Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

19 лютого 2016 року, представник МТСБУ, звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначили, що 11.03.2013 р., о 12.30 год., відповідач, керуючи автомобілем марки ВАЗ д/н 637-61ОА, у м. Одесі, рухаючись на по вул. Овідіопольська дорога, в порушення п. 10.3 ПДР, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не надав дорогу транспортному засобу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» д/н [NUMBER] що належить [PERSON] під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/4758245 зі строком дії з 28.09.2012 р. по 27.09.2013 р. була застрахована у ПрАТ СК «Провідна», внаслідок чого, автомобіль «Тойота» д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження, тобто відповідач скоїв адміністративне правопорушення, за що, постановою Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.04.2013 р., яка набрала законної сили 22.04.2013 р. був визнаний винним у скоєнні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 425 грн. Як вказують позивачі, на дату скоєння ДТП, відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно звіту авто-товарознавчого дослідження № 01/04/13 від 30.03.2013 р., розмір завданих власнику автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER] збитків, складає 5513,40 грн., вартість ремонту і регламентної виплати в сумі 5324,41 грн., яка 18.10.2013 р. була повністю виплачена потерпілій стороні і яку представник позивачів у позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу та судовий збір 1378 грн. В судове засідання представник позивачів не з`явився, надавши до позову свою заяву, в якій з посилання на ст. 158 ЦПК України, повністю підтримав позов, просив його задовольнити та слухати справу без його участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 5). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, за останнім відомим судові місцем своєї реєстрації, та його місцезнаходження невідоме позивачеві, що підтверджується довідкою Овідіопольського РВ ГУДМС України в Одеській області № 725 від 23.02.2016 р., з якої видно, що відповідач значиться зареєстрованим за адресою : [INFO] та поштовими повідомленнями з особистими відмітками про вручення судових повісток з викликом до суду, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 30,33,35). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із статтею 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Умовами статті 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності з ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пунктом 2 частини 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Судом було встановлено що 11.03.2013 р., о 12.30 год., відповідач, керуючи автомобілем марки ВАЗ д/н 637-61ОА, у м. Одесі, рухаючись на по вул. Овідіопольська дорога, в порушення п. 10.3 ПДР, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не надав дорогу транспортному засобу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» д/н [NUMBER] що належить [PERSON] під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/4758245 зі строком дії з 28.09.2012 р. по 27.09.2013 р. була застрахована у ПрАТ СК «Провідна», внаслідок чого, автомобіль «Тойота» д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження, тобто відповідач скоїв адміністративне правопорушення, за що, постановою Овідіопольського райсуду Одеської області від 11.04.2013 р., яка набрала законної сили 22.04.2013 р. був визнаний винним у скоєнні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 9-23). На дату скоєння ДТП, відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно звіту авто-товарознавчого дослідження № 01/04/13 від 30.03.2013 р., розмір завданих власнику автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER] збитків, складає 5513,40 грн., вартість ремонту і регламентної виплати в сумі 5324,41 грн., яка 18.10.2013 р. була повністю виплачена потерпілій стороні на підставі Наказу МТСБУ № 3737 від 15.10.2013 р. про відшкодування шкоди з Фонду захисту потерпілих, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 24-26). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачами було на законних підставах та у повному обсязі сплачено суму страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобілю [PERSON], що підтверджується вищенаведеними доказами та з огляду на викладене, суд вважає, суму стягнення з відповідача в порядку регресу законною та підтвердженою документально, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі зі стягненням з відповідача суми регресного відшкодування у розмірі 5324,41 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1378 грн. (а.с. 2).

Outcome: approved