Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

19.01.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, розташованого за адресою: вул.Набережна, 7, с.Киселівка, Козельщинського району, Полтавської області і складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ «а», сарай літ. «Б», сарай літ. «б», сарай літ. «В», убиральні літ. «Г», воріт №1 в порядку спадкування після померлої 12.05.2011 року [PERSON]. Позовна заява обґрунтована тим, що мати позивачки, [PERSON] померла 12 травня 2011 року. За життя мати залишила заповіт, яким заповіла все своє майно їй, та її рідному брату [PERSON]. Позивач в шестимісячний строк подала письмову заяву про прийняття спадщини, а брат відмовився від спадщини і письмову заяву про прийняття спадщини не подавав. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців не має. Позивач звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, але останній відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю у померлої документів, що засвідчують право власності на житловий будинок. Мати позивача законно за життя набула право власності на будинок і проживала в ньому до дня своєї смерті, про що свідчить витяг з погосподарської книги. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду заяву про відсутність заперечень щодо позову, просить розглянути справу без участі представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Козельщинська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечила, надала заяву про розгляд справи без участі її представника. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 12.05.2011 року померла [PERSON] (а.с.20). Позивач є рідною донькою померлої, дошлюбне прізвище позивача «Маркович» (а.с.18,19). Відповідно до копії погосподарської книги Говтвянської сільської ради на 1986-1990 роки, довідки Говтвянської сільради, померла [PERSON] була головою домогосподарства за адресою: с.Кисилівка, вул.Набережна, буд.7, проживала одна, інших зареєстрованих осіб не було (а.с.5, 35). Згідно довідки КП «КМБТІ» право власності на вказане домогосподарство не зареєстровано (а.с.17). Згідно копії технічного паспорта Кременчуцького МБТІ склад домогосподарства за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, с.Киселівка, вул.Набережна, буд.7, складають будівлі та споруди 1930 року побудови (а.с.42). Таким чином, вказане домоволодіння входить до складу спадкового майна. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений головою виконавчого комітету Говтвянської сільської ради 9 березня 1992 року, реєстровий номер 19, яким вона усе своє майно заповіла позивачу та сину [PERSON] (а.с.16). Вказаний заповіт є чинним згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.43). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Таким чином, позивач отримав право на спадкування відповідно до ст.1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 18.08.2011 року, тобто у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.11). Таким чином, позивач прийняла спадщину. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру 18.02.2011 року заведено спадкову справу за №278/2011 (а.с.44). Завідуючим Козельщинської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] направлено лист щодо можливості прийняття спадщини після померлої 12.05.2011 року [PERSON] (а.с.14). Цей лист [PERSON] одержав особисто 17.04.2012 року, але у визначений термін до нотконтори не з`явився, про причину неявки не повідомив, таким чином не скористався правом на спадкування майна померлої [PERSON] (а.с.9). Інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Згідно довідки сільської ради станом на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна. Таким чином, позивач є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину. 12.12.2016 року нотаріусом винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями у звязку з відсутністю документів, які засвідчують право власності померлої на це майно (а.с.9). Суд вважає, що позивачем доведено, що померла мала спірне домоволодіння на праві власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання права власності позивача на спірний житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved