overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

19.08.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, зареєстрований 19.09.1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Київської районної адміністрації виконкому Одеської міської Ради, актовий запис №802. При цьому позивач посилається на те, що на даний час шлюбні відносини фактично припинені сім років тому, спільне господарство не ведеться, мають доньку [PERSON], [INFO], майнових претензій немає, збереження сім'ї неможливо та суперечить інтересам сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про визнання позову, в якій просить розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 19.09.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Київської рай адміністрації Одеської міської Ради, актовий запис №802 /свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 19.09.1998 року/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 28.09.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської Ради, актовий запис про народження №930/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 2007 року, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, мають одну неповнолітню дитину, спорів стосовно поділу спільного майна немає. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнав позовні вимоги та просить позов задовольнити, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

19.08.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 12.12.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу народилась донька - [PERSON], [INFO]. Сімейно - шлюбні відносини припинені у зв'язку з втратою взаєморозуміння, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, були повідомлені належним чином. (а.с.11,17 розписки, а.с.15-16 повідомлення). Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON], відповідач заперечень проти позову не надав (а.с. 19 - заява). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.12.2008 року в Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 789 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, за час наданий їм судом для примирення не примирилися, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач надала заяву про залишення їй прізвища - [PERSON], суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

19.08.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначивши, що 08.09.2006 року уклала шлюб з відповідачем, який за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг було розірвано 13.05.2013 року. На момент спільного проживання з відповідачем, позивач зареєструвала відповідача в своїй приватній квартирі по [ADDRESS]. З лютого 2011 року відповідач покинув помешкання і до теперішнього часу з позивачем не проживає. В той час як відповідач залишається зареєстрованим у вказаному помешканні, на нього нараховуються експлуатаційні витрати та комунальні платежі, у погашенні яких відповідач участі не приймає. В зв'язку з тим, що відповідач більш одного року не є членом родини позивача, не проживає за місцем реєстрації, житлом не користується позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву (а.с.21 - заява) позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи була неодноразово повідомлена встановленому законом порядку ( а.с.19-20 - оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я»). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно з договором дарування №3242 від 04.12.2003 року (а.с.5 - копія договору), який зареєстровано в реєстрі - згідно з витягом №2495336 від 05.01.2004 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4 - копія витягу) позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 08.09.2004 року (а.с.9 - копія свідоцтва про шлюб) позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Згідно акту від 18.03.2014 року (а.с.10 - акт) відповідач не проживають в вищевказаній квартирі з серпня 2006 року. Згідно з довідками з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 04.09.2014 року (а.с.16 - довідки) відповідач зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що та обставина, що відповідач продовжує бути на реєстраційному обліку за вказаною адресою, але не проживає у вищевказаному будинку, не користується ним, надає суду підставу вважати, що знаходження відповідача на реєстраційному обліку порушує законні права позивача. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

19.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів(аліментів) на утримання дитини, в якій вказала, що з 01.09.2002 року до 07.05.2012 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За згодою позивача суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] (згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.05.2003 року Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Олександрівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області від 19.08.2014 року. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

19.08.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 26.03.2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, проживають окремо, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON], відповідач [PERSON] проти позову не заперечує (а.с. 12,13- заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.03.2005 року, про що Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено актовий запис № 131 ( а.с. 2 - копія свідоцтва про шлюб). В період шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO] (а.с.3,4 - копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач просила залишити їй прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

19.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.06.2002 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружне життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явився, до його початку надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.06.2002 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

19.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 9813 грн 50 коп. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Позов мотивовано невиконання відповідачем умов договору. Позивач просив розглянути справу за відсутності його представника, надав письмову згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. За письмовою згодою представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 26.12.2012 року сторони уклали кредитний договір, відповідно до якого був відкритий картковий рахунок та Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 5000 грн, зі сплатою відсотків в розмірі 16,8 % річних (а.с. 3-5). Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 11.06.2014 року складає 10038 грн 59 коп. та складається з заборгованості по тілу кредиту - 5000 грн, відсотків -1053,99 грн, комісії 3759,51 грн та пені 225 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 16). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки представник позивача просить стягнути заборгованість в сумі 9813,50 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 5000 грн, відсотків - 1053,99 грн, комісії 3759,51 грн та не просить стягнути пеню в сумі 225 грн, його позовні вимоги підлягають задоволенню у заявлених межах, крім того підлягають стягненню із відповідача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

19.08.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він з 1970 року працював на ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді провідного інженера-конструктора. В зв»язку з систематичною невиплатою заробітної плати він вимушена був 05.09.2011 року звільнитися з підприємства, заборгованість з виплати йому заробітної плати становить 22097,08 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 22097, 08 грн. Позивач своєю заявою просить розглядати справу в його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Філатов Ю.В. заявою просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] в 1970 році прийнятий на роботу до ДП ЦКБ «Ізумруд», про що зроблена відповідна запис в трудовій книжці. На підставі наказу № 06-7/50 від 05.09.2011 року [PERSON] звільнений з підприємства на підставі ст.38 КЗоТ України. Згідно довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» від 14.08.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01.07.2014 року складає 22097,08 грн. Відповідно до ст.. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Заборгованність по заробітній платі в сумі 22097,08 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

19.08.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири [ADDRESS]. На теперішній час в належній йому квартирі залишились зареєстрованими колишні власники - [PERSON] та [PERSON], що чинить власнику перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні належним майном. Просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]янова в м. Херсоні. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просить позов задовольнити з вище викладених обставин. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом оголошення у пресі, в зв»язку з чим суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення по наявним у справі доказам. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] 14.09.2013 року є власником квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 14.09.2013 року. За даною адресою також згідно довідки ЖЄК за № 191 від 06.02.2014 року зареєстровані відповідачі - [PERSON], [PERSON], але, з часу укладання договору купівлі-продажу в квартирі не проживають, речі їх відсутні та забов»язались протягом тижня добровільно знятися з реєстраційного обліку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідачів у квартирі тривалий час. Данні факти підтверджуються сукупністю досліджених доказів по справі. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шість місяців без поважних причин. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть та інш. Зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою ) органом СГІРФО, зокрема на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідачі не проживає в зазначеної квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин і не мають на неї будь-яких майнових прав, суд вважає можливим визнання останніх такими що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

19.08.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 5389 грн. 02 коп. та судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції кліента уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 004-24049-031212. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 даного договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3 ч. 3 договору банк встанолює ліміт кредитної лінії у розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач скористався кредитною лінією, але свої обов'язки належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11.06.2014 року виникла заборгованість в сумі 5389 грн. 02 коп., яка складається з: тіло кредиту - 2127 грн. 98 коп., прострочене тіло кредиту - 872 грн., заборгованість за відсотками - 582 грн. 69 коп., заборгованість за комісіями - 1806 грн. 33 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с.7) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved