Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

19.04.2019р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ«АФХ Трейд» (третя особа - [PERSON] ) про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. № 3 -9). Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 25.04.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно, витребувано у ТОВ «АФХ Трейд» належним чином завірену копію полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ/4076160 (а.с. № 69). З огляду на те, що відповідач не отримував поштову кореспонденцію та відзиву не надав, ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 27.09.2019р. відбувся перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін ( а.с. № 96) . В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 19.10.2018р. о 17 год. 05 хв. в м. Дніпро на пр. Мануйлівський, 57 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen Caddy», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Geely MR7151А» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . З вини [PERSON] , який працював на час скоєння ДТП менеджером у ТОВ «АФХ Трейд», автомобіль, який належить [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень. Вина [PERSON] у скоєному ДТП підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2018р. В подальшому, 31.10.2018р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до положень якого кредитор передає новому кредитору вимогу, а новий кредитор приймає її та набуває право вимоги до осіб, відповідальних за спричинення кредитору матеріального збитку (майнової шкоди), заподіяног о йому внаслідок ДТП, що мала місце 19.10.2018р. в м. Дніпро, по пр. Мануйлівський, 57 за участю автомобіля «Geely MR7151А» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen Caddy», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до звіту експерта автотоварознавця № 2512/18/18 від 12.12.2018р. вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок пошкодження ТЗ складає 30 375,44 грн., а вартість відновлювального ремонту - 40 967,36 грн. Цивільно -правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», на підставі полісу № АМ/4076160. 01.02.2019р. страховою компанією було виплачено відшкодування в розмірі 29 375,44 грн., що частково задовольнило вимоги позивача. Фактичні витрати на відновлювальні роботи автомобіля «Geely MR7151А» склали 36 870, 62 грн., таким чином, розмір не відшкодованого матеріального збитку складає 7 495,18 грн. З огляду на те, що третя особа перебувала на посаді менеджера у відповідача та керувала належним товариству ТЗ, то саме ТОВ «АФХ Трейд» несе обов`язок по відшкодуванню матеріального збитку. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 1172, 1187, 1194 ЦК України, позивач просив стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 7 495,18 грн., франшизу у розмірі 1 000 грн. та витрати на послуги експерта автотоварознавця у розмірі 2 100 грн., а всього 10 595,18грн. 06.02.2020р. до канцелярії суду надійшло клопотання позивача, в якому він зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без його участі, всі докази наявні в матеріалах справи, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. № 108-109). Відповідач - ТОВ «АФХ Трейд» в судові засідання 21.11.2019р. та 10.02.2020р. двічі поспіль не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся кожного разу за адресою, яка згідно Витягу з реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців є зареєстрованим місцем знаходження юридичної особи (а.с. №75-79). Конверти з судовими повістками на 21.11.2019р. та 10.02.2020р. були повернуті до суду з відміткою «для уточнення адреси» (а.с. № 99, 106). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом відповідач в судові засідання двічі не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання відзиву проти позову. Третя особа - [PERSON] 10.02.2020р. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги вважав необґрунтованими та просив відмовити в їх задоволенні. Додатково зазначив, що у трудових відносинах з ТОВ «АФХ Трейд» не перебував, а знаходився лише на стажуванні, на підтвердження чого надав копію трудової книжки (а.с. № 110-112). Враховуючи, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України та ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 10.02.2020р. здійснювався за відсутності усіх сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази за принципами ст.89 ЦПК України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.10.2018р. о 17 год. 05 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», д.р.н. [NUMBER] , рухаючись у м. Дніпрі, пр. Мануйлівський, 57, не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Geely MR7151А», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду. Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] власником транспортного засобу автомобіля марки «Geely MR7151А» є [PERSON] (а.с. № 15). 31.10.2018р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до положень якого кредитор передає новому кредитору вимогу, а новий кредитор приймає її та набуває право вимоги до осіб, відповідальних за спричинення кредитору матеріального збитку (майнової шкоди), заподіяного йому внаслідок ДТП, що мала місце 19.10.2018р. в м. Дніпро, по пр. Мануйлівський, 57 за участю автомобіля «Geely MR7151А», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Caddy», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с. № 48). Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2018р. у справі № 199/8485/18 водія [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. №12). Згідно висновку експерта № 2512/18/18 від 12.12.2018р. про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу - «Geely», д.р.н. [NUMBER] складає 30 375,44 грн., а вартість відновлювального ремонту - 40 967,36 грн. (а.с. № 17-47). На відновлення пошкодженого автомобіля позивачем були понесені фактичні витрати в розмірі 36 870,62, що підтверджується актом № 8 від 04.02.2019р. прийому-передачі виконаних робіт ( а.с.№50). 01.02.2019р. ПрАТ «СК «Уніка», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, було виплачено відшкодування в розмірі 29 375,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 54). Як зазначає позивач, розмір не відшкодованого матеріального збитку складає 7 495,18 грн., яку позивач, на підставі ст. 1194 ЦК України, просить стягнути саме з ТОВ «АФХ Трейд», оскільки [PERSON] , з вини якої сталася ДТП, перебував у трудових відносинах з останнім, а тому, з огляду на положення ст. 1187 та ст. 1172 ЦК України, шкода, яка завдана внаслідок ДТП, відшкодовується володільцем транспортного, в даному випадку ТОВ «АФХ Трейд». За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідальність юридичної або фізичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Відповідно до вимог чинного законодавства, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), не вважається джерелом підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України, суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Як зазначає позивач, водій [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «АФХ Трейд», а саме працював на посаді менеджера, що підтверджується текстом вступної частини постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2018р. Між тим, як вбачається з наданої [PERSON] копії трудової книжки, останній у трудових відносинах саме з ТОВ «АФХ Трейд» не перебував (а.с. № 113-118). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач звертаючись до суду, не надав належних та достатніх доказів того, що відповідач є тим суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду на підставі ст. 1172 ЦК України, а посилання позивача на вступну частину постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2018р., як на підтвердження перебування [PERSON] у трудових відносинах саме з ТОВ «АФХ Трейд», суд не може взяти до уваги як доказ, оскільки він спростовується копією трудової книжки. Будь яких інших доказів перебування [PERSON] у трудових відносинах з відповідачем, копії трудового договору, контракту, тощо, позивачем не було надано, клопотань про їх витребування суду також не надходило, а в заяві від 06.02.2020р. позивачем зазначено, що всі докази ним додані до матеріалів справи. На підставі вищевикладеного та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволенню не підлягають. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідності до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду у розмірі 768грн.40коп. (а.с. № 2, 3), покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed