Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

18 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» (далі за текстом - ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС»), в якій просить: 1) визнати такою, що не підлягає виконанню, постанову ВП 61866640 приватного виконавця Клименка Романа Васильовича від 17 квітня 2020 року про арешт коштів боржника та заборонити будь-які дії щодо арешту та зняття коштів позивача, що знаходяться у будь-якому банку; 2) визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис (реєстраційний номер № 3414 від 13 березня 2020 року), вчинений приватним нотаріусом Клименком Романом Васильовичем, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 10 568,21 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ним у травні 2020 року від приватного виконавця отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 61866640 щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованості. Разом з тим, позивач не отримував кредит у вказаному товаристві, правонаступником якого банку є відповідач, йому також невідомо. Крім того, з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що заборгованість стягнута поза межами позовної давності, а відповідач не повідомляв у встановленому Законом порядку про зміну кредитора. У зв`язку з наведеним, враховуючи, що заборгованість не є безспірною, позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, з огляду на що звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2020 року залучено приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 10 годину 00 хвилин 25 січня 2021 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 25 січня 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 24 лютого 2021 року за клопотанням позивача. Ухвалою від 24 лютого 2021 року оголошено у судовому засіданні перерву до 14 години 30 хвилин 18 березня 2021 року, зобов`язано: 1) приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича в строк до 18 березня 2021 року надати суду копії виконавчих документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 3414 від 13 березня 2020 року; 2) Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» в строк до 18 березня 2021 року надати документи, що підтверджують право вимоги грошових коштів до позивача (договір, укладений між ним та банківською установою, на виконання якого виникли грошові зобов`язання у [PERSON] , та деталізований розрахунок заборгованості за вказаним договором, тощо). У зв`язку з ненаданням доказів, ухвалою суду від 18 березня 2021 року оголошено у судовому засіданні перерву до 13 години 00 хвилин 16 квітня 2021 року, зобов`язано: 1) приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича в строк до 16 квітня 2021 року надати суду копії виконавчих документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 3414 від 13 березня 2020 року; 2) Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» в строк до 16 квітня 2021 року надати документи, що підтверджують право вимоги грошових коштів до позивача (договір, укладений між ним та банківською установою, на виконання якого виникли грошові зобов`язання у [PERSON] , та деталізований розрахунок заборгованості за вказаним договором, тощо). 16 квітня 2021 року ухвалою суду оголошено у судовому засіданні перерву до 08 години 30 хвилин 02 червня 2021 року, зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича в строк до 02 червня 2021 року надати до суду належним чином завірені копії: заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» про примусове виконання виконавчого напису № 3414, виданого 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 10 568,21 гривень, та доданих до неї документів. До судового засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились за невідомою суду причиною, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялись належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом вручення судової повістки представнику безпосередньо у суді. До початку судового засідання представником позивача подано до суду заяву, у якій він зазначив, що просить розгляд справи провести без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі, як і відзиву на позовну заяву, до суду не надходило. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В., які про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином: у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за їх адресами місцезнаходження, зазначеними в Єдиному реєстрі приватних виконавців України та в Єдиному реєстрі нотаріусів, до судового засідання не з`явились за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило. Оскільки представник відповідача та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, були належним чином повідомлені про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис, за яким підлягає стягненню з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 479/5023CLBPS від 13 лютого 2013 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами 78 від 22 лютого 2018 року є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», заборгованість за кредитним договором № 479/5023CLBPS від 13 лютого 2013 року. Строк платежу за кредитним договором № 479/5023CLBPS від 13 лютого 2013 року настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 лютого 2018 року по 01 листопада 2019 року. Сума заборгованості складає 10 068,21 гривень, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 068,21 гривень, прострочена заборгованість за комісією - 0,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом - 0,00 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією - 0,00 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0,00 гривень. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису - 500 гривень (а.с. 108). При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік). Згідно копії кредитного договору зі страхування життя позичальника № 479/5023CLBPS від 13 лютого 2013 року банк надав позичальнику (позивачу) грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на поточні потреби, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках і виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. Згідно п. 1.2 договору за даним договором банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: а) сума кредиту - 11 800 гривень; б) строк кредитування - 36 платіжних періодів; в) фіксована процентна ставка за користування кредитом - 12,0000% річних; г) комісія за надання кредиту - 0,00 гривень; д) комісія за обслуговування кредиту - 283,00 гривень; е) цільове призначення - поточні потреби; ж) дата повернення кредиту - 02 березня 2016 року (а.с. 106-107). З копії договору № 78 про відступлення прав вимоги від 22 лютого 2018 року вбачається, що ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників-фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору (а.с. 89-91). Згідно копії виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 479/5023CLBPS від 13 лютого 2013 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за вказаним кредитним договором станом на 01 листопада 2019 року складає 10 068,21 гривень (а.с. 92). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 61866640, винесеної 17 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 3414, виданого 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 10 568,21 гривень (а.с. 11-12). Згідно копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 61866640, винесеної 27 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В., звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує у Державному підприємстві «АРТЕМСІЛЬ», код ЄДРПОУ 00379790. Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 3414, виданого 13 березня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНАС» боргу у сумі 10 568,21 гривень (а.с. 24-25). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. від 17 квітня 2020 року, винесеної в межах виконавчого провадження № 61866640, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 11925,03 гривень (а.с. 14). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі за текстом - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому, цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Із аналізу наданих доказів встановлено, що виконавчий напис нотаріуса, що оспорюється, вчинений 13 березня 2020 року щодо кредитного договору, який був вчинений в простій письмовій формі 13 лютого 2013 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та позивачем, зі строком повернення кредиту - 02 березня 2016 року. При цьому заявником є ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», яке за договором відступлення право вимоги отримало права кредитора за цим договором у 2020 році від ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК». Зазначені обставини свідчать про те, що право вимоги за цим кредитом виникло у кредиторів у 02 березня 2016 року. При зверненні з позовом позивач не погоджується із зазначеною в виконавчому написі заборгованістю. Таким чином, нотаріусом грубо порушені вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та не додержано обов`язкових умов вчинення нотаріального напису, оскільки вчинено нотаріальний напис після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги за договором щодо кредитного договору, який, в свою чергу, не є нотаріально посвідченим, не дивлячись на те, що ця обставина є обов`язковою. Також ті обставини, що свідчать про неодноразову зміну сторони стягувача, оспорювання позивачем заборгованості та не повідомлення його про зміну кредитора та існуючу заборгованість свідчать про існування спору між сторонами щодо боргових зобов`язань, що виключає наявність умови про безспірність договору. Недодержання нотаріусом вищезазначених умов при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку. Висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17(провадження № 14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс 19); аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018св 18), від 03 червня 2020 року у справі № 359/8181/18 (провадження № 61-22164св 19) від 09 вересня 2020 року у справі № 336/7754/18 (провадження № 61-8781 св 20). Ураховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання такою, що не підлягає виконанню, постанови ВП 61866640 приватного виконавця Клименка Р.В. від 17 квітня 2020 року про арешт коштів боржника та заборону будь-яких дій щодо арешту та зняття коштів позивача, що знаходяться у будь-якому банку, суд зазначає наступне. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У позовній заяві позивач належних обґрунтувань позовних вимог в частині визнання такою, що не підлягає виконанню, постанови ВП 61866640 приватного виконавця Клименка Р.В. від 17 квітня 2020 року про арешт коштів боржника та заборону будь-яких дій щодо арешту та зняття коштів позивача, що знаходяться у будь-якому банку, не навів, як і доцільності застосування саме такого способу захисту цивільних прав та інтересів. Разом з тим, частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Згідно частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»). Оскільки, прохаючи визнати постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника такою, що не підлягає виконанню, [PERSON] фактично не погоджується з таким рішенням державного виконавця через те, що ним порушено його права, свободи чи інтереси, позовні вимоги в цій частині не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відносяться до предметної юрисдикції адміністративних судів. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги в цій частині не можуть бути розглянуті у порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині визнання постанови приватного виконавця про арешт коштів боржника такою, що не підлягає виконанню, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання даного позову в розмірі 840,80 гривень, а також судовий збір, сплачений за подання заяви про забезпечення позову, в розмірі 420,40 гривень.

Outcome: partial