Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

18 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дочку. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 03.07.2017 року присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач практично жодної допомоги, крім присуджених рішенням суду аліментів на утримання дочки, не надає. Вказує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, проблем зі здоров'ям не має. Зазначає, що на даний час змінилось її матеріальне становище, оскільки збільшився вік дитини, дочка пішла до школи, а тому значно зросли її потреби та витрати. Крім того, визначений судом розмір аліментів є меншим встановленого законом мінімального розміру аліментів та не є достатнім для утримання дитини. Посилаючись на викладені обставини позивач просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 03.07.2017 року та стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 03 січня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, повторно до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що з 19 липня 2008 року сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що стверджується рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2015 року. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2012 року. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 03.07.2017 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про склад сім'ї № 601/3-13, виданої 11.12.2018 року Дибщенською сільською радою Козівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до роз'яснень викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Пред'являючи даний позов, позивач посилається на те, що змінилось її матеріальне становище, оскільки дитина підросла, пішла до школи, та відповідно змінились її потреби, витрати на її утримання та забезпечення нормального рівня її розвитку. Крім того, з дня присудження аліментів минуло майже два роки, їх розмір на час виникнення спірних відносин між сторонами є меншим за мінімальний, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 2027 грн. Таким чином, з врахуванням положень ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 1013, 5 грн. (2027х50%/100). Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, стан здоров'я задовільний, інших утриманців, крім доньки не має, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до переконання, що потрібно збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO], та визначити їх в розмірі 1100 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не представлено суду достатніх доказів про те, що він за своїм станом здоров'я станом чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дитини та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Позивачкою не доведено, а судом не здобуто достатніх доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачем доходів у розмірі, які б дозволяли стягувати щомісячно аліменти у розмірі 1500 грн. на дочку [PERSON]. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial