Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

17 липня 2015р. позивач звернулася до суду з заявою до відповідача, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму депозитного вкладу в розмірі 41863,96 євро, що еквівалентно 1026532 грн. 18 коп., за Договором № 6947/370-13 про банківський строковий вклад «Класік» в іноземній валюті (євро), який укладено 27.06.2013 року. Заяву мотивує тим, що між нею та відповідачем АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір №6947/370-13 про банківський строковий вклад «Класік» від 27.06.2013 р. Внаслідок даного договору позивач розмістив у банку депозитний вклад на суму 38980 євро. Згідно п. 2 Договору виплата процентів, нарахованих на вклад встановлено 9 % річних. Після закінчення строку договору позивач звернулася до відповідача з заявою про повернення суми депозитного вкладу та відсотків, однак у виплаті коштів їй було відмовлено. Оскільки кошти відповідач не повернув, чим грубо порушував чинне законодавство не виконуючи своїх договірних зобов'язань вона, позивач [PERSON]. змушена звернутися до суду за захистом свого права. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви, в подальшому справу просили слухати без їх участі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. Причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив. Однак на адресу суду надіслав заперечення проти позову, та просив у задоволенні позову відмовити. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши думку позивача та її представника, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON]. та відповідачем АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір №6947/370-13 про банківський строковий вклад «Класік» від 27.06.2013 р. Внаслідок даного договору позивач розмістив у банку депозитний вклад на суму 38980 євро. Згідно п.1. 2 Договору виплата процентів, нарахованих на вклад встановлено 9 % річних. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Розділом 4 Договору було встановлено, що після закінчення строку, визначеного у розділі 1 Договору, вклад повертається позивачу в порядку строку та на умовах, передбачених договором. Крім цього в судовому засіданні встановлено, що після закінчення строку вкладу, позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявами про повернення вкладених на депозит коштів, які зареєстровані у відповідача. Однак жодної письмової відповіді відповідачем не надано. Отже, відповідач не виконав своїх зобов'язань в частині повернення суми вкладу та відсотків за Договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за договорами депозитного вкладу відповідач має заборгованість перед позивачем. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, варто зазначити, що стягнення неустойки також є самостійним способом захисту цивільних прав, передбаченим статтею 16 ЦК України, і відповідно до статті 546 ЦК України є одним з видів забезпечення виконання зобов'язань. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (пенею, штрафом) визнається грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі та з відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» слід стягнути суму депозитного вкладу за Договором №6947/370-13 про банківський строковий вклад «Класік» від 27.06.2013р., з врахуванням процентів в розмірі 41863,96 Євро, що еквівалентно 1026232,18 грн. Крім того з відповідача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» слід стягнути в користь держави судові витрати.

Outcome: approved