Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

\~ 17 серпня 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 квітня 2015 року помер її чоловік [PERSON] Під час спільного проживання позивача з чоловіком, останній вступив до житлово-будівельного кооперативу «Домобудівельник», а в березні 1981 року сімя позивача із чотирьох чоловік (вона, чоловік, діти: [PERSON], [PERSON]П.) придбали квартиру [ADDRESS]. Позивач вказує, що будівництво квартири здійснювалось на спільні кошти подружжя, і перебуваючи в шлюбі, подружжя спільно погашало кредит, спільно сплачувало пайові внески, тобто квартира належить їй та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Після повної сплати пайових внесків чоловік позивача [PERSON] зареєстрував квартиру на своє імя, а обовязкова подружня частка позивача під час оформлення ним правовстановлюючих документів не була встановлена. Тому позивач вважає, що її право не визнане, тому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач та представник позивача не зявились, представник позивача надіслав заяву про можливість слухання справи за їх відсутності, вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Третя особа: житлово-будівельний кооператив №47 «Домобудівельник» належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, заяв не надіслав. За таких обставин, суд слухання справи проводить у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, \~вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с.7), який помер 20 квітня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9-10)ж Також встановлено, що [PERSON] був членом ЖБК №47 «Домобудівельник», 25 березня 1981 року сплатив перший внесок в сумі 3 400 руб. за належну йому трикімнатну кооперативну квартиру за адресою: [ADDRESS], а 20 грудня 1991 року сплатив повну вартість квартири в сумі 8\~915 руб. 56 коп. (а.с.11-12). Як вбачається з наданої суду копії свідоцтва про право власності, 11 вересня 2013 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], форма власності: приватна, розмір частки в свідоцтві вказано «1» (а.с.19). Суду надано довідки, видані ТОВ «Сумське підприємство обслуговування житла», з яких вбачається, що позивач проживає та зареєстрована в зазначеній квартирі з 09 вересня 1981 року разом з сином [PERSON], [INFO] та чоловіком по день його смерті 19 квітня 2015 року (а.с.21-22). Як встановлено судом і вбачається матеріалів справи, шлюб подружжям [PERSON] був укладений у 1978 році, а квартира придбана у 1981 році, пайові внески за квартиру виплачені повністю 20 грудня 1991 року. Таким чином вбачається, що перехід права власності на квартиру відбувся у 1991 році, сторони перебували в шлюбі. На той час діяли норми Кодексу про шлюб та сімю України в ред. 1969 року. Відповідно до ст.22 КпШС України в ред. 1969 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю, а відповідно до ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя їх частки визнаються рівними. Відповідно до статей 16-18 Закону України «Про власність», статті 22 Кодексу про шлюб та сімю України, який був чинним до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). Державна реєстрація права власності на квартиру проведена [PERSON] 11.09.2013 року (а.с.19). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] як частки у спільному сумісному майні подружжя, набутого за час шлюбу.

Outcome: approved