Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

19.06.2019 р. [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Енергодарське ОПФУ), в якій, посилаючись на ст.ст.509, 525, 526, 610-612, ч.1 та ч.2 625 ЦК України, зазначає, що постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.06.2015 р. зміненою постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від03.07.2015 р. по справі №316/2638/14-а та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області провести перерахунок та виплатити [PERSON] з 29.04.2014 по 02.08.2014 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю всупереч положень ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: основної державної пенсії в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично отриманих сум. Рішення набуло законної сили 03.07.2015 р. Відповідачем було здійснено позивачу перерахування пенсії у відповідності з рішенням суду на суму 5116,67 грн., що підтверджується листом відповідача від 12.10.2018 р. №6486/05, сума заборгованості, нарахована за рішенням суду так і не була фактично виплачена позивачу, що також підтверджується зазначеним Листом. Просить суд стягнути зЕнергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код СДРПОУ 41249795) на користь [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ), нараховані інфляційні втрати - 2440,69 грн. та три проценти річних - 587,51 грн. за період з 03.07.2015 р. по 30.04.2019 р. на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2015 р. по справі №316/2638/14-а, у загальній сумі 3028,20 грн. (а.с.1-4зворот). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко О.М. від 24.04.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.15). Ухвалою суду від 16.09.2019 р., враховуючи письмову заяву позивача [PERSON] від 03.09.2019 р. (а.с.25-26), замінено відповідача по цивільній справі з Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на належного: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (а.с.28) Ухвалою суду від 15.11.2019 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.35). В судове засідання, для розгляду справи по суті, позивач [PERSON] не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.37). В письмовій заяві від 23.09.2019 р. просить суд розглядати справу без її участі, позові вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.26). Представником первинного відповідача: Енергодарського об`єднаного ПФУ, було надано до суду письмовий відзив на позов, згідно змісту якого, вважаючи позовні вимоги безпідставними, в їх задоволенні просили суд відмовити (а.с.19-21). Представник відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.38), в судове засідання для розгляду справи по суті, не з`явився, поважності причин неявки суд не повідомив, клопотань або заяв про відкладення слухання справи до суду не надав. Враховуючи, що явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України), відсутність клопотань про відкладення слухання справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.5, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст.13, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що по справі №316/2638/14-а, провадження №2-а/316/36/15 за адміністративним позовом [PERSON] до управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання перерахунку пенсії, 09.06.2015 р. Енергодарським міським судом Запорізької області було винесено постанову, якою, у тому числі в абзаці другому тексту резолютивної частини постанови, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату [PERSON] як особі, яка постраждала від наслідків катастрофи на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду ІІІ групи, основної державної пенсії в розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, згідно ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 29 квітня 2014 року, з урахуванням проведених виплат (а.с.7-8), яку постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2015 р. змінено та, у тому числі абзац другий резолютивної частини постанови викладено у наступній редакції: «Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області провести перерахунок та виплатити [PERSON] з 29.04.2014 по 02.08.2014 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю всупереч положень ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: основної державної пенсії в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично отриманих сум.» (а.с.9-10). Вказана постанова суду набрала законної сили 09.07.2015 р. Згідно приписів ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Зі змісту листа Енергодарського об`єднаного УПФУ №6486/05 від 12.10.2018 р. на адресу [PERSON] встановлено, що на виконання рішення суду, було нараховано 5116 грн. 67 коп. з урахуванням виплачених сум (а.с.12). Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що вказані грошові кошти в сумі 5116 грн. 67 коп. не були виплачені позивачу, наявні підстави для застосування наслідків невиконання грошових зобов`язань визначених ст.625 ЦК України у вигляді стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних, відповідно до наведених позивачем у позовній заяві розрахунків, в загальному розмірі 3028 грн. 20 коп. Проте, суд вважає такі посилання позивача безпідставними виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно положень частин 1 та 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до рішень судів, встановлено, що позивачу не призначались до виплати будь-які конкретні суми, а зобов`язано здійснити певні дії пов`язані з перерахунком виплат. З огляду на викладене, постанови суду про зобов`язання вчинити певні дії, не можуть вважатися грошовим зобов`язанням в розумінні статті 625 ЦК України, а отже відсутні правові підстави для застосування положень статті 625 ЦК України до даних правовідносин. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 р. по справі №642/6005/17. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, суд дійшов наступного. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як встановлено, позивач є особою яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (а.с.6) та з підстав передбачених п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Згідно ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зазначене, те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору розподілу між сторонами не підлягають та підлягають компенсуванню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed