Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

19.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння, що призвело до втрати взаємоповаги. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, категорично заперечувала проти надання строку на примирення та просила позов задовольнити, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з початку серпня 2014 року через те, що в сім'ї виникають постійні сварки. Неприязні відносити з відповідачем складалися протягом останніх 5 років з причини різних поглядів на подружнє життя, неприязних відносин відповідача з її дочкою від першого шлюбу, не бажання відповідача працювати для матеріального забезпечення сім'ї, періодичне зловживання відповідачем алкогольними напоями. Постійні сварки призвели до нервового зриву у неї через що вона влітку 2014 р. перебувала на лікуванні у неврологічному відділенні лікарні, після чого поїхала до санаторію та повернувшись остаточно прийняла рішення про неможливість подальшого спільного проживання з відповідачем. На даний час вона створила іншу сім'ю, проживає окремо від відповідача та спільне господарство з ним не веде. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Пояснив, що дійсно в сім'ї виникали сварки. Підтвердив, що у позивачки був нервовий зрив через що вона перебувала на лікуванні, та після цього поїхала до санаторію, а потім по не зрозумілій для нього причині пішла з дому. Підтвердив, що з дочкою від першого шлюбу позивачки у нього не склались відносини на побутовому ґрунті. Посилаючись на бажання зберегти сім'ю просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 20 липня 2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №299. Дітей від шлюбу не мають. Шлюбні стосунки сторони припинили з початку серпня 2014 року, через відсутність взаєморозуміння у сім'ї, виникнення сварок, в зв'язку з розбіжностями у поглядах на основи сімейного життя та ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття любові з боку позивачки. Сторони сумісне господарство не ведуть, проживають окремо. Спору з приводу поділу майна не мають. Обставини щодо припинення шлюбних відносин з початку серпня 2014 року, окремого проживання сторін та не ведення спільного господарства в судовому засіданні визнані сторонами та відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 111 СК України передбачено вжиття судом заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач в судовому засіданні категорично заперечувала можливість збереження шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними неможливе, оскільки вона створила іншу сім'ю, проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком та не бажає повертатися до подружнього життя з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні вважав можливим примирення, оскільки до теперішнього часу кохає свою дружину та готовий пробачити її незрозумілу поведінку. За таких обставин, суд приходить до переконання, що примирення подружжя є не можливим, оскільки примушування позивачки до збереження шлюбних відносин є неприпустимим та суперечить як вимогам діючого законодавства, так і моральним засадам суспільства. Згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, подружжя дітей не має, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, суд приходить до переконання, що зберегти сім'ю сторін неможливо, в зв'язку з чим вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved