Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

18 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачапро повернення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 12000 грн., сплачених нею згідно письмових розписок, як аванс та коштів в розмірі 3535,24 грн., сплачених нею за звіти експертних оцінок, а також судові витрати в сумі 487,20 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на початку 2015 року вона домовилась з відповідачем [PERSON] про купівлю у неї житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно домовленості за житловий будинок потрібно було сплатити 16000 грн. При цьому вони з відповідачкою домовилися, що перший платіж в рахунок вартості будинку буде складати 10000 грн., в подальшому вона поступово повинна була передати відповідачці ще 6000 грн. Далі, в позові [PERSON] зазначила, що 30.01.2015 року на виконання домовленості вона сплатила відповідачці грошові кошти в сумі 10000 грн. [PERSON] власноручно написала розписку про отримання вказаних коштів. Окремо в додаток до розписки [PERSON] надала свою копію паспорта та ідентифікаційного номеру. Крім того, між нею та відповідачкою була усна домовленість про те, що витрати, які будуть повязані з оформленням документів для того, щоб в подальшому укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, буде сплачувати вона, позивачка, та як тільки всі документи будуть підготовлені, сторони укладуть відповідний договір. Як слідує далі з позову, відповідачка надала їй для оформлення оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, державні акти на право власності на земельні ділянки та технічний паспорт на житловий будинок. Отримавши документи, позивач розпочала збирати необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу, а саме: звіти про експертну грошову оцінку земельних ділянок та самого будинку. Всього за розробку та оформлення необхідних документів нею було сплачено 3535,24 грн. Через деякий час, вона знову передала [PERSON] грошові кошти в рахунок сплати за житловий будинок в розмірі 2000 грн. На підтвердження отримання від неї грошових коштів відповідачка власноручно написала письмову розписку. Однак, коли працівники КП «Імпульс» здійснювали огляд та оцінку житлового будинку, виявилося, що за вказаним домоволодінням є самовільно збудована та не оформлена добудова до житлового будинку, а для того, щоб її узаконити, потрібен час та грошові кошти. В звязку з цим вона запропонувала відповідачці узаконити добудову за свої кошти в рахунок останніх чотирьох тисяч гривень, адже відповідачка знала про те, що добудова неоформлена, та що така обставина потягне за собою перешкоди щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. Відповідачка відмовилася від її пропозиції та повідомила, щоб вона повернула їй ключі від будинку, а в разі відмови вона змінить замки. В свою чергу вона нагадала відповідачці про домовленість про укладення договору купівлі-продажу цього житлового будинку та коштів, які вона їй сплатила, однак відповідачка категорично відмовилася від укладення договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів. Далі позивач зазначила, що 25.08.2015 року відповідачка передала їй записку, в якій просила залишити їй оригінали документів на житловий будинок, копії розписок про виплату нею грошових коштів за будинок та квитанцій, по яких вона здійснювала оплату послу щодо оформлення документів. Таким чином, між нею та відповідачкою був укладений в усній формі договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Фактично, нею було передано відповідачці завдаток за придбання будинку. В житловому будинку, який мала намір купити, та за який віддала 12000 грн., як слідує з тексту позовної заяви, позивач не мешкала, оскільки він потребує поточних ремонтів, які вона періодично в ньому здійснювала. Відповідачка відмовляється укладати з нею договір купівлі-продажу та відмовляється повертати отримані грошові кошти. Просить суд стягнути з відповідачки на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 12000 грн., сплачені нею згідно письмових розписок, як аванс, кошти в розмірі 3535,24 грн., сплачені нею за звіти експертних оцінок, а також судові витрати в сумі 487,20 грн.. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, прохала його задовольнити з підстав, які в ньому викладені. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні пояснила, що договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] на теперішній час не укладений. Сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов такого договору. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала факту отримання нею від позивача 12\~000 грн., і тому вказані обставини згідно ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно розписок, які були власноручно складені відповідачкою передані їй суми визначені саме як аванс. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Права та обовязки сторін у спірних правовідносинах щодо грошових коштів у даному випадку визначаються відповідно до гл. 83 розділу ІІІ книги пятої ЦК України, оскільки відповідачка зберігає передані їй позивачем в рахунок придбання будинку кошти в розмірі 12\~000 грн. без достатньої правової підстави. Також, на користь позивача необхідно сягнути кошти, які вона витратила на виготовлення документів, що необхідні були для належного оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Цей факт, також підтверджує дійсність намірів позивача щодо придбання вказаного житла. Загальна сума таких витрат складає 3535,24 грн. У випадку задоволення позову, відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сума понесених нею судових витрат в розмірі 487,20 грн. Загальна ж сума, яку позивач бажає стягнути з відповідачки складає 16\~022,44 грн., хоч при складанні позову була допущена технічна помилка щодо підрахунку відповідних сум. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила суду, що у вересні 2014 року її дочка уклала шлюб і вона хотіла придбати житло для молодої сімї. Для цього відповідач розмістила оголошення в газеті щодо продажу належної їй половини будинку [ADDRESS] зі стартовою ціною 30\~000 грн. В листопаді 2014 року до неї звернулася позивач [PERSON] щодо придбання вказаного нерухомого майна. При цьому відповідач їй повідомила, що якщо позивач придбаватиме будинок за 30\~000 грн., тоді витрати щодо оформлення всіх необхідних документів для укладення договору купівлі-продажу сплачує вона самостійно, якщо ж за меншу ціну то витрати несе покупець. Станом на січень 2015 року домовленість між ними була досягнута, а саме те, що будинок коштує 20\~000 грн. Відповідач не заперечувала того, що в січні 2015 року вона від позивача отримала 10\~000 грн. та склала на її імя письмову розписку при свідках. Згодом позивач їй передала ще 2000 грн., про що також була складена розписка. З 26.02.2015 року по 07.04.2015 року відповідач перебувала у м. Запоріжжі, так як після пологів її дочки існувала реальна загроза життю як матері так і немовляти. Після повернення з лікарні, у квітні місяці 2015 року до відповідачки підійшла позивач з проханням ще знизити ціну за будинок, але остаточно щодо цього вони не домовилися. Ніяких письмових доручень на оформлення документів відповідач позивачу не надавала, нею були лише передані оригінали правовстановлюючих документів на будинок та землю. Намірів не продавати будинку, на теперішній час, у відповідача немає, так як їй конче потрібні грошові кошти на лікування онуки. Суд вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, представлені докази та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд\~приходить до таких висновків. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії розписки від 30.01.2015 року, [PERSON] отримала від [PERSON] 10000 грн. як авансовий внесок продажу власного будинку, розташованого за адресою: вул. Калініна, 26/1. Факт передачі коштів підтверджено підписами [PERSON] та [PERSON] (оригінал розписки оглянуто судом в судовому засіданні)(а.с. 10). Відповідно до копії розписки, яка не містить дати складання, [PERSON] отримала від [PERSON] 2000 грн. в рахунок сплати за будинок, розташований за адресою: вул. Калініна, 26/1, що посвідчено підписом [PERSON] (оригінал розписки оглянуто судом в судовому засіданні) (а.с. 11). Вказані обставини відповідачем не заперечувалися та фактично були визнані в судовому засіданні, тому з огляду на положення ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно квитанції б/н від 03.07.2015 року, виданої касиром КП «Імпульс» Пологівської райради [PERSON] сплатила за інвентаризаційні роботи проведені на замовлення за адресою: вул. Калініна, 26 грошові кошти в сумі 935,24 грн. ( а.с.9). Згідно квитанції № б/н від 03.07.2015 року гр. [PERSON] сплатила за експертну оцінку будинку та землі за адресою: вул. Калініна, 26 суму грошових коштів в розмірі 1800 грн. на розрахунковий рахунок експерті ФОП [PERSON] ( а.с.9). Згідно квитанції № П4544324602943 від 03.06.2015 року на суму 800 грн. на користь КП «Імпульс» Пологівської райради за оплату за інвентарні роботи будинку по вул. Калініна, 26 (а.с. 12). 25.08.2015 року відповідачка передала позивачці записку, в якій просила залишити їй оригінали документів на будинок (техпаспорт, договір купівлі-продажу, землю (2 акти) та ключі, а також копії розписок про виплату авансу та копії квитанцій, по яких вона здійснювала платежі щодо оформлення документів, для отримання юридичної консультації щодо ситуації, яка склалася (а.с. 14). Відповідно до копії звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки № RS18-15706-038, ринкова вартість без ПДВ земельної ділянки загальною площею 0,2640 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Любимівка, вул. Калініна, № 26/1, складає 13311,94 грн. (а.с. 47-48). Згідно копії звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки № RS18-15706-037, ринкова вартість без ПДВ земельної ділянки загальною площею 0,2628 га, розташованої за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Любимівка, вул. Калініна, № 26/1, складає 6465,20 грн. (а.с. 64-65). З копії довідки КП «Імпульс» від 18.06.2015 року (а.с. 81) встановлено, що згідно архівних даних КП «Імпульс» Пологівської районної ради право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], 1/2 частина будинку, на підставі правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу від 26.05.1997 року, посвідченого Гуляйпільською держнотконторою, реєстраційний номер 1212 та зареєстрованого в КП «Імпульс» (100-101). Відповідно до копії звіту № 568755_03072015_283 від 03.07.2015 року, ринкова вартість двокімнатної квартири (1/2 частина житлового будинку) загальної площею 68,3 кв.м, житловою площею 30,8 кв.м розташованої на першому поверсі одноповерхового житлового будинку, погріб літ. «З», за адресою: [ADDRESS], власником якої є [PERSON], складає 14107 грн. (а.с. 82). Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру № 1 в житловому будинку № 26 по вул. Калініна в с. Любимівка, власник [PERSON], квартира розташована на 1-му поверсі 1-поверхового будинку, складається з 2 кімнат житловою площею 30,8 кв.м., загальна площа квартири 68,3 кв.м. (а.с. 102-103). Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що разом з [PERSON] вона була присутня при передачі коштів від [PERSON] [PERSON] у розмірі 10000 грн. Про це останньою складена розписка, яку вона з іншим свідком скріпили своїми підписами та підтвердили свою присутність. Зі слів [PERSON], вони неодноразово зустрічались з [PERSON] [PERSON] прохала її бути вдруге присутньою при передачі коштів в сумі 2000 грн.. Тоді [PERSON] відмовилась передати документи на будинок, та не взяла коштів, просила, щоб [PERSON] почекала до 01.06.2015 року, коли вони зможуть розійтися по доброму, оскільки в неї складні сімейні обставини. Свідок вказала, що вона була присутня лише при передачі 10000 грн., інші кошти чи документи при ній передані не були. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у лютому 2015 року [PERSON] попросила її бути присутньою при передачі коштів. [PERSON] прийшла до будинку позивача та написала розписку про передачу їй коштів у сумі 10000 грн., яку вона з іншим свідком посвідчили своїми підписами. [PERSON] сказала, що буде виписуватись та звільняти будинок, тоді при них перерахувала кошти. Всі присутні знали, що це кошти за будинок у с. Любимівка, який знаходиться біля школи. Також, [PERSON] зазначила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що позивач передавала відповідачці ще 2000 грн., але особисто свідок не була присутня при цьому. [PERSON] показала їй розписку на суму 2000 грн. і вона її підписала. Ким саме складена була остання розписка, свідок не знає, але там був підпис [PERSON]. Посвідчити, що дійсно кошти в сумі 2000 грн. були передані свідок не змогла. В матеріалах справи містяться письмові пояснення [PERSON] (а.с. 33-34), які судом не беруться до уваги, так як останні були надані не в судовому засіданні та за невідомих суду обставин. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ч.1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Таким чином, положення законодавства про залишення завдатку особі, яка його отримала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовуються лише у випадку, коли між сторонами був укладений договір, але він не виконується з вини будь-якої із сторін. У випадку, коли сторони лише домовилися укласти договір в подальшому, але належним чином його не оформили, грошові кошти сплачені в рахунок виконання договору повинні бути визнані авансом та повернуті в тому ж розмірі, в якому вони були передані. Отже, аванс є способом платежу, він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Сторона, яка надала аванс, має право вимагати його повернення. Оскільки, в судовому засіданні не було встановлено, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, а була зясована лише домовленість про укладення такого договору в майбутньому, тому передані позивачем кошти на користь відповідача є авансом і правові підстави, встановлені ч.1 ст. 571 ЦК України, для залишення відповідачу отриманих коштів - відсутні. Також, суд звертає увагу на те, що з самого змісту розписки складеної відповідачем 30.01.2015 року вбачається призначення переданих їй грошових коштів. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Договір про наміри, якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Згідно ст.ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частина 1 ст. 220 ЦК України передбачає, що у разі недодержання сторонами договору вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Як визначено в ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. За положеннями гл. 83 розділу ІІІ книги пятої ЦК України, зокрема ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ці вимоги закону застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї статті застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Стаття 1213 ЦК України передбачає, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. За обставинами справи недоведена наявність між сторонами оформлених в нотаріальному порядку згідно встановленого порядку попереднього договору щодо купівлі-продажу будинку та самого основного договору купівлі-продажу нерухомого майна. Спірні правовідносини, які склалися між сторонами щодо грошових коштів у даному випадку мають визначатися відповідно до гл. 83 розділу ІІІ книги пятої ЦК України, оскільки відповідач зберігає передані їй позивачем в рахунок придбання будинку кошти в розмірі 12\~000 грн. без достатньої правової підстави. З урахуванням вказаних положень сума коштів, яка була передана позивачем відповідачу в розмірі 12\~000 грн. підлягає поверненню. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно мали намір на укладення договору купівлі-продажу будинку. Про це свідчить той факт, що позивач активно проводила роботу щодо оформлення необхідних для цього документів, а відповідач, зі свого боку, передала їй для цієї мети оригінали правовстановлюючих документів на будинок та землю. Вказане спростовує пояснення відповідача про те, що вона не уповноважувала позивача на збирання документів та оплату послуг щодо їх виготовлення. При цьому відповідач в судовому засіданні не спростувала того, що вона не усвідомлювала для якої саме мети були нею передані оригінали документів позивачу. Натомість, у звітах про експертну грошову оцінку земельних ділянок (оригінали державних актів на які відповідач добровільно передала позивачу раніше) та у звіті з незалежної оцінки двокімнатної квартири (1/2 частини житлового будинку) [ADDRESS] (оригінал договору купівлі-продажу від 26.05.1997 року, також переданий відповідачем позивачу і наданий в судовому засіданні саме позивачем для огляду) замовником робіт виступає власник [PERSON], але сплата за їх виконання проведена саме [PERSON], що підтверджується відповідними платіжними документами. Тому, суд вважає, що поведінка відповідача щодо передання необхідних документів для проведення оціночних робіт свідчить про те, що вона знала для чого саме нею вони передаються позивачу і не виказувала заперечень щодо оформлення документів, які потрібні для укладення договору купівлі-продажу її житлового будинку. Загалом позивачем у порядку підготовки документів було сплачено 3\~535,24 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами (оригінали яких судом були оглянуті у судовому засіданні). З огляду на те, що така поведінка позивача була направлена на виконання домовленості між нею та відповідачем, тому суд вважає, що вказана сума коштів підлягає стягненню на користь [PERSON] А тому, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові втрати. Так, згідно платіжних документів (а.с.2-3) позивачем при звернені до суду було сплачено суму судового збору в розмірі 487,20 грн., що також, підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON]

Outcome: approved