Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

17.11.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що він є власником житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,08 га. Вказує, що з метою отримання державного акта на право власності на зазначену земельну ділянку він звернувся до Відділу Держземагенства у Мостиському районі, де йому роз'яснили, що розмір його земельної ділянки буде значно меншим, оскільки у відповідача [PERSON] є в наявності Державний акт серії ЯМ №576078 від 09.08.2012року на земельну ділянку в [ADDRESS], в яку включена частина його (позивача) земельної ділянки. Вважає зазначений державний акт незаконним з наступних підстав. По-перше, стверджує, що межі між їхніми земельними ділянками встановлені понад 50 років, ніколи не змінювались та закріплені огорожею - металевою сіткою. По-друге, спірний державний акт був виданий без встановлення і узгодження з ним меж земельної ділянки, що є грубим порушенням процедури приватизації землі Також зазначає, що на вимогу прокурора Мостиського району Державною інспекцією сільського господарства в Львівській області було проведено перевірку щодо можливості порушення земельного законодавства при приватизації вищезазначеної земельної ділянки [PERSON], в ході проведення якої було встановлено, що частина його (позивача) земельної ділянки приватизована відповідачем [PERSON] та для вирішення даного спірного питання рекомендовано звернутися до суду. З огляду на наведене, просить суд (в редакції уточненої позовної заяви) визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №576078 від 09.08.2012року виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,25 га в [ADDRESS], а також визнати незаконним рішення Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області №3 від 25.06.2011року «Про затвердження технічної документації з врахуванням змін і уточнення площ при обмірі земельної ділянки для видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку в с.Вовчищовичі [PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області Цюпак І.М. в судовому засіданні позов визнали. Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Мостиському районі Львівської області Кулій М.В. в судовому засіданні проти позову не заперечив. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.09.2007року (а.с.6) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15959712 від 18.09.2007року (а.с.5). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Дидятицької сільської ради №774 від 24.07.2013року (а.с.7), для будівництва та обслуговування вищезазначеного житлового будинку, господарських будівель і споруд, позивач [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,08 га, в т.ч. угіддя: 0,02 га - під будівлями; 0,01 га - багаторічні насадження; 0,02 га - подвір'я; 0,03 га - рілля. Право власності на зазначену земельну ділянку на даний час позивачем не оформлено. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із копії технічної документації по землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку реєстр.№3537 від 10.10.2012року, відповідач [PERSON] на підставі рішення Дидятицької сільської ради №7 від 19.05.2009року «Про надання дозволу гр.[PERSON] на розробку матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю» виготовив технічну документацію по землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку в [ADDRESS], площею 0,25 га. Вказана технічна документація була погоджена управлінням Держкомзему у Мостиському районі, відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та затверджена спірним рішенням Дидятицької сільської ради №3 від 25.06.2011року «Про затвердження технічної документації з врахуванням змін і уточнення площ при обмірі земельної ділянки для видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку в с.Вовчищовичі [PERSON]». На підставі вищевказаного рішення Дидятицької сільської ради відповідачу [PERSON] було видано спірний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №576078 від 09.08.2012року в [ADDRESS], площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Як слідує із пояснень сторін та підтверджується матеріалами справи, зокрема листом Державної інспекції сільського господарства в Львівській області №4068/3-10-8 від 26.06.2014року (а.с.9) та копією розбивочного креслення земельної ділянки та плану території (а.с.10), в процесі оформлення позивачем [PERSON] права власності на вищезазначену земельну ділянку, яка перебуває у його фактичному користуванні, той звернувся до ПП «ПВФ «Земельно-ресурсний центр» щодо приватизації своєї земельної ділянки, яка межує із зазначеною земельною ділянкою відповідача [PERSON] Проте, в ході проведення землевпорядних робіт, після кадастрової зйомки території, встановлено, що частина земельної ділянки [PERSON] приватизована відповідачем [PERSON] згідно спірного Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №576078 від 09.08.2012року. Вказані обставини відповідачами не заперечуються та визнаються, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено статтею 126 Земельного Кодексу України. Відповідно до положень ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статей 16, 393 ЦК України визнання судом незаконним і скасування акта органів державної влади, влади Автономної Республіки Крим або місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, належить до способів захисту права власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 152 Земельного кодексу України надає власнику земельної ділянки або землекористувачу право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому, такий захист здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.2, 3 ст. 152 ЗК України). Відповідно до вимог ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що в судовому засіданні було безспірно встановлено, що допущені порушення при видачі вищезазначеного Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №576078 від 09.08.2012року у розмірах земельної ділянки відповідача [PERSON] зі сторони, що межує з земельною ділянкою позивача [PERSON], є перешкодою для реалізації останнім права власності на земельну ділянку, що перебуває у його користуванні та необхідна для обслуговування належного йому житлового будинку, господарських будівель і споруд, внаслідок чого порушуються законні права позивача, тому спірний державний акт слід визнати недійсним. Безумовно, оскільки право, яке посвідчене державним актом, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, то з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та статті 152 ЗК України захист права позивача на земельну ділянку не може бути здійсненим лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого виданий цей державний акт, не визнано незаконним у встановленому порядку. У зв'язку із цим, рішення 8 сесії 6 демократичного скликання Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області №3 від 25.06.2011року, на підставі якого було видано спірний державний акт, слід визнати незаконним. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та про задоволення позову в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved