Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

18 травня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 грудня 2014 року між позивачем та [PERSON] укладено договір № 1641 про навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справі України, Вищім професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони. Відповідно з умовами вказаного договору відповідач пройшов навчання в училищі та отримав 21.04.2015 року свідоцтво про початкову підготовку. Згідно з умовами вищевказаного договору, відповідач зобов'язаний прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в Дніпропетровській області 21.04.2015 року та відпрацювати мінімум 3 роки. З 29 лютого 2016 року [PERSON] звільнено зі служби в Національній поліції України у запас за власним бажанням. Отже, УДСО при ГУМВС України в Дніпропетровській області на навчання відповідача понесені фактичні витрати в сумі 22 084,37 грн., які складаються з: на стипендію - 2 290,40 грн., навчання - 14 461,86 грн., в т.ч. ПДВ 2410,32 грн., речове майно - 2 458,14 грн., в т.ч. ПДВ 409,69 грн., перепідготовка- 2 873,97 грн., в т.ч. ПДВ 478,99 грн., що підтверджується актами прийому-здачі виконаних робіт № ВУ-0009229, 9230 від 31.12.2014р., ВУ-0000010, 11 від 31.01.2015р. ВУ-0000873, 874 від 28.02.2015р. ВУ-0000026, 1738, 1739 від 31.03.2015р. ВУ-0002645, 2646 від 30.04.2015р, ВУ-0002183 від 30.06.2015р., ВУ-00003044 від 31.07.2015р. (ПДВ нараховано згідно статті 198.5, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України). Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь витрати на навчання в сумі 22 084,37 грн. та судові витрати. Позивач в особі свого представника за довіреністю - Опацького Р.М., в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду представником надано письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 94). Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надходило. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 96-97). У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справі України, Вищім професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони №1641 від 19 грудня 2014 року (а.с. 10-11), [PERSON] зарахований до навчального закладу, а саме до Рівненського вищого професійного училища Департаменту Державної служби охорони при МВС України задля здобуття кваліфікації «охоронець ІІІ розряду». Після закінчення навчання [PERSON] отримав свідоцтво про початкову підготовку від 20 квітня 2015 року (а.с.12). Як зазначено у п.2.3. договору про навчання, [PERSON] зобов'язався прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО ГУМВС України в Дніпропетровській області і відпрацювати мінімум 3 (три) роки. Наказом №36 о/с від 21 квітня 2015 року рядового міліції [PERSON] призначено молодшим інспектором взводу №2 спеціальної роти груп затримання №2 Дніпропетровського міського відділу Управління Державної служби охорони при МВС України встановивши йому посадовий оклад, надбавку за виконання особливо важливих завдань та підвищення посадового окладу за особливі умови служби (а.с.13). Наказом №1 о/с від 07 листопада 2015 року [PERSON] присвоєно спеціальне звання капрал поліції (а.с.14). На підставі наказу № 25 о/с від 29 лютого 2016 року капрала поліції [PERSON], молодшого інспектора Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області звільнено зі служби в Національній поліції України за п.7 ст.77 (за власним бажанням) у запас Збройних сил (а.с.15). Згідно із п.2.4. договору про навчання, [PERSON] зобов'язався у разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи відповідно до укладеного договору, відрахування з навчання або звільнення за негативними мотивами, звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку компенсувати витрати, що здійснив підрозділ на його навчання. Із бухгалтерської довідки від 06 травня 2016 року вбачається, що УДСО при ГУ МВС України в Дніпропетровській області фактично витратило на навчання [PERSON] грошові кошти в сумі 22 084,37 грн., з яких: на стипендію - 2 290,40 грн., навчання - 14 461,86 грн., в т.ч. ПДВ 2410,32 грн., речове майно - 2 458,14 грн., в т.ч. ПДВ 409,69 грн., перепідготовка- 2 873,97 грн., в т.ч. ПДВ 478,99 грн., що підтверджується актами прийому-здачі виконаних робіт № ВУ-0009229, 9230 від 31.12.2014р., ВУ-0000010, 11 від 31.01.2015р. ВУ-0000873, 874 від 28.02.2015р. ВУ-0000026, 1738, 1739 від 31.03.2015р. ВУ-0002645, 2646 від 30.04.2015р, ВУ-0002183 від 30.06.2015р., ВУ-00003044 від 31.07.2015р. ПДВ нараховано згідно статті 198.5, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України (а.с.16). Здійснення вказаних оплат пов'язаних із навчанням [PERSON] підтверджуються актами прийому-здачі виконаних робіт/послуг (а.с. 17-29). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними з боку позивача, а тому підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] фактичні витрати, пов'язані із навчанням в сумі 22 084,37 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1 450,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved