Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

19.10.2016 року позивач [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: - визнати повторний шлюб між [PERSON] та [PERSON] від 01.09.2007 року, актовий запис № 1442 - неукладеним та зобовязати Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції анулювати даний актовий запис; - постанову від 04.08.2016 року, прийняту державним виконавцем Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Полтавській області скасувати; - визнати єдиним спадкоємцем на квартиру [ADDRESS] [PERSON] та визнати за ним право власності на дану квартиру у порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Даний позов позивачем [PERSON] мотивовано тим, що недієздатний [PERSON], в інтересах якого вона діє, являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер 24.08.2011 року. За життя останньому на праві особистої приватної власності належала квартира [ADDRESS]. 03.08.2016 року вона, як законний представник недієздатного [PERSON], звернулася до державного нотаріуса із заявою про отримання [PERSON] про право на спадщину, однак, 04.08.2016 року нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії, про що винесено відповідну постанову. Підставою для прийняття даного рішення явилося те, що спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є не лише син [PERSON], а й його дружина [PERSON] щодо майна в рівних частках, оскільки та на час смерті спадкодавця проживала разом з ним, не подавала заяву про відмову від спадщини, а отже прийняла її. Однак, дану відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії вона вважає протиправною, оскільки посилання в ній на наявність шлюбу від 01.09.2007 року, актовий запис № 1442, між [PERSON] та [PERSON] не відповідає дійсності, так як правильність проведення реєстрації шлюбу та достовірність даного актового запису викликають у неї сумніви. Тобто на час смерті спадкодавця, [PERSON] не була дружиною останнього та у шлюбі з ним не перебувала. Первинно укладений шлюб між нею та [PERSON] із 19.07.2004 року було розірвано (актовий запис № 329), повторно шлюб не укладався. 24.11.2016 року із позовом до суду звернувся [PERSON], який просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 24.05.2013 року у м.Полтава. Позов позивачем [PERSON] мотивовано тим, що 24.05.2013 року у м.Полтава померла його мати [PERSON] За життя, 01.09.2007 року між останньою та [PERSON] було укладено шлюб. 24.08.2011 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] на час смерті [PERSON] була його дружиною, проживала разом з ним, від спадщини не відмовлялася, то є такою, що фактично її прийняла. 20.08.2013 року у встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак у видачі [PERSON] про право на спадщину йому було відмовлено, так як виник спір щодо спадкового майна. 05.12.2016 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава відкрито провадження за позовом [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] до [PERSON], Четвертої полтавської державної нотаріальної контори, третя особа: Шевченківський районний у м.Полтава відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання повторного шлюбу неукладеним, забовязання вчинити дії, скасування постанови нотаріуса, визнання єдиним спадкоємцем та права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. 25.11.2016 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава (суддя Тімошенко Н.В.) відкрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування. 13.02.2017 року Октябрським районним судом м.Полтава, під головуванням судді Тімошенко Н.В., цивільна справа № 554/9729/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування обєднана в одне провадження із цивільною справою № 554/8631/16-ц за позовом [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON] до [PERSON], треті особи: Четверта полтавська державна нотаріальна контора, Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції про визнання повторного шлюбу неукладеним, забовязання вчинити дії, скасування постанови нотаріуса, визнання спадкоємцем та права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. (том 1 а.с. 49). 15.12.2017 року набув чинності Закон України«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства Українита інших законодавчих актів»№ 2147-VIII від 03.10.2017 року. Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], та її представник [PERSON] поданий ними позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, викладених у ньому. Позов, поданий [PERSON] просили залишити без задоволення, оскільки шлюб від 01.09.2007 року, актовий запис № 1442, між [PERSON] та [PERSON] є неукладеним, а тому остання не являється спадкоємцем за законом першої черги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов визнали частково в частині визнання за недієздатним [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті [PERSON] як спадкоємцем першої черги. В іншій частині позовних вимог просили відмовити за безпідставністю, оскільки позивач не довела факту неправомірності укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Після смерті останньої він прийняв у встановленому законом порядку спадщину, яка за життя успадкувала ? частину квартири [ADDRESS]. Державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] подано до суду заперечення, згідно яких остання просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю, оскільки в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] наявна довідка про реєстрацію у квартирі [ADDRESS] Т.С., яка на час смерті спадкодавця була його дружиною, проживала з ним, не подавала заяву про відмову від спадщини, а тому є такою, що її прийняла. З цих підстав вона, як нотаріус, встановила коло спадкоємців та правомірно 04.08.2016 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою [PERSON] про видачу [PERSON] про право на спадщину [PERSON] на всю квартиру вцілому. Представник третьої особа: Шевченківський районний у м.Полтава відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава від 25.11.2016 року (головуючий суддя Тімошенко Н.В.) вжито заходи забезпечення позову за заявою [PERSON], а саме накладено арешт на квартиру № 39 по бульвару Побєдоносцева Юрія. 8 у м.Полтава. ([PERSON] 3 а.с.13). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за позовом, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 24.08.2011 року в м.Полтава помер [PERSON], що засвідчено даними [PERSON] про смерть серії І-КЕ № 205570, виданого 03.12.2011 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. (том № 2 а.с.22). Четвертою полтавською державною нотарільною контрою повідомлено, що 16.12.2011 року після смерті [PERSON], померлого 24.08.2011 року заведено спадкову справу № 627. Заяву про прийняття спадщини подано від імені сина померлого [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла також дружина померлого [PERSON], як спадкоємець, який постійно проживав за спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. ([PERSON] № 2 а.с.67). [PERSON] про право власності на нерухоме майно від 20.08.2011 року підтверджено право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. ([PERSON] № 2 а.с.5). [PERSON] являється інвалідом з дитинства 2 групи, що підтверджено посвідченням серії ААБ № 508065 від 05.03.2013 року. ([PERSON] № 2 а.с.8). Рішенням Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 року [PERSON] визнано недієздатним. Опікуном недієздатного [PERSON] призначено [PERSON] ([PERSON] № 2 а.с.11-12). 04.08.2016 року державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі [PERSON] про право на спадщину за законом після смерті 24.08.2011 року [PERSON] на всю квартиру [ADDRESS]. ([PERSON] № 2 а.с.16). Із мотивувальної частини даної постанови слідує, що 03.08.2016 року до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON], яка визнана опікуном недієздатного [PERSON], із заявою про отримання [PERSON] про право на спадщину за законом після смерті 24.08.2011 року [PERSON] на всю квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] В матеріалах даної спадкової справи наявна довідка про реєстрацію у квартирі [ADDRESS] дружини померлого [PERSON], яка на час смерті спадкодавця була його дружиною, проживала з ним, не подавала заяву про відмову від спадщини, а тому є такою, що її прийняла. З цих підстав видати [PERSON] про право на спадщину [PERSON] на всю квартиру вцілому неможливо. 24.05.2013 року в м.Полтава померла [PERSON], що підтверджено даними [PERSON] про смерть серії І-КЕ № 244394, виданого 25.05.2013 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. ( [PERSON] № 2 а.с.23). 20.08.2013 року приватним нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу № 60/2013 від 20.08.2013 року після померлої [PERSON]. В спадковій справі є заява про прийняття спадщини від [PERSON] від 20.08.2013 року. Інших заяв про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не надходило. [PERSON] про право на спадщину не видавалося. Згідно довідки ЖЕО № 2 від 28.10.2013 року [PERSON] була зареєстрована у м.Полтава [ADDRESS] з 04.09.2007 року по 24.05.2013 року по день смерті. 01.09.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1442, що підтверджено даними [PERSON] про шлюб серії І-КЕ № 033699, виданого 01.09.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ. Частиною 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 48 СК України шлюб, зареєстрований у відсутності нареченої і (або) нареченого, вважається неукладеним. Запис про такий шлюб у органі державної реєстрації актів цивільного стану анулюється за рішенням суду за заявою заінтересованої особи. Згідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Ст. 34 СК України встановлює обовязкову присутність наречених в момент реєстрації шлюбу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] із 10.12.1997 року перебували у шлюбі, що підтверджено даними запису акту про одруження № 2180 від 10.12.1997 року, наявного в матеріалах справи (Т. 2 а.с. 214). Даний шлюб було розірвано 19.07.2004 року, актовий запис про розірвання шлюбу № 329, наявний в матеріалах справи. ([PERSON] № 2 а.с.215). В подальшому, 01.09.2007 рокуу між [PERSON] та [PERSON] знову було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис №1442. ([PERSON] № 2 а.с. 213). У судовому засіданні допитана провідний спеціаліст відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області [PERSON], яка одночасно надавши для огляду Книгу державної реєстрації актів про шлюб за 2007 роки, розяснила порядок укладення 01.09.2007 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та зазначила, що даний шлюб за відсутності одного б з наречених укладеним не був би. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні, обґрунтовуючи свої позовні вимоги та оспорюючи факт укладення 01.09.2007 року шлюбу між та [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] не надала суду доказів того, що під час укладення шлюбу [PERSON] був відсутній. Таким чином, на розгляд суду надано переконливі докази щодо факту укладення 01.09.2007 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON], які проаналізовані судом та є належними, допустими, достовірними та достатніми. З цих підстав, позовна вимога позивача [PERSON] щодо визнання шлюбу неукладеним та зобовязання анулювати актовий запис до задоволення не підлягає. Питання винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що 04.08.2016 року державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі [PERSON] про право на спадщину за законом після смерті 24.08.2011 року [PERSON] на всю квартиру [ADDRESS]. Підстави відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій визначаються ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та даний перелік є вичерпним. Так, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Судом встановлено, що в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] була наявна довідка про реєстрацію у квартирі [ADDRESS], яка є спадковим майном, дружини померлого [PERSON], яка на час смерті спадкодавця була його дружиною, проживала з ним, не подавала заяву про відмову від спадщини, а тому є такою, що її прийняла. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що нотаріус діяла відповідно до вимог діючого законодавства та правомірно відмовила у видачі [PERSON] про право на спадщину [PERSON] на всю квартиру вцілому, так як [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] та мала право на спадщину так як за життя не відмовлялася від неї. Таким чином, підстав для скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.08.2016 року не вбачається. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. У судовому засіданні встановлено, що за життя спадкодавцеві [PERSON] на праві особистої приватної власності належала квартира № 39, розташована по бульвару Побєдоносцева Юрія, 8 у м.Полтава, а отже вона є спадковим майном. Недієздатний [PERSON] є рідним сином [PERSON], що підтверджено матеріалами справи, а тому він має право на спадкування за законом як спадкоємець першої черги. У встановлений законом шестимісячний строк опікун [PERSON] [PERSON] звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] була його дружиною, що підтверджено матеріалами справи та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з тим на час відкриття спадщини, від права на спадщину не відмовлялася. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] мала право на спадкування після смерті чоловіка [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом. Виходячи із положень ч.1 с. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З цього слідує, що спадкоємці за законом після смерті [PERSON]: син [PERSON] та за життя дружина [PERSON] мали право на спадкування в рівних частках квартири [ADDRESS]. Окрім того, матеріалами справи доведено, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу № 60/2013 від 20.08.2013 року, у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини подав її син [PERSON] Нотаріусом не було видано [PERSON] про право на спадщину, оскільки був наявний спір на спадкове майно, а тому у позивача [PERSON] виникли перешкоди у реалізації своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] За результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що за [PERSON] необхідно визнати право власності на ? частину квартири № 39, розташованої за адресою: бульвар Побєдоносцева Юрія, будинок № 8 у м.Полтава в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON], який помер 24 серпня 2011 року в м.Полтава. В той же час за [PERSON] підлягає визнанню право власності на ? частину квартири № 39, розташованої за адресою: бульвар Побєдоносцева Юрія, будинок № 8 у м.Полтава в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 24 травня 2013 року в м.Полтава. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити часткового позов [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], а позов [PERSON] задовольнити повністю. Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спадкове майно, застосовані 25.11.2016 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтава до набрання судовим рішенням законної сили залишити без змін.

Outcome: partial