Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем [PERSON] 22 жовтня 2011 року у виконкомі Сернянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 05. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейні відносини між ним та відповідачем припинено, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, внаслідок повної протилежності характерів та поглядів на життя та шлюб. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Однак, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися належним чином. Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Сілваші». Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 22 жовтня 2011 року укладено шлюб у виконкомі Сернянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 05 (свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 087502, (а.с.3). Шлюб між\~ними носить\~формальний характер,\~шлюбні стосунки\~не підтримують. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем не ставилось, тому такі слід віднести за його рахунок.

Outcome: approved