Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

19.07.2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що вона є єдиним власником будинку в с. Ворничани по вул. Б.Хмельницького, 14 Хотинського району Чернівецької області. Вказує, що згідно довідки про склад сімї, виданої Ворничанською сільською радою у її будинку зареєстровані: вона, її донька [PERSON] та відповідач [PERSON]. Зазначає, що з моменту розірвання шлюбу з відповідачем вони не являються подружжям, а тому не є членами сімї. Відповідач не проживає разом із нею, не веде спільного господарства. На підставі викладеного, просить визнати [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком № 14 по вул. Б.Хмельницького, в с. Ворничани Хотинського району Чернівецької області та примусово зняти його з реєстраційного обліку в її будинку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявились без поважних причин, доказів поважності неявки в суд не надано. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку, що розташований в с. Ворничани по вул. Б.Хмельницького, буд. 14 Хотинського району, Чернівецької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 434224510 від 07.09.2015 року. Відповідно до довідки виданої виконкомом Ворничанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області № 243 від 11.07.2016 року, вбачається те, що згідно по господарської книги № 2 особовий рахунок № 0081 вона являється власником будинку по вул. Б.Хмельницького, 14 і до складу її сімї входять: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 20.02.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що [PERSON] України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням слід задовольнити. Оскільки, як вбачається із копії паспорта [PERSON] серія КР № 284581 [PERSON] знято з реєстрації місця проживання в [INFO] 08.09.2017 року, а також враховуючи те, що зняття з реєстрації проводится на підставі рішення суду, а не рішенням суду, то в задоволенні позову у частині примусового зняття з реєстрації відповідача, суд вважає за необхідне відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial