Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

18.09.2018 року позивач [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, вимоги якої було уточнено, та відповідно просив суд: скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], площею 0,1662га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS].( а.с.2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.06.2010 р. [PERSON], згідно Договору дарування, подарувала позивачу [PERSON] житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS]. Як зазначено у даному договорі, подароване домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,1662 га, кадастровий номер [NUMBER]. Також зазначив, що у п.10 договору дарувальник [PERSON] засвідчила, що на земельну ділянку на побудований житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами Державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Проте, зазначає, що після смерті [INFO] р. [PERSON], позивачем серед документів померлої було знайдено Державний акт на право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться подарований житловий будинок, виданий на підставі рішення Старівської сільради 22 сесії від 04.03.20108 року № 2100, та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER]. Оскільки, відповідно до приписів ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України до нього перейшло право власності на земельну ділянку на якій розміщене подароване домоволодіння, вважає, що зазначений Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім.»я [PERSON], підлягає скасуванню. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2018 року (а.с.29,30) залучено до участі у цивільній справі в якості співвідповідача [PERSON] У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, у якій просив суд розглядати справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Представник відповідача, Старівської сільради, у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, на адресу суду надійшов лист за підписом сільського голови В.М. Макаренко, у якому просили розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, клопотань та заяв не мають. Суд, дослідивши заяви, письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Встановлено, що 21 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Гапоненко Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 964(а.с.13-15). Відповідно до п.1,2 Договору дарування, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар безоплатно житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами під номером [ADDRESS]. На земельній ділянці площею 0,1662 гектара, кадастровий номер ділянки [NUMBER] розташовано житловий будинок, дерево, житловою площею 26,1 кв.м., загальною площею 48,5 кв.м., сарай, добудова, убиральня, гараж, навіс. У пункті 10 Договору дарування зазначено, що Дарувальник ([PERSON].) свідчить, що на земельну ділянку на якій побудований житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами Державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Відповідно до Довідки № 1333 від 18.06. 2010 року, виданої Старівською сільською радою Бориспільського району, Київської області, житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за номером [ADDRESS], розташований на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1662 гектара, державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Як вбачається з Витягу про державну реєстрацію прав № [NUMBER] виданого 09.12.2010р. КП БРР Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації», рішенням про державну реєстрацію від 09.12.2010 року за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 21.06.2010р.( а.с.16). [INFO] року у віці 93 років померла [PERSON], про що виконкомом Старівської сільської ради Бориспільського району Київської області [INFO] року складено відповідний актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]( а.с.18). Як зазначив позивач у позовній заяві (а.с.2-5), після смерті [PERSON] було виявлено Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1662га, за адресою [ADDRESS], на якій знаходиться подарований позивачу [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Встановлено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] видано на ім'я [PERSON] на підставі рішення Старівської сільської ради від 04.03.2008 р. № 2100 22 сесія 5 скликання, на земельну ділянку площею 0,1662, яка розташована [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER], та підписано: начальником Управління Держкомзему у Бориспільському районі 25.12.2010, головою Старівської сільської ради 17.05.2011р. (а.с.17). Так, відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків та об'єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Згідно ч.ч.1,2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У відповідності до п. «е» ст.141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] набув право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS], суд дійшов переконання, що відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, до позивача [PERSON] перейшло й право власності на земельну ділянку на якій розміщене домоволодіння. Відповідно до ч.2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 22 травня 2013 року у справі №6-33цс13 про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Вимога щодо відшкодування понесених позивачем судових витрат ним не заявлялась. На підставі викладеного,

Outcome: approved