Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

18 вересня 2020 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (в подальшому відповідача було замінено на належного - [PERSON] ) про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, посилаючись на те, що відповідач є споживачами послуг з постачання природного газу до квартири [ADDRESS] , що надаються позивачем. На ім`я [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , і відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених НКРЕКП від 30.09.2015 року, вона зобов`язана забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу. Оскільки відповідач своєчасно не здійснює повну оплату наданих послуг, станом на жовтень 2018 року утворилась заборгованість в сумі 15 340 грн. 20 коп. (з яких 10 562 грн. 74 коп. заборгованість за спожитий газ, 4 201 грн. 86 коп. інфляційні втрати, 575 грн. 60 коп. три відсотки річних), яку відповідачка добровільно не сплачує, а з 03.10.2018 року позивачу припинено постачання природного газу. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за надані послуги з постачання природного газу в сумі 15 340 грн. 20 коп. та судовий збір по справі в сумі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою від 21 вересня 2020 року відкрито провадження по справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача Бабчук О.В. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , яка повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, відповідно до вимог ст. 280 ч.1, 2 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно облікових даних відділу місця реєстрації проживання від 01.12.2020 року у квартирі [ADDRESS] , зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з фінансового стану по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , квартира [ADDRESS] , відповідач має заборгованість за спожитий природний газ, яка станом на жовтень 2018 року становить 10 562 грн. 74 коп. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1 Розділу 3 постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частинами 1 та 3 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 5 статті 13 цього ж Закону передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно постанови НКРЕКП № 1649 від 28.05.2015 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Хмельницький та Хмельницької області (крім м. Шепетівка та Шепетівського району) терміном дії з 01.07.2015 року по 30.06.2020 року. Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, (далі Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року. Пунктом 4 (абзац 3) розділу ІІІ Правил визначено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно з пунктом 1 розділу І Правил постачання природного газу вони регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ). П.22 Розділу ІІІ Правил передбачений обов`язок споживача забезпечувати повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Згідно п. 4.4 Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Хмельницькгаз збут» належно виконував свої обов`язки щодо надання послуг з газопостачання до квартири [ADDRESS] , де зареєстрована відповідач. В той же час, невиконання відповідачкою зобов`язань призвело до заборгованості перед Товариством в розмірі 10 562 грн. 74 коп. за спожитий природний газ, що підтверджується випискою з особового рахунку, у зв`язку з чим, 03.10.2018 року відповідачці було припинено газопостачання. Відповідно до п. 19 розділу ІІІ Правил, припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично спожитий газ. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (Боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (Кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а Кредитор має право вимагати від Боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушеннязобов`язань. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У зв`язкуз наведеним, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] боргу по оплаті послуг з газопостачання на суму 10 562 грн. 74 коп., а також 3% річних в сумі 575 грн. 60 коп. та інфляційні нарахування в сумі 4 201 грн. 86 коп. (згідно розрахунку, наданого позивачем), а всього - 15 340 грн. 20 коп. Судові витрати по справі (судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп.) стягуються з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved