Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

17 травня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано 20 травня 2019 року, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою від 23 травня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду у загальному порядку /а. с. 23-24/. 10 червня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та постановлено витребувати за клопотанням сторони позивача з Шостої київської державної нотаріальної контори засвідчені належним чином копії матеріалів спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] /а. с. 37-38/. На виконання ухвали суду від 10 червня 2019 року Шостою київською державною нотаріальною конторою надано відповідь, що спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилася /а. с. 44/. Представник позивача 13 серпня 2019 року подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, позов підтримав і просив задовольнити /а. с. 46/. Представник відповідача - Київської міської ради - не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, своїм правом на подання відзиву сторона відповідача не скористалася /а. с. 43/. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 08 липня 1966 року Міським РАЦС у м. Києві за актовим записом № 82 /а. с. 11/. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1993 року, право власності на квартиру [ADDRESS] з 07 липня 2016 року має назву [ADDRESS] , відповідно до рішення № 559/559 Київської міської ради) належало батькам позивача у рівних частках на праві спільної сумісної власності /а. с. 12/. Після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , його частку (1/2) позивач успадкував за законом, оскільки дружина померлого ( [PERSON] ) відмовилася від спадкування після смерті свого чоловіка, а син став єдиним спадкоємцем, що встановлено з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим та виданим 25 квітня 2019 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Радіоновою Л. І., зареєстрованим за № 8-124, бланк ННО 377051 /а. с. 12/. [INFO] у віці 90 років померла мати позивача - [PERSON] , факт чого посвідчено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 24 квітня 2018 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 7171 /а. с. 13/. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку нерухомого майна, яка належала їй при житті, а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Як встановлено, за життя [PERSON] заповіт не склала, а тому єдиним спадкоємцем за законом є її син - позивач у справі. 25 квітня 2019 року до Шостої київської державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , у видачі якого нотаріус відмовила постановою від 25 квітня 2019 року, оскільки спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини /а. с. 15/ Обґрунтовуючи поважність причин пропуску встановленого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, стороною позивача вказано, що він був необізнаний у законодавстві щодо строків прийняття спадщини, вважав, що належну померлій 1/2 частку за законом успадкував саме він, оскільки був єдиним спадкоємцем першої черги як син померлої. Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, оскільки позивач є єдиною дитиною своїх батьків, зазначена квартира, яка входить до спадкової маси, належала лише батькам позивача у рівних частках, а також позивач, в силу правової необізнаності, вважав, що спори щодо спадщини відсутні і він прийняв спадщину у повному обсязі після смерті обох своїх батьків. Відтак позивач пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причин і позов підлягає задоволенню. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved