Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

17 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовано наступним. Позивач є власником будинку відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок. Починаючи з 28 жовтня 2008 року по 26 червня 2018 року син позивачки перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 26 червня 2018 року Томашпільським районним судом. З даного часу відповідачка не проживає за зареєстрованою адресою : [ADDRESS] . Позивач вказує, що вона сплачує комунальні послуги та інші платежі, які залежать від кількості осіб, місце яких зареєстровано в будинку. Відповідач добровільно знятись з реєстраційного обліку відмовляється, тому позивачка змушена звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року відкрито провадження у справі і підготовче засідання призначено на 10:40 19 березня 2020 року. Ухвалою суду від 19 березня 2020 року справу відкладено на 01 квітня 2020 року. Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 08:15 год 28 квітня 2020 року. Ухвалою суду від 28 квітня 2020 року справу відкладено на 12 травня 2020 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи остання повідомлялася належним чином, в зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є житловий будинок [ADDRESS] . Даний будинок належить позивачу [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13). З домової книги видно, що за адресою : [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с.14-17). Відповідно до акту про не проживання за місцем реєстрації від 06.06.2018 року [PERSON] за адресою : [ADDRESS] фактично не проживає (а.с.8). З копії рішення Томашпільського району Вінницької області від 26 червня 2018 року видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11,12). Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем доведено і підтверджено належними доказами, що відповідач [PERSON] вибула з будинку [ADDRESS] на інше постійне місце проживання, на день розгляду справи в даному будинку не проживає понад один рік, а тому втратила право користування будинком позивача. З огляду на викладене, враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, є обґрунтованим, відтак така вимога підлягає до задоволення. Оскільки, представник позивача [PERSON] просив судові витрати залишити за [PERSON] , суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладено,

Outcome: approved