Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

18 січня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 02.10.2004 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №326, від шлюбу мають двох малолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Відповідач є батьком вказаних дітей, що підтверджується свідоцтвом про їх народження. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що і стало причиною звернення позивача до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 02.10.2004 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №326 (а.с. 2). Відповідач [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 3-4). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.4 ст. 85 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком неповнолітньої [PERSON], позовні вимоги визнає, вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню дитини та дружини. У зв'язку з такими обставинами, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме стягненню аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, а також 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку починаючи з 18.01.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved