Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

17 вересня 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 17.06.2011 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2011 року народження. З січня 2015 року шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, з цього часу подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ухвали суду від 02 жовтня 2020 року справа розглядається у спрощеному провадженні із викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не прибув, надавши заяву про визнання ним пред`явленого позову у повному обсязі, якою просив вирішувати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних доказів та приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 18, 51, 56, 110 Сімейного кодексу України (далі за текстом «СК України»)дружина і чоловік мають рівне право на повагу своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, в тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 17 червня 2011 року, актовий запис № 285. У шлюбі мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок чого розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи також на визнання пред`явленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених нею та документально підтверджених витрат з оплати судового збору. Інша частина витрат з оплати судового збору підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved