Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

18.02.2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з майна, а саме: з земельної ділянки площею 0,1724 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 51211081400:02:003:0932, накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.03.2013 року ВП №35425926. Свої вимоги мотивує тим, що її належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування. Вона звернулась до Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області для проведення державної реєстрації вказаної вище земельної ділянки, але її було відмовлено в зв'язку з тим, що на зазначену земельну ділянку накладено арешт, відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області, згідно якої арешт був накладений на земельну ділянку при примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк», але вказана земельна ділянка ніколи не належала [PERSON], вказана земельна ділянка знаходиться в розпорядженні Великодальницької сільської ради, тому помилково було вказано, що спірна земельна ділянка належить [PERSON] На її звернення до відділу ДВС Біляївського РУЮ їй було повідомлено, що стосовно зняття арешту з майна їй необхідно звернутись до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволені. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але раніше у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти зняття арешту з майна, при цьому зазначив, що державний виконавець наклав арешт на спірну земельну ділянку на підставі листа з управління держземагенства у Біляївському районі, у якому було зазначено, що боржник [PERSON] є власником спірної земельної ділянки, але потім було виявлено, що управління держземагенства у Біляївському районі зробило помилку у наданні інформації та помилково зазначило, що боржник [PERSON] є власником спірної земельної ділянки, останній був визначений кадастровий номер, але державна реєстрація не відбулась. Представник третій особи до судового засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, у який позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглядати справу без їх участі (а.с. 32). Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], згідно договору дарування від 01.12.2011 р., зареєстрованого у реєстрі №1461 (а.с.8). Відповідно до витягу з рішення Великодальницької сільської ради №153 від 23.11.2011 р., [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,1724 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Позивачка звернулася до Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області щодо проведення державної реєстрації вказаної вище земельної ділянки, однак рішенням № 10132121 від 21.01.2014 року її було відмовлено з тих підстав, що на спірну земельну ділянку накладено арешт (а.с.3). Той факт, що на земельну ділянку площею 0,1724 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], дійсно накладено арешт, підтверджується постановою про арешт майна боржника від 21.03.2013 року (а.с.6-7). Листом управління держземагенства у Біляївському районі Одеської області №6-6-10/968 від 07.03.2013 р. було зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1724 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Разом з тим, як вбачається з листів управління держземагенства у Біляївському районі Одеської області №6-6-10/2688 від 20.05.2013 р. та №С-14/62 від 19.02.2014 р., земельної ділянки площею 0,1724 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], був визначений кадастровий номер, але державна реєстрація не відбулась (а.с.20, 24). Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, таким, що знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved