Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

19.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання права спільної часткової власності на майно. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995 року їй та членам її сімї [PERSON], [PERSON] і [PERSON], було передано у спільну власність квартиру [ADDRESS]. До приватизації квартиру отримано за ордером [PERSON] на сімю з чотирьох осіб. 29.10.2013 року помер чоловік позивача, після чого [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] і [PERSON] подали заяви про відмову від своїх часток у спадщини. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки це може бути здійснено після виділу частки померлого у спадковому майні в звязку з чим їй було рекомендовано звернутись до державного реєстратора для реєстрації права на нерухоме майно. Однак, рішенням державного реєстратора від 22.11.2013 року за № 8228582 у державній реєстрації права власності будо відмовлено в звязку з невідповідністю документів. Позивач просить визнати належність 1/4 частки зазначеної вище квартири на праві приватної спільної часткової власності при житті [PERSON], що помер 29.10.2013 року в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Визнати право спільної часткової власності по 1/4 частині за кожним із співвласників, якими є [PERSON], при житті був [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру посімейного, спільного заселення № 2, розташовану на 1-2 поверсі двоповерхового будинку № 37-а по вул. Жовтневій в м. Вільногірську Дніпропетровської області, яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 53,3 кв. метри, у тому числі: 1-а кімната площею 17,4 кв.м.; 2-а кімната площею 9, 3 кв.м.; 3-я кімната площею 15, 2 кв.м; 4-а кімната площею 11, 4 кв.м; кухня площею 11,9 кв.м.; 2 ванні кімнати площею 2, 4 та 2, 3 кв.м.; 2 вбиральні площею 1, 4 та 1, 2 кв.м.; 2 коридори площею 15, 4 та 8.6 кв.м; комори площею 24, 3 кв.м.; три балкони площею 2,4 кв.м, 2, 7 кв.м., 6,0 кв.м., тамбуру площею 3,1 кв.м.; гараж площею 23,4 кв.м; зазагльною площею 158, 4 кв.метри. Представник позивача в судове засідання зявився, позов та його обґрунтування підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Пояснив, що на час введення будинку в експлуатацію [PERSON] звернулися до МП «Конкурент» і було виготовлено технічну документацію у м. Верхньодніпровську. Однак вказана організація погано провела роботу, оскільки, коли виготовляли новий технічний паспорт у 2013 році, то була виявлена розбіжність між правовстановлюючими документами та реальними розмірами квартири. Частина допоміжних приміщень не була включена до технічного паспорту, зокрема, балкон та комора. Реєстраційна служба відмовила в реєстрації права власності, оскільки технічна документація не відповідає правовстановлюючим документам. Перший техпаспорт було виготовлено по плану забудови, однак при забудові туди внесені були зміни і з того часу нічого не змінилося. Земельна ділянка на якій розташована квартира не приватизована. Представник Вільногірської міської ради Дніпропетровської області проти задоволення позову не заперечував. Позивач та треті особи в судове засідання не зявилися, просили справу розглядати та закінчувати без їх участі, подавши відповідні заяви. Суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, а також матеріали цивільних справ № 174/135/14-ц, п/с 2/174/162/2014, справі № 174/279/15-ц, п/с 2-о/174/13/2015, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995 року, виданого Вільногірським виробничим обєднанням «Дніпроспецсільгоспмонтаж», квартира, яка знаходиться за адресою вул. Жовтнева (Октябрская) 37-а кв. 2 належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] Загальна площа квартири становить 102 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 23.03.1995 року № 11 (а.с. 63). Згідно відмітки на звіроті вказаного свідоцтва, квартира [ADDRESS] малим підприємством «Конкурент» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 212 (а.с. 63 зв). До вказаного свідоцтва додавався технічний паспорт, який міститься в матеріалах справи № 174/135/14-ц. Відповідно до технічної характеристики квартири вона розташована на 1-2 поверсі двоповерхового будинку № 37-а по вул. Жовтневій в м. Вільногірську Дніпропетровської області, яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 54,1 кв. метри, у тому числі: 1-а кімната площею 17,1 кв.м., 2-а кімната площею 11,7 кв.м., 3-я кімната площею 14,2 кв.м, 4-а кімната площею 11,1 кв.м, кухня площею 11,9 кв.м., ванна кімната площею 3,0 кв.м., вбиральні (поєднаної) 4,2 кв.м.; коридору 25,5 кв.м., квартира обладнана балконом (терасою) 1,0; 1,0 кв.м. Загальна площа квартири 102,0 кв.м. (а.с. 7,8). Згідно технічного паспорту, який виготовлено на замовлення [PERSON], станом на 25.11.2013 року, який міститься в матеріалах справи № 174/135/14-ц, технічні характеристики будинку не співпадають з відомостями, які зазначені у попередньому технічному паспорті. Крім того, згідно свідоцтва про право власності від 10.04.1995 року загальна площа квартири становить 102.0 кв.м., але згідно цього технічного паспорту на обєкт нерухомості загальна площа квартири становить 158,4 кв.м. (а.с. 9, 10). Згідно копії ордеру на житлове приміщення № 124 серії Б, який міститься в матеріалах справи № 174/135/14-ц, квартира [ADDRESS] надана [PERSON] на родину [PERSON] і [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії акту передачі від 10.04.1995 року, який міститься в матеріалах справи № 174/135/14-ц, приватизована квартира № 2 по вул. Жовтневій (Октябрскій) 37-а знята з балансу ПКМ-10 ПО «Дніпроспецсільгоспмонтаж» та передана [PERSON] на підставі його свідоцтва про право власності від 10.04.1995 року (а.с. 12). Згідно копії рішення державного реєстратора № 8228582 від 22.11.2013 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яке міститься в матеріалах справи № 174/135/14-ц, у державній реєстрації права власності на квартиру відмовлено, оскільки згідно свідоцтва про право власності загальна площа квартири становить 102.0 кв.м., але згідно технічного паспорту на обєкт, що підлягає державній реєстрації при розрахунку державним реєстратором загальної площі обєкта нерухомого майна вона становить 100,7 кв.м. (а.с. 21). Згідно інформаційної довідки КП «БТІ м. Вільногірськ», який міститься в матеріалах справи № 174/135/14-ц, згідно даних вказаної установи в квартирі [ADDRESS], що в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, право власності не зареєстровано. До КП «БТІ м. Вільногірськ» не було передано архівної справи за вищевказаною адресою (а.с. 61). Згідно листа архівного відділу виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 18.03.2014 року за вих. № 22/09-22, який міститься в матеріалах справи № 174/135/14-ц, до нього технічна та дозвільна документація на житловий будинок № 37-а по вул. Жовтневій в м. Вільногірську не надходила. Місцезнаходження цих документів невідомо (а.с. 62). Згідно висновку № 1851-14 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 10.10.2014 року, який міститься в матеріалах справи № 174/135/14-ц, стан житлових та нежитлових приміщень в квартирі [ADDRESS], відповідає технічним та будівельним нормам, що діяли та діють в Україні станом на 1994 рік та на цей час. Забудовником зазначеної квартири дотримано усіх будівельних норм та правил, та квартира № 2 є технічно безпечною для використання за її призначенням. Згідно витягу зі звіту про оцінку майна, вартість квартири [ADDRESS], становить 333590,00 грн. (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 29.10.2013 року у м. Вільногірську Дніпропетровської області (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про шлюб, 25.09.1976 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом Серії І-КИ № 439611 (а.с. 9). 28.11.2013 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] (а.с. 99). [PERSON] і [PERSON] подали заяви до нотаріальної контори про відмову від своїх часток у спадщини, яка відкрилась після смерті їх батька [PERSON] (а.с. 48, 50). На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 370 та ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, право спільної сумісної власності припиняється. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне зазначити, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на час видачі свідоцтва про право власності на житло у встановленому законом порядку. Про це свідчить відмітка на звороті вказаного свідоцтва про реєстрацію квартири і про запис її в реєстрову книгу за № 212. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм, частки позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] складали по 1/4 частки на кожного. Право власності позивача та третіх осіб [PERSON], [PERSON] на вказану квартиру підтверджується правовстановлюючими документами. Однак, слід звернути увагу на те, що суд ухвалює рішення на підставі наявних правовстановлюючих документів із зазначенням технічних характеристик обєкту нерухомості відповідно до доданого до свідоцтва про право власності на житло технічного паспорту. Відповідно до свідоцтва про право власності загальна площа квартири становить 102,0 кв.м., що також вбачається з виготовленого на той час технічного паспорту. В технічному паспорті 2013 року технічні характеристики квартири суттєво відрізняються і загальна площа її зазначена, як 158,4 кв.м. З рішення державного реєстратора № 8228582 від 22.11.2013 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень вбачається, що при розрахунку ним загальної площі обєкта нерухомого майна вона становить 100,7 кв.м. Отже, технічна документація на квартиру, яка виготовлена у 2013 році, не відповідає правовстановлюючим документам, але усунення вказаних вище неточностей щодо технічних характеристик квартири не відноситься до компетенції суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з цього, позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи клопотання представника позивача в судовому засідання про покладення на позивача судових витрат по справі, суд вважає за можливе покласти судові витрати на [PERSON]

Outcome: partial