Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

19.10.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.09.2015 між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант траст трейд» укладено договір № 00116 фінансового лізингу, предметом якого явився транспортний засіб Toyota Camry 2.5 АТ Comfort. На виконання умов договору 14.09.2015 року він сплатив як авансовий платіж у розмірі 18 % від вартості предмета лізингу, що становить 81900 грн. Вивчивши досконаліше зміст даного договору, він виявив, що представником відповідача було вписано у ньому про внесення авансового платежу у розмірі 50 %, про що його раніше повідомлено не було та така умова не була узгоджена між сторонами. В ході телефонної розмови представник відповідача повідомив, що на даний час моделі автомобіля вказаного вище немає у наявності. 22.09.2015 року він звернувся до відповідача з листом у відповідності до положень ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в якому відкликав свою згоду на укладення даного кредиту. Однак, до цього часу відповіді на лист не отримав. У звязку із цим, позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 81900 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надали до суду заперечення згідно яких позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, оскільки під час укладання договору лізингу від 14.09.2015 року та додатків до нього сторони дійшли згоди по усім його умовам, про що засвідчили своїми підписами. Даний договір повністю відповідає вимогам ст.ст. 202, 203 ЦК України. При підписанні договору позивач сплатив платіж у розмірі 9 відсотків від вартості предмета лізингу, що становить 40950 грн. як першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за підготовку, перевірку та розгляд документів для укладання договору. Окрім цього позивач частково сплатив авансовий платіж у розмірі 40950 грн. 30.09.2015 року від нього отримав лист, 28.10.2015 року надано, яку направлено за місцем проживання позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: 14.09.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант траст трейд» та [PERSON] укладено договір № 00116 фінансового лізингу, згідно якого лізингодавець зобовязався придбати у продавця, визначений у додатку № 1 до договору предмет лізингу та передати його у користування лізингоодержувачу на умовах, визначених даним договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору та згідно з положеннями чинного законодавства України. (а.с.5-9). Предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб зазначений у даній статті та у додатку № 1 до договору, а саме Toyota Camry 2.5 АТ Comfort. Предмет лізингу був самостійно та свідомо обранийЛізингоодержувачем та в овній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. (п.1.1,1.2 договору). Укладаючи даний договір сторони погоджуються, що на момент укладання даного договору вартість предмета лізингу становить 455000 грн. (п. 8.1 договору). Авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу зазначеного у даному договорі та у додатку № 1 до даного договору в розмірі 50 % на момент його укладання. (п.9.1 договору). Платіж за оформлення договору це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за підготовку, перевірку та розгляд документів для укладання договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір платежу за оформлення договору становить 9 відсотків від вартості предмета лізингу. Кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту купівлі предмета лізингу, незалежно від їх призначення, яке вказується у квитанції, зараховуються згідно даного договору у наступному порядку: платіж за оформлення договору; авансовий платіж; різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 ст.9 даного договору або різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.5 ст. 9 даного договору ( за наявності). (п.9.6 договору). 15.09.2015 року позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 81900 грн., що підтверджено даними квитанції №0.0.434247913.2. (а.с. 11). Письмовим повідомленням позивач повідомив відповідача, що у відповідності до п. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» він відкликає свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Одночасно вважає себе ошуканим працівником [PERSON], а отже даний договір не відповідає вимогам чинного законодавства і не тягне за собою юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю та просить повернути йому кошти у розмірі 81900 грн. (а.с.12-14). Згідно поштового відправлення дане повідомлення здано на поштове відділення 22.09.2015 року. (а.с.16). Положеннями ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг це вид цивільно правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом ч.ч. 1,2 ст.16 цього Закону сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо зобовязані повязані з виконанням договору лізингу. Відповідно до ч. 1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідач ввів його в оману, оскільки на час укладення договору лізингу від 14.09.2015в його тексті було відсутнє посилання на сплату авансового платежу, який складає частину від вартості предмета лізингу зазначеного у даному договорі та у додатку № 1 до даного договору в розмірі 50 % на момент його укладання. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, у судовому засіданні позивач не довів, що текст вказаного вище договору не відповідав тому, який він уклав із відповідачем. Натомість, у п.17.1 договору зазначено, що даний договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони. Підписанням даного договору, лізингоодержувач засвідчив отримання від лізингодавця одного примірника даного договору та додатку № 1, які надаються при укладанні даного договору. Підписання цього договору та додатків є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього.(п.17.2). Лізингоодержувач своїм підписом засвідчив факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтвердив свої права та обовязки за договором, підтвердив здатність набувати прав та обовязків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. (п.17.5 договру). У п. 17.6 договору сторони підтвердили, що даний договір укладено у відповідності до положень Закону України «Про захист прав споживачів», закону України «Про фінансовий лізинг», Цивільного кодексу України. Згідно з нормою ч.6\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~право споживача відкликати згоду на укладення договору споживчого кредиту реалізується шляхом подання кредитодавцю (банку) письмової заяви про відкликання згоди і повернення кредитодавцю коштів або товарів, одержаних згідно з договором, зі сплатою відсотків за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі. Таким чином, даною нормою закону врегульовано відносини щодо надання споживчого кредиту. Однак, із матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір лізингу, а отже між сторонами склалися відносини із надання послуг з фінансового лізингу, до яких положення \~\~ч.6\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовані бути не можуть. Таким чином, при укладанні договору лізингу сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов, в тому числі обумовили вартість предмета лізингу, що становить 455000 грн. та платежі, про що засвідчили своїми підписами, а отже він є укладеним. Так, позивачем першочергово сплачено платіж за оформлення договору, який становить 9 % від вартості предмета лізингу у відповідності до п.9.6 договору, який становить 40950 грн. та частково авансовий платіж у розмірі 40950 грн. При цьому, ст. 12 договору сторонами обумовлено порядок його розірвання, порядок повернення коштів, відповідальність сторін і порядок повернення предмета лізингу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed