Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

18.10.2017 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 14.06.2014 зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, 30.12.2015 шлюб був розірваний. Також судовим рішенням від 05.03.2015 з відповідача були стягнені аліменти на утримання доньки, але в зв'язку із непомірним психологічним тиском на неї, численними погрозами з боку відповідача і його родини, вона була вимушена забрати виконавчий лист із служби виконання судових рішень. Оскільки відповідач не брав і не бере участь у вихованні доньки, не виявляє інтересу до її життя, здоров'я і щоденних потреб, матеріально дитину не забезпечує, просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та пояснила, що під час вагітності вона пішла проживати до своїх батьків, які допомагали їй, оскільки вона важко переносила цей стан. В той час відповідач не цікавився її станом, лише вимагав, щоб вона поверталася до виконання обов'язків дружини. Також відповідач сумнівався в походженні дитини від нього, не вважав за необхідне зустріти її з пологового будинку. Після народження дитини до дня звернення до суду відповідач відвідав дитину лише 2-3 рази, в спілкуванні з нею лише пред'являв претензій, хотів писати відмову від дитини, щоб не сплачувати аліменти. Дитина не сприймає відповідача як батька, у останнього не виникало бажання спілкуватися з донькою. На даний час її теперішній чоловік піклується про дитину, цікавиться її життям та розвитком. Позбавлення батьківських прав відповідача необхідно для захисту інтересів дитини, щоб захистити від подальших можливих претензій батька. Просила позов задовольнити. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, допитаний в судовому засіданні 02.03.2018 в якості свідка суду пояснив, що вважає себе батьком [PERSON], бажає займатися її вихованням, але позивачка перешкоджає у зустрічах з дитиною. Завжди привозив, якщо щось було потрібно, іноді зустрічався з матір'ю позивачки та передавав нею гроші, також давав гроші на дитяче ліжечко. Позивачка відмовилася від аліментів, зазначаючи, що «в неї вистачає грошей, щоб забезпечити себе». Він планує подати до суду позов про визначення способу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Раніше не подавав такого позову, оскільки дитина була маленька, його не знала та її не пускали до нього. Останній раз бачив доньку на хрестинах, через два місяці після народження дитини. Зазначив, що він відмовився від роботи в м. Києві, оскільки бажає бачити дитину. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, зазначивши, що позивачкою не зазначено, яком чином позбавлення батьківських прав [PERSON] захистить права його доньки [PERSON] Відповідач має рівні права і будь-які обмеження їх зі сторони матері дитини є безпідставними. Позивачкою не наведено тих виключних обставин, які б були підставою для прийняття судового рішення про позбавлення батьківських прав, як то зловживання алкоголем, наркотичними речовинами на очах у дитини, умисне створення загрози її життю чи здоров'ю, заподіяння тілесних ушкоджень, вплив аморальною поведінкою тощо. Навпаки, відповідач визнає [PERSON] своєю донькою, бажає турбуватися та спілкуватися з нею, але цьому перешкоджає позивачка, яка не надає дитину, влаштовує сварки та висловлює погрози. Враховуючи вік дитини та її здатність до самостійного спілкування з батьком, планується подача позову про визначення способу та участі батька у вихованні та спілкуванню з дитиною. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона хрещена позивачки, остання доводиться їй двоюрідною племінницею, знає її з народження. Вона ніколи не бачила, щоб відповідач приходив до дому позивачки, грався з дитиною, зі слів позивачки та її батьків їй відомо, що [PERSON] не допомагав утримувати дитину. Їй не відомо чи приймав участь відповідач у вихованні дитини, вона особисто не бачила. Мати позивачки казала, що відповідач десь виїхав, не допомагає дитині. Дитина ніколи не згадувала про батька. Свідок [PERSON] суду пояснила, що мати позивачки є її колегою, з 2013 року часто спілкується з нею. В 2014 році приходила до них досить рідко, десь 1-2 рази на місяць. Позивачка була вагітною і проживала разом із батьками. Коли приходила до них, то відповідача там не бачила, останній, зі слів позивачки та її матері, був то на роботі, то в селі у матері. Мати позивачки розповідала їй, що відповідач пропонував забрати дитину з пологового будинку без нього. Після народження дитини, коли вона приходила до матері позивачки, також не бачила там відповідача, дитина ніколи не говорила про батька. Останній раз бачила відповідача в листопаді 2016 року на хрестинах. Були розмови, що після народження відповідач навідувався до дитини, однак нічого не приносив. Також мати позивачки колись казала, що відповідач відмовився зареєструвати дружину з дитиною в квартирі, у них була можливість проживати окремо. Зазначила, що коли позивачка почала зустрічатися з Романом, то дитина відразу потягнулася до нього. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачка доводиться їй донькою. Після укладення шлюбу відповідач сказав, що не має житлової площі. Позивачка важко переносила вагітність, під час якої відповідач допомоги не надавав, вони все робили самі, самі возили по лікарям, відповідач був то на роботі, то у матері на дачі, грошей не надавав. Коли треба було забирати дитину з пологового будинку, відповідач не знав куди й як, поряд була вона, батько та брат позивачки. Відповідач не бажав відвідувати дитини, виказував сумніви щодо походження дитини від нього. Дитина його не цікавила, він забрав дитину з пологового будинку, приходив на хрестини, ще можливо приходив раз, казав, що зморюється й йому потрібно відпочивати. Позивачка казала, що відповідач приходив, коли її не було вдома. Коли подали на аліменти, відповідач погрожував, що гроші будуть йти лише на ліки. Купив коляску за весільні гроші. Гроші відповідач надавав тільки після судового рішення про стягнення аліментів. Постійно казав, що у нього немає грошей. Також відповідач не захотів зареєструвати дитину у житлі. Свідок [PERSON], який доводиться позивачці рідним братом, суду пояснив, що відповідач не бажав їхати забирати дружину з дитиною з пологового будинку, до дитини не приходить, раз приходив як привезли дитину з пологового будинку, другий раз побув годину, потім пішов. Коли привіз коляску дитині, кинув її в дворі, сказавши, що він зайнятий. Свідок [PERSON], яка доводиться позивачці свекрухою, в судовому засіданні пояснила, що знає останню 2 роки, за цей час спілкувалися майже кожного дня, по телефону спілкується щодня. У неї з позивачкою гарні відносини, остання турботлива мати та дочка. Гарні відносини у позивачки з її сином, останній швидко зійшовся з дитиною, вони спілкуються, граються, син читає книги. Зі слів позивачки та її батьків знає, що відповідач не захотів забирати позивачку з дитиною з пологового будинку, не підійшов до дитини. Також вони розповідали, що відповідач пропонував відмовитися від аліментів, а він, в свою чергу, відмовиться від дитини. Її син вже 2 роки піклується про позивачку та її дитину, [PERSON] називає її сина батьком, засмучується, коли останній змушений відлучитися. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає напроти будинку позивачки, протягом 2 років жодного разу не бачила відповідача біля будинку. Колись була розмова й на її питання позивачка казала, що відповідач не надає допомоги, не приймає участі в житті дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що підтримує дружні стосунки з позивачкою майже 4 роки, виходять гуляти з дітьми, приходила до позивачки на святкування, але жодного разу відповідача не бачила. Позивачка з дитиною проживає у своїх батьків. Вона не була на хрестинах [PERSON], але коли була на річницю дитини, то відповідача на святкуванні не було. В розмовах не чула, щоб відповідач підтримував дитину, бувало, що вона позичала гроші на лікування дитини. Також зазначила, що особисто чула, як дитина називала брата позивачки батьком, коли той грався з нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає відповідача близько 7-8 років, позивачку знає з часу, коли останні почали зустрічатися. До одруження у сторін були добрі стосунки. Після народження дитини позивачка стала проживати у своїх батьків. Після припинення відносин між сторонами, з відповідача стягувалися аліменти на утримання дитини і дружини. Він був свідком того, що відповідач телефонував позивачці, але остання не брала слухавку. В 2015 році вони привозили подарунки дитині, однак їм не відчинили двері. В 2016 та 2017 роках він також привозив відповідача до дитини, однак їм також не відчинили. Для відповідача це була душевна травма, що не дають бачитися з дитиною. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 23.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 27.12.2017 Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, з якого вбачається, що позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Семеренко». Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014 по 30.12.2015, що підтверджується рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2015 №583/3986/15-ц, яким даний шлюб був розірваний. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.03.2015 №583/167/15-ц з [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, які повинні сплачуватися на користь матері. Сторони не заперечують, що дитина проживає разом з позивачкою, що також підтверджується довідкою квартального комітету «Ботанік» від 14.09.2017 №498. Згідно довідки квартального комітету «Ботанік» б/н [PERSON] (на даний час [PERSON] виховує доньку [PERSON], батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не виявляв батьківського піклування протягом 3 років, не турбувався станом здоров'я своєї доньки без поважної причини, фінансової допомоги позивачка на виховання доньки від колишнього чоловіка не має. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Підстави позбавлення батьківських прав визначені ч. 1 ст. 164 СК України. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків (абз. 2 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як на підставу позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що [PERSON] не проявляє інтересу до дитини, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Відповідач не заперечує, що не приймає участі у вихованні дитини, посилається на те, що йому перешкоджали у спілкуванні з дитиною. Згідно із ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Матеріали справи містять висновок органу опіки та піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради від 29.10.2017 №01-13/3901, згідно якого орган опіки та піклування Охтирської міської ради вважає недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] Позбавлення батьківських прав у даному випадку не відповідає інтересам дитини, яка має право на сімейне виховання та на спілкування із батьком. Суду не надано належних та допустимих доказів негативної характеристики відповідача, його винної поведінки та умисного ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, а факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, в зв'язку з чим, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed