (а.с. № 68-71). За таких обставин, суд розглянув справу за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України з винесенням по справі рішення суду на загальних підставах, оскільки заперечення відповідача будуть враховані судом під час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII (з наступними змінами та доповненнями), особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI , шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що Наказом від 11.08.2014р. № 1529с [PERSON] було зараховано з 01.09.2014р. до Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара за напрямком (спеціальністю) лабораторна діагностика (а.с. № 8). Зарахування цієї студентки відбулося поза конкурсом, оскільки її батько є шахтарем та мав стаж роботи на підземних роботах 16 років 10 місяців (а.с. № 9). З вересня 2014р. по жовтень 2014р. студентка отримувала стипендію у розмірі 730грн., в листопаді 2014р. - 751грн. 17коп., в грудні 2014р. - 769грн. 42 коп. та у січні 2015р. - 730 грн. (а.с. № 11). З огляду на те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012р.), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то суд вважає дії відповідача щодо відмови в нарахування стипендії саме в цьому розмірі неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на зробленому хибному висновку. Заперечення представника відповідача щодо відмови в задоволені позову з тих підстав, що згідно роз'яснень, що містяться у листі Міністерства освіти і науки України від 27.11.2013р. № 1/11-18300, підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей - шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях (п.6 ч.6 «Порядку призначення та виплати стипендії»), а тому виплата позивачу стипендії у встановленому Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» розмірі не передбачена, суд оцінює критично, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Таким чином, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1 має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004р. № 882 «Порядку призначення і виплати стипендії», а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону, то [PERSON] має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Посилання представника відповідача на те, що Бюджетом України на 2014-2015р.р. не передбачено коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд також оцінює критично, оскільки обов'язок Держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах [PERSON] в повному обсязі та стягнути з Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара на користь [PERSON] не нараховану та недоплачену стипендію в розмірі 2379грн. 41 коп. за період з вересня 2014р. по січень 2015р. включно, зобов'язавши відповідача з 01.02.2015р. виплачувати на користь [PERSON] стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб до закінчення нею навчання, за наявності законних підстав. Оговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги прокурора, який при подачі позву був звільнений від сплати судового збору за подачу позову, задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп. за вимогами майнового характеру щодо стягнення недоплаченої стипендії та 243грн. 60 коп. за вимогами немайнового характеру, що зобов'язання вчинити певні дії, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі пред'явлення одночасно вимог майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується окремо за кожною із ставок. На підставі викладеного,

Outcome: approved