Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

17 січня 2018 року (за інформацією про відправлення) представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом до Боборовицького районного суду Чернігівської області, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 26 вересня 2012 року, б/н, відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі [PERSON]), Правилами користування платіжною карткою (далі Правила) та Тарифами Банку складає між сторонами Договір. Відповідно до п. 1.1.7.12 [PERSON] договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав повністю, надавши відповідачу кредит. Натомість, відповідач станом на 30.11.2017 порушив зобовязання за кредитним договором, ухиляється від їх виконання та має заборгованість в розмірі 23818,73 грн, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у вищезазначеному розмірі та сплачені судові витрати. У своєму відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позову повністю, просить застосувати наслідки пропуску позовної давності та в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Стверджує, що не отримував зазначені кредитні кошти. Посилається на те, що банк не надав доказів, які б свідчили про отримання відповідачем грошових коштів у зазначеному позивачем розмірі та отримання кредитної карти. Надані [PERSON] є лише витягом з повного тексту [PERSON], затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, у якому не зазначено ким він прийнятий. При цьому витяг містить лише загальну інформацію, яка не погоджена і не підписана жодною із сторін. У наданій копії Анкеті-Заяві не зазначено про суму отриманого кредиту, відсутня інформація про отримання картки з кредитними коштами та пін-коду до неї, як щодо картки «Універсальна», так і щодо картки «Універсальна Gold». Відсутня [PERSON] клієнта, яка є складовою договору про надання банківських послуг, та довідка про умови кредитування та рішення банку, яким встановлено кредитний ліміт на кредитну картку, якщо таке рішення приймалося. Відтак спірний Договір у встановленому порядку не укладався. Вказує на неможливість одночасного стягнення пені та штрафу. Надана копія його паспорта, засвідчена представником банку 26.09.2012, є сфальсифікованою, оскільки не містить відмітки про реєстрацію місця проживання у [INFO], яка була зроблена 14.09.2012. Позивач не надав відповіді на відзив. Ухвалою Боборовицького районного суду Чернігівської області від 27.02.2018 справу передано до Згурівського районного суду Київської області за підсудністю. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області 12.04.2018 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області 22.05.2018 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні відповідач надав пояснення, аналогічні, викладеним у його відзиві. Крім того зазначив, що відповідач не надав доказів на підтвердження отримання ним кредиту, зокрема даних про видачу кредитної картки, встановленого ліміту кошів. Його заява від 26.09.2012 не містить інформації про його намір отримати кредитні кошти, що відповідає дійсності. У 2012 році він був студентом ліцею та звертався до позивача із заявою про видачу картки, яку має й на сьогодні, для отримання стипендії, та копію якої додає до матеріалів справи. Також він отримав картку для накопичування «Копилка», на яку перераховувалась частина коштів від перерахованої на студентську картку стипендії у розмірі приблизно 10-20 грн щомісячно. Оцінюючи кожен аргумент, наведений учасниками справи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно зясованих обставинах, об'єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 26 вересня 2012 року заповнив бланк анкети-заяви про приєднання до [PERSON] ПриватБанку без зазначення дати та номера затвердження таких [PERSON] та Правил, без повної назви юридичної особи відповідно до Статуту юридичної особи (а.с.6, 7). У цій анкеті-заяві відповідач повідомив позивачу свої персональні дані, інформацію про своє місце проживання, контактні дані, рівень освіти, працевлаштування, та про свій сімейний стан. Також зазначив, що його соціальний статус студент. Анкета-заява не містить інформації про те, що відповідач бажає оформити на своє імя кредитний ліміт, а також відмітку про отримання відповідачем [PERSON] клієнта, що містить у тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування та ознайомлення з її змістом під розпис. Відповідно до абз. 2 п. 2.1.1.1 [PERSON] банк випускає клієнту карту на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.1 [PERSON] для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначений в [PERSON] клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. При цьому датою укладення договору є дата отримання карти, вказана в Заяві. У своєму відзиві відповідач зазначає, що у анкеті-заяві він не виявив бажання на отримання кредитного ліміту чи оформлення якогось із запропонованих банківських продуктів. У бланку анкети-заяви зазначено, що, підписавши її, відповідач надав згоду на те, що ця анкета-заява разом із [PERSON] клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також підтвердив, що він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Зі змісту бланку анкети-заяви також вбачається, що при оформленні платіжної картки «Кредитка Універсальна» або Картки Gold клієнту надається [PERSON] клієнта, в тому числі, Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування. При цьому необхідно, щоб клієнт підтвердив факт отримання та ознайомлення з її змістом під розпис шляхом проставляння відповідної відмітки у бланку заяви-анкети. Проте у наданій банком копії анкети-заяви така відмітка відсутня. При цьому позивач не долучив до позовної заяви Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» чи Картки Gold ([PERSON] клієнта), яка була б підписана клієнтом. Також банк не надав навіть не підписаної відповідачем [PERSON] клієнта. У судовму засіданні відповідач наполягав на тому, що він звертався до позивача за отриманням картки з метою перерахування на неї стипендії, а не отримання кредиту. За клопотанням відповідача суд вчинив всі можливі дії для зясування дійсних обставин справи, постановивши ухвалу від 22.05.2018, яку витребовував від позивача відповідну інформацію. Проте позивач, навіть, отримавши нагадування суду від 11.06.2018 про необхідність виконання ухвали від 22.05.2018, порушив встановлений судом строк та впродовж майже місяця не виконав вимоги цієї ухвали. \~ \~ \~ \~Такі дії позивача суд розцінює як ухилення від всебічного, повного і обєктивного встановлення обставин справи щодо укладення і умов цивільно-правової угоди між сторонами, на підставі якої пред»явлено позов, що унеможливлює надати обґрунтовану правову оцінку доводам позивача про правомірність позовних вимог, а на припущеннях суд не може грунтувати свої висновки. Позивач на обґрунтування заявлених позовних вимог не надав доказів щодо укладення кредитного договору (договору про відкриття кредитної лінії) у письмовій формі, щодо відкриття карткового рахунку на імя відповідача, правил користування кредитною карткою, з якими ознайомлено відповідача, доказів про отримання кредитної картки, інформації щодо строку дії картки, доказів про ознайомлення відповідача саме із доданим до позову текстом Витягу із [PERSON], затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, оскільки в анкеті-заяві відповідача не йдеться саме про ці правила та умови. Відповідач у своєму відзиві наголошує на тому, що у цьому Витягу не зазначено, ким виданий наказ про затвердження відповідних [PERSON] витяг містить лише загальну інформацію, яка не погоджена і не підписана жодною із сторін. Надані позивачем [PERSON] не підписані відповідачем. Відповідач у своєму відзиві на позов заперечує, що саме ця редакція [PERSON] була надана йому для ознайомлення при підписанні анкети-заяви. Банк також не надав підтвердження, що саме ці [PERSON] були надані відповідачу при підписанні анкети-заяви. У позовній заяві позивач зазначає, що кредит відповідачу надавався зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, тобто 2,5% в місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 26.09.2012 по 29.08.2014 відсотки за кредитом нараховувались за ставкою 30,00% на рік, з 01.09.2014 по 31.03.2015 34,80% на рік, з 01.04.2015 по 30.11.2017 43,20% на рік. Посилання позивача у позовній заяві на п.п. 2.1.1.12.6 Витягу із [PERSON] на підтвердження розміру 34,80% та 43,20% на рік за користування кредитом не може бути взято до уваги, оскільки в цьому пункті відсутній розмір відсотків за користування кредитом і є лише посилання на те, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті. При цьому, як уже зазначалось, позивач не надав суду доказів на підтвердження отримання відповідачем [PERSON], яка містить Тарифи. Відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості вбачається необґрунтованим. \~ \~ \~ \~За розрахунком позивача заборгованість відповідача за Договором складає 23818,73 грн, що станом на 30.11.2017 складається із заборгованості: за кредитом - в розмірі 1942,27 грн, по процентам за користування кредитом 2266,04 грн, штрафу (фіксована частина) 500,00 грн, штрафу (процентна складова) 1110,42 грн (а.с.4-5 - розрахунок). При предявленні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1762,00 грн (а.с.1 платіжне доручення). Останнє зареєстроване місце проживання відповідача - село Усівка вулиця Київська, 54 Згурівського району Київської області, фактичне місце проживання - село Усівка вулиця Молодіжна, 25 Згурівського району Київської області (а.с.61 адресна довідка). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами. Уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю,законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюються печаткою. Відповідно до\~ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів передбачених ч.1\~ст. 206 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Відповідно до вимог глави 5 Цивільного процесуального кодексу України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.1 та 3 ст. 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що у позові необхідно відмовити повністю у зв»язку із недоведеністю, оскільки позивач не надав доказів щодо укладення між сторонами саме кредитного договору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed