Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

18.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 26.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано, донька залишилась проживати разом з нею. [PERSON] життям дитини не цікавиться, у вихованні участі не приймає, від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється. Добровільно допомогу на утримання дитини відповідач не надає, у зв`язку із чим вона звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Позов був судом задоволено, але [PERSON] не сплачує аліменти в повному обсязі, має заборгованість. З дитиною відповідач не спілкується, зустрічався з донькою всього двічі. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . 18.02.2019 року справу було передано в провадження судді Котляр А.М. (а.с. 21). Ухвалою судді від 06.03.2019 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання по справі (а.с. 24). 02.04.2019 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду (а.с. 42). 08.07.2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] (а.с. 59-61). Судом було ухвалено поновити строк на подання відзиву відповідачу та прийняти його до справи, оскільки особисто [PERSON] ухвалу про відкриття провадження та судові виклики до суду не отримував. У своєму відзиві [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог, просить в задоволенні позову відмовити. Вказав, що з 2013 по 2017 року він працював на ПАТ «Запорізький завод феросплавів», в 2016 році через операцію звільнився з роботи за станом здоров`я, мав інвалідність, отримував пенсію. Через це мав заборгованість із сплати аліментів з 2017 по 2018 роки, в інші періоди сплачував аліменти в повному обсязі. [PERSON] створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку із чим він звернувся до органу опіки та піклування. Він не ухиляється від своїх батьківських обов`язків, бажає бачити та спілкуватись з донькою, але позивач йому в цьому перешкоджає. 22.07.2019 року [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що [PERSON] ніколи добровільно не допомагав їй утримувати доньку, ухилявся від сплати аліментів. Вона не створює відповідачу перешкод у побаченні з дитиною. Також вказала, що [PERSON] вживає алкогольні напої. 23.07.2019 року [PERSON] подав заперечення, в якому вказав, що він докладає зусиль для матеріального забезпечення дитини, вимушений шукати роботу в інших містах, у зв`язку із чим не може часто бачити доньку. Він не заперечує вживання ним алкогольних напоїв, але вказує, що жодних даних про його алкогольну залежність або зловживання алкоголем позивачем не надано. 26.07.2019 року [PERSON] направила до суду заперечення, де зазначила. що з асу розірвання шлюбу з відповідачем, [PERSON] не бачить доньку, не цікавиться її життям та здоров`ям, участі у виханні дитини не приймає, перешкоджає їй у відпочинку з дитиною за кордоном. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Чоловська С.О. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Біліченко О.О. проти задоволення позову заперечили, просили суд відмовити в його задоволенні. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Котов В.С. проти задоволення позову заперечив, пояснив, що головою районної адміністрації було затверджено висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін та їх представників, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстрували 17.08.2013 року (а.с. 8) та який було розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2016 року (а.с. 9 зворот.) Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 36) та визнається сторонами. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2015 року суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, та аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів до досягнення дитиною трьох років. Виконавчі листи з виконання вказаного рішення суду знаходяться на виконанні в Хортицькому відділі ДВС Запорізького МУЮ. [PERSON] має заборгованість по аліментам. Станом на 31.03.2019 року по аліментам на утримання дитини заборгованість складає 18840,04 грн. (а.с. 35). Станом на 04.05.2018 року по аліментам на утримання [PERSON] заборгованість складає 9423,72 грн. (а.с. 11). Відповідач частково сплачував на користь [PERSON] аліменти, що підтверджується наданими суду платіжними документами (а.с. 67-70). 25.08.2016 року [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням до 25.08.2017 року (а.с. 63). Згідно психологічного висновку психолога [PERSON] за результатами індивідуального обстеження дитини [PERSON] [INFO] , дитина контактна, виявляє пізнавальну активність та доброзичливе ставлення до оточуючих (а.с. 12). Аналогічне дослідження було проведено 25-26.04.2019 року, та складено висновок психологом [PERSON] про те, що дитина емоційно стабільна, психічний розвиток відповідає віковій нормі. Мікроклімат у сім`ї сприятливий для повноцінного психічного та емоційного розвитку дитини. Свого батька дитина не малює, що свідчить про те, що дитина від відсутності спілкування з батьком не страждає. Відповідно довідки директора навчального закладу «Хортицький» від 31.01.2018 року, [PERSON] проживає разом з матір`ю, батько дитини участі у вихованні доньки з квітня 2017 року не брав, не з`являвся до навчального закладу й не цікавився життям доньки (а.с. 13). З 12.11.2018 року дитина [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №228. Згідно довідки батько до навчального закладу не з`являвся. (а.с. 37). Хортицьким ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було надано інформацію про те, що [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ст.178 КУпАП «розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п`яному вигляді» двічі в 2011 році та один раз у 2016 році (а.с. 54). Відповідно до висновку, затвердженого 09.07.2019 року головою районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, за результатами засідання комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки позбавлення батьківських прав є винятковим заходом впливу та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька в кращу сторону неможливо (а.с. 80-82). 02.07.2019 року [PERSON] звернувся до начальника відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради із заявою про встановлення йому графіку побачення із донькою 3-4 рази на тиждень з 17 до 20 години (а.с. 88). 16.08.2019 року заступник голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району встановив порядок побачень [PERSON] з донькою [PERSON] щосереди з 16 до 18 години, щосуботи з 10 до 12 години з правом відвідування культурних та розважальних закладів у присутності матері дитини, інші дні та часи вирішувати за згодою між батьками. Судом були допитані свідки за клопотаннями сторін по справі. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача [PERSON] з народження. Після розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , відповідач участі у житті дитини не приймав. Вона була свідком того, як [PERSON] у нетверезому вигляді намагався потрапити у квартиру [PERSON] , бив ногами у двері. Також вона бачила, як [PERSON] розпивав пиво в парку з компанією. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює в дитячому садку, який відвідує [PERSON] . До закладу дитину проводить та забирає матір [PERSON] , батько дитини жодного разу не був в дитячому садку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона навчалась разом із [PERSON] . Після розірвання шлюбу між сторонами по справі, [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, його місцезнаходження їй не відомо. [PERSON] нічого не знає про свого батька, не запитує про нього у матері. Пояснила, що [PERSON] зловживав алкоголем та наркотиками. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома із [PERSON] Батько дитини [PERSON] з донькою не бачиться, де він знаходиться, не відомо. Жодного разу вона не бачила [PERSON] з дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з матір`ю [PERSON] Їй відомо, що у [PERSON] та [PERSON] народилась донька, батька дитини бачила всього один раз, Поліна весь час проводить з матір`ю. Їй відомо, що [PERSON] вже не проживає разом з [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком позивача по справі. Після народження доньки, [PERSON] вихованням доньки не займався. Помічав у своєї доньки [PERSON] синці. Був свідком того, як в 2015 році [PERSON] у нетверезому вигляді штовхнув [PERSON] з дитиною на руках. З 2015 року його донька разом з [PERSON] не проживає. Пояснив, що один раз, коли він був разом з онукою на тренуванні, [PERSON] хотів побачитись із [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її онукою. Після народження у сторін по справі доньки [PERSON] , [PERSON] життям дитини не цікавився. Готувала їсти [PERSON] , а [PERSON] нічого не робив по господарству, спав окремо від дружини з дитиною. [PERSON] була вимушена займатися репетиторством. Один раз [PERSON] передав для своєї доньки в подарунок самокат. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] з народження. Він завжди бачить її одну з дитиною, без [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] бачила декілька разів три роки тому. [PERSON] самостійно без участі відповідача виховує дитину. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її онуком. Він розірвав шлюб із [PERSON] , від шлюбу має доньку, яка проживає з матір`ю. [PERSON] бажає бачити доньку, але [PERSON] не дає йому бачити дитину. Він допомагає утримувати дитину, сплачує аліменти. [PERSON] працював на заводі, але після операції був вимушений піти з роботи та знайти роботу в Києві. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Одним з доводів позивача та її представника є те, що [PERSON] не в повній мірі забезпечує свою доньку матеріально, має заборгованість по аліментам. Судом досліджені розрахунки заборгованості по аліментам та квитанції про сплату відповідачем аліментів на користь позивача, з яких судом зроблено висновок про те, що [PERSON] не в повній мірі виконує зобов`язання по аліментам, проте кожного місця він частково сплачує аліменти на утримання дитини та позивача. Суд приймає до уваги те, що відповідач у 2017 році мав захворювання, переніс операцію та на певний період отримав третю групу інвалідності, що безумовно відобразилось на його можливості матеріально забезпечувати свою дитину. Таким чином, суду не надано таких доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] умисно уникає свого обов`язку утримувати дитину. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 16 січня 2019 року по справі № 465/3694/14-ц, в якій вказав, що посилання суду на існування заборгованості за аліментами та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом одного навчального року повною мірою не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. З пояснень, наданих сторонами по справі та свідками, роздрукованого листування між сторонами, судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами існують певні конфліктні відносини з приводу сплати аліментів та надання відповідачем дозволу на виїзд дитини за кордон. Враховуючи припинення шлюбу між сторонами, цілком закономірним є те, що [PERSON] більше ніж [PERSON] займається вихованням дитини, відводить доньку до навчальних закладів, спортивних секцій. Крім того, відповідач та свідок [PERSON] пояснили, що [PERSON] з 2017 року не проживає в м. Запоріжжі у зв`язку із тим, що працює в іншому місті. Свідок [PERSON] , допитаний за заявою позивача, підтвердив, що [PERSON] намагався зустрітися з донькою, коли вона займалась у спортивній секції, що свідчить про бажання відповідача бачитись з дитиною, брати участь у її вихованні. Відповідач та його представник в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] спілкуватись з дитиною, у зв`язку із чим, відповідач звернувся до служби у справах дітей. Розпорядженням голови районної адміністрації було встановлений графік спілкування відповідача з донькою. Представник відповідача вказав, що [PERSON] було відомо про дні побачень [PERSON] з дитиною, проте коли відповідач у призначений день та час прийшов зустрітись з донькою, [PERSON] з дитиною вдома не було. Позивачем було надано суду документ, який підтверджує, що вона разом з донькою з 12 серпня до 01 вересня 2019 року перебувала на відпочинку, тобто в ті дні, коли [PERSON] згідно графіку міг побачитись з дитиною. Таким чином, поведінка відповідача, який хоча і має заборгованість, але щомісяця сплачує аліменти на утримання дитини, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, намагається спілкуватись з донькою, звернувся із заявою про встановлення йому порядку побачень, не свідчить про те, що він умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Свідомого нехтування [PERSON] своїми обов`язками судом не встановлено. Також суд не приймає аргументи представника позивача про те, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, оскільки в судовому засіданні ці обставини не знайшли свого підтвердження. Епізодичні випадки вживання відповідачем пива, які підтверджуються поясненнями свідків та відомостями про притягнення його до адміністративної, не є тими обставинами, які дозволяють позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його дитини. Таким чином, позивачем не доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків, тому суд, беручи до уваги висновок голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , залишає без задоволення позов [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав .

Outcome: dismissed