Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

18.05.2017 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] (далі Позивач) із позовом до [PERSON] сільської ради (далі Відповідач) про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовано тим, що 26.06.2016 року померла бабуся Позивача, [PERSON], про що долучено копію свідоцтва про смерть, з актовим записом № 258. Після її смерті лишилось спадкове майно, що складається з: земельної ділянки площею 0,4367 га., розташованої за адресою [PERSON] сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області; земельної ділянки площею 0,9825 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області; земельна ділянка площею 2,7055 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області; земельна ділянка площею 0,4367 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області; земельна ділянка площею 2,7052 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області; земельна ділянка площею 1,0106 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 25.11.2008 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області [PERSON], згідно якого усе належне їй майно заповіла [PERSON], тобто Позивачеві. У встановлений законом час Позивач звернувся до державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2017 року, йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначені земельні ділянки у звязку з тим, що право власності спадкодавця [PERSON] на спірні земельні ділянки було зареєстровано за нею вже після її смерті. Позивач пояснив, що бабусі дійсно належало право на земельні частки (паї), розміром 4.36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) кожен, які перебували у колективній власності КСП «Світанок». Бабуся розпочала процедуру виготовлення правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки, для виділення їх в натурі (на місцевості), однак за станом здоровя та через свій похилий вік не змогла продовжити дії самостійно, тому довіреністю від 14.04.2016 року уповноважила [PERSON] представляти її інтереси щодо вказаного питання. Так, зазначена процедура зайняла тривалий час, тому реєстрація права власності на земельні ділянки (паї) відбулась лише у серпні 2016 року, через кілька днів після смерті бабусі. З огляду на викладене Позивач просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки, а саме: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4367 га., розташованої за адресою [PERSON] сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223781400:02:002:0119; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9825 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223781400:02:001:0096; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7055 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223781400:01:002:0065; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4367 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223781400:02:002:0118; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7052 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223781400:01:002:0066; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0106 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223781400:02:001:0019, після померлої 26.06.2016 року [PERSON] Представник Позивача [PERSON] надала до суду заяву, у якій просила розглядати дану справу без її участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. (а.с.48) Представник Відповідача [PERSON] сільської ради надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. (а.с.47) Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON], померла 26 червня 2016 року, про що є копія Свідоцтва про смерть серії І-КИ № 695154, виданого 29 червня 2016 року, з відповідним актовим записом № 258.(а.с.9) Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4367 га., розташованої за адресою [PERSON] сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223781400:02:002:0119; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9825 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223781400:02:001:0096; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7055 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1223781400:01:002:0065; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4367 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223781400:02:002:0118; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7052 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223781400:01:002:0066; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0106 га., розташованої за адресою [PERSON] сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1223781400:02:001:0019, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 19-30). Відповідно до заповіту від 25 лютого 2008 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 192, [PERSON] заповіла усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті у власність [PERSON]. (а.с.8). Згідно довідки № 597 виданої секретарем виконкому [PERSON] сільської ради від 18.05.2017 року [PERSON], яка померла 26.06.2016 року була зареєстрованою та проживала до дня смерті по вул. Молодіжна, 18, в с. Гречане Петриківського району Дніпропетровскої області. Зазначений вище заповіт не змінювала та не відміняла, заборони та арешту на її майно не накладалось. (а.с.15). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2017 року, Позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки у звязку з тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за спадкодавцем після 26.06.2016 року, тобто після її смерті (а.с.13,14). Судом встановлено, що спадкодавцеві [PERSON], яка померла 26.06.2017 року, належало право на земельні частки (паї): розміром 4.36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), які перебували у колективній власності КСП «Світанок», в с. Гречане Петриківського району Дніпропетровської області, про що долучено копії Сертифікату серії ДП № 0196189 від 09.07.1997 року та Сертифікату серії ДП № 0329269 від 14.11.2001 року, який [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON]. (а.с.16-18) [PERSON], яка померла 26.06.2016 року дійсно уповноважила [PERSON] бути її представником в усіх організаціях, установах, підприємствах, органах влади з питань оформлення на імя довірителя Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території [PERSON] сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, що підтверджено копією довіреності від 14.04.2016 року, зареєстрованої в реєстрі за № 12, яка була дійсною до 14.04.2017 року.(а.с.11) З Петриківської держаної нотаріальної контори надійшов лист № 998/01-16, щодо надання інформації про те, що спадкова справа після померлої 26.06.2016 року [PERSON] заведена за №204/2016, 02.08.2016 року надійшла заява про прийняття спадщини на все спадкове майно за заповітом посвідченим 25.02.2008 року [PERSON] сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області за реєстровим № 192 від [PERSON], 18. 09.08.2016 року надійшла заява про відмову від обовязкової частки у спадковому майні по ст. 1241 ЦК України від сина померлої [PERSON]. Інших заяв не надходило. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права. Статтею 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст. 248 ЦК України у разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. З огляду на викладене, враховуючи те, що спадкодавець [PERSON], яка померла 26.06.2016 року, за життя дійсно мала намір та розпочала процедуру виділення їй земельних ділянок в натурі (на місцевості) та виготовлення відповідних правовстановлюючих документів на них, у звязку із чим ще в 2007 році звернулася до Держкомзему Петриківського району, беручи до уваги обставини, через які [PERSON]А не мала змоги самостійно продовжити вказані дії (похилий вік особи), однак бажаючи їх настання уповноважила [PERSON] бути її представником з питань оформлення на імя довірителя правовстановлюючих документів на право власності на вказані земельні ділянки, враховуючи невідкладність вчинених дій, невиконання яких могло призвести до виникнення значних збитків, суд приходить до висновку, що спірні земельні ділянки належать спадкодавцеві [PERSON], яка померла 26.06.2016 року, на праві приватної власності. Статтею 328 ЦК України закріплено положення про те, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1233 та ст. 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Позивач [PERSON] є особою, яку спадкодавець [PERSON] визначила у заповіті, як спадкоємця на земельні ділянки, що вказані по справі. Зазначене є підставою для задоволення позову і визнання за Позивачем права власності, в порядку спадкування за заповітом, на вказані земельні ділянки, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. Позивач при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір в повному обсязі та вимог, щодо стягнення його з Відповідача не заявив. Отже, суд вважає за доцільне витрати, по сплаті судового збору, залишити за позивачем.

Outcome: approved