Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

18.03.2019 року генеральний директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня) [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу». В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] була госпіталізована до Лікарні 17.03.2019 року о 13-10 год. Направлення на госпіталізацію було видане 17.03.2019 року лікарем БШД № 204, яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON], які надійшли від матері [PERSON] На підставі цих відомостей [PERSON] була оглянута лікарем-психіатром [PERSON] у прийомному відділенні о 13-10 год. 17.03.2019 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 18.03.2019 року [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної безперервного типу перебігу, внаслідок якого становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (у зв'язку з агресію на адресу матері, забороняє матері-інваліду приймати медичні препарати, забирає у матері палку для ходьби, погрожувала сусідам молотком, поперерізала у під'їзді дроти) та підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія дійшла висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 18.03.2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 19.03.2019 року на 11 годин 00 хвилин, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). В подальшому розгляд справи відкладався у звязку з неявкою в судове засіданні [PERSON], а також заявленим їй відводом. Після вирішення питання про відвід, розгляд справи призначено на 22.03.2019 року. У судовому засіданні 22.03.2019 року представник Лікарні лікар-психіатр [PERSON] підтримав заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначив, що станом на час вирішення справи стан здоров'я [PERSON] не покращився настільки, щоб заява про примусову госпіталізацію втратила актуальність. Також пояснив, що амбулаторне лікування [PERSON] станом на даний час неможливе, остання потребує саме стаціонарного лікування. Прокурор в судовому засіданні 22.03.2019 року не заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Мати [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, під час виклику до суду засобами телефонного зв'язку повідомила, що є людиною похилого віку та за станом здоров'я не може прибути за викликом до суду. Представник [PERSON] адвокат Маюрнікова В.Н. в судовому засіданні 22.03.2019 року заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні 22.03.2019 року заперечувала проти її примусової госпіталізації. Зазначила, що не заперечує проти амбулаторного лікування. Пояснила, що з її боку дійсно мав місце факт відмови від прийняття пігулки. Заперечувала обставини, які стали підставою для її госпіталізації, зокрема конфлікти з матір'ю та сусідами. Пояснила, що саме матір агресивно себе поводила з нею, підвищувала голос, ображала, примушувала її приймати пігулки. Також зазначила, що в неї з квартири зникали речі. Сусідка повідомляла, що в її речах бачили інших сусідів, які ходили та робили недобрі речі. Також зазначила, що інформація про її агресивну поведінку відносно матері можливо обумовлена тим, що якась інша особа в її речах конфліктувала з матір'ю. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається із супровідного листка № 856/204, [PERSON] 17.03.2019 року була доставлена до Лікарні бригадою швидкої медичної допомоги з квартири [ADDRESS], з попереднім діагнозом шизофренія. Лікарем приймального відділення Лікарні зроблений запис про наявність у [PERSON] діагнозу у вигляді шизофренії параноїдної безперервного типу перебігу та необхідність примусової госпіталізації у зв'язку з її небезпекою для оточуючих. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 14/1744 від 18.03.2019 року, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає на важкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, безперервного типу перебігу, внаслідок чого становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (у зв'язку з агресію на адресу матері, забороняє матері-інваліду приймати медичні препарати, забирає у матері палку для ходьби, погрожувала сусідам молотком, поперерізала у під'їзді дроти), потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». З вказаного акту також вбачається, що в психіатричну лікарню госпіталізується повторно. Вперше лікувалась в 1п/в в 1991 році, декан викликав матір та повідомив їй про неадекватну поведінку доньки, яка мовчала, коли її запитували, конфліктувала, була підозріла. Було поставлено діагноз параноїдний стан, диференційований з шизофренією. Після виписки від підтримуючого лікування відмовилася. Надані неодноразово госпіталізувалась в 1 п/в лікарні з галюцинаторно- параноїчною симптоматикою, чула «голоси», контактувала з «медіумами». Після виписки лікувалася на денному стаціонарі в МПНД. Дана госпіталізація у зв'язку з погіршенням стану, підтримуючу терапію приймати перестала, стала агресивною до матері та оточуючих, забороняла матері-інваліду пити ліки, забирала їх, забирала палицю для ходьби, загрожувала сусідам з молотком в руках розправою, стукала молотком у двері. В зв'язку з наведеним була викликана БШД № 204, хвора доставлена в Лікарню. Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов'язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв'язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке обумовлює її безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved