Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

17 березня 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладений 16 жовтня 2014 року, Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 2216. Зазначив, що за час подружнього життя з`ясувалось, що вони мають різні погляди на життя та інші цінності, їм стало бракувати взаєморозуміння, виявилась несумісність характерів. За цих обставин погіршились відносини та вони не відчувають себе однією сім`єю, з грудня 2019 року разом не проживають. Судом отримані дані щодо місця реєстрації відповідачки на території Приморського району міста Одеси. Ухвалою від 27.03.2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження. 10 квітня 2020 року відповідачка надала письмовий відзив на позов, в якому просила надати строк для примирення 6 (шість) місяців. Зазначає, що кохає свого чоловіка, має до нього романтичне відношення та не уявляє своє життя без нього. Зазначає, що розірвання шлюбу порушить ії права, а також інтереси дитини. 29 травня 2020 року до суду надійшло клопотання відповідачки про повернення дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Ухвалою від 29 травня 2020 року заяву [PERSON] про надання строку на примирення задоволено частково. Надано подружжю строк для примирення строком 1 (один) місяць. 05 червня 2020 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача в яких зазначає, що не згодний на примирення. Зазначає, що 30.05.2020 року між ним та відповідачкою відбулась телефона розмова в якій відповідачка розмовляла на підвищених з ним тонах та категорично відмовила йому в побаченнях зі спільною донькою [PERSON] без ії присутності. З телефонної розмови добре чути як відповідачка відноситься до їх сім`ї. Прохання відповідачки отримати строк на примирення було лише фарсом влаштованим задля затягування процесу розірвання шлюбу. Як вже зазначалось, вони з грудня 2019 року разом не проживають, не підтримують подружні стосунки і їх сім`я фактично не існує, і на примирення він не згодний. В судовому засіданні 30 червня 2020 року представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на розірванні шлюбу, оскільки позивач вважає, що неможливо зберегти сім`ю. На теперішній час позивач перебуває в стосунках з іншою жінкою. Відповідачка позовні вимоги визнала, надала згоду на розірвання шлюбу. Зазначає, що з грудня 2019 року по теперішній час подружні стосунки не підтримують, проживають окремо. Зберігати сімейні стосунки стало неможливо. Дослідивши матеріали справи та фактичні обставини, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2014 року, про що Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), зроблений актовий запис № 2216. Подружжя мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка залишиться проживати з матір`ю за згодою сторін. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом надавався подружжю строк для примирення, однак як зазначають учасники справи примирення не може бути досягненим, оскільки з грудня 2019 року по теперішній час подружжя шлюбні стосунки не підтримує. Відповідно до роз`яснень, даних в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, майнового спору та спору щодо проживання дітей не існує. Сторони з грудня 2019 року по теперішній час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя, сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі. Крім того, відповідачка зазначила про вибір дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу.

Outcome: approved