Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

18 липня 2016 року, [PERSON] звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, зобовязати відповідача ліквідувати прибудови, які спричинюють аварійність та небезпеку проживання, відшкодувати нанесені діями відповідача збитки у вигляді матеріальної і моральної шкоди в сумі 150000 грн. від залиття та руйнування її квартири [ADDRESS] з 2007 року для проведення капітального ремонту житла та обладнання. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи його безпідставністю і необґрунтованістю, вважаючи себе неналежним відповідачем по справі з проханням залучити інших належних відповідачів, проти чого категорично заперечувала позивачка, вважаючи [PERSON] належним відповідачем по справі, який повинен відповідати за її позовом. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 22 ЦК України передбачено особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), які відшкодовуються у повному розмірі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна і т.і. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, робіт (послуг) Статтями 1209,1210 ЦК України передбачено, що виготовлювач товару, що є нерухомим майном, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товару, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Відшкодування шкоди не залежить від вини виготовлювача товару, що є нерухомим майном, виконавця робіт (послуг), а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Виготовлювач товару, що є нерухомим майном, виконавець робіт (послуг) звільняються від відшкодування шкоди, якщо вони доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару, результатів робіт (послуг). Підстави для відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі такого, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом. Шкода, завдана внаслідок недоліків товару, що є нерухомим майном, підлягає відшкодуванню виготовлювачем товару. Шкода, завдана внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, підлягає відшкодуванню виготовлювачем товару або іншою особою, визначеною відповідно до закону. Шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Шкода, завдана внаслідок ненадання повної чи достовірної інформації щодо властивостей і правил користування товаром, що є нерухомим майном, підлягає відшкодуванню відповідно до частини першої цієї статті Позивачка в своєму позові стверджує, що в смт. Овідіополь по вул. Т. Шевченка, 159, де вона проживає у кв. № 6, внаслідок добудови 3-го поверху над вказаним будинком приватним підприємцем [PERSON], починаючи з 2007 р. заливає водою на другому поверсі дві квартири : в 1-му під`їзді квартиру [PERSON], в 2-му під`їзді її квартиру № 6. Позивачка вказує, що протягом кількох років будівництвом вищевказаної надбудови, зведені відповідачем, було приведено в непридатність для проживання її квартиру (повідходили, покололись стіни, потріскались блоки, обвалились димоходи на кухні, електропроводка та люстра в кімнаті та кухні не працюють, водопровід, який був зроблений всупереч проекту, де є відповідна ніша для труб був побудований без її згоди через 3-й поверх). При чому, як наполягає позивачка, з подачею під тиском води на 3-й новозаведений поверх, у її квартирі потекли труби, крани та котел, аварійний кран зняли, як непридатний для труб, і протягом 2-х років течії по стінах та вікнах, згнило вікно та частина підлоги, всі кухонні меблі, був пошкоджений телевізор, залитий водою гардероб з одягом, постільна білизна, книги з посиланням на акт обстеження її квартири та фотокартки (а.с. 3-6). Як вказує позивачка в своєму позові і наголошувала в судових засіданнях, на засіданні комісії ТЕБ та НС Овідіопольської с/р від 11.11.2007 р. було прийнято рішення, на яке позивачка посилається як на одну з підстав своїх позовних вимог про зобовязання відповідача [PERSON] відшкодувати всі збитки постраждалим мешканцям прогнозовано на 160000 грн., яке до цього часу відповідачем не виконане, а відповідач повідомив їй про закінчення вищевказаного будівництва, яке було продано іншому власнику. Своїм листом від 19.07.2011 р. голова Овідіопольської с/р рекомендувала позивачці звернутися до суду зі спірними питаннями щодо не усунення загрози її майну з боку [PERSON] (а.с. 7). Позивачка зазначає, що на сьогодні будівництво над її квартирою продовжується, будується балкон, внаслідок чого залиття водою не припиняється, і в її квартирі неможливо проживати. Суд встановив, що рішення комісії ТЕБ та НС Овідіопольської с/р від 11.11.2007 р. не існує і ніколи не приймалось, що підтверджується листом Овідіопольського селищного голови (а.с. 35). В судовому засіданні відповідач показав, що ніколи не приймав участі в будівництві 3-го поверху будинку № 159 по вул. Т. Шевченка в смт. Овідіополь, а лише як приватний підприємець продав будівельні матеріали для цього будівництва і особисто контролював їх цільове використання будівельною організацією, з якою він не мав договірних відносин, а будівельні матеріали були продані ним інвестору, який виявив бажання зробити ремонті роботи на вказаному обєкті, надавши до суду фотокартки закінченого ремонту парадних входів вказаного будинку та фотокартки вказаних входів до їхнього ремонту (а.с. 38-53). При цьому, відповідач пояснив суду, що мешканці вказаного будинку погодились на ремонті роботи у їхніх квартирах, які виконала вищевказана будівельна організація, на відміну від позивачки, яка заперечувала проти проведення ремонту у її квартирі. Будь-яких належних та допустимих документальних доказів, передбачених ст.ст. 10,57-60 ЦПК України нібито спричинення матеріальної та моральної шкоди особисто відповідачем, вину якого у залитті водою своєї квартири позивачка не довела суду і не надала відповідних доказів, які відсутні в матеріалах справи. Жодного правового документального обґрунтування матеріальної і моральної шкоди спричиненої позивачці, останньою також суду не надано. Надану до матеріалів позову статтю з невідомої газети без дати суд до уваги не приймає як неналежний доказ по справі. В акті обстеження квартири [ADDRESS] від 11.11.2007 р., на який посилається позивачка хоча і вказано прізвище [PERSON], як представника підрядної організації однак відсутній його підпис (а.с. 6). Також, позивачка не надала суду доказів причинного наслідкового звязку між залиттям водою її квартири та діями відповідача з приводу продажу ним будівельних матеріалів для ремонту і переобладнання вищевказаного будинку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність і необґрунтованість даного позову, в задоволенні якого слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed