Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

19 лютого 2018 року представник позивача [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, яким просила, з урахуванням уточнення від 13.03.2018 року, визнати причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини поважними, та визначити додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці для подання до Бориспільської районної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька позивачки [PERSON], що помер 03 червня 2008 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 липня 2007 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельна ділянка (пай) площею 3,19 га та земельна ділянка площею 0,44 га, що знаходиться на території Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області. На день смерті [PERSON] разом з нею в с. Сошників Бориспільського району Київської області по вул. Іванова, 94 постійно проживав її чоловік [PERSON], якого слід вважати таким, що прийняв спадщину. 03 червня 2008 року помер [PERSON], який після смерті дружини проживав у дочки, позивача по справі [PERSON] в с. Мирне Бориспільського району Київської області по вул. Іващенка, 37. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельна ділянка, що знаходиться на території Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] не зверталась, оскільки вважала, що так як її батько проживав разом з нею, то вона автоматично прийняла спадщину і зможе в будь-який час звернутися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, державний акт на земельну ділянку (пай) був втрачений, про існування якого позивачка дізналась лише в 2017 році. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Бориспільського району Київської області надійшов лист, згідно якого сільська рада просила провести розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнають повністю. Дослідивши подані заяви та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Статтею 129 Конституції України\~визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 2-4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи, відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 15 липня 2007 померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №086029 виданого виконкомом Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельна ділянка (пай) площею 3,19 га та земельна ділянка площею 0,44 га, що знаходиться на території Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області, що підтверджується копіями Державних актів серії ЯБ № 100164 та серії ЯБ № 103167 (а.с. 14,15). За час свого життя [PERSON] заповіт не склала, тому спадкування після її смерті мало здійснюватись за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є її дочка [PERSON] та чоловік [PERSON] Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого на імя [PERSON] (а.с.8), яка після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с.9), копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в межах встановленого законом шестимісячного строку. Тому спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 15 липня 2007 року, не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №51254794 від 16 березня 2018 року (а.с.41-42). [PERSON] та [PERSON] вважали, що оскільки на день смерті [PERSON] разом з нею в с. Сошників Бориспільського району Київської області по вул. Іванова, 94 постійно проживав її чоловік [PERSON], він прийняв спадщину і не має необхідності звертатись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вказана обставина підтверджується довідкою за № 477 від 09.08.2017 року виданою Сошниківською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с. 16). 03 червня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОК № 110404 виданого виконкомом Сошниківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.12). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельна ділянка, що знаходиться на території Горицької сільської ради Славутського району Хмельницької області. За час свого життя [PERSON] заповіт не склав, тому спадкування після його смерті мало здійснюватись за законом. Єдиним спадкоємцем є його дочка [PERSON], яка в установлений законом строк до нотаріальної контори не звернулась, оскільки помилково вважала, що так як її батько проживав разом з нею, то вона автоматично прийняла спадщину і зможе в будь-який час звернутися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Крім того, державний акт на земельну ділянку (пай) був втрачений, про існування якого позивачка дізналась лише в 2017 році. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 2 листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Встановлено, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини у зв'язку з юридичною необізнаністю, оскільки помилково вважала, що автоматично прийняла спадщину, а тому не зверталась до нотаріальної контори з відповідною заявою. Крім того, вона не знала про наявність державного акту на земельну ділянку (пай) до 2017 року. Частиною 1 ст. 4 та ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Всупереч наведеному, позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про наявність поважних причин, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для [PERSON] на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Так, юридична необізнаність спадкоємця та відсутність чи незнання про наявність правовстановлюючого документа на майно, не є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вищевикладене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-85цс12 від 26 вересня 2012 року, відповідно до змісту якої право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються. Разом з тим, суду не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, як і не зазначено і не надано доказів наявності у спадкоємця перешкод для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у період з 2008 року і по даний час. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed