Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

18.08.2020 року [PERSON] в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє [PERSON] , звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] , в якій зазначає на те, що у зв`язку з її навчанням за денною формою в Відокремленому структурному підрозділі Коледжу інформаційних та соціальних технологій Енергодарського інституту державного та муніципального управління імені Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету», вона не має можливості самостійно себе забезпечувати матеріально, у зв`язку з чим, потребує матеріальної допомоги зі сторони свого батька [PERSON] , який працює та має заробітну плату, інших дітей на утриманні не має, а отже може надавати їй матеріальну допомогу на навчання. Так як вона навчається за контрактом, стипендію не отримує. Мати працює прибиральницею в ТОВ «Єврокомунсервіс», отримує зарплату близько 3000 грн., але її зарплати не вистачає на їх потреби. Просить суд стягувати щомісячно з [PERSON] на користь та утримання [PERSON] аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2022 року. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.09.2020 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.20). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.12.2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.42). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Цигиця Л.М., яка діє на підставі письмового договору про надання правової допомоги №100 від 11.08.2020 року та ордеру (а.с.13, 14), позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять суд їх задовольнити, надали пояснення відповідно до позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник за письмовим договором про надання правової допомоги та ордером (а.с.37-38) адвокат Дорошев С.І., позовні вимоги визнали частково та не заперечують проти стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частки доходу відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про слухання справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових викликів (а.с.26, 32). Дослідивши наявні у справі матеріали та докази, оцінивши їх відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою відповідача по справі [PERSON] , 1987 року народження, та третьої особи по справі [PERSON] , [INFO] , які перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15.07.2003 року. З 06.02.2003 року відповідач сплачував на утримання позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття, за виконавчим листом, виданим міським Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області 18.02.2003 року. Позивач по справі з 01.09.2019 року навчається в Відокремленому структурному підрозділі Коледжу інформаційних та соціальних технологій Енергодарського інституту державного та муніципального управління імені Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету» за спеціальністю «Соціальна робота», денна форма навчання, термін навчання до 30.06.2022 року, стипендію не отримує, навчається на підставі контрактній основі, що підтверджується довідкою від 15.07.2020 року, №24-у (а.с.5). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). Положеннями ч.1 ст.198 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Статтею 199 СК України врегульовано, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.\~Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують\~навчання. Слід також зауважити, що обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах\~СК України, вони мають власні підстави виникнення і припинення. Згідно абзацу 1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників). Як встановлено вище, позивач не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, заробітку, стипендії чи іншого доходу не має, а отже потребує матеріальної допомоги своїх батьків. Позивач просить суд про стягнення аліментів з відповідача на свою користь в розмірі 1/4 частини його заробітку, разом з тим, відповідачем не заперечується стягнення аліментів на навчання доньки, проте в розмірі 1/8 частки його доходу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зазначена норма передбачає, що суд самостійно визначає розмір аліментів, який вважає необхідним призначити\~ на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання при цьому суд повинен обов`язково врахувати вимоги щодо можливості надання такого утримання другим з батьків. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, судом положення ч.2 ст.182 СК України - не застосовується, тому мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина - законом не встановлюється. Згідно положень ч.1 ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати. Вирішуючи питання щодо розміру частки аліментів, яку можливо призначити до стягнення з відповідача на користь позивача, суд також враховує принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначеного статтею 141 СК України, у тому числі щодо участі у матеріальних витратах, у яких зобов`язані брати участь обидва батьки. Крім того, суд враховує і встановлений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, який з 01.01.2021 року, тобто на дату розгляду справи судом, становить 2189,00 грн. Судом, з довідки про доходи батька позивача відповідача [PERSON] (а.с.49) встановлено, що він працює у Комунальному підприємстві «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради на посаді слюсаря аварійно-відновлюваних робіт 5 розряду та його середній заробіток на місяць, без утримання обов`язкових платежів, становить приблизно 13880,00 грн. З довідки про доходи матері позивача третьої особи по справі [PERSON] (а.с.10) встановлено, що вона працює в Енергодарській філії ТОВ «Єврокомунсервіс» на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями та її середній заробіток на місяць, без утримання обов`язкових платежів, становить приблизно 4800,00 грн. Отже, як відповідач так і позивач працюють та мають дохід у вигляді заробітної плати, яку отримують за своїм місцем роботи. У грошовому еквіваленті, розмір 1/8 частки відповідача, проти стягнення якої не заперечує сторона відповідача, виходячи з розміру середньомісячного заробітку відповідача у 13880,00 грн., буде становити суму у грошовому еквіваленті приблизно 1735,00 грн. на місяць, що є значно меншим розміром ніж прожитковий мінімум на одну особу встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік». При цьому, суд при вирішенні питання щодо частки, враховуючи і презумпцію однаковості зобов`язань батьків перед дитиною, вважає, що третя особа також повинна надавати позивачу матеріальну допомогу пов`язану з навчанням, яку, як встановлено з довідки про її заробітну плату, вона має можливість надавати. Отже, в разі надання матеріальної допомоги позивачу обома батьками, виходячи з зазначеного розміру прожиткового мінімуму встановленого ст.7 Закону України «Про державний бюджет України» та приблизного розміру аліментів у грошовому вимірі, в разі, якщо частка з заробітку (доходу) відповідача буде становити 1/8 частину, розмір матеріальної допомоги, яка буде отримуватись позивачем, на думку суду, не буде достатньою для забезпечення потреб позивача пов`язаних з навчанням в разі призначення до стягнення частки аліментів, яка визнається відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд вважає справедливим, достатнім та необхідним для задоволення потреб позивача пов`язаних з навчанням, призначення стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі частки заробітку (доходу) відповідача - 1/6 частини. Підстав, які б зумовили необхідність призначення стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на навчання в частці яку просить позивач - 1/4, враховуючи зазначені вище положення законодавства, встановлені обставини та досліджені докази суд не вбачає. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на період\~навчання з дати звернення позивача до суду, тобто з 18.08.2020 року та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022 року (включно), в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Слід також зазначити, що відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за судовим рішенням не є незмінним та може бути згодом збільшений, або зменшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.2 ст.133 ЦПК України, при звернені до суду сплачується судовий збір, розмір якого та порядок його сплати, звільнення від сплати встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір», Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи, зазначене, а також, положення п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial