Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

19.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини та позбавити відповідача батьківських прав стос онов їх спільної дитини - [PERSON] В обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 21.10.1995р., від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач з жовтня 2009 року не мешкає разом з нею та їх спільною дитиною, жодним чином не приймає участі в утриманні та вихованні дитини. З 2001 року місце перебування [PERSON] взагалі їм не відомо і втрачено будь-який зв»язок з ним. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що [PERSON] у 2011 році поїхав проживати у Росію і де він там проживає їй не відомо. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надало до суду заяву про слухання справи без участі їх представника та позовні вимоги підтримало. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 21 жовтня 1995 року по 14 жовтня 2011 року. Від даного шлюбу у них народилась дитина - [PERSON], [INFO], батьками якої є сторони по справі. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Згідно вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 19 березня 2015 року. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Обов'язок прийняття участі у вихованні дитини також закріплений у ч.2 ст. 157 СК України, відповідно до якої той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до висновку № 379 від 17.07.2015 року Управління служб у справах дітей [PERSON] проживає разом з матір»ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини не приймає участь у вихованні та навчанні дитини, отже, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у визначеному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved