Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

17 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду із вищезазначеною позовною заявою, у якій просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, [PERSON], 11 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 147. В обгрунтування своїх вимог посилалась на те, що з липня 2014 року подружніх відносин вони не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, оскільки відповідач не розподіляє її поглядів на подружні обов'язки та розв'язання побутових проблем, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Відповідач, [PERSON], виклик якого у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, у судові засідання не з'являється, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. За вказаних обставин суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224, 225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 147, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). При цьому дошлюбне прізвище позивача «Олексюк». Від подружнього життя непонолітніх дітей не мають. Але, з липня 2014 року подружні стосунки між сторонами припинені, разом не проживають, ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач не розподіляє поглядів позивача на подружні обов'язки та розв'язання побутових проблем. Спір про розподіл майна між сторонами відсутній. За таких обставин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення між ними не можливе. Право ж кожного з подружжя припинити подружні стосунки закріплено у ч.3 ст. 56 СК України. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, бажає у подальшому іменуватись прізвищем «[PERSON]» Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між сторонами не можливе, від спільного життя неповнолітніх дітей сторони не мають, відповідач заеречень щодо позову не надав, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а відтак позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved