overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

19.08.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з 29.10.2011р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки останній є легковажною та безвідповідальною особою. Крім того, відповідач застосовує до неї фізичне насильство та не дбає про інтереси сім'ї. Вказує, що вживала заходів до збереження сім'ї, однак такі бажаного результату не дали. Стверджує, що на даний час її шлюб з відповідачем існує лише формально. Миритись з відповідачем і залишатись в такому шлюбі не бажає, а тому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Крім того, зазначила, що після розірвання шлюбу і надалі бажає іменуватись прізвищем «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони 29 жовтня 2011р. уклали шлюб, який зареєстрували у Гостинцівській сільській раді Мостиського району за актовим записом №20. Від даного шлюбу в сторін народилася одна дитина: дочка [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, наданий судом термін для примирення бажаного результату не дав, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб сторін по справі, копією свідоцтва про народження дитини. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги те, що відповідач в судовому засіданні позов визнав, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя [PERSON] та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим пред'явлений позов підлягає до задоволення. Виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

19.08.2014р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні, так як відповідач не приймає участі у вихованні дитини та матеріально їй не допомагає. Зазначає, що відповідач має нерегулярний, мінливий заробіток, так як займається роботами по ремонту автомобілів, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею витрати на правову допомогу адвоката. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини, однак не у тому розмірі, в якому просить позивачка, а лише по 400-500грн. щомісячно, оскільки має мінливий та нерегулярний заробіток. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина: дочка [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки, бо відповідач ухиляється від її утримання. Відповідач [PERSON] на даний час офіційно ніде не працевлаштований, однак отримує мінливий та нерегулярний дохід. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, копією свідоцтва про шлюб сторін, копією свідоцтва про народження дитини, копіями паспортів сторін по справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його малолітньої дитини до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку сторін та майновий стан відповідача, зокрема те, що такий має мінливий і нерегулярний заробіток, є працездатним та за своїм станом здоров'я може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу та отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, такий не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи інших членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а тому вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - по 550 гривень щомісячно на дитину. Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, як вважає суд, слід звернути до негайного виконання. Також згідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки витрати, пов'язані з оплатою нею правової допомоги адвоката, які підтверджуються квитанцією з колегії адвокатів Мостиського району №306 від 15.08.2014р., а в користь держави - судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

19.08.2015 Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить визнати [PERSON], [INFO] такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, 12/60, оскільки не мешкає за вказаною адресою без поважних причин більше шести місяців. 05.11.2015 заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області вказані позовні вимоги задоволені, визнано відповідача такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням. 08.12.2015 ухвалою суду заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судовому засіданні представник позивача заяву підтримав, просив задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із довідкою Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради житлове приміщення, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, 12/60 перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда. Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сімї [PERSON] зареєстрований за даною адресою. Відповідно до акту, складеного комунальним підприємством «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради, [PERSON] не мешкає у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, 12/60 без поважних причин більше шести місяців, з 2011 року, є лише зареєстрованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів відсутність, неповажність відсутності та строк відсутності [PERSON] у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, 12/60. Крім того, відповідачем надані платіжні документи на сплату комунальних послуг у спірному житловому приміщенні, які хоча й не є доказом мешкання [PERSON] за адресою: вул. Ст. Фронту, 12/60, м. Павлоград, проте є непрямим доказом утримання останнім спірного житлового приміщення, зацікавленості в ньому. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

19.08.2015 Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просить визнати [PERSON], [INFO] такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, 12/60, оскільки не мешкає за вказаною адресою без поважних причин більше шести місяців. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судовому засіданні представник позивача заяву підтримав, просив задовольнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи не надходило. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із довідкою Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради житлове приміщення, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, 12/60 перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда. Відповідно до довідки про реєстрацію та склад сімї [PERSON] зареєстровані за даною адресою. Відповідно до акту, складеного комунальним підприємством «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради, [PERSON] не мешкає у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, 12/60 без поважних причин більше шести місяців, з 2011 року , є лише зареєстрованими. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд приходить до висновку, що позивач довів неповажність відсутності [PERSON] у житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, 12/60. Згідно із ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

19.08.2015 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його на користування житловим приміщенням, яким є житловий будинок [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вказане вище житло належить їй на праві власності, але зареєстрованим в ньому значиться колишній зять, який є відповідачем по справі. За сторонню особу, якою є [PERSON], вона змушена сплачувати комунальні послуги, не може розпорядитися будинком на власний розсуд, оскільки відповідач більше шести місяців не проживає у спірному житлі, просить визнати його таким, що втратив право користування будинком. В судовому засіданні позивачка та її адвокат позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Позивачка додала, що витрачає кошти на утримання будинку, та через те, що відповідач є зареєстрованим не може оформити субсидію. Третя особа [PERSON] підтримала позов, пояснила, що відповідач її колишній чоловік, наразі створив нову сім»ю та проживає більше року за межами району. Відповідач письмових заперечень не надав і в судове засідання не з'явився. Відповідач відповідно до ст. 74 ЦПК України про день та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.25,26). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення. Дослідивши докази у справі, заслухавши позивача, адвоката, третю особу, встановлено, що спір витікає з цивільних правовідносин, які регулюються житловим кодексом. Позивач є власником будинку [ADDRESS].( а.с.4,5). Відповідач прописаний в зазначеному будинку, як особа, що постійно проживає в ньому, але фактично змінив місце проживання (а.с.8-10, цив.справа 2/441/585 /15, та а.с.2,26-29 у справі 2/441/200/15-ц) Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Досліджені в судовому засіданні акти (а.с.8-10) стверджують, що спірний будинок належить позивачці [PERSON], відповідач більше року не проживає за вказаною адресою. Оцінюючи зазначені докази суд вважає доведеним те, що відповідач не проживає у спірному будинку і вибув в інше жиле приміщення, за такого відповідно до ст.167 ЖК України, [PERSON] втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Будь - яких законних підстав для проживання відповідача в спірному будинку судом не встановлено. Залишаючись прописаним у спірному будинку відповідач утворює перешкоди позивачу у здійсненні права власності цим будинком. Відповідно ст.88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

19.08.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між ним та померлою його матір'ю [PERSON], як між рідними сином та матір'ю. В заяві посилається на те, що необхідність встановлення факту родинних відносин з матір'ю потрібно йому для отримання свідоцтва про право на спадщину. Оскільки у свідоцтві про смерть матері вказано прізвище «[PERSON]», а у свідоцтві про народження позивача матір'ю записана «[PERSON]», він змушений звернутися до суду з вказаними заявленими вимогами. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав, з покликанням на обставини викладені у позовній заяві. Представник зацікавленої особи просив слухати справу у їх відсутності, заперечень проти задоволення заяви не надано (а.с.21). Суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження, регулюється главою 6 ЦПК України. Із ксерокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4) видно, що [PERSON] померла [INFO] Як видно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON], та [PERSON] [PERSON] 28.12.2006 р. уклала договір дарування (а.с.9-10) за яким вона передала у власність [PERSON] житловий будинок. Городоцькою державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка в сукупності вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин між [PERSON], та [PERSON] що передбачено п.1 ст.256 ЦПК України. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення в подальшому спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

19.08.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на синів [PERSON], 2003 р.народження та [PERSON], 2007 р.народження в розмірі 1/3 частини заробітку, та стягнення з відповідача аліментів в тому ж розмірі. Вказує, що аліменти стягнуті рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від16.10.2008 р., але з серпня 2015 року діти проживають з ним, оскільки їх мати виїхала на заробітки до Польщі. Відповідач [PERSON] позов визнала, вказує що діти дійсно проживають з позивачем. Оскільки відповідач позов визнала, відповідно до ст.170 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України згідно норм яких батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання вказаного обов'язку визначаються за домовленістю між батьками, той з батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі, в разі спору за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. Оскільки позивач фактично утримує дітей з якими проживає спільно, чому суду надано належні докази, з [PERSON] слід припинити стягнення аліментів згідно винесеного рішення, та стягнути на користь позивача 1/3 частину заробітку матері на утримання двох неповнолітніх дітей. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, позов задоволено, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір згідно ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

19.08.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] р. н., в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, пославшись на те, що відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач [PERSON], повідомлений про час та місце слухання справи належним чином - в порядку Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифіковану із застереженнями Законом № 240/94-ВР (240/94-ВР) від 10.11.94, у судове засідання не з'явився. З протоколу судового засідання Совєтского районного суду м. Волгограда РФ від 15.12.2015 р. вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає, заперечень на позовну заяву не має; додатково пояснює, що у теперішній час не працює, є пенсіонером і інвалідом ІІІ групи; згоден на розгляд справи у його відсутність за місцем знаходження позивачки (а.с. 31-32). Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Стаття 180 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що від зареєстрованого 16.07.1988 р. шлюбу, сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про шлюб, про народження дитини - в матеріалах справи на а.с.6,7). Відповідач своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України, не виконує, чим обґрунтувала заявлені позовні вимоги позивачка, і що не спростував відповідач. Тож з відповідача на користь позивачки на утримання дитини належить стягнути аліменти. За вимогами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходив з положень ст.ст.182,183 Сімейного кодексу України. Так, за вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2). Виходячи з положень наведеного законодавства, тієї обставини, що проти заявлених позивачем вимог, зокрема розміру аліментів, відповідач не заперечував, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання дитини в заявленому останньою розмірі - 1/4 частини від доходу відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. На підставі ст.ст.180-183,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

19.08.2015 р. до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 11.12.2009 р. зареєструвала шлюб з відповідачем у Мерефянській міській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 168, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-ВЛ №129581. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різних характерів, поглядів на сімейне життя, вони проживають окремо одне від одного, у них склалися неприязні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином про день та час судового засідання, надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про день та час судового засідання, надав до суду заяву, згідно якої справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11.12.2009 р., який зареєстрували у Мерефянській міській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 168, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 129581 (а.с.3). Однак, сторони сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, внаслідок чого ставлення один до одного склалося, як між сторонніми особами. За таких обставин примирення сторін та поновлення подружніх стосунків, відновлення сімї, яка фактично розпалася, є неможливим. І подальше формальне збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача та відповідача. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved