Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

18 липня 2017 року Глобинська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування ( служба у справах дітей) звернулася до суду в інтересах дітей, які залишилися без батьківського піклування - [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] з позовом про позбавлення батьківських прав та позбавлення права користування житловим будинком. В своїй заяві позивач зазначив, що [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проте від виконання батьківських обов'язків ухиляється. Після смерті чоловіка [PERSON] залишила малолітню дочку на виховання бабусі - [PERSON], а створивши нову сім'ю забрала дитину до себе. За час проживання з матір'ю донька була свідком постійних сварок та бійок, відповідач не приділяла їй уваги, тому у 2015 році бабуся забрала онуку до себе. Протягом двох останніх років мати з дочкою не спілкується, коштів на її утримання не надає, не цікавиться життя та здоров'ям дитини. Наказом служби у справах дітей [PERSON] взята на облік як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. [INFO] року у [PERSON] та її співмешканця [PERSON] народився син - [PERSON]. Мати від виконання батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина ухиляється. До служби у справах дітей неодноразово зверталася бабуся дитини із повідомленнями, що [PERSON] постійно зникає на тривалий час, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, участі у вихованні та утриманні сина не приймає, а з лютого 2017 року повернулася жити до своїх батьків в с. Іванове Селище. Фактично дитина перебуває на утриманні бабусі. Наказом служби у справах дітей [PERSON] взятий на облік як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Крім того, позивач вказував, що [PERSON] зареєстрована в будинку матері - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], проте більше року без поважних причин в ньому не проживає, а тому втратила право користування названим будинком. Посилаючись на викладене, позивач просив суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового розгляду. Представники третіх осіб - Виконавчого комітету Івановоселищенської сільської ради Глобинського району як органу опіки та піклування, Виконавчого комітету Зубанівської сільської ради Глобинського району як органу опіки та піклування, Виконавчого комітету Градизької селищної ради Глобинського району як органу опіки та піклування, третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Надали до суду заяви, в яких прохали справу розглядати за їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду. Суд, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно паспорту серії [NUMBER], виданого 27.09.2001 року Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області, [PERSON] народилася [INFO] року в с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області, місце проживання зареєстроване в [ADDRESS]. ( а.с. 10-11). Згідно довідки виконавчого комітету Зубанівської сільської ради Глобинського району №66 від 31.01.2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS], проте на території сільської ради з 2006 року фактично не проживає. ( а.с 26). Як вбачається з наказів служби у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області № 31 та 32 від 24.03.2017 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], взято на облік як дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах ( а.с. 18,19). Згідно Актів обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON], [INFO], №66 від 21.07.2016 року та №43 від 27.04.2017 року останньому зусиллями батька - [PERSON] та баби - [PERSON] забезпечено задовільний стан речей, постільної білизни, харчування та проживання, проте мати дитини - [PERSON] з дитиною не проживає, не спілкується, матеріально не утримує, не працює, зловживає алкоголем. ( а.с. 33,34). Як вбачається із Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітньої [PERSON] №269/02-48 від 04.05.2017 року, остання проживає разом з дідусем та бабусею в с. Зубані Глобинського району, навчається у Зубанівській ЗОШ I-III ст., одягом та продуктами забезпечена, має власну кімнату, санітарно-гігєнічні умови задовільні, перебуває на утриманні дідуся та бабусі, мати витрачає кошти на власні потреби. ( а.с. 35). Питання неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] розглядалися на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації 20.06.2017 року, 27.01.2017 року, 23.03.2017 року ( а.с. 17, 20, 21). Як вбачається із постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 10.02.2017 року [PERSON] притягувала до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП за вчинення дрібного хуліганства. ( а.с. 24). Згідно власноруч написаної заяви неповнолітньої [PERSON], остання проживає із бабусею [PERSON] два роки, мати не цікавиться її життям та здоров'ям, забезпечує її бабуся, а мати іноді дає бабусі трохи коштів. Надалі бажає проживати з бабусею, оскільки мати не виявляє до неї ніякого інтересу (а.с 30). Відповідно до заяви [PERSON] від 12.01.2017 року її невістка - [PERSON] залишила на її утримання внука - [PERSON], вихованням та утриманням дитини не займається, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, не працює ( а.с. 38). Згідно Висновку Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області №01-51/275 від 17.07.2017 року про виконання батьківських обов'язків [PERSON] стосовно двох дітей, остання упродовж тривалого часу не створила належних умов для проживання дітей, не забезпечує їх, не спілкується з ними, не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштована, зловживає алкогольними напоями, бродяжить, не цікавиться життям та здоров'ям дітей, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов'язків ( а.с. 7-9). З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що відповідач участі у вихованні та утриманні своїх дітей не приймає, не спілкується з ними, не цікавиться життям та здоров'ям дітей ( а.с. 60-61, 65-66). Надаючи правову оцінку вимогам стосовно позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд зазначає наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено що [PERSON] як мати дітей, ухиляється від виконання нею батьківських обов'язків щодо неповнолітніх - [PERSON] та [PERSON], не приймає участі у їх утриманні та вихованні. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Надаючи правову оцінку вимогам стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як зазначено в ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS], який перебуває у власності її матері - [PERSON], але фактично більше року в ньому не проживає. Разом з тим, позов про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням подано органом опіки та піклування Глобинської РДА ( служба у справах дітей), який не є власником будинку та чиї права не є порушеними, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Позов задоволено частково, а тому з [PERSON] в дохід держави стягується 640 грн. 00 коп. за вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial