Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

18 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] року померла її свекруха - [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом серії [NUMBER] від 14 червня 1996 року. На день смерті свекруха проживала разом із своїм сином, а її чоловіком - [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті матері, але юридично не оформив. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина на вищезгадану земельну частку (пай). На даний час вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа на вказану вище земельну ділянку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після чоловіка, [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Обрій», розміром 4,72 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 17 травня 1996 року №152 на ім'я [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. Представник останньої за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 54). Представник відповідача - Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають (а. с. 49). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не з'явився. Завідувач нотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 52). Представник третьої особи - відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з'явився. Начальник відділу Глущенко Д. С. надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника (а. с. 46). У зв'язку з неявкою сторін, третіх осіб, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року в с. Волфине Білопільського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 15 серпня 2017 року, встановлено юридичний факт того, що остання була матір'ю [PERSON], [INFO] (а. с. 54). Відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 12 червня 2017 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 17 травня 1996 року №152 на ім'я [PERSON] був виданий сертифікат серії [NUMBER] від 14 червня 1996 року на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,72 в умовних кадастрових гектарах, розташовану у землях, які перебували в колективній власності КСП «Обрій», що на території Павлівської сільської ради (а. с. 38). З довідки Павлівської сільської ради від 30 грудня 2016 року вбачається, що [PERSON] постійно та на день смерті [INFO] року проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею за вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали син - [PERSON] та невістка - [PERSON]. Після смерті матері, [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном шляхом проживання у належному їй домоволодінні, обробляв земельну ділянку, розпорядився особистими речами померлої та предметами домашнього вжитку, тобто фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив. Заповіт від імені померлої на території сільської ради не посвідчувався (а. с. 12). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 16 серпня 2017 року №48775482 спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року, не заведена (а. с. 53). Частиною 1 статті 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення даних правовідносин, фактично прийняв спадщину після померлої [INFO] року матері, [PERSON], але юридично її не оформив. Крім того судом встановлено, що [PERSON] був чоловіком позивачки, [PERSON], що об'єктивно підтверджується матеріалами справи (а. с. 6, 7). Згідно з свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року в с. Волфине, Білопільського району, Сумської області (а. с. 8). Відповідно до довідки Павлівської сільської ради від 30 грудня 2016 року [PERSON], який помер [INFO] року, постійно і на день смерті був зареєстрований та проживав разом зі своєю дружиною, [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] Після смерті чоловіка позивачка фактично прийняла спадщину шляхом проживання у домоволодінні останнього, обробляла земельну ділянку, але юридично свої спадкові права не оформила. Заповіт від імені померлого на території сільської ради не посвідчувався (а. с. 9). Постановою приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Бойко О. І. від 16 травня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на земельну частку (пай), розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а. с. 16). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 25 травня 2017 року №47859463 вбачається, що спадкова справа після [PERSON], який помер [INFO] року, не заведена (а. с. 28). Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя спадкодавця, який його пережив (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивачка, [PERSON] має право на спадщину за законом після чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року позивачка має право на земельну частку (пай) розміром 4,72 га в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 17 травня 1996 року №152 на ім'я [PERSON] Однак, вона позбавлена можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 19). Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивачки [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку, у зв'язку з чим позов останньої необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved