overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-08 00:00:00

18 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами. Позов мотивовано тим, що 30 травня 2009 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №337. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про поділ майна, що є сумісною власністю не виникає. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 травня 2009 року. Шлюб зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №337. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час немає. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство сторони не ведуть. Враховуючи ці обставини суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

18 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 17 квітня 2010 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Сторони у підготовче судове засідання не зявились, надійшли заяви з проханням провести судове засідання у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

18 травня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 05 червня 2009 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 03, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили з серпня 2013 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник за довіреністю [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу із позивачем та просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «Троцько» (а.с.30-32). Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 червня 2009 року у виконкомі Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 03, що підтверджується відповідним повторним свідоцтвом про шлюб № І-НО № 485967 (а.с.4). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-НО № 769340, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.12). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили з серпня 2013 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

18 травня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 08 жовтня 2011 року у Відділі ДРАЦС Мар?їнського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 154, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем, також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з січня 2018 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, декілька. Спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши за нею право іменуватись шлюбним прізвищем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.22). Відповідач [PERSON] повторно не з'явився до суду без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю, відзиву не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 08 жовтня 2011 року у Відділі ДРАЦС Мар?їнського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 154, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження (а.с.7). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-НО № 493763, виданим Відділом ДРАЦС по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. (а.с.8). На теперішній час сторони з січня 2018 року мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. \~ \~ \~ \~В силу ст. 141 ЦПК України у зв?язку із задоволенням позовних вимог немайнового характеру, враховуючи причини розірвання шлюбу та те, що з позивачем проживає дитина, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути витрати, пов'язані із сплатою судового збору, у розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

18 травня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14 квітня 2018 року у Костянтинівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, від спільного проживання дітей не мають, також зазначила, що з моменту укладення шлюбу, з відповідачем не мала спільного проживання, а також сімейного бюджету та сімейних стосунків. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність з посиланням на визнання позову та з проханням покласти судові витрати на позивачку. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 квітня 2018 року у Костянтинівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 66, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб № І-НО № 485835 (а.с.7). Сторони від спільного проживання дітей не мають. Сторони спільний побут не ведуть, з моменту укладення шлюбу спільно не проживали, не мають спільного сімейного бюджету та сімейних стосунків. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. При подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в розмірі половини сплаченого позивачем судового збору 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

18 травня 2018 року позивачка надала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на малолітню дочку [PERSON] у твердій грошовій сумі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою\~ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд\~вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає\~частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з вересня 2013 року по жовтень 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями\~ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» встановлено, що в 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень;. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~ Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним. Відповідач у зв'язку із стосунками, що склалися між ним та позивачкою, не надає в повному обсязі матеріальної допомоги позивачеві для утримання дитини, хоча є працездатною особою. Беручи до уваги наведене і виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обоюдного обов'язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів для утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини з її утримання. Відповідно до ч.6 ст.\~141\~ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

18 травня 2018 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із завою про ухвалення додаткового рішення щодо повернення судових витрат по сплаті судового збору по розгляду справи за позовом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області до [PERSON], третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору [PERSON], про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення заподіяної шкоди, В заяві посилався на те, що заочним рішенням від 01 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці задовольнив позов Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, однак під час цього суд не вирішив питання про судові витрати, які позивач поніс при розгляді справи, що складаються із сплаченого ним судового збору в сумі 1684,00 грн. В судове засідання сторони не зявилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надали. Дослідивши матеріли справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням за номером 1181 від 13 листопада 2017 року. 01 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці задовольнив позов Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, однак під час цього суд не вирішив питання про судові витрати, які позивач поніс при розгляді справи, що складаються із сплаченого ним судового збору в сумі 1684,00 грн. Так, у відповідності до ч. 1 п. 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно вимог закону та з урахуванням того, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1684 грн. 00 коп. а позов задоволено, то у відповідності до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору. З урахуванням наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

18 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися, сторони припинили спільне проживання, сім`я фактично розпалася. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач подала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглядати у її відсутність. Суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, 25 січня 2008 року, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб 25 січня 2008 року, актовий запис №34. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

18 травня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.02.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 140. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проте сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, постійні сварки, з чоловіком вона не підтримує сімейних відносин, подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Ухвалою суду від 20 травня 2020 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12 серпня 2020 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з наданням сторонам у справі строку на примирення. 28 вересня 2020 року провадження у справі було поновлено та призначено до судового засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 12 серпня 2020 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову заперечив. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved