Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

19.03.2019 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1000 грн. з індексацію відповідно до Закону на місяць на кожну дитину, з моменту звернення до суду, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 20.09.2002. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю, [PERSON] Позивач зазначає, що з [PERSON] вона мешкає окремо, в провадженні Київського районного суду м.Харкова знаходиться справа про розірвання їх з відповідачем шлюбу, домовитися з відповідачем про участь в утриманні дітей не вдалося. Також позивач вказує, що діти страждають на хронічні хвороби, знаходяться на її утриманні, відповідач офіційно не працює, не надає регулярно в достатньому обсязі допомоги на утримання дітей, також відповідач є здоровим, працездатним, аліменти нікому не сплачує, а відтак має об`єктивні можливості для забезпечення своїх дітей. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох синів у розмірі по 1000 грн. з індексацію відповідно до Закону на місяць на кожну дитину, з моменту звернення до суду, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник за довіреністю [PERSON] подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 20.09.2002 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований 20.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №606 (а.с.4). Подружжя від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , де відповідач вказаний батьком, а позивачка - матір`ю, діти. (а.с. 5-6) Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовною заявою зазначає, що діти зареєстровані та мешкають з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою з реєстру територіальної громади м.Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 09.10.2018 (а.с. 11) і відповідачем ця обставина не спростована, як і той факт, що відповідач регулярно матеріальної допомоги дітям не надає в достатньому обсязі. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Як визначено ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років на місяць становить: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів, в межах позовних вимог, суд виходить з того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачем визначено розмір заявлених позовних вимог в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, з яким погодився відповідач, згідно його письмової заяви. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також обставини, передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлений мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину (ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України), суд вважає за можливе позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1000 грн. з індексацію відповідно до Закону на місяць на кожну дитину, з 19.03.2019, до досягнення дітьми повноліття. Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Крім того, суд роз*яснює позивачу, що відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), що не позбавляє позивача у випадку наявності для цього підстав звертатись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved