Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

17.12.2013 року позивачка звернулася до суду та просила ухвалити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок їй належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка по справі зареєстрована у вказаному будинку, але з 1998 року не проживає за вказаною адресою, вона не є власником чи співвласником нерухомого майна за зазначеною адресою, особистих речей в будинку немає, витрат по оплаті комунальних послуг та утриманню житла не здійснює, вселитись знову в житло не намагається, де перебуває не відомо, тому позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом, адже реєстрація відповідачки у спірному будинку перешкоджає їй на власний розсуд розпоряджатися своїм майном. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, пояснивши, що відповідачка не проживає у спірному будинку, не сплачує комунальні послуги, її речей у будинку немає, де вона знаходиться їй не відомо. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, на адресу суду повернулися конверти з відміткою «Укрпошти» про те, що відповідачка за зазначеною адресою не проживає (а.с.23, 26). Клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, сповіщеної про розгляд справи належним чином, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою позивачки, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачки. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Біляївським районним судом Одеської області була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 20.08.2009 року (а.с.8) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.09.2009 року №23902167 (а.с.9). Згідно довідки № 462 від 31.07.2013 року, виданої виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області, [PERSON] [INFO], зареєстрована у будинку [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з 1998 року, місце її знаходження сільській раді не відомо (а.с.15) та згідно до довідки №1052 від 11.12.2013 року виданої виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Біляївського району Одеської області, [PERSON] в будинку зареєстрована з 1998 року, але за вказаною адресою не проживає понад трьох років (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.17). Той факт, що відповідачка з 1998 р. по теперішній час не проживає у спірному будинку підтверджується актом про не проживання від 11.12.2013 року (а.с.18). На підставі вимог ст.ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для висунення таких вимог не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпоряджання майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б i не позбавляли власника володіння майном, але об'єктивно порушували його права i були протиправними. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов позивача знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved