overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 19.11.2005 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через протилежні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2012 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.3). Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. (а.с. 13). Відповідач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с.14). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 19.11.2005 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 030230 від 19.11.2005 року, актовий запис 497 (а.с.4). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КИ № 068495 від 15.06.2006 року, актовий запис 15 (а.с.5). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 24 липня 2010 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через протилежні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини між ними припинені понад рік. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. (а.с. 11). Відповідач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с.12). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 24.07.2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 171312 від 24.07.2010 року, актовий запис 217 (а.с.5). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КИ № 337024 від 26.04.2011 року, актовий запис 269 (а.с.4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, діти повністю перебувають на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У судове засідання сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 20006 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8), та [PERSON], [INFO] (а.с. 9), які мешкають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Спільне подружнє життя у сторін не склалося через несумісність характерів, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 182 СК України та обов'язок батька утримувати неповнолітніх дітей, визнання ним позову у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

19 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 02 листопада 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1391. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в ньому. Відповідач позов визнала і не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02 листопада 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №1391 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 18 квітня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

19 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON], посилаючись на те, що 25 вересня 2015 року Виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем [PERSON], актовий запис № 13. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між ними не має. Шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2017 року у зв'язку з постійними сварками. З того часу вони проживають окремо. Вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, зберегти її неможливо. Спору про майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, між ними не має. Ухвалою судді від 27 лютого 2018 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до підготовчого засідання. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з'явилась, надавши суду заяву про підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. В наданій суду заяві, позивач просила не стягувати з відповідача на її користь судовий збір. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з'явився, надавши суду заяву про повне визнання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи у його відсутність. Крім того, відповідач зазначив, що питання судових витрат вирішено в добровільному порядку. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року Виконкомом Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що 25 вересня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 13 (а.с.10). Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.11), який проживає з матір'ю (а.с.4). Спору з приводу виховання та місця проживання дитини між сторонами не має. Спору про майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, між сторонами не має. Подружні відносини між сторонами припинені з квітня 2017 року у зв'язку із різними поглядами на життя та прагненнями, постійними сварками. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

19 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

19 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 червня 2002 року в виконкомі Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 8, вказавши, що сімейне життя між ними не склалося. Через різні погляди на життя між сторонами постійно виникали сварки та непорозуміння. Відповідач зловживає спиртними напоями та застосовує до позивача фізичну силу, що і в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають трьох дітей: син - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Строк на примирення не бажає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, на його адресу вказану в позовній заяві направлялася повістка з позовною заявою, яка повернулась на адресу суду з відміткою: «адресат тимчасово відсутній», що відповідає ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2002 року. Шлюб зареєстрований в виконкомі Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 8. Від шлюбу мають трьох дітей: син - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]; дочка - [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на сімейне життя та сварки шлюб розпався. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що позивач миритись не бажає, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

19 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає та просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, щомісячно і до їх повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, на його адресу вказану в позовній заяві направлялася повістка з позовною заявою, яка повернулась на адресу суду з відміткою: «адресат тимчасово відсутній», що відповідає ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що між сторонами в виконкомі Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області 20.06.2002 було зареєстровано шлюб, актовий запис № 8. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER], Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] відповідно. Діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою Степанівської сільської ради № 268 від 12.02.2018, знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач працює та отримує доходи, інформації щодо поганого стану здоров'я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоров'я, є працездатний, працює, має постійний дохід, позовні вимоги визнає, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, щомісячно і до їх повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

19 лютого 2018 року [PERSON] звернулась із позовною заявою\~ до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2016 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2016 року. Подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved