Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

19.11.2014 року ВАТ НАСК «Оранта» в особі Вінницької дирекції ВАТ НАСК «Оранта» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 8101,04 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.06.2011 року між позивачем (страховиком) та [PERSON] (страхувальником) було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу, форми №83, серії [NUMBER], предметом якого було страхування транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER]. 28.09.2011 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ-21063 з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Відповідно до постанови Шаргородського районного суду від 24.10.2011 року ДТП сталася з вини [PERSON], який порушив вимоги п.11.2. Правил дорожнього руху України, винуватість відповідача доведена, встановлено факт вживання відповідачем алкогольних напоїв. 20.09.2011 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про страхову виплату у зв'язку із ДТП, в результаті чого 20.10.2011 року було проведено автотоварознавче дослідження застрахованого транспортного засобу, згідно з яким матеріальний збиток, завданий власнику застрахованого транспортного засобу склав 9194,27 грн. 07.12.2011 року було складено розрахунок страхового відшкодування пошкодженого автомобіля на суму 8101,04 грн., з відрахуванням зі страхового відшкодування франшизи в сумі 240 грн. 07.02.2012 року було затверджено страховий акт та виплачено [PERSON] 8101,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 13.03.2012 року за №15540. Позивач неодноразово звертався до відповідача з регресною вимогою, проте останній не відшкодував у добровільному порядку заподіяний збиток. В судовому засіданні представник позивача Дзюба Ю.А., що діє за довіреністю від 02.09.2014 року (а.с.32), позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті самі обставини, просить стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди 8101,04 грн. та сплачений при зверненні в суд судовий збір, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відшкодувати суму збитків, заподіяних позивачеві, не бажає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився двічі, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Судові повістки, направлені судом на ім'я відповідача за місцем реєстрації проживання, що зазначене в інформації Шаргородського РС УДМС України у Вінницькій області (а.с.26), повернуті до суду відділенням Укрпошти з поміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання (а.с.36, 39). Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь в справі… У разі ненадання особами, які беруть участь в справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, що не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином. Відтак, суд вважає, що відповідач [PERSON] повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи і не з'явився до суду без поважних причин, заперечень щодо позову на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.11.2014 року, суду не надав. Згідно із ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з'явився до суду без поважних причин, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, а представник позивача заперечень щодо заочного розгляду справи не має, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.09.2011 року приблизно о 18 годині у м. Шаргород Вінницької області на вул. Островського сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ-21063» з державним номером [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, автомобілю ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER] завдана матеріальна шкода. Постановою Шаргородського районного суду від 24.10.2011 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні ДТП внаслідок порушення п.11.2. ПДР України. Вказані факти підтверджені в судовому засіданні, крім пояснень представника позивача, постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.10.2011 року, з якої вбачається, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.18); довідкою ВДАІ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області про дорожньо-транспортну пригоду від 30.09.2011 року за №5118, з якої вбачається, що 28.09.2011 року приблизно о 17 годині 30 хвилин в м. Шаргород на вул. Островського водій [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21063 з державним номером [NUMBER], виїхав на смугу зустрічного руху і скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку (а.с.12). З протоколу огляду транспортного засобу за №19524 від 04.10.2011 року від 15.07.2008 року вбачається, що автомобіль ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON] отримав механічні пошкодження (а.с.13). Транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER] був застрахований власником [PERSON] (а.с.9, на звороті), 09.06.2011 року, що підтверджується Договором добровільного страхування транспортного засобу за формою №83, серії [NUMBER] (а.с.4-9). Відповідно до дослідженням №АВ6260АТ-20.10/1 від 20.10.2011 року застрахованого автомобіля, зроблено висновок, з якого вбачається, що матеріальний збиток, згідно з умовами страхування, завданий власникові автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля і калькуляції відновлювального ремонту, складає 9194,27 грн. (а.с.14-16). Згідно з ремонтною калькуляцією №АВ6260АТ від 18.10.2011 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER] складає 9194,27 грн. (а.с.16, на звороті, 17). Відповідно до страхового акту №СТО-ІІ-19524/1 від 07.02.2012 року затверджено суму страхового відшкодування 8101,04 грн. (а.с.20). З розрахунку страхового відшкодування від 07.12.2012 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить 9194,27 грн., розмір матеріального збитку, заподіяного страхувальнику, становить 8341,04 грн., а страхувальнику транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER] [PERSON] належить до виплати сума страхового відшкодування в розмірі 8101,04 грн., оскільки відраховано суму франшизи в розмірі 240 грн. (а.с.19). Згідно з платіжним дорученням за №15540 від 13.03.2012 року ВАТ НАСК «Оранта» сплатило [PERSON] в рахунок страхового відшкодування за пошкодження в результаті ДТП автомобіля за договором страхового відшкодування серії [NUMBER] від 09.06.2011 року 8101,04 грн. (а.с.20, на звороті). Вказані, встановлені в судовому засіданні факти, визнані відповідачем, оскільки заперечень щодо позовної заяви на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.11.2014 року, відповідач не надав. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування збитків та майнової шкоди. Згідно із ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із вимогами ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно із ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки позивачем 13.03.2012 року виплачено [PERSON] страхове відшкодування за договором страхування транспортного засобу від 09.06.2011 року серії [NUMBER], предметом якого було страхування транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO LANOS TF 699Р з державним номерним знаком [NUMBER], що став учасником ДТП 28.09.2011 року, за участю також транспортного засобу ВАЗ-21063 з державним номером [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], а відповідач, не дивлячись на неодноразові вимоги позивача (а.с.21, 48-49), не повернув страхове відшкодування, то право позивача на повернення суми виплаченого страхового відшкодування порушено та підлягає судовому захисту. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Згідно з платіжним дорученням за №64847 від 12.11.2014 року (а.с.1) позивачем при зверненні в суд сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. Позивачем не пропущено строки звернення до суду з позовом до відповідача, встановлені ЦК України, оскільки позивач виплатив страхове відшкодування 13.03.2012 року (а.с.20, на звороті). Відтак, позов ВАТ НАСК «Оранта» до [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved