Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

19 грудня 2013 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона мешкає в квартирі [ADDRESS] з 2008 р. разом зі своїм неповнолітнім сином - [PERSON], [INFO]. Оселилася позивач у зазначеній квартирі зі згоди [PERSON], який помер у [INFO] р., [PERSON], яка померла у [INFO] р. та [PERSON], з яким вона мешкала у цивільному шлюбі з 2008 р. Вони проживали однією сім'єю, мали спільне господарство, мали спільний бюджет, з якого сплачували комунальні послуги та квартплату, та опікувалися один одним. В 2013 р. [PERSON] помер, після його смерті, позивач залишилася разом зі своїм неповнолітнім сином проживати в спірній квартирі, продовжуючи сплачувати необхідні платежі. 14.02.2014 р. Харківська міська Рада звернулась до суду із зустрічним позовом про виселення [PERSON] та її неповнолітнього сина із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] з неповнолітнім сином самоуправно вселилася до спірної квартири, без будь-яких документів, які дають право на вселення у жиле приміщення, ордер відповідачам не видавався. На підставі ст. 116 ч. 3 ЖК України підлягають виселенню із спірного житлового приміщення. Вважає, відповідачами не доведено факт вселення зі згоди наймачів та проживання з ними однією сім'єю. Ухвалою суду від 16.06.2014 р. позови об'єднані в одному провадженні. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої позовні вимоги, зустрічний позов не визнали. Представник Харківської міської Ради в обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] з неповнолітнім сином самоуправно вселилася до спірної квартири, без будь-яких документів, які дають право на вселення у жиле приміщення, ордер відповідачам не видавався. На підставі ст. 116 ч. 3 ЖК України підлягають виселенню із спірного житлового приміщення. Вважає, відповідачами не доведено факт вселення зі згоди наймачів та проживання з ними однією сім'єю. Представник третьої особи - КП «Жилкомсервіс», до судового засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Київського району Управління служби в справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, до судового засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява з проханням слухати справу без участі представника управління. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Наймачем квартири [ADDRESS] був [PERSON], який помер [INFO] р. Також в квартирі проживали та були зареєстровані [PERSON] - дружина наймача, яка померла [INFO] р., [PERSON] - син наймача, який помер [INFO] р. (т.2, а.с.11- 12). Також з 2008 р. в спірну квартиру зі згоди [PERSON], а також інших наймачів житлового приміщення вселилась, як член сім'ї [PERSON] (цивільна дружина) - позивачка [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], де проживає до даного часу. Таким чином, з 2008 р. позивачка зі своїм неповнолітнім сином, зі згоди наймача та його членів сім'ї, проживає у спірному житловому приміщенні. Всі вони проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет, вели сумісне господарство, сплачували необхідні платежі, проводили в квартирі необхідні поточні та інші ремонти, підтримуючи її в належному стані. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 64 Житлового кодексу України «до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство». Згідно до ч.2 ст.65 Житлового кодексу України «Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням». Факт проживання в спірній квартирі позивачки як члена сім'ї наймача та [PERSON] підтверджується наданими суду доказами. Так, позивачка разом зі своїм неповнолітнім сином користувалася лікувальними закладами та отримувала поштову кореспонденцію за місцем свого фактичного проживання, разом сплачували витрати за комунальні послуги, проводили поточний ремонт в квартирі (т.1, а.с.6 - 16, 52-54). [INFO] р. помер [PERSON], [INFO] р. померла [PERSON], [INFO] р. помер [PERSON] (т.2, а.с.12). Позивачка за основним позовом приймала участь у захованні померлих членів сім'ї та продовжує проживати в спірній квартирі. Зазначене підтверджується історичною довідкою, складеною дільницею № 17, листом за підписом зам. директора КП «Жилкомсервіс» від 25.11.2013 р., актом обстеження від 11.11.2013 р. (а.с. 8, 10, 12, т. 2) Відповідно до роз'яснено, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» відсутність письмової згоди наймача та реєстрації за адресою спірної квартири не свідчить про те, що особа, яка вселилася, не набула права користування жилим приміщенням, оскільки фактичними обставинами безспірно встановлено, що ця особа вселилася зі згоди осіб, які проживають у даному приміщенні як член їх сім'ї. Надані суду матеріали не містять даних про те, що наймач квартири та члени його сім'ї звертались з питанням про виселення позивача з квартири. Навпаки суду надані позивачкою за первісним позовом дані, що свідчать про визнання її права на проживання разом з померлими, як членами сім'ї. Тому, на думку суду, позивач є членом сім'ї наймача квартири, оселилася в квартирі зі згоди наймача та членів його сім'ї, та набула право користування житлом. Після смерті наймача та членів його сім'ї оплачувала квартплату та комунальні послуги по даній квартирі. Вищезазначені факти також підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON], оселення її з неповнолітнім сином у спірній квартирі зі згоди наймача та членів його сім'ї. Пояснення свідків зі сторони позивача суд вважає правдивими, бо їх ствердження відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються іншими матеріалами і наданими позивачем доказами. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність первісного позову, а тому задовольняє його. В задоволенні зустрічного позову суд відмовляє, оскільки доводи представника Харківської міської ради щодо самоуправного вселення до спірної квартири, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 64, 65 Житлового кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд, -

Outcome: approved