Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

17 вересня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава транс авто», про відшкодування збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 15.05.2018 року о 10.10 год. на 238 км. автодороги М03 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під його керуванням та напівпричепу GROENEWEGEN DRO-12-27, д.н.з. [NUMBER], у складі автопоїзду DAF95XF, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої належний йому автомобіль зазнав механічних пошкоджень з вини водія [PERSON], який на той час перебував у трудових відносинах з ТОВ «Полтава транс авто». Позивач вважає, що винними діями водія [PERSON] йому завдані збитки, які він зазнав у зв'язку з пошкодженням його автомобіля в сумі 76687,63 грн. та витрати, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного матеріального права (витрати на ремонтно-відновлювані роботи автомобіля) в сумі 75092,96 грн. Позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава транс авто» матеріальну шкоду, завдану йому, як власнику автомобілю [NUMBER], його працівником [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків водія, в сумі 155898,99 гривень, яка складається з: 76687,63 гривень сума втрат, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням належного йому майна (розмір матеріального збитку, спричиненого йому внаслідок пошкодження автомобіля, з урахуванням втрати товарної вартості); 75092,96 гривень сума витрат, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного матеріального права (витрати на ремонтно-відновлювані роботи належного йому автомобіля); 4118,40 гривень сума витрат, які він зробив для відновлення свого порушеного матеріального права (грошова сума, сплачена за проведення експертного автотоварознавчого дослідження №1315 від 30.07.2018 року). Також просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 1559 гривень. Ухвалою від 18 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 17 жовтня 2018 року, зобовязано відповідача надати відзив на позовну заяву. Ухвалою від 17 жовтня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа заперечував наявність своєї вини у даній ДТП, просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність вини свого довірителя у дорожньо-транспортній пригоді, просив відмовити в їх задоволенні, окрім того зазначав що транспортний засіб на час вчинення ДТП був застрахований . За змістом ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, представника третьої особи, дослідивши матеріли справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2018 року о 10 год. 10 хв. на 234 км. автодороги «Київ-Харків-Довжанський» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та напівпричепу GROENEWEGEN DRO-12-27, д.н.з. [NUMBER], у складі автопоїзду DAF95XF, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.28). Відповідно до постанови Хорольського районного суду Полтавської області №548/955/18 від 15.06.2018 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.28). Згідно з приписами ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з вказаної постанови суду з технічної точки зору, в дорожній обстановці, що склалася, дії водія автопоїзду DAF95XF, д.н.з. [NUMBER], [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1. та п.10.9. Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному звязку із даною пригодою. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобілю [NUMBER], [PERSON] з технічної точки зору, не вбачалось невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б знаходилися в причинному звязку із даною пригодою. (а.с.28). Водій [PERSON] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обовязки у ТОВ «Полтава транс авто», що підтверджується довідкою Головного управління ДФС у Полтавській області від 01.03.2019 року про суми виплачених йому доходів та його власноручними поясненнями від 15.05.2018 року, підтвердженими в судовому засіданні. (а.с.29, а.с.116-117). Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним. Так, за загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).\~ За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~ У той же час, згідно ч. 1 ст.\~1172\~ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. За таких обставин, ураховуючи, що ДТП 15.05.2018 року сталася за участю двох транспортних засобів, вина водія автомобіля [NUMBER], [PERSON] у зазначеній пригоді відсутня, дії водія автопоїзду DAF95XF, д.н.з. [NUMBER], [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1. та п.10.9. Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному звязку із даною пригодою, доказів протилежного ним не надано, права позивача на відшкодування матеріальної шкоди підлягають захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] № 1315 вартість матеріального збитку (з урахування втрати товарної вартості) спричинено власнику автомобіля «Volkswagen-Golf», д.н.з ВІ 4558 ВК, 2011 року випуску ([PERSON]), внаслідок ДТП, що сталася 15.05.2018 станом на 21.07.2018 складає 76687,63 грн (сімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят сім грн. 63 коп.) (а.с.161-186). Вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження складає 4118,40 грн. (а.с.160). Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Ураховуючи те, позивачем доведений розмір матеріальної шкоди на суму 76 687,63 грн. згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] № 1315, інших доказів завдання йому шкоди у більшому розмірі ним не надано, позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає частковому відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial