Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

18.11.2014 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею право власності на 3/9 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на частку вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами, які були би зареєстровані у встановленому законом порядку. Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення. Представник Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено записом № 841 у господарській книзі виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2014 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO]. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/9 частина житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38624694 від 14.10.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00013770723, складеним 18.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини [PERSON] мешкав разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою № 1450 від 01.06.2014 року, наданою Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Не встигнувши оформити своїх спадкових прав [PERSON] помер [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2013 року, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/9 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38624642 від 14.10.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00014047355 від 19.06.2014 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 15.12.1960 року Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим 09.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON]. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено довідкою № 1451 від 01.06.2014 року, наданою Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Судом було встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не мешкав та з заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто вважається таким, який фактично не прийняв спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. № 2343/02-14 від 14.10.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що правовстановлюючі документи на частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я [PERSON] та ім'я [PERSON], які були би зареєстровані у встановленому законом порядку, відсутні. Не встигнувши належним чином оформити своїх спадкових прав [PERSON] померла [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], повторно виданим 29.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/9 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38143285 від 15.08.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 15.12.1960 року Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим 09.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, судом було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено листом № 2851/02-14 від 06.12.2014 року, наданим Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено в судовому засіданні, на час відкриття спадщини [PERSON] мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 1452 від 01.06.2014 року, наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. № 1926/02-14 від 15.08.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на частку житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 15.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/9 частина житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 38013185 від 31.07.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], повторно виданим 09.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 08.11.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]»; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 30.05.1983 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04.03.1981 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 19.12.1979 року відділом запису громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих Одеської області. Між спадкоємцями було досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 1453 від 01.06.2014 року, виданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. № 1742/02-14 від 31.07.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами на [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved