Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

18 жовтня 2021 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] в якій вона просить суд встановити їй додатковий строк для подання заяви в нотаріальні органи про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] в с. Ободівка Гайсинського (Тростянецького) району Вінницької області, посилаючись на поважність пропуску строку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її мама [PERSON] , свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане 19.10.2020, яка за життя склала заповіт, про наявність якого вона дізналася лише у червні 2021 року. З метою прийняття спадщини вона 02.07.2021 звернулася до нотаріуса із заявою про отримання спадщини, в якій помилково вказала прізвище матері « [PERSON] », однак отримала відмову у зв`язку з відсутністю інформації щодо актового запису про смерть [INFO] [PERSON] . На повторну заяву про прийняття спадщини від 27.08.2021 листом від 03.09.2021 завідуюча Тростянецькою державною нотаріальною конторою зазначила про відсутність доказів, які б свідчили про прийняття спадщини, оскільки не збігається адреса реєстрації спадкодавця із адресою зазначеною у заяві спадкоємця. Окрім того, [PERSON] вказує на велику відстань між місцем її постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна. Тому враховуючи викладене вище, поважність пропуску строку, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою Тростянецького районного суду вінницької області від 18 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, вимоги позову підтримав. Представник відповідача Ободівської сільської ради Гайсинського району звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 9). За життя [PERSON] , 30 січня 2015 року склала заповіт, посвідчений Щуренко Н. І. секретарем Ободівської сільської ради Тростянецького району (на час розгляду справи в суді Гайсинського району) Вінницької області, яким усе належне їй майно заповідала [PERSON] (а.с. 12). Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] сплинув 18 квітня 2021 року. Позивач [PERSON] , як єдиний спадкоємець, 02 липня 2021 року звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини, долучивши до заяви довідку від 02.07.2021 №1243 видану Ободівською сільською радою, про те, що з 10 вересня 2020 року по 18 жовтня 2020 року [PERSON] дійсно проживала разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 13). У заяві прізвище помилково було вказано « [PERSON] » замість: « [PERSON] ». Завідуюча Тростянецькою державною нотаріальною конторою Вінницької області листом від 06.07.2021 повідомила, що в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутня інформація щодо актового запису про смерть [INFO] [PERSON] (а. с. 14). 27 серпня 2021 року [PERSON] повторно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак завідувач Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області листом від 03.09.2021 №377/02-14, повідомила [PERSON] щодо пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Окрім того зазначено, що спадкоємцем вказана адреса реєстрації спадкодавця: [ADDRESS] , що різниця з місцем реєстрації спадкоємця на день смерті: [ADDRESS] . Також, в листі зазначено, що довідка сільської ради на підставі показань сусідів не є фактом прийняття спадщини (в ній адреса проживання померлої вказана [ADDRESS] (а. с. 15). Довідка від 02.07.2021 №1243 видана Ободівською сільською радою Гайсинського району складена на підставі пояснень свідків сусідів, один з яких, а саме [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] , що випливає зі змісту самої довідки. Однак в листі Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 03.09.2021 помилково зазначено, що згідно наданої довідки сільської ради адреса проживання померлої [PERSON] : [ADDRESS] . Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша, друга статті 1220 ЦК України). Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За приписами частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування, які знайшли своє відображення у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки остання після смерті своєї матері, будучи її спадкоємцем за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] вказувала, що велика відстань між місцем її постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна та її необізнаність про існування заповіту є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивача [PERSON] як спадкоємця майна [PERSON] , а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними, враховуючи відсутність запереченнь проти позову та визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Його тривалість слід визначити в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили, що є достатнім для подання такої заяви.

Outcome: approved