overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

19.10.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від цивільного шлюбу з відповідачем вони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться у неї на утриманні. Відповідач проживає окремо від родини, не надає матеріальну допомогу, хоча має таку можливість. В даний час вона ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, і має потребу в матеріальному забезпеченні. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Проаналізувавши зібрані в справі доказу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у цивільному шлюбі з 01.08.2015 року до 24.09.2016 року, від якого згідно свідоцтва про народження має одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], та батьком дитини вказано відповідача [PERSON] Відповідно до матеріалів справи дитина проживає разом з матірю, про не заперечував відповідач. Згідно ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з яким проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розглядаючи питання про розмір аліментів, враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність будь-яких зобовязання, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від його доходу. Суд вважає, що цей розмір аліментів буде сприяти забезпеченню потреб позивачки. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача у доход державного бюджету м. Краматорська в сумі 551грн. 20коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 16 червня 2012 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося. Через постійні сварки, різні погляди на життя з серпня 2012 року подружні відносини припинилися, спільного господарства не ведуть . Збереження сімї за викладених обставин, примирення він вважає неможливим. Спільних дітей, спору про розподіл майна немає. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Належним чином, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про поважність причини неявки суд не інформувала. За письмовою згодою відповідача справа вирішена на підставі наданих письмових доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони 16 червня 2012 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, актовий запис № 10. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки не підтримують з серпня 2012 року, тобто більше 4 років, через виникнення непримиренних протиріч та непорозумінь, викликаних різними поглядами на подружнє життя та сімейні цінності. Проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сімї повагу один до одного, зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Клопотання про надання терміну для примирення ні від дружини, ні від чоловіка не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 21 липня 1984 року перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя не склалося. Через втрату взаєморозуміння та поваги з травня 2016 року подружні відносини припинилися. Збереження сімї за викладених обставин, примирення він вважає неможливим. Від зазначеного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на викладене, позивач прохав розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Належним чином, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Направила до суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони 21 липня 1984 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Глобинського райвиконкому Полтавської області, актовий запис № 56. Від зазначеного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки протягом кількох місяців не підтримують через втрату взаєморозуміння та поваги. Проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сімї повагу один до одного, зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Клопотання про надання терміну для примирення ні від дружини, ні від чоловіка не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення опіки над його бабусею [PERSON], яка визнана недієздатною рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.08.2016 року, та призначення його опікуном. В судове засідання заявник не зявився, подавши клопотання про розгляд заяви без його участі. Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації не заперечувала проти задоволення заяви. Заслухавши представника органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі вимог ст. 39 ЦК України фізичну особу може бути визнано судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. За правилами ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання особи недієздатною, встановлює над нею опіку і призначає опікуна. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 31.08.2016 року [PERSON] визнана недієздатною. Рішення набрало законної сили 12.09.2016 року. Проте, під час ухвалення рішення про визнання [PERSON] недієздатною, питання щодо встановлення опіки над нею вирішено не було. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна. В ст. 64 ЦК України зазначено, що опікуном не може бути фізична особа, яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; або особа, поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки. В судовому засіданні не встановлено обставин, які б стали перешкодою для призначення заявника опікуном над недієздатною [PERSON] Остання є бабцею заявника, проживає разом з ним, заявник фактично опікується нею та має бажання надалі це робити. Опікунська рада Сихівської районної адміністрації 30.09.2016 року надала висновок про доцільність призначення заявника опікуном його недієздатної бабці [PERSON] Враховуючи вищезазначені обставини, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 04.07.2003 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2013 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 04.07.2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №282. Сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2013 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити, що місцем відкриття спадщини [PERSON], яка померла 20 вересня 2012 року є [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивовано тим, що її бабуся [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO]. Проте, в зв»язку з поганим станом здоров»я, з жовтня 2011 року по день смерті, вона фактично проживала без реєстрації в [ADDRESS] в її сім»ї. З метою оформлення спадщини після смерті бабусі, вона звернулась до нотаріуса, але остання відмовила у відкритті спадкової справи до встановлення місця відкриття спадщини в судовому порядку. Представник заявниці в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявниця в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник заінтересованої особи Срібнянської селищної ради Чернігівської області в судове засідання не з»явився, від організації надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність нез»явившихся осіб, за наявними в матеріалах справи доказами. Оскільки сторони у судове засідання не з»явились, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав : Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати й факт встановлення місця відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON], яка померла 20.09.2012 року (а.с.3-5, 7, 17) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON]була зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.6). Однак, згідно довідки ОЖБК м. Чернігова № 3238 від 30.09.2016 року, [PERSON] фактично проживала за адресою: [INFO] з 10.10.2011 року по 18.09.2012 року в сім»ї [PERSON] без реєстрації (а.с.2). Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Дослідивши всі докази, суд дійшов висновку, що останнім постійним місцем проживання [PERSON] є місце проживання за адресою: [INFO]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки є підставою для визначення місця відкриття спадщини та оформлення спадкових прав. Даний факт інакше як у судовому порядку не може бути встановлено, тому вимоги заявника слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 28.05.2016 року померла її мати [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після її смерті було отримано лікарське свідоцтво про смерть №9 від 13.04.2016 року видане Центр первинної медико-санітарної допомоги в Амвросіївському районі та видано свідоцтво про смерть серії ДНР №024388 від 13.04.2016 року видане Металістівською сільською адміністрацією Амвросіївського району ДНР. Після її смерті залишилася спадщина. Вона не може скористатися своїми правами, після смерті її матері прийняти спадщину, у звязку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть серії ДНР, не є дійсними і не створюють правових наслідків, у звязку з чим вони не може бути підставою для отримання спадщини та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла 12.04.2016 року в с. Бондарівське Амвросіївського району Донецької області. В судове засідання заявниця не зявилась, але надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала та просила заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно лікарського свідоцтва про смерть №9 від 13.04.2016 року виданого Центр первинної медико-санітарної допомоги в Амвросіївському районі та свідоцтва про смерть серії ДНР №024388 від 13.04.2016 року виданого Металістівською сільською адміністрацією Амвросіївського району ДНР - [PERSON], померла 13.04.2016 року у віці 86 років. Відповідно до матеріалів справи померла [PERSON] зареєстрована та мешкала за адресою: Донецька область Амвросіївський район с. Бондарівське вул. Артема, 15-1. Відповідно до свідоцтва про народження заявниці, її батьками є: матір [PERSON] та батько [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО №168196, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 05.05.1999 року. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті матері заявниці - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] Красноярського краю Російської Федерації, громадянки України, яка померла 12.04.2016 року в с. Бондарівське Амвросіївського району Донецької області, Україна, у віці 86 років, причина смерті «церебросклероз ІІст. артеріальної гіпертензії». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка пояснила, що з 01.08.2015 року по 24.09.2016 року вона проживала із відповідачем однією сімєю без укладання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/3 частки його доходу (заробітку) щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вимоги позивачки підтверджуються свідоцтвом про народження доньки [PERSON], [INFO], (а.с. 5), довідкою з місця мешкання. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду тобто з 19.10.2016 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно позову, у період з 22.08.1998 року по 22.08.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Краматорського міського суду від 22.08.2016 року шлюб сторін було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася на вихованні та утриманні позивачки. Відповідач має постійний дохід, однак добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, щомісячно, до повноліття дитини. У попередньому судовому засіданні позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини з 01.11.2016 року, так як за жовтень відповідачем була надана дочці матеріальна допомога у добровільному порядку, також просила розглянути справу у попередньому судовому засіданні. У попередньому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки всіх видів його доходів, починаючи з 01.11.2016 року та до повноліття дитини. Суд, дослідивши позов, надані заяви та докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровья та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровья та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меньшим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Суд встановив, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 22.08.1998 року по 22.08.2016 року. Відповідно до рішення Краматорського міського суду від 22.08.2016 року, шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні та вихованні своєї матері [PERSON] Відповідач має постійний дохід, однак матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі наведеного, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання їх доньки [PERSON] в запропонованому позивачкою розмірі, який є розумним та справедливим для забезпечення дитини нормального існування, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved