Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

18.09.2018 р. до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ФОП [PERSON], в якій вона просить відшкодувати збитки в розмірі 35687,01 грн. в порядку регресу, витрати на правову допомогу в розмірі 9157,20 грн. та судові витрати у розмірі 704,80 грн. В обґрунтування\~\~позовних вимог, представник позивача посилається на те, що між ПАТ «СК ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК/1986265 від 06.11.2016 року. 02 січня 2017 року близько 04.00 год. в м. Харкові на перехресті вул. Танкопія вул.Льва Ландау сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER] та власник зазнав матеріального збитку. Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харків від 28.02.2017 року водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124,130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. Згідно розрахунку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ державний номерний знак [NUMBER] від 27.03.2017 року з врахуванням фізичного зносу деталей склала 49219,41 грн. Згідно ремонтної калькуляції №9198 від 24.03.2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ державний номерний знак [NUMBER] склала 70462,53 грн. За заявою потерпілої особи [PERSON] та виконуючи взяті на себе зобовязання за Договором страхування на підставі страхового акту №6441-24 від 31.07.2017 року, ПрАТ «СК ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 35687,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням №16692 від 31.07.2017 року. Факт ДТП 02.01.2017 року був визнаний ПрАТ «СК ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом №6441-24 від 31.07.2017 року. На підставі страхового акту співробітниками ПрАТ «СК ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплати на користь потерпілої особи. Враховуючи вищевикладене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК ВУСО» склало 35687,01 грн. 16.07.2018 року між ПрАТ «СК ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір №16/07/2018 про відступлення права вимоги, за яким Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором Страхування №АК/1986265 від 06.11.2016 року. 02.08.2018 р. на адресу відповідача було направлено регресну вимогу про досудове врегулювання спору, однак відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, тому позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з правилами ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова\~\~від 19.09.2018 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судове\~засідання позивач\~не зявився,\~в матеріалах\~справи міститься\~клопотання представника\~позивача [PERSON],\~який діяв\~на підставі\~договору №010\~про надання\~правової допомоги,\~про розгляд\~справи без\~участі представника\~позивача,\~позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, причин неявки в судові засідання не повідомив, відзив на позов до суду не подано.\~Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Таким чином, суд вважає, що сторона відповідача не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином . Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд, за згодою позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON], 02.01.2017 року, приблизно о 04 год. 00 хв., керував автомобілем «ЗАЗ 110377», державний номерний знак [NUMBER], знаходячись в стані алкогольного спяніння, на нерегульованому перехресті вул. Танкопія вул. Льва Ландау, у м. Харкові, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», продовживши рух, чим порушив п.п.16.11, 2.9А ПДР України,\~ внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «ЗАЗ ДЕУ», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі і мав перевагу у русі. Транспортні засоби занали механічних пошкоджень. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 р., що набрала законної сили [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст..124, ч.1 ст. 130 КУпАп\~ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова на теперішній час набрала законної сили. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1.6.\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. [PERSON], скориставшись своїм правом передбаченим\~Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», подав заяву, як того вимагає\~ст. 35 п. 35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем. Відповідно до\~ст..11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким актом є\~Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. Для встановлення розміру заподіяної шкоди, ПрАТ «СК ВУСО» звернулось до ТОВ «Експерт», яке 27.03.2017 р. надало розрахунок про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин. Відповідно до вказаного розрахунку, вартість матеріальних збитків склала 35687,01 грн. Згідно платіжного доручення № 16692 від 31.07.2017 р., у зв'язку з настанням події, передбаченої\~ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК ВУСО» здійснило виплату відшкодування у розмірі 35687,01 грн. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. З вимог\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Положення\~ст. 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1\~ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та Фізичною особою- підприємцем «Забіякою Галиною Іванівною» (далі - ФОП [PERSON], Новий кредитор) укладено Договір № 16/07/2018 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № АК/1986265 від 06.11.2016 року. Після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «СК ВУСО», правонаступником якого є ФОП [PERSON] виникло право зворотної вимоги до відповідача. 02.08.2018 р. ФОП «[PERSON]І.» зверталася до відповідача з регресною вимогоюм №6441-24 про відшкодування завданої майнової шкоди, але сума відшкодування сплачена не була. Судові витрати, понесені ФОП «[PERSON]І.» на професійну правничу допомогу у розмірі 9157,20 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3,4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг),\~\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг),\~\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт,\~\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~ \~На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано суду довіреність, приймання-передачі (правничої) допомоги від 23.09.2018 року, відповідно до Договору про надання правової допомоги №010 від 16.07.2018 року, вартість робіт склала 9157,20 грн., а також прибутковий касовий ордер №010/10/09 від 10.09.2018 року, на суму 9157,20 грн. \~\~\~\~\~\~ Оскільки згідно акту приймання-передачі виконаних робіт вартість робіт склала 9157,20 грн., тому слід стягнути з відповідча [PERSON] понесені ФОП «[PERSON]І.» витрати в сумі 9157,20 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн.\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved