Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

19.08.2020 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. Вимоги позову мотивовані тим, що позивачем надавались відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . Претензій від відповідачів щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. За вказаний період відповідачі не належним чином здійснював оплату за послуги, внаслідок чого за період з 01.08.2014 по 31.10.2019 виникла заборгованість на суму 35574,69 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 35574,69 грн. та 2102,00 грн. судового збору. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2020 відмовлено у відкритті провадження за позовом концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в частині позовних вимог до [PERSON] , у зв`язку із смертю останнього. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2020 відкрито провадження у справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання. Представник відповідача [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заперечує проти позову. Відповідач [PERSON] є власником (частка власності 1/3) на нерухоме майно: квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі він не проживає, та наданими позивачем послугами не користується, так як має інше місце проживання та реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS] . Окрім [PERSON] , власниками квартири є [PERSON] , та був [PERSON] , який помер [INFO] . Станом на грудень 2020 року [PERSON] заяву про право на спадщину не подавав, та є таким що не вступив у спадщину. Оскільки, відповідач [PERSON] є власником 1/ 3 частки квартири, то відповідальність по сплаті комунальних послуг позивача рахується в межах 1/ 3 частини суми заборгованості. Відповідачем [PERSON] , було частково сплачено за комунальні послуги теплопостачання та ГВП за період липень - грудень 2019 року на загальну суму 4755,00грн. Відповідно до наданого розрахунку позивача, сума нарахування складає 10106,79грн., сума оплати відповідачами складає 2570,00грн. При цьому за даними квитанцій про сплату відповідача [PERSON] сума оплати складає 4755,00грн. Тобто позивачем не враховано в розрахунки за послуги 2185,00грн. ( 4755,00 - 2570,00). Заборгованість за період з 01.08.2014 по 31.10.2016 не підлягає стягненню внаслідок пропуску строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача [PERSON] адвоката Дондик Г.П. в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснила, що відповідач [PERSON] регулярно здійснює перерахування за опалення та гарячу воду по лютий 2021 року. При цьому, сплачуючи суми більші за нарахування здійснюється зменшення суми боргу за гаряче водопостачання. Так, відповідно до рахунку на сплату житлово-комунальних послуг за січень 2021 року, було нараховано 0,81грн. за гарячу воду, сплату здійснено у сумі 850,00грн. та станом на 01.02.2021 заборгованість становить 14257,78грн. Відповідач [PERSON] сплатив 18.02.2021 1000,00грн. за гарячу воду, тому заборгованість зменшилася та становить 13257,78 грн. Таким чином, у складі заборгованості позивачем визначена загальна сума 35574,69 грн. Станом на 01.02.2021 заборгованість по гарячому водопостачанню змінилася, а саме: зменшилася до суми 13257,78грн., а враховуючи позовну давність за період 01.08.2014 по 31.10.2016 не підлягає стягненню сума 4343,02грн. Заборгованість за гаряче водопостачання складає 13257,78грн. - 4343,02 грн. = 8914,76грн. Заборгованість за опалення 18157,55-4737,31 = 13420,24грн. Заборгованість за гаряче водопостачання 8914,76грн. Мінус переплати 589,52 +246,73 = 836,25грн. Загальна сума заборгованості (13420,24 + 8914,76 - 836,25) =21498,75грн. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні було встановлено, що згідно Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м.Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». 3гідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради №200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено концерну «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ». Пунктом 2.1. Статуту зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Відповідно до витягу з реєстру про державну реєстрацію прав, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017 який введено в дію з 01.05.2019, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 ч.1 ст.20 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 вказаного Закону, споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні. Згідно зі ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.11, 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005№630 (далі Правила №630), плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а уразі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Згідно з п.18 Правил №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п.20, 21 Правил №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно з п.29 Правил №630, споживач має право на зменшення розміру плати у разі, зокрема, тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Згідно з п.30 Правил №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Квартира за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення. Розрахунок за послуги з централізованого опалення між споживачем відповідачами і Концерном «Міські теплові мережі» обліковується за особовим рахунком № [NUMBER] . Згідно з розрахунком суми позову та довідкою Філії Концерну «Міські теплові мережі» по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.08.2014 по 31.10.2019 мається заборгованість за послуги централізованого опалення в сумі 35574,69 грн. Водночас, суд враховує заяву представника відповідача про застосування позовної давності, з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до вимог позивача щодо стягнення з відповідачів боргу поза межами загального трьох річного строку позовної давності, тобто нарахованої заборгованості з серпня 2014 по серпень 2017 року, слід застосувати наслідки спливу позовної давності. З огляду на вищевикладене, враховуючи дату звернення Концерну «МТМ» до суду 19.08.2020, наявну, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за період з 01.08.2017 по 30.10.2019. З серпня 2017 по 31 жовтня 2019 року позивачем нараховано суму за надані послуги 30977,53 грн. За цей час позивачем сплачено заборгованість на суму 6607,61 грн., субсидії за цей період не нараховано, тому заборгованість в межах позовної давності складає 24369,92 грн. (30977,53 - 6607,61 =24369,92). Представником відповідача надані квитанції про оплату [PERSON] заборгованості за надані позивачем послуги за період з вересеня 2019 по вересень 2020 року. Проте, суд не приймає до уваги квитанції про сплату заборгованості з листопада 2019 по вересень 2020 роки через те, що цей період виходить за межі позову. Відповідно до квитанції №057368.01.112.096 від 25.09.2019 за послуги К «МТМ» було сплачено 605,20 грн. Відповідно до квитанції №0.0.1502133009.5 від 22.10.2019 за послуги К «МТМ» з гарячого водопостачання за період 01.09.2019-30.09.2019 було сплачено 500,00 грн. Відповідно до квитанції №0.0.1502133009.1 від 22.10.2019 за послуги К «МТМ» з опалення за період 01.09.2019-30.09.2019 було сплачено 550,00 грн. Відповідно до квитанції №0.0.1526276548.5 від 18.11.2019 за послуги К «МТМ» з гарячого водопостачання за період 01.10.2019-31.10.2019 було сплачено 500,00 грн. Відповідно до квитанції №0.0.1526276548.8 від 18.11.2019 за послуги К «МТМ» з опалення за період 01.10.2019-31.10.2019 було сплачено 500,00 грн. Таким чином, згідно з наданими відповідачем квитанціями за послуги ним всього по 31 жовтня 2019 року за 10 місяців сплачено 2655,20 грн. Проте, згідно з розрахунком відповідачем в 2019 році сплачено 2570,2 грн., тобто позивачем не враховано сплачені 85 грн. Тому остаточна заборгованість відповідачів складає 24284,92 грн. (24369,92-85=24284,92). Суд не приймає заперечення відповідача з приводу сплати ним 1/3 частки заборгованість через те, що йому належить 1/3 частка нерухомості виходячи з наступного. Частиною 5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 360 ЦПК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З огляду на те, що відповідачі є співвласниками нерухомого майна, якому позивачем надавалися послуги з опалення та гарячого водопостачання, то вони повинні нести солідарні витрати по утриманню цього майна. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручі до уваги, що позивачем, при зверненні до суду сплачено 2102,00 грн. судового збору, а позовні вимоги задоволено на 68%, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1429,36 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial