Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

18 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Товарна біржа «Українська» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. 20 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON], третя особа - Товарна біржа «Українська» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 01 березня 2000 року між [PERSON] та ним, [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а він, [PERSON] купив за 8 639 грн. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок розташований на земельній ділянці державного фонду площею 600 кв.м. Вищезазначений договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, зареєстрований на Товарній біржі «Українська» за реєстраційним № 001556 від 01.03.2000 року. Позивач посилався на те, що у відповідності до ст. 47 ЦК України, такий договір може бути визнаний дійсним, в зв'язку з чим, в позовній заяві просив суд: -визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 01 березня 2000 року між [PERSON] та ним, [PERSON], відповідно до якого [PERSON] продала, а він, [PERSON] купив за 8 639 грн. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці державного фонду площею 600 кв.м.; -визнати за ним, [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці державного фонду площею 600 кв.м. В судове засідання представник позивача не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Товариної біржі «Українська» в судове засідання не з'явився. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 березня 2000 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив за 8 639 грн. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з: житлового будинку - літ.А житловою площею 11,1 кв.м.; сараю- літ.Б; вбиральні - літ.В; колодязя - літ.К; огорожі - № 1-3; зливної ями - літ.Я; житловий будинок розташований на земельній ділянці державного фонду площею 600 кв.м. Встановлено, що вищезазначений договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, зареєстрований на Товарній біржі «Українська» за реєстраційним № 001556 від 01.03.2000 року. До спірних правовідносин суд застосовує норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, які діяли на зазначений період часу (дату укладення договору купівлі-продажу.) Так, у відповідності до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Частиною 1 статті 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною 2 статті 48 цього Кодексу. В той же час, у відповідності до положень ч. 2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, фактично, виконали повністю умови договору: [PERSON] оплатив вартість нерухомого майна - житлового будинку, прийняв зазначене майно у власність, [PERSON], в свою чергу, отримала оплату вартості об'єкту нерухомості, передала майно [PERSON], який, в наступному, уклав договори на постачання електричної енергії від 07.10.2000 року, 08.01.2003 року, 16.12.2006 року, договори про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 15.01.2007 року, 20.04.20012 року; договір про надання послуг з газопостачання від 10.10.2008 року. Також, встановлено, що 18.04.2016 року [PERSON] звертався до [PERSON] з пропозицією з'явитися до нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але остання не з'явилася. Оскільки сторони повністю виконали умови договору, що потребує нотаріального посвідчення, але [PERSON], як сторона угоди (продавець) ухиляється від нотаріального оформлення угоди, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України, зазначена угода може бути визнана дійсною та за позивачем може бути визнане право власності на спірне нерухоме майно. У відповідності до технічного паспорту, спірне нерухоме майно з 1998 року не змінювалося, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] складається з: житлового будинку - літ.А житловою площею 11,1 кв.м.; загальною площею 25,6 кв.м.; сараю- літ.Б; вбиральні - літ.В; колодязя - літ.К; огорожі - № 1-3; зливної ями - літ.Я. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі: сплата судового збору - 1 102,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved