Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

19.12.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2006 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частин всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 25.09.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2019 року з нього також стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що він є фізичною особою-підприємцем, отримує заробітну плату в розмірі 4000,00 грн та на даний час з нього стягується Ѕ частина від всіх видів його заробітку на утримання двох дітей. Позивач просить з урахуванням інтересів дітей, змінити розмір утриманих з нього аліментів на тверду грошову суму у розмірі 3000,00 грн на двох дітей. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін по справі в судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечував. Зазначив, що він приватний підприємець та взимку майже не працює, тому прибуток значно менший, ніж влітку та весною. Призначений сукупний розмір аліментів який стягується з нього за рішеннями суду становить Ѕ частину всіх його доходів. Збільшення витрат, що пов`язано з присудженням сплати аліментів за судовим наказом призвело до погіршення його матеріального становища. В судове засідання відповідачі повторно не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. У статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При розгляді справи, судом встановлено, що згідно виконавчого листа, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 09.12.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частин всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 25.09.2006 року. Відповідно до судового наказу, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 23.10.2019 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду, а саме з 10.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Сімейним кодексом України визначено, що розмір аліментів на двох дітей має складати 1/3 частину заробітку (доходу) платника аліментів. У той же час, з відповідача на двох дітей сумарно стягується 1/2 частина його доходу (1/4 + 1/4), що становить для нього надмірний фінансовий стан. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України з урахуванням змін, що набули чинності 08.07.2017 року, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідачів надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що [PERSON] має обов`язок щодо утримання своєї другої дитини, у зв`язку з чим його матеріальне становище погіршилося та розмір стягнутих з нього аліментів, становить фінансовий тягар для позивача, він має мінливий заробіток, що в подальшому може призвести до накопичення заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позову та зміни розміру аліментів, що стягується за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2006 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з ј частин на тверду грошову суму у розмірі 1500,00 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також, що стягується за судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2019 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з ј частин на тверду грошову суму у розмірі 1500,00 грн і до досягнення дитиною повноліття. За змістом ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають компенсуванню за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved