Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

17 травня 2016 року позивач [PERSON] подав в суд позовну заяву до [PERSON] про визнання квартири обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визначення часток кожного з подружжя. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 04.11.1998року перебував із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення суду від 22.09.2015року. Під час шлюбу сторони придбали квартиру № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5 (надалі спірна квартира), яка оформлена на відповідача [PERSON] згідно договору купівлі-продажу. Після розірвання шлюбу у добровільному порядку питання щодо поділу спільнонажитого майна він із відповідачем не зміг вирішити, оскільки [PERSON] вважає, що квартира належить їй на праві приватної власності. Враховуючи зазначене, просить суд визнати спірну квартиру № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5, спільною сумісною власністю подружжя та визначити, що подружжю належить по ? частини спірної квартири № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві, та пояснив, що за період шлюбу йому була надана однокімнатна квартира № 2 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», буд. 19, яку сімя приватизувала та в подальшому продала. У звязку із народженням двох дітей вони із відповідачем вирішили продати вищезгадану квартиру та 18.08.2007року придбали двохкімнатну квартиру № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5. Стороною договору купівлі-продажу спірної квартири від 18.08.2007р. була вказана лише дружина [PERSON] Однак, вищезгадана квартира придбавалась за спільні кошти подружжя, зокрема, отримані від продажу попередньої квартири, та за кошти, отримані в кредит, який в подальшому погашали вони обоє. Відтак, вважає, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя та кожному із них належить по ? частини квартири № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5. Не погоджується із думкою відповідача, що в спірній квартирі наявна частка їхнього сина [PERSON], оскільки зазначає, що хоча син й надсилав кошти, перебуваючи за кордоном, однак це була безоплатна допомога з його сторони батькам. Проте, що син передавав кошти на купівлю квартири для себе або надавав кошти на погашення кредиту з розрахунку на частку в спірній квартирі, йому стало відомо лише під час розгляду справи. З огляду на зазначене, просить позов задоволити повністю. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію свого довірителя та додатково зазначив, що син сторін знав про купівлю квартири, був присутній під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від 18.08.2007р., жодних заперечень щодо оформлення квартири не заявляв. Вважає, що оскільки жодного договору між сторонами та їх сином [PERSON] укладено не було, відтак, не має й підстав вважати, що син є співвласником спірної квартири. З огляду на зазначене, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, зазначила, що визнає спірну квартиру № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5, спільною сумісною власністю подружжя, оскільки дійсно остання придбавалася, коли сторони були в шлюбі. Підтвердила пояснення позивача [PERSON] про те, що спочатку у власності сімї перебувала однокімнатна квартира, яку вони приватизували, а в подальшому продали. Також зазначила, що у звязку з народженням дітей було прийнято рішення про купівлю більшої квартири. Спільно було вирішено оформити договір купівлі-продажу спірної квартири на неї. При цьому, пояснила, що кошти на купівлю спірної квартири їх сімя отримала за рахунок продажу однокімнатної квартири, що належала їй, чоловіку та сину, та за рахунок отриманих кредитних коштів. Стороною кредитного договору була вона, а чоловік був поручителем. Ствердила, що кошти, витрачені на купівлю спірної квартири, належали їй, її чоловіку та сину, а тому вважає, що син є власником 1/3 частини спірної квартири. З огляду на зазначене, просила визнати за нею, позивачем та їхнім сином [PERSON] право власності по 1/3 частини спірної квартири № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5, кожному. Представник відповідача [PERSON] підтримав позицію своєї довірительки та зазначив, що оскільки на придбання спірної квартири були витрачені кошти, що належали сину сторін, то останній є також співвласником спірної квартири. З огляду на зазначене, просив визнати за позивачем право власності лише на 1/3 частини спірної квартири № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5. Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, повно та всебічно зясувавши фактичні обставини справи, суд встановив, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], з 04 листопада 1998року, який розірвано згідно рішення суду від 22.09.2015р., що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серії КР № 841966, виданому [PERSON] Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області 28.09.2004р., та рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 22.09.2015р. по справі № 719/396/15-ц. На даний час позивач [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON], який зареєстрований 17.11.2015р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 111702, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області. Як вбачається із відмітки місця реєстрації в паспорті громадянина України серії КР № 841966, виданого [PERSON] Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області 28.09.2004р., та довідки КП «Новодністровський житловик» № 2011 від 13.05.2016р. [PERSON] зареєстрований з вересня 2007р. за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS]. За адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS], також з вересня 2007р. зареєстрована й відповідач [PERSON], що підтверджується довідками Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 989 від 02.06.2016р. та КП «Новодністровський житловик» № 2064 від 18.05.2016р. Судом встановлено, що 15 серпня 2007р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали належну їм на праві власності однокімнатну квартиру, загальною площею 34, 9 кв.м., житловою площею 17, 0 кв.м., що знаходиться за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва»[ADDRESS], за 10486, 00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.08.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] та поясненнями сторін. 18 серпня 2007р. [PERSON] придбала двохкімнатну квартиру загальною площею 47, 3 кв.м., житловою площею 26, 9 кв.м., що знаходиться за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS], в розстрочку до 15 лютого 2008року за 32038, 00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18.08.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], та поясненнями сторін. Також сторони не заперечували, що про купівлю спірної квартири знав їх спільний син [PERSON] та останній був присутній при підписанні договору купівлі-продажу. Оплата вартості придбаної спірної квартири проводилась частинами, а саме в день укладення договору продавцям було передано 10000, 00 грн., які були отримані від продажу однокімнатної квартири, а в подальшому 22038, 00 грн., за рахунок кредитних коштів, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Так, відповідач [PERSON] отримала 30.10.2007р. в Акціонерному комерційному промислово-інвестиційному банку (закрите акціонерне товариство) кредит на суму 25000, 00 грн. із сплатою відсотків в розмірі 19% річних в гривнях та інших, передбачених договором платежів, до 29 жовтня 2012року, що підтверджується кредитним договором № 13-46/628 від 30.10.2007р. (надалі кредитний договір) та не оспорюється сторонами. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору виконання зобовязань Позичальника забезпечується іпотекою 2-х кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний»[ADDRESS], загальною площею 47, 3 кв.м., що належить позичальнику згідно Договору купівлі-продажу та фінансовою порукою фізичної особи чоловіка Позичальника [PERSON] 02 листопада 2007р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] укладено договір іпотеки з застереженням про забезпечення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] (надалі договір іпотеки). Згідно п.п. 1.1., 1.2. договору іпотеки в забезпечення вимог, що випливають з кредитного договору, передано в іпотеку предмет іпотеки - квартиру № 66, яка знаходиться в будинку № 5 в мікрорайоні «Сонячний» в місті Новодністровськ Чернівецької області, яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 47, 3 кв.м., житловою площею 26, 9 кв.м. В п. 1.9. договору іпотеки зазначено, що предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя та передається в іпотеку за згодою чоловіка Іпотекодавця [PERSON] Окрім того, сторони підтвердили, що для забезпечення зобовязань за кредитним договором між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] було укладено договір поруки. В судовому засіданні сторони зазначили, що у 2012році кредит було повністю погашено. Також судом встановлено та сторонами не оспорювалося, що на купівлю квартири та погашення кредиту використовувались кошти, які подружжя отримало від продажу однокімнатної квартири, а також кошти, які [PERSON] та [PERSON] отримували як заробітну плату, кошти, які надсилались відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] з-за кордону. Разом з тим, відповідач [PERSON] також стверджувала, що в 2009-2012роках син [PERSON], перебуваючи на роботі у Франції, надсилав кошти їй та позивачу [PERSON] саме для погашення кредиту і між ними (нею, чоловіком та сином) була домовленість, що син за це отримує 1/3 частини спірної квартири. Позивач [PERSON] вказані обставини заперечував та пояснив, що на купівлю квартири не було використано кошти сина [PERSON], які останній передав їм із [PERSON] з умовою придбання частки у спірній квартирі як в день купівлі такої (18.08.2007р.), так і в подальшому, коли син, перебуваючи з-за кордоном, надсилав кошти батькам протягом 2009-2012років. Зазначив, що спірну квартиру завжди вважав спільною сумісною власністю подружжя, а кошти, які надсилав син без конкретного цільового призначення, розглядав як безоплатну допомогу. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів наявності між сторонами справи та їхнім сином [PERSON] домовленості щодо визнання спірної квартири спільною власністю трьох осіб та не надала доказів надіслання сином [PERSON] їй чи позивачу коштів із цільовим призначенням на погашення кредиту, натомість повідомила, що такі докази у неї відсутні. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, згідно ч.ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України (надалі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. При цьому, згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. В ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про те, що спірна квартира придбана за спільні кошти не лише її та позивача, а й їхнього сина, оскільки [PERSON] не надала суду відповідних доказів та приходить до висновку, що квартира № 66 за адресою Чернівецька область, м. Новодністровськ, мікрорайон «Сонячний», буд. 5, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та частки подружжя є рівними. Відтак, позов [PERSON] підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл витрат вирішити згідно ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 60, 61, 68-70 СК України, ст.ст. 328, 355, 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved