Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

18.03.2020 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поданий позов позивач мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 26.01.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 890, 91 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.001 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил додаються до позовної заяви. Зазначає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. Вказує, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у [PERSON] станом на 05.03.2020 року утворилась заборгованість у сумі 22 965, 93 гривень, яка складається з наступного: 5 890, 91 гривень - заборгованість за кредитом; 3,75 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 15 224,31 гривень - заборгованість за пенею; 1 846, 96 гривень - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Ураховуючи зазначене, ПАТ КБ «ПриватБанк» проссить суд стягнути [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 10.02.2011 року в сумі 22 965,93 гривень. 16.06.2020 до судового засідання учасники справи не з`явилися, надали суду заяви про слухання справи за їх відсутності, при цьому представник позивача позов підтримує з підстав, які зазначені в позові, відповідач - не заперечує щодо задоволення позову. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частково задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 5 890,91 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,001 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Сторони зазначили, що вказана генеральна угода укладається з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язання за кредитним договором № SAMDN55000040379532 від 26.01.2011 (а.с.7). В свою чергу відповідач, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця повинен сплачувати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 981,82 грн.( п.2.1 Генеральної угоди). Згідно пункту 1.1.2 генеральної угоди зменшено суму заборгованості позичальника за кредитним договором від 26.01.2011 року та заборгованість за договором з дати підписання Генеральної угоди складає 6 750,91 гривень. Відповідно пункту 1.1.3 генеральної угоди дата закінчення погашення заборгованості за договором - 31.05.2014. У пункті 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що заборгованість за кредитом, починаючи з 32 го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1 846,96 гривень. Пунктом 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості передбачено, що при порушенні боржником зобов`язань з погашення кредиту, боржник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі передбаченому Умовами та правилами за кожен день прострочення. Згідно розрахунку, наданого позивачем - відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на станом на 05.03.2020 року утворилась заборгованість у сумі 22 965, 93 гривень, яка складається з наступного: 5890, 91 гривень - заборгованість за кредитом; 3,75 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 15 224,31 гривень - заборгованість за пенею; 1 846, 96 гривень - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди ( а.с.4-6). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення Генеральної угоди) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені). Судом установлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , досягнувши згоди щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором, уклали 25.11.2013 року Генеральну угоду, згідно з пунктом 2.1 якої банк надав [PERSON] , строковий кредит у розмірі 5 890,91 гривень зі сплатою 0,001 % на місяць на суму заборгованості з кінцевим строком повернення 31.05.2014 року. Пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що заборгованість за кредитом, починаючи з 32 го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1 846,96 гривень. Оскільки [PERSON] , не виконує зобов`язання за укладеною з банком Генеральною угодою і має непогашену заборгованість за кредитом в розмірі 5 8790,91 гривень, процентами у розмірі 3,75 гривень, штраф у розмірі 1 846,96 гривень, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача вказаних сум. Разом із цим судом установлено, що умови Генеральної угоди від 25.11.2013 року не передбачають розмір пені (комісії) за неналежне виконання зобов`язання, а відсилають на її встановлення Умовами та правилами (пункт 2.8 Генеральної угоди). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення пені (комісії) посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті http://privatbank.ua/rules. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Надані позивачем Правила та умови надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, - в анкеті-заяві позичальника та Генеральній угоді, які безпосередньо підписані останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору [PERSON] з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач прийняв запропоновані банком Умови та правила. З огляду на вищезазначені обставини, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 25.11.2013 складає 7 741, 62 гривень , з яких: 5 5890,91 гривень - заборгованість за кредитом; 3, 75 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 846, 96 гривень - штраф, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 562/602/17, провадження № 61-25451св18. В іншій частині позову необхідно відмовити за необгрунтованістю. З врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь банку пропорційно задоволеним вимогам у сумі 708 гривень , (розмір заявлених вимог - 22 965,93 гриень (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню - 7 741,62 грн (33,7 %), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом - 2 101 гривень(2 101 х 33,7 % : 100 % = 708 ). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial