Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що 28 жовтня 2011 року сторони уклали кредитний договір №003-14185-281011, згідно з яким позивач відкрив картковий рахунок [NUMBER] та надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 3000грн., а останній зобов'язався щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць. В порушення умов вказаного договору, відповідач у квітні 2014 року припинив погашення кредиту, у зв'язку з чим виникла станом на 29 вересня 2014 року заборгованість на суму 2152грн.84коп. Відповідно до вимог ст.526, 1049, 1054 ЦК України, Банк просив суд про задоволення позову. Справу просив суд розглядати за його відсутності. Відповідач позов визнав частково, не заперечував щодо укладення вказаного кредитного договору, але вважав, що погасив заборгованість за вказаний кредит. Просив суд вирішити позов відповідно до вимог чинного законодавства. Судом ухвалено слухати справу за відсутності представника позивача. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Укладення сторонами кредитного договору, є підставою виникнення між ними цивільних прав і обов'язків. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальність за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Зазначене також стосується і кредитних зобов'язань, які не виконані належним чином. Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено і позивачем надано відповідні докази про те, що 28 жовтня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» з одного боку та [PERSON] з іншого боку уклали кредитний договір №003-14185-281011, за умовами якого позивач відкрив картковий рахунок [NUMBER] та надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100 000грн. та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 3000грн., а останній зобов'язався щомісяця в строки, визначені Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, здійснювати погашення частини суми заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць (а.с.3-8). Пунктами 3.4-3.7 договору на відкриття поточного рахунку з використання платіжної картки та обслуговування платіжної картки, з якими відповідач ознайомлений та не надав будь-яких заперечень, передбачено, що держатель доручає Банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суми заборгованості (суми кредитів, нарахованих процентів, комісій, плат, штрафних санкцій тощо), які виникають за цим Договором та/або кредитними договорами, укладеними між сторонами, плату за надані Банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені Правилами та Тарифами. Відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, обов'язковими складовими якого є частка погашення заборгованості, прострочена заборгованість попередніх періодів, нарахування процентів за кредит, штраф за прострочену заборгованість та інші платежі. У разі порушення клієнтом строків сплати заборгованості за Кредитною лінією, процентів за користування кредитною лінією (п.3.7 Договору), а також інших платежів, клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, в строки та порядку, які визначені Правилами і Тарифами. Відповідач свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.11), станом на 29 вересня 2014 року складає 2152грн.84коп.: заборгованість по тілу кредита - 712грн.84коп., заборгованість по простроченому тілу кредита - 720грн., заборгованість по комісії - 720грн. Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили повне виконання боржником кредитного зобов'язання, відповідач суду не надав. Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань, які випливають з умов кредитного договору, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. За ст.ст.79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь позивача судового збору у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved