Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

17.12.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення аліментів на особисте утримання позивача в розмірі 2500 грн щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, та відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 6000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що натепер відповідач проживає окремо, при цьому не надає матеріальної допомоги на утримання спільної малолітньої дочки [PERSON] та її особисте утримання, якої вона потребує в зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У судовому засіданні позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача визнав позов частково і повідомив, що його довіритель згодний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі ј частки усіх видів заробітку та на особисте утримання позивача в розмірі 1000 грн щомісячно. Представник відповідача просив суд врахувати ту обставину, що відповідач є інвалідом ІІ групи, він ніде не працює, а тому єдиним джерелом існування відповідача є пенсія в розмірі 11000 грн. Представник відповідача також вважає значно завищеною суму витрат на правничу допомогу адвоката з огляду на те, що вказана справа не є складною і, що адвокат не бере особистої участі в судовому процесі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають в шлюбі і мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-7). Як випливає з пояснень позивача, натепер сторони проживають окремо, при цьому відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки, а також на особисте утримання позивача, якої вона потребує в зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що змусило позивача звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Частиною другою статті 84 Кодексу встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як випливає з матеріалів справи (а.с. 15-19, 45) та пояснень представника відповідача, відповідач є інвалідом ІІ групи, він припинив свою підприємницьку діяльність і отримує лише пенсію по інвалідності, розмір якої складає 11000 грн; у приватній власності відповідача є три квартири, розташовані в м. Чернігові. З урахуванням викладеного, а також майнового стану відповідача та стану його здоров`я, який значно обмежує можливості відповідача щодо працевлаштування, суд вважає доцільним частково погодитися з правовою позицією представника відповідача і стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на особисте утримання позивача в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Частинами четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. До справи приєднано квитанцію про фактичну оплату позивачем за послуги адвоката 1700 грн (а.с. 27); водночас виходячи з незначної складності цієї справи та ненадання адвокатом послуг представництва інтересів позивача в суді, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката до 1000 грн.

Outcome: partial