Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

19.03.2021 [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити порядок та спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , систематично за наступним графіком: кожного вівторка та кожного четверга з 17.30 год. до 20.30 год.; кожної першої та третьої суботи місяця з 9.00 год. суботи до 12.00 години неділі; кожної другої та четвертої неділі місяця з 9.00 год. до 20.00 год.; кожні перші три дні осінніх, зимових та весняних шкільних канікул безперервно, на строк не менше шести тижнів безперервно в літній період (під час канікул) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України, з правом відвідування за визначеним графіком його місця проживання, дитячих майданчиків, парків, стадіонів, культурно-масових та розважальних заходів на території міста Охтирка Сумської області без присутності матері, з поверненням дитини до матері після закінчення зустрічі за визначеним графіком та зобов`язати відповідачку надавати дитину для спілкування з дотриманням порядку та умов, визначених встановленим графіком. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 29.07.2006 року по 09.09.2019 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу їх син залишився проживати разом з ним, він займався його утриманням, вихованням та розвитком. З метою забезпечення повноцінного розвитку дитини, розуміючи важливість участі матері у процесі виховання сина, він ніколи не перешкоджав відповідачці у можливості бачитися з дитиною та спілкуватися з ним, надавав можливість сину самостійно визначитися з ким із батьків він хоче проживати, ніколи не налаштовував його проти матері, дбав про підтримання її авторитету на належному рівні. З серпня 2020 року син проживає разом із матір`ю. Відповідачка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, відвідувати його та забирати до себе для спільного відпочинку на вихідних днях, обмежує сина у можливості телефонних розмов із ним, налаштовує дитину проти нього. Він працює на постійній основі, отримує дохід у вигляді заробітної плати, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, має будинок у спільній частковій власності, який є облаштованим для перебування, проживання та виховання дитини, для забезпечення його потреб та повноцінного розвитку. З часу народження сина він відчуває до нього велику батьківську любов та турботу. На даний час відповідачка створює штучні перешкоди для його спілкування із сином, невмотивовано відмовляє у можливості забрати сина з собою на прогулянку або провести з ним час на вихідних днях, не дає можливості дитині спілкуватись з ним по телефону. Дії відповідачки є такими, що свідомо спрямовані на звуження та зменшення обсягу його спілкування з сином, що завдає шкоди інтересам дитини та грубо порушує його права на участь у вихованні сина. Він є рідним, повнокровним батьком своєї дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, але фактично реалізувати дане право не може у зв`язку з тим, що відповідачка не дає можливості бачитися з сином. В зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Зазначили про те, що в цілому матір не заперечує щодо того. щоб батько спілкувався з дитиною. Однак запропонований позивачем порядок є обтяжливим для дитини. Так, надання дитини батькові у робочі дні (вівторок, четвер) не сприятиме інтересам сина, так як він відвідує гуртки, має готувати домашні завдання. Запропонований режим часу у вихідні дні також не відповідатиме інтересам дитини, адже дитина має бути вже о 9 ранку бути з батьком та повертатись додому запізно ближче до 21 години. Така зміна графіку життя не сприятиме нормальному розвитку та емоційному стану сина. Також зазначили, що перебування дитини у батька на протязі літніх канікул не має бути безперервним, оскільки тривалий час не спілкування дитини з матір`ю також не буде на користь дитині. Крім того, зазначили на невизнання вимоги в частині зобов`язання матері надавати дитину так як дитина має власну думку і власні бажання. Представник третьої особи Гмиря В.П. в судовому засіданні пояснив, що виконавчий комітет (орган опіки та піклування) Охтирської міської ради вважає доцільним визначити порядок та спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , систематично за графіком запропонованим батьком. Заслухавши сторони, їхніх представників, представника третьої особи, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 19.01.2021 Охтирським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).(а.с. 6). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.09.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.7). [PERSON] навчається в 4 А класі Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Охтирської міської ради Сумської області, що підтверджується довідкою, виданою 17.03.2021 за підписом директора школи. (а.с.8). З висновку Виконавчого комітету Охтирської міської ради від 20.08.2020 № 01-14/2316 вбачається, що 07.08.2020 обстежено умови проживання батька за адресою : [ADDRESS] . Умови проживання, виховання та розвитку для дитини створені належні. 17.08.2020 комісією обстежено умови проживання матері дитини. Малолітній [PERSON] навчається в 4-му класі Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Охтирської міської ради, яке відбулося 18 серпня 2020 року було прийнято рішення про надання висновку виконавчого комітету (органу опіки та піклування) Охтирської міської ради щодо доцільності визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] (а.с. 9, 10). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої квартальним комітетом органу самоорганізації населення України «Зоря» від 17.03.2021 вбачається, що в [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрована, але не проживає з квітня 2019 року. Син [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] з серпня 2020 року по теперішній час. (а.с. 11). За обліками МВС [PERSON] , [INFO] на території України станом на 20.02.2021 не знятої чи не погашеної судимості не має, що підтверджується довідкою Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА № 2256854. (а.с. 12). Комісією у складі т.в.о. начальника Служби у справах дітей Охтирської міської ради Гмирі В.П., головного спеціаліста Абдуліної С.В. на підставі заяви [PERSON] 07.08.2020 року проведено обстеження умов проживання за адресою : [ADDRESS] , та складено акт обстеження умов проживання. (а.с. 13). Згідно довідок Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» Управління нафтопромислового сервісу від 11.03.2021 та від 15.03.2021 [PERSON] , 1982 року народження працює в Управлінні нафтопромислового сервісу ПАТ «Укрнафта» з 07.10.2008 (наказ про прийняття на роботу № 181-к від 06.10.2008) по теперішній час, займає посаду районного інженера у підрозділі Чернігівського воєнізованого загону Бази протифонтанної безпеки. Загальна сума доходу за період вересень 2020 - лютий 2021 становить 171 475,60 грн. (а.с. 14, 15). Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., [PERSON] придбав житловий будинок з господарчими спорудами та приватною земельною ділянкою площею 0,1000 га, наданою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . (а.с. 17). З характеристики, виданої 14.08.2020 за місцем роботи, [PERSON] зарекомендував себе як відповідальний, ініціативний, вимогливий до себе працівник. (а.с. 18). За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, зарекомендував себе як зразковий громадянин, що підтримує добрі стосунки в спілкуванні з сусідами. (а.с. 19). З висновку органу опіки і піклування Охтирської міської ради від 11.05.2021 № 01-14/1566 вбачається, що орган опіки і піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] , викладені у першому пункті прохальної частини позовної заяви, про визначення способу участі його як батька у вихованні та спілкуванні з дитиною у повному обсязі. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Охтирської міської ради, яке відбулося 06.05.2021 заслухано батьків малолітнього [PERSON] . [PERSON] обґрунтував свій позов, поданий до Охтирського міськрайонного суду, [PERSON] категорично заперечувала проти запропонованого ним графіку спілкування із сином [PERSON] . Виходячи із найкращих інтересів дитини комісія з питань захисту прав дитини запропонувала надати до Охтирського міськрайонного суду висновок органу опіки та піклування, у якому визначити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] : кожного вівторка та четверга з 17-30 до 20-30 год.; кожної першої та третьої суботи місяця з 9-00 години суботи до 12-00 години неділі з ночівлею за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання батька [PERSON] ; кожної другої та четвертої неділі місяця з 9-00 години до 20-00 години; кожні перші три дні осінніх, зимових весняних шкільних канікул безперервно; на строк не менше 6 тижнів безперервно в літні канікули для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України, з правом відвідування у визначений судом графік дитячих майданчиків, парків, стадіонів та інших культурно-розважальних заходів в м. Охтирка без присутності матері, з поверненням дитини до матері після закінчення зустрічі. (а.с. 40-42). У своїх доводах позивач посилається на те, що як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні сина, однак через перешкоди, які чинить відповідачка, він не в повному обсязі реалізує своє право на участь в житті та вихованні сина, тому просить встановити чіткий регламент його зустрічей з дитиною. Суд вважає такі доводи позивача обґрунтованими частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. Наведена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 165/2839/17 та є обов`язковою для застосування судами. Судом за наслідками розгляду справи встановлено, що сторони не досягли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з синок. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Таким чином, з досягненням 10-річного віку у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і злагоди. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком та зрілістю. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган в порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Під час судового засідання був опитаний малолітній [PERSON] в присутності психолога і за відсутності в залі суду батьків. Останній повідомив, що боїться батька і не хоче із ним бачитись. Йому не сподобалось те, що батько під час їх спільного спілкування ображав його тоді, коли він чогось не розумів. Батько забороняв бачити маму, говорив, що вона їх покинула, не передавав йому гостинці від неї. Із матір`ю у нього добрі стосунки, вона йому роз`яснює уроки. Не бажає щоб батько забирав його до себе додому. Психолог, яка приймала участь у судовому засіданні, пояснила про можливу наявність у дитини психологічної травми, оскільки батьки вирішують свої інтереси за рахунок дитини. Верховний Суд у своїй постанові від 29.07.2021 (справа № 686/16892/20; провадження № 61-6807св21) зазначив про те, що думка дитини не повинна бути абсолютною для суду, якщо вона не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини. Ураховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, оскільки при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у їх сукупності. В даному випадку суд бере до уваги репутацію батька, який позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем роботи, має стабільний дохід, житло, усі належні умови для проживання і виховання сина. Власну спроможність на належному рівні піклуватись про сина довів у період, коли дитина проживала разом із ним. Дані обставин повністю підтверджені наданими в судовому засіданні поясненнями представника Служби у справах дітей, який, серед іншого, спростував факти жорстокого поводження батька з дитиною та позитивне відношення дитини щодо батька в минулому. Зазначене дає суду при прийнятті рішення думку дитини врахувати частково так як увага і виховання з боку батька, зокрема перебування дитини у батька, матиме для належного розвитку дитини істотне значення. Виходячи з того, що ст. ст. 153, 157 СК України передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак сторони не можуть дійти згоди щодо участі позивача у вихованні дитини, суд вважає, що позов у частині визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з його сином підлягає частковому задоволенню. Так, у судовому засіданні був досліджений висновок Служби у справах дітей Охтирської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною від 11.05.2021, яким запропоновано виходячи з її інтересів, визначити порядок та спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] : кожного вівторка та четверга з 17.30 год. до 20.30 год.; кожної першої та третьої суботи місяця з 9.00 год. суботи до 12.00 години неділі з ночівлею за адресою : [ADDRESS] , за місцем проживання батька [PERSON] ; кожної другої та четвертої неділі місяця з 9.00 год. до 20.00 год.; кожні перші три дні осінніх, зимових та весняних шкільних канікул безперервно, на строк не менше шести тижнів безперервно в літні канікули для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України, з правом відвідування його місця проживання, дитячих майданчиків, парків, стадіонів та інших культурно-розважальних заходів в м. Охтирка Сумської області без присутності матері, з поверненням дитини до матері після закінчення зустрічі, оскільки вважає, що саме такий порядок буде відповідати інтересам дитини. Сторона позивача повністю підтримала вказаний висновок. Однак суд частково погоджується із доводами сторони відповідача про те, що вказаний порядок буде занадто обтяжливим для дитини і не в повній мірі відповідатиме інтересам її фізичного, інтелектуального та духовного розвитку. Зокрема, суд погоджується із доводами про те, що перебування дитини у батька щовівторка та щочетверга негативно вплине на успішність дитини в школі та можливість відвідувати позашкільні гуртки. Крім того, стороною відповідача доведено обмеження у часі зустрічей батька з сином у вихідні дні з урахуванням часу відпочинку дитини. Також суд погоджується із доводами сторони відповідача про те, що безперервне перебування сина за місцем мешкання батька на протязі 6 тижнів не буде відповідати інтересам дитини, оскільки це призведе до тривалого обмеження спілкування дитини з матір`ю, що враховуючи його вік не відповідатиме його інтересам. Отже таке перебування сина у батька на протязі літніх канікул має бути не безперервним, а погоджуватись сторонами у межах визначеного судом строку перебування сина у батька, тобто 6 тижнів. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У випадку налагодження довірливих стосунків між сторонами з питання виховання та участі у житті сина, враховуючи стан здоров`я дитини, його вік, зайнятість, сторони не позбавлені можливості в подальшому вирішувати питання про зміну графіка зустрічей з дитиною, який буде враховувати їх спільні інтереси, та інтереси дитини. Стосовно вимоги зобов`язального характеру суд приймає до уваги доводи сторони позивача про те, що вказаний спосіб судового захисту є належним, допустимим та достатнім для захисту прав позивача і не може бути обмежений додатковими умовами. Однак сторони при виконанні рішення мають враховувати інтереси дитини, її фізичний, психоемоційний стан та сприяти налагодженню стосунків дитини з обома батьками. Тому у цій частині вимога позивача підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial