Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

18.09.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якій позивач просив суд винести рішення, яким: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 72,3 кв. м.. загальна площа 72,3 кв. м., житлова площа 41,6 кв. м., допоміжна площа 30,7 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (веранда під літ. а, сарай під літ. Б, сарай під літ. б1, гараж під літ. В., літня кухня під літ. Г, погріб під літ. Д, огорожа під літ. h, ворота під літ. H1, огорожа під літ. h2, колодязь питний під літ. L, ганок під літ. N), що знаходяться за адресою [ADDRESS] 18.09.2017 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 02.10.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 12.10.2017 року. 12.10.2017 року слухання справи було відкладено на 26.10.2017 року в зв»язку з неявкою сторін по справі. В судове засідання, яке відбулося 26.10.2017 року, позивач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій позивач просив суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 26.10.2017 року, відповідач [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій відповідач просив суд слухати справу без його участі, позов визнає, процесуальні наслідки визнання позову йому зрозумілі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно, предметом позову в даному випадку є, зокрема, нерухоме майно, -домоволодіння, яке розташоване в Кагарлицькому районі Київської області, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце виключна підсудність. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. [INFO] року померла [PERSON], - спадкодавець по даній справі. Факт смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 30 травня 2016 року виконавчим комітетом Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] померла [INFO] року, у віці 84 роки, про що 30 травня 2016 року складено відповідний актовий запис за № 07. Місце смерті, - село Зорівка Кагарлицького району Київської області. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 ЦК України). Відповідно, з [INFO] року відкрилася спадщина після смерті [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно, місцем відкриття спадщини є с. Зорівка Кагарлицького району Київської області. До складу спадкової маси, тобто, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок, який розміщено за адресою: [ADDRESS] Факт належності спадкового житлового будинку спадкодавця, - [PERSON] опосередковано підтверджується довідкою № 179, яка видана 10.08.2017 року виконкомом Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якій вказано, що [PERSON] дійсно була зареєстрована і постійно проживала [ADDRESS] до дня смерті [INFO] року. 2006 - 2010 рр - особ. Рах. 182 ст. 44 2011 - 2015 рр - особ. Рах 11 ст. 6 2016 - 2020 рр - особ. Рах 11 ст. 9 Як встановлено судом, за життя спадкодавцем по справі, - [PERSON] було складено заповіт. Заповіт було складено в село Кадомка Кагарлицького району Київської області, одинадцятого грудня 2015 року. Згідно вищевказаного заповіту [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на час смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO], - позивачу по справі. Заповіт зареєстровано в реєстрі № 52. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Порядок спадкування за законом врегульовано положеннями Глави 85 ЦК України, - спадкування за заповітом. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Враховуючи вищевикладені обставини та норми матеріального права, позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, успадковує вказаний житловий будинок, який за життя належав спадкодавцю, -[PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом, позивач по справі, - [PERSON] заяви про відмову від спадщини після смерті [PERSON] заяви про відмову від спадщини не подавав. У зв»язку з відкриттям спадщини після смерті [PERSON] позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Мозгового Є.В.з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, на житловий будинок, який розміщено за адресою: [ADDRESS], проте, нотаріусом листом № 195/01 - 16 від 05.07.2017 року було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про спадкування на вищевказаний житловий будинок з огляду на ту обставину, що відсутні право установлюючи документи на спадковий житловий будинок. Отже, відповідно до п. 4.18 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» в зв»язку з відсутностю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз»яснив спадкоємцю, - позивачу по даній справі [PERSON] процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, та, відповідно, рекомендовано позивачу [PERSON] звернутися до суду про визнання за нею в порядку спадкування права власності на вказаний житловий будинок. Окрім того, слід зазначити, що згідно витягу з рішення 1 сесії УІІ скликання Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області від 11.11.2015 року Згідно Закону України «Про засудження комуністичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» були проведені громадські слухання та обговорення по вул.. Пролетарська с. Зорівка та вул.. Калініна с. Калинівка про їх перейменування. Від жителів даних вулиць поступила пропозиція: перейменувати вул.. Пролетарська на Шевченка; вул.. Калініна на Лісова. Рішення прийнято одноголосно. Таким чином, позивач [PERSON] не може реалізувати своє право власності, яке виникає на підставі спадкування за заповітом, на домогосподарство [ADDRESS] Ст. 41 Конституції України гарантує кожному громадянину України непорушність права приватної власності, і ніхто не може бути протиправно позбавлений його права власності. Згідно ч. 3 ст.1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а отже і права власності на нього. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Отже, за правилом, встановленим ст. 1218 ЦК України, право власності на дане нерухоме майно у повному обсязі перейшло до спадкоємця за заповітом, яким є позивач, - [PERSON]. За цих обставин, у відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, позивач по справі, - [PERSON] набув права власності на спадкове нерухоме майно, зокрема, житловий будинок, який належав покійній [PERSON]. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 23 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, та право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово- експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Оскільки свідоцтва про право власності на вищезгаданий будинок не існує, позивач [PERSON] не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є будинок [ADDRESS], та реалізувати своє право власності на нього. В зв»язку з тим, що право власності на спірний житловий будинок раніше не було зареєстровано у встановленому Законом порядку, позивач [PERSON] звернувся до ФОП «Курілко Тарас Миколайович» з метою виготовлення технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, в результаті чого 09 серпня 2017 року було виготовлено технічний паспорт на вказаний житловий будинок. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме, - право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ( в редакції Закону № 5037 - VІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час зареєструвати в установленому Законом порядку право власності покійної [PERSON] на будинок неможливо, в зв»язку з смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, тому спадкодавець[PERSON], відповідно, не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті фізичної особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved