Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

17 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися, в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до закінчення нею навчання. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, яки розірвано у 15 жовтня 2003 року. Відповідач є батьком дитини. Донька з 1 вересня 2017 року навчається на денному відділенні другого курсу Чорноморського національного університету імені Петра Могили. Строк закінчення навчання за програмою бакалавра 30 червня 2021 року. На період навчання дитина потребує матеріальної допомоги з боку батька, але він відмовляється добровільно її надавати. Позивачка позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, оскільки на її утриманні перебуває ще одна малолітня дитина від іншого шлюбу. Через тяжке матеріальне становище, вона позбавлена можливості самостійно утримувати повнолітню дитину, тому змушена звернутися до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Відповідачем до суду поданий відзив, в якому [PERSON] позовні вимоги визнає частково, а саме: готовий сплачувати аліменти в твердій сумі 1000,00 грн. щомісячно. Вказав, що в зв`язку з тяжким економічним становищем в країні не має постійного місця роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, іноді не має доходу по декілька місяців. Крім цього, з 2005 року спільно проживає з [PERSON] . Вона має дитину [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на його утриманні. Оскільки він має на утриманні малолітню дитину, нерегулярний мінливий дохід, мінімальні матеріальні можливості сплачувати аліменти та утримання повнолітньої доньки. В зв`язку з цим, просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі у сумі 1000,00 грн. Позивачем до суду направлені письмові заперечення, в яких вона заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Наполягала на стягненні аліментів саме в частці від заробітку. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Зазначив, що підтримує доводу викладені в заперечення на позовну заяву. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. В зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15 жовтня 2003 року, серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження від 14 грудня 2000 року, серії [NUMBER] , відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) Згідно з копією виконавчого листа у цивільній справі № 2-161/2003, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області від 18 березня 2003 року з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше Ѕ частини від неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 18 березня 2003 року і до досягнення неї повноліття (а.с. 4-5). Позивач 27 січня 2006 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 січня 2006 року, серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно з довідкою Чорноморського національного університету імені Петра Могили від 21 листопада 2018 року № 2/2-10/460 [PERSON] навчається на ІІ курсі. Строк закінчення навчання за програмою бакалавра до 30 червня 2021 року (а.с. 10). Як вбачається з довідки Воскресенської селищної ради с. Калинівка від 04 грудня 2018 року № 1-2122 разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають дві доньки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до постанови про накладення штрафу від 22 листопада 2018 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби на відповідача [PERSON] за заборгованість зі сплати аліментів накладено штраф (а.с. 31). Мати і батько, відповідно до частини 1\~статті 141 СК України\~мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно з частиною 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з вимогами частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до положень частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина 2 статті 182 СК України). Враховуючи, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON] , яка продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я інвалідності не має, інших утриманців не має, доказів, які б спростовували ці обставини, відповідачем суду не надано, а тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Суд критично сприймає твердження відповідача щодо знаходження у нього на утриманні дитини та хворої матері. Відповідач вказував, що він має на утриманні малолітнього сина, який перебуває на його утриманні, та на підтвердження цього надав свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , від 25 жовтня 2014 року, серії [NUMBER] . Разом з тим в графі батько вказаний « [PERSON] ». Тобто, відповідно до свідоцтва про народження відповідач не є батьком дитини. Таким чином зазначений доказ є неналежним, оскільки не підтверджує кровне споріднення між дитиною та відповідачем, наслідком чого є обов`язок по утриманню цієї дитини. (а.с. 43). Крім цього, відповідач зазначив, що на його утриманні перебуває хвора мати, яка є пенсіонеркою. В якості доказу надана медична виписка його матері [PERSON] , з якої вбачається, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом ДЄ з м`яким АГ 3 ст. декомпенсації. Малий ішемічний інсульт в ВББ, помірний вестибуло-атактичного порушення в період з 30 листопада 2011 року по 22 грудня 2011 року. Однак, як вбачається медичного документу [PERSON] проходила лікування в 2011 році, тобто вісім років тому. Крім цього, ця виписка не підтверджує той факт, що мати потребує матеріальної допомоги на лікування на час розгляду справи, а тому не може бути прийнятий судом в якості доказу на підтвердження того, що мати знаходиться на його утриманні. До того ж, [PERSON] не надані докази того, що він проживає разом з матір`ю, оскільки як вбачається із його відзиву він проживає спільно з [PERSON] Будь-яких інших доказів, що мати перебуває на його утриманні відповідачем не надано. Щодо клопотання відповідача про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн., суд вважає наступне. Відповідач погоджувався сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Однак, частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача або за домовленістю між батьками. Тобто, визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі є правом позивача, а не відповідача. Позивачем же заявлено вимогу щодо стягнення аліментів саме в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, при цьому в запереченні наданому суду зазначила, що наполягає на стягненні аліментів саме в частці від заробітку платника аліментів, оскільки вважає, що саме позивачу надано право на обрання способу стягнення аліментів. Суд вважає розмір аліментів, вказаний позивачем - 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача є розумним та достатнім. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесенні рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, то, на підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволений у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 786,40 грн.

Outcome: approved