Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

17 вересня 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 29 вересня 2011 року, на підставі чого, банком було відкрито відповідачу картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом, в подальшому розмір якого був збільшений до 13 000 грн. Зазначена заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складають договір про надання банківських послуг. При цьому позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість в порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати тіла кредиту та прострочених відсотків за користування кредитом. Заборгованість станом на 15 серпня 2021 року становить - 13 995, 15 грн, з яких: 12 264, 01 - заборгованість за тілом кредиту; 1 731, 14 - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 29 вересня 2011 року у розмірі 13 995, 15 грн, а також понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі - 2 270 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26 жовтня 2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 60). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом використання поштового зв`язку, про що свідчить відповідне поштове повідомлення (а.с. 73). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 29 вересня 2011 року [PERSON] з метою укладення договору про надання банківських послуг з ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої виявив бажання користуватися послугами даного банку та оформити на своє ім`я платіжну картку, кредитку «Універсальна»/Gold, з встановленим кредитним лімітом у розмірі - 5 000 грн (а.с. 15). У даній заяві, також, зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. За нормами ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Факт підписання [PERSON] вказаної анкети-заяви останнім не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що 29 вересня 2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] виникли договірні відносини, оскільки між ними було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого останній став їх користувачем. На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. Крім анкети-заяви, позивачем додано до позову Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с. 16), Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 17-41). Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість відповідача [PERSON] за договором б/н від 29 вересня 2011 року, станом на 15 серпня 2021 року, становить - 13 995, 15 грн, з яких: 12 264, 01 - заборгованість за тілом кредиту; 1 731, 14 - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-12). Разом з тим, суд звертає увагу, що у анкеті-заяві позичальника від 29 вересня 2011 року, підписаній сторонами, не зазначена відсоткова ставка, відповідно до якої повинні здійснюватися нарахування за користування кредитом. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та саме в таких розмірах і з таким порядком нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщений на сайті www.privatbank.ua, які містяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29 вересня 2011 року, шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитним коштами. Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності та уможливив би покладення на слабшу сторону - споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такий правий висновок сформовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17. Як вбачається з довідки наданої позивачем, відповідно до укладеного договору відповідач [PERSON] отримував кредитні картки з вказаними номерами, датою їх відкриття та терміном дії (а.с. 14), рух коштів по яких, відображений у відповідних виписках банку (а.с. 51-57), що дає підстави вважати, що останній фактично користувався кредитними коштами наданими АТ КБ «ПриватБанк». Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 15 серпня 2021 року, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає - 12 264, 01 грн. Відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором щодо тіла кредиту не спростований, оскільки останній будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надав, а тому, суд приходить до висновку, щодо наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 29 вересня 2011 року в сумі - 12 264, 01 грн, а тому позовні вимоги банку в цій частині підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі - 1 731, 14 грн, слід зазначити наступне. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зважає, що анкетою-заявою позичальника від 29 вересня 2011 року підписаною сторонами, не встановлена відсоткова ставка за користування кредитом, що на переконання суду є підставою для відмови у стягненні з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі - 1 731, 14 грн. Суд також бере до уваги, що прохальна частина позовної заяви не містить вимог позивача щодо стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому суд не в праві виходити за межі заявлених позивачем вимог. За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, позовні вимоги в цій частині на загальну суму - 12 264, 01 грн підлягають задоволенню, а щодо заявлених вимог про стягнення нарахованих відсотків за користування кредитів у розмірі - 1 731, 14 грн, то в цій частині слід відмовити. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 270,00 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (87,63%, що становить 1 989, 20 грн). На підставі наведеного,

Outcome: approved