Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

18.07.2018 року позивач звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб, укладений з відповідачем по справі, розірваний. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], який навчається в Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробітну плату, тому позивач і звернулась до суду з вказаним цивільним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду представником позивача подана заява про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання також не з'явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення Прилуцького міськрайонного суду про виклик до суду розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет pr.cn.court.gov.va. У зв'язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO]. Відповідно до Свідоцтва про народження батьками зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] /а.с.2/. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24 вересня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області /а.с.2/. [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання в Національній академії внутрішніх справ 4 рівня акредитації за державним замовленням, ступеня вищої освіти магістра. Термін навчання з 01.09.2017 р. по 30.03.2019 р., що підтверджується довідкою № 46/11ВКЗ-3819 від 26.06.2018 року, виданою Національною академією внутрішніх справ /а.с.9/. Довідкою про склад сімї №024/2-09-2489 від 17.07.2018 року підтверджується склад сімї позивачки, яка має сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні /а.с.24/. Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Положеннями ч.ч.8,9 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також, при визначенні розміру аліментів (матеріальної допомоги) враховуються, як стан здоровя, матеріальне становище дитини, так і стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у звязку з цим, у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обовязки по утриманню повнолітнього сина, суд вважає за необхідне та справедливе, відповідно до вимог ст.183 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дати предявлення позову - 18.07.2018 року і до закінчення ним навчання 30.03.2019 року, але не більше, ніж до досягнення сином 23 років, що є адекватним та співрозмірним з урахуванням всіх обставин справи, що були всебічно досліджені під час судового засідання. Визначений судовим рішенням розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітнього сина, який вочевидь бракує коштів, а після сплати аліментів в розпорядженні відповідача залишаються кошти достатні для забезпечення його нормальної життєдіяльності. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved