Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

19 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2014 року були стягнуті аліменти на користь [PERSON] у розмірі 750,00 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. З моменту стягнення аліментів у позивача змінилося матеріальне та сімейне становище. На даний час позивач звільнився з роботи, перебуває у шлюбі, дружина не працює, на утриманні є неповнолітня дитина. У звязку з вищевикладеним позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання сина з 750,00 грн. до 300,00 грн. щомісячно. Позивач у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 875 від 04 листопада 2003 року (а.с. 8). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі по 750,00 грн. щомісячно, починаючи з 17 листопада 2014 року до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років (а.с. 9). [PERSON] працював в Управлінні Національного банку України в Івано-Франківській області охоронником 6 розряду відділу банківської безпеки (а.с. 10). 13 березня 2012 року між позивачем та Національним банком України в особі Управління Національного банку України в Івано-Франківській області був укладений договір № 4 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі (а.с. 11-12). Станом на 30 серпня 2016 року [PERSON] має строкову заборгованість за договором про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі у розмірі 41\~875,00 гривень (а.с. 13). 15 листопада 2003 року [PERSON] одружився з [PERSON], прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 15). З 13 січня 2016 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Івано-Франківському міському центрі зайнятості (а.с. 16). З 21 липня 2016 року [PERSON] перебуває на обліку як безробітна в Івано-Франківському міському центрі зайнятості (а.с. 17). Стаття 129 Конституції України передбачає, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутогопроти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до частини першої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Стаття 199 Сімейного кодексу України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 Сімейного кодексу України\~встановлює, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій\~грошовій\~сумі\~і\~(або)\~\~у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу.\~При\~визначенні\~розміру\~\~аліментів з одного з батьків суд бере до уваги\~можливість\~надання\~утримання\~другим\~з\~батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз'яснення міститься у пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що у позивача на день розгляду справи змінився матеріальний стан, оскільки позивач та його дружина перебувають на обліку як безробітні в Івано-Франківському міському центрі зайнятості. За таких обставин, враховуючи, що дослідженими у справі доказами встановлені підстави, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України, для зміни розміру аліментів, оскільки у позивача змінилося матеріальне становище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, зменшивши розмір стягуваних аліментів на користь та на утримання сина [PERSON], [INFO], з 750,00 грн. до 300,00 грн., оскільки позивач має можливість сплачувати аліменти саме у такому розмірі, тому рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2014 року слід змінити. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 80, 180-183, 191, 192, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved