overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

19.06.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. 18.07.2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом № 347. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Спільне подружнє життя між сторонами було припинено на початку жовтня 2013 року. Причиною розпаду шлюбних відносин сторін стало те, що через непорозуміння у них виникали сварки, що привело остаточно до втрати почуттів любові та поваги один до одного. На примирення вона не згодна. За таких обставин вона вважає, що їх сім'я розпалась остаточно та відновлена не буде. Спорів стосовно спільно нажитого майна на даний час не існує. Тому вона просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області за актовим записом № 347; визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». У попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін у попередньому судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні, а тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

19.06.2014 року позивач звернулася з позовом до Чернігівської міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], оскільки остання за час життя своє право власності на частину квартири у встановленому законом порядку не зареєструвала. В судове засідання сторони не з»явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує і просить задовольнити. Третя особа [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка є матір»ю позивача. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 07.04.2009 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Однак, [PERSON] у встановленому законом порядку своє право власності на житло за життя не зареєструвала, що унеможливлює позивачу отримати у нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрована та проживає і позивач. Згідно інформації Першої Чернігівської нотаріальної контори спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась. Згідно ст.ст.1216, 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Протягом шести місяців з дня смерті матері позивач від спадщини не відмовилась і, враховуючи постійне проживання з матір»ю до дня її смерті, вважається в силу ст..1268 ЦК України такою, що прийняла спадщину. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання за позивачем право власності на 1/3 частину [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

19.06.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права на проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] до виповнення вісімнадцяти років неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; визнання права на проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] опікуна дітей [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона 30.08.2006 року уклала шлюб з [PERSON], з яким проживала в [ADDRESS] та є опікуном неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В 2003 році відповідачка оформила на себе право власності на квартиру, та після смерті [PERSON] попросила [PERSON] покинути приміщення. А тому і звернулася в суд з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених в ньому, просила задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] її донька, відповідачка по даній справі [PERSON], отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належне їй майно, а саме на квартиру [ADDRESS], що підтверджується зареєстрованим КМ БТІ 21.02.2003 року за реєстровим №11-185. Відповідно до ч.1 ст.317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що оскільки встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачці [PERSON], позивачка прав на проживання в вищезазначеній квартирі немає, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

19.06.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що від сумісного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач працює, отримує регулярний дохід, однак про сім'ю не піклується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що є поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] (а.с.5). Дитина проживає з матір'ю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

19.06.2014 року Управління соціального захисту населення Покровської райдержадміністрації Дніпропетровської області звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми сплаченої тимчасової державної допомоги дітям з платника аліментів. Вказавши в позовній заяві, що відповідно до порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 р. №189 [PERSON], колишня дружина відповідача, мала право на тимчасову допомогу на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» для дитини відповідного віку. На підставі наданих [PERSON] документів та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

19.06.2014 р. ПАТ «Акцент - Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивували тим, що відповідно до договору № А33КСС9FYT0176 від 27.09.2011 р. відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором не виконує, просили стягнути з нього суму заборгованості, станом на 18.04.2014 р., в розмірі 16 231,15 грн. Представник позивача, відповідно до заяви, просив про розгляд справи без їх участі, підтримавши вимоги та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 27.09.2011 р. ПАТ «Акцент - Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, який складався з Заяви позичальника № А33КСС9FYT0176 від 27.09.2011 р. та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн., з виплатою 12 % річних за його використання. Відповідно до пункту 4.1, 4.2 умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання; п. 5.3 при порушенні позичальником строків платежів передбачено сплата штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості, п. 5.1 передбачена сплата пені в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення виконання зобов'язання. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. В порушення умов, передбачених кредитним договором відповідач грошові зобов'язання перед Банком не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, станом на 18.04.2014 р., в розмірі 16 231,15 грн., а саме: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом; 2317 грн. 85 коп. - заборгованість по комісії, 2664 грн. 20 коп. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 749 грн. 10 коп. - штраф (процентна складова). Вказана заборгованість підтверджена розрахунком до позову. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

19.06.2014 р. ТОВ ««ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказували на те, що 08.03.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк», (згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.12.2013 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором) та відповідачем був укладений Кредитний договір № 2002939773 на суму 21 945, 52 грн. для придбання товару, згідно якого відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, проценти та інші штрафні санкції. Відповідно до договору факторингу від 18.12.2013 року, укладеному між ПАТ «ОТП Банком» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», останній набув право вимоги за вказаним договором. Оскільки, [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання, позивач просив суд, стягнути з нього суму заборгованості у розмірі - 23 982 грн.67 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 21 945,52грн., заборгованість за процентами - 1,70 грн., комісія - 2 035,45 грн. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач не з'явився, повідомлений належним чином. Відповідно до ухвали суду, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.12.2013 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним 08.03.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем за № 2002939773 на суму 21 945, 52 грн. для придбання товару, згідно якого відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит, проценти та інші штрафні санкції. З умовами кредитного договору [PERSON] була ознайомлена, він підписаний. Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідача по кредиту складає, станом на 15.03.2014 року - 23 982 грн.67 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 21 945,52 грн., заборгованість за процентами - 1,70 грн., комісія - 2 035,45 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідачем в односторонньому порядку порушені умови зазначеного договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подачу позову до суду в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 551-555 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~19.06.2015р. [PERSON] звернулась до суду з\~позовом до [PERSON] про позбавлення\~\~батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], вказуючи, що відповідач, будучи батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від позивача. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради [PERSON] надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав. Справа розглядалась судом у відсутність відповідача у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, оглянувши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 6/. У зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] не знаходились. Як слідує із пояснень позивачки, викладених у позові, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Згідно висновку від 01.10.2015р., орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO], оскільки з 2009р. [PERSON] не бере жодної участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її здоров'ям та розвитком, не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини. Вихованням та утриманням дитини займається мати - [PERSON] Діагностичні дані соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 02.09.2015р. свідчать про те, що [PERSON] не володіє жодною інформацією про батька, ніколи його не бачила, та не має емоційного зв'язку із ним. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінюючи представлені\~докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по\~\~вихованню і утриманню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. З урахуванням обставин справи, позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

19.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що 7 березня 1974 року за місцем його трудової діяльності Золочівською районною санітарно епідеміологічною станцією була видана трудова книжна, без номера. Проте запис був зроблений на російській мові і по батькові в зазначеному документі був зроблений запис як «Васильевич» з виправленнями, тоді як необхідно було внести правильний запис по батькові як «Васильевич» без виправлень. В теперішній час заявник не може реалізувати своє право на соціальний захист, оформлення документів в Управлінні пенсійного фонду України у Погребищенському районі для отримання пенсії, оскільки існують виправлення в правовстановлюючих документах щодо правильного написання по батькові, а тому за захистом свого порушеного права він вимушений був звернутися до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, проте направив до суду свою телеграму від 23.06.2015 року, в якій просить розгляд заяви провести у його відсутності, т. я. за станом здоровя не може прибути в судове засідання. Заінтересована особа - представник Управління Пенсійного фонду України у Погребищенському районі [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року (зі змінами), внесеними Постановою від 25.05.1998 р. №15 «Про судову практику в справах про встановлення родинних відносин, а також фактів, що мають юридичне значення» суд, відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України вправі розглядати справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні, достеменно встановлено, що 7 березня 1974 року на імя [PERSON] була видана трудова книжка Золочівською районною санітарно епідеміологічною станцією, запис був виконаний на російській мові, проте запис по батькові був зроблений як «Васильевич» із виправленнями ( а.с. 4) ,тоді як необхідно було правильно зробити запис по батькові як «Васильевич» без виправлення, що підтверджується копією паспорта серії АВ № 514127 виданого 17.04.1955р. Дані правовідносини регулюються п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі.прізвище.імя по батькові місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям по батькові прізвищем місцем і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що7 березня 1974 року на імя [PERSON] була дійсно видана трудова книжка без номера Золочівською районною санітарно епідеміологічною станцією, то цей факт необхідно встановити на підставі п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

19.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 28.04.2001 року у відділі РАГС Кобеляцького РУЮ Полтавської області зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Юлію, [INFO]. Спільне проживання подружжя припинили по причині подружньої зради відповідача, внаслідок чого втратилось взаєморозуміння та почуття поваги один до одного. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутності, позов визнала повністю, прохала залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Мальована». Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в січні 2015 року, майновий спір вирішуватиметься окремо, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

19.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина Андрія, [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання сина Андрія, [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved