Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

18 березня 2016 року представник ПАТ «АБ «Експрес-Банк» - [PERSON] звернулася в суд позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №103035/35/к від 25 листопада 2013 року [PERSON] було надано кредит на споживчі потреби у сумі 40 000 грн., зі сплатою 27,7 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 25 листопада 2016 року. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення договору, на поточний(картковий) рахунок, відкритий у позивача, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 40% річних. Позивач вказує, що після дати укладення кредитного договору змінилося найменування представника позивача. Відповідно до протоколу засідання правління АБ «Експрес-Банк» від 31 липня 2014 року № 74 прийнято рішення про закриття 05 грудня 2014 року Донецької філії АБ «Експрес-Банк» та підпорядкованих їй відділень. Передбачено відкриття 08 грудня 2014 року на балансі Центрального офісу Донецького регіонального відділення (створене на базі відділення Донецької філії АБ «Експрес-Банк»). Національний банк України листом від 12 грудня 2014 року № 41-114/74298 повідомив банк, що 05 грудня 2014 року до Державного реєстру банків внесено запис про відкриття Донецького регіонального відділення ПАТ «АБ «Експрес-Банк». Відповідно до п.п. 5.3.12. кредитного договору [PERSON] надав право банку без його розпорядження здійснювати кожного місяця, починаючи з 01 грудня 2013 року, списання грошових коштів, з усіх надходжень та наявних коштів на поточному (картковому) рахунку позичальника у послідовності, визначеній в п. 2.7. договору в сумах та в терміни, визначені в додатку №1 цього договору. Позивач зазначає, що згідно умов кредитного договору [PERSON] отримував заробітну плату, яка зараховувалась на його поточний рахунок № 26200867060795.980, відкритий у кредитодавця. З вересня 2014 року надходження коштів припинилося, у звязку з тим, що позичальник перевів свою заробітну плату до відділення ВАТ «Ощадбанк». Згідно вищевинаведеного відповідач порушив п. 5.2.5. кредитного договору. Позивач зазначає, що в порушення умов укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань і станом на 18 березня 2016 року заборгованість перед банком становить 66\~066,61 грн. З огляду на вищенаведене просить суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «АБ «Експрес-Банк» заборгованість за договором кредиту та сплачений судовий збір у сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №103035/35/к, згідно умов якого відповідачу було надано кредит на споживчі потреби у 40 000 грн., зі сплатою 27,7 % річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 25 листопада 2016 року (а.с. 8-10). З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення договору, на поточний(картковий) рахунок, відкритий у позивача, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 40% річних. Вищезазначеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків та інших витрат. Відповідно до п.п. 5.3.12. кредитного договору [PERSON] надав право банку без його розпорядження здійснювати кожного місяця, починаючи з 01 грудня 2013 року, списання грошових коштів, з усіх надходжень та наявних котів на поточному (картковому) рахунку позичальника у послідовності, визначеній в п. 2.7. договору в сумах та в терміни, визначені в додатку №1 цього договору. Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач виконав усі взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 40 000 гривень, зі сплатою 27,7% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом до 25 листопада 2016 року. Згідно меморіальних ордерів № 2482, 2483 від 25 листопада 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 40 000 грн. (а.с 15-16). Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором, позичальник відшкодовує кредитодавцю завдані цим збитки в повному обсязі неустойку (штраф, пеню), які передбачені договором. Згідно п. 6.2. кредитного договору, у разі прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеного договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобовязання за кожний день прострочення. Відповідно до п. 6.3 кредитного договору, у разі прострочення позичальником визначеного договором строку (терміну) повернення кредиту, в т.ч. строку (терміну) дострокового повернення кредиту визначеного кредитодавцем) в розмірі, визначеному договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням невиконанням зобовязання за кожний день прострочення. Згідно п. 6.4. кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якої умови договору, зазначеної в п.п. 5.2.3., 5.2.4., 5.2.5. договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок такого невиконанна або неналежного виконання. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 18 березня 2015 року за вищезазначеним договором перед банком утворилась заборгованість в сумі 66 066,61 грн., з яких: 29\~992 грн. - сума залишку кредиту, 15\~344,44 грн. - сума несплачених відсотків за користування кредитом; 8\~995,67 грн. сума пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за прострочення строків повернення тіла кредиту; 3\~569,45 грн. сума пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом; 4\~000 грн. сума штрафу; 4\~166,05 грн. сума інфляційних нарахувань на суму боргу по кредиту (а.с. 16). Відповідно до ст. 61 ЦПК Україна, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, приходжу до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved