Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

18.03.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, між сторонами зникло взаєморозуміння і взаємоповага. З грудня 2019 року сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу, на думку позивача, не можливе. Ухвалою судді від 23.04.2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу на адресу її зареєстрованого місця проживання було направлено копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження, які адресатом отримано 14.05.2020 року, що підтверджується зворотнім повідомленням наявним в матеріалах справи. Відзив на позов або заяви з процесуальних питань до суду не надходили. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 04.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 264 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 106. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, тому суд вважає за можливе шлюб розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд невправі примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved