Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

19 грудня 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 21 жовтня 1973 року позивач уклала шлюб з [PERSON]. Приблизно 15 років тому назад [PERSON] зник в невідомому напрямку та з того часу жодної звістки про його долю позивач не отримувала. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 червня 2016 року було оголошено померлим [PERSON], [INFO]. 19 липня 2016 року позивач звернулась до Татарбунарського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області та отримала свідоцтво про смерть [PERSON]. Після його смерті залишився житловий будинок [ADDRESS]. Вищевказаний житловий будинок позивач має право успадкувати як спадкоємець першої черги за законом. Після смерті спадкодавця позивач вчасно звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з причини відсутності документів, підтверджуючих право власності померлого на зазначене нерухоме майно та відповідної реєстрації цього права. Нотаріус роз'яснив позивачу право звернення до суду для захисту своїх майнових прав. У зв'язку з вищевикладеним та тим, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.31). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області до суду не з'явився, направив заяву, в якій просить слухати справу за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.26). Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.10.1973 року (а.с.5), вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 21 жовтня 1973 року. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на «[PERSON]». Копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 червня 2016 року (а.с.7), підтверджується, що [PERSON], який народився [INFO] у м.Свердловськ Ворошиловоградської області, оголошено померлим. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2016 року (а.с.6), [PERSON] помер [INFO] у віці 64 років. Відповідно до повідомлення нотаріуса за №838/02-14 від 26.08.2016 року (а.с.8), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно - житловий будинок. Як вбачається з довідки за №125 від 30.08.2016 року (а.с.9), виданої Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, будинок, розташований по [ADDRESS] згідно записів по господарської книги №6 особовий рахунок [NUMBER], власником житлового будинку був померлий [PERSON]. Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.а.с.11-13), замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Відповідно до довідки №147 від 26.08.2016 року (а.с.14), виданої Татарбунарським БТІ в тому, що вартість житлового будинку [ADDRESS] складає 103 003 грн. З копії матеріалів спадкової справи №221/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.а.с.27-29), вбачається, що окрім позивача, заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановленому порядку ніхто не подавав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] на день смерті дійсно мав право на домоволодіння [ADDRESS]. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого. Рішення нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом унеможливлює оформлення позивачем спадщини у позасудовому порядку. Інших спадкоємців, які мають право на спадок після смерті [PERSON], померлого [INFO], не встановлено. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що згідно ч.2 ст.47 ЦК України спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відтак, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на вищевказане спадкове домоволодіння.

Outcome: approved