Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

17 жовтня 2018 року представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] має на вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , відомості про батька у свідоцтві записані відповідно до ст. 135 СК України. Дитина перебуває на обліку в службі у справі дітей виконкому районної у місті ради відповідно до наказу №3 від 08.01.2009. Відповідач не працює, за місцем проживання характеризується негативно - веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, житло утримує в антисанітарному стані, у будинку відсутні газо- водо- та електропостачання, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню сина: не здійснює за ним належний догляд і контроль, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Службою у справах дітей виконкому районної у місті ради, Криворізьким міський центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, та адміністрацією Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №64 Криворізької міської ради з відповідачем проводилася індивідуально-профілактична робота, яка не дала позитивних результатів. Малолітній [PERSON] був влаштований до КЗ «Притулок для дітей №2» Криворізької міської ради, та двічі, 11.04.2017 та 24.09.2018 - до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради. Представник позивача Калініченко Л.М. належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Під час розгляду справи судом були встановлені наступні фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.5); відомості про батька дитини у свідоцтві про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України ( а.с.6). Витягом з наказу №3 від 08.01.2009, встановлено, що [PERSON] поставлено на облік як дитину, яка проживає в сім`ї, що не забезпечує необхідних умов для її життя, навчання, виховання та розвитку (а.с.7). Згідно характеристики на сім`ю [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , виданої головою квартального комітету №82 [PERSON] , встановлено, що [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями разом зі своїм співмешканцем [PERSON] , вихованням сина не займається (а.с.10, 11). Адміністрація КЗШ №64 зверталася з клопотанням до відділу служби у справах дітей Центрально-Міської районної у місті ради щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за зловживання алкоголем та неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, а також з повідомленням про те, що за місцем мешкання [PERSON] відбуваються зустрічі сумнівних осіб, які зловживають алкоголем, що підтверджується листами від 18.09.2014, 08.02.2016, 18.05.2018 (а.с.12, 14, 18). Як вбачається з акту обстеження умов проживання КЗШ №64 від 24.09.2018, [PERSON] разом з [PERSON] , та співмешканцем [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . У будинку відключено опалення, електроенергія та водопостачання через заборгованість, в будинку брудно, дитячий одяг також брудний. Сім`я знаходиться на постійному контролі у зв`язку із зловживанням матір`ю алкоголем (а.с.23). Разом з тим, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 11.04.2019 №8/33-1240, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.42-43). Вищезазначені обставини стали підставою для звернення представника виконкому Центрально-Міської районної у місті ради до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина, у зв`язку із ухиленням відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Спірні відносини між сторонами у справі виникли з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тому до них мають бути застосовані норми Сімейного кодексу України, що регулюють питання прав та обов`язків батьків щодо їх дітей. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, сукупністю усіх доказів у справі, суд приходить до переконання, що відповідач не цікавиться вихованням свого сина та його духовним розвитком, не надає належного матеріального забезпечення, яке б забезпечувало дитині належне утримання, не бере участі у вихованні дитини, що свідчить про втрату інтересу відповідача до свого сина, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає доцільним позбавити її батьківських прав, та стягнути аліменти на утримання сина, оскільки законних підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її матері - [PERSON] . Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому за приписами ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409,60 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved