Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [ADDRESS], не працюючого, на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позов обґрунтовано наступним. 31 серпня 2016 року між сторонами було розірвано шлюб, відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області у цивільній справі № 127/13479/16-ц. Від спільного проживання із відповідачем у них народилися діти, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріально забезпечений, однак в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не бажає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, попросила їх задоволити в повному обсязі, зазначила, що відповідач є здоровою працездатною особою, тому може сплачувати аліменти у зазначеному в позові розмірі, судові витрати попросила покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей, однак не у вказаному позивачкою розмірі, а в мінімальному розмірі визначеному законодавством, оскільки він офіційно не працевлаштований та позивачка не надала доказів того, що він матеріально забезпечений. Також, зобов'язався по мірі можливості крім аліментів надавати допомогу в натуральній формі, тобто одягом та іншим. Щодо судового збору відповідач зазначив, що оскільки ініціатором позову була [PERSON], тому судовий збір сплачувати відмовляється. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться -до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON], [INFO] року народилася дочка [PERSON] та [INFO] року народилася дочка [PERSON], в свідоцтвах про народження яких вони записані батьками (а.с.4-5). Згідно довідки селищного голови Вапнярської селищної ради від 29 березня 2017 року, діти [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] проживають разом з матір'ю [PERSON] та знаходяться на утриманні матері (а.с.6). Таким чином [PERSON] зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними, письмових доказів, враховуючи, що неповнолітні діти перебувають на утриманні позивачки, яка не має можливості самостійно їх утримувати, а також матеріальний стан відповідача, який офіційно працює, на утриманні інших дітей не має, позивачкою не надано доказів про можливість відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірів суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн на кожну дитину, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: зокрема, позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, -у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 640,00 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 640,00 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial