Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

18 травня 2015 року АТ Дельта Банк (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю [PERSON] Дельта) звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову покликається на те, що 08 листопада 2011 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір № 003-17040-081111. Відповідно до п. 1.2. цього договору відповідачу було відкрито картковий рахунок № 26255905305064 в національній валюті України гривні, надано відповідачу платіжну картку та ПІН-код до неї, розпочато здійснення обслуговування відповідача на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa класичний. Згідно п. 1.3. цього договору відповідачу було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000,00 грн. з лімітом кредитної лінії на рахунку на день укладення кредитного договору в сумі 6000,00 грн. [PERSON] самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. У відповідності до договору, відповідач зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, що виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Також, відповідно до п.3.4 Держатель доручає Банку здійснювати з Рахунку договірне списання грошових коштів. Однак відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором в результаті чого, за станом на 23 квітня 2015 року, виникла прострочена заборгованість в сумі 22082,22 грн. В позовній заяві просить суд стягнути з відповідача вказану суму, справу розглянути без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення Зарічненського районного вузла поштового звязку (а.с. 22). У відповідності до п. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 листопада 2011 року між сторонами було укладено договір № 003-17040-081111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с. 2-3). Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що позивач свої зобовязання по договору виконав, зокрема відкрив відповідачу картковий рахунок № 26255905305064 в національній валюті України гривні, надав платіжну картку і пін-код до неї, надав відповідачу кредитні кошти, шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, та здійснює обслуговування Держателя згідно умов договору. Відповідачем, в порушення умов договору, а саме пп. 3.3., 3.4., 3.6. узяті на себе зобовязання належним чином не виконуються, кредитні кошти та проценти у строки встановлені договором не повертаються. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В частині 2 ст. 1050 ЦК України записано, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З дослідженого судом розрахунку заборгованості за вищевказаним договором (а.с. 9) вбачається, що заборгованість відповідача виникла починаючи з 01 жовтня 2013 року і за станом на 23 квітня 2015 року складає 22307,22 грн., у т.ч. із заборгованості: тіло кредиту, в сумі 12458,16 грн., прострочене тіло кредиту, в сумі 3741,84 грн., відсотки, 5882,22 грн., та пеня, в сумі 225,00 грн., яка до ціни позову та позовної вимоги позивачем не включена. Отже, суд вважає, що до стягнення підлягає сума 22082,22 грн. (22307,22 225,00 = 22082,22). Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з такого. Згідно наказу тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства Дельта Банк від 03 березня 2015 року № 1, (а.с. 10) та довіреності від 06 березня 2015 року (а.с.13) до суду із зазначеним позовом звернувся представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві Дельта Банк. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, а згідно п. 5 ч. 1 ст. 48 цього Закону уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved