Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

19.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 27.10.2001 року. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного сімейне життя погіршилось, кожен має власний погляд на сімейні цінності, в результаті чого з січня 2019 року шлюбні стосунки остаточно припинені; спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду 19.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі, призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні в підготовчому засіданні на 13.05.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін підготовче засідання було відкладене на 03.06.2019 року. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась; надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність і задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій повністю визнав позов; з наслідками визнання позову ознайомлений; просив розглянути справу в його відсутність. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що 27.10.2001 року відділом РАГС Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 443. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2005 року. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачкою про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved