Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

18.10.2021 позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі № 379/577/20 номер провадження 2/379/56/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки судових витрат у розмірі 25 000,00 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Таращанського районного суду від 07.10.2021 її позов було задоволено. При ухваленні судом рішення не було вирішено питання про судові витрати, які позивачка понесла при розгляді справи судом, так як не мала можливості подати доказів витрат на професійну допомогу до фактичного закінчення справи та розрахунку з адвокатом. Про стягнення судових витрат із відповідача позивачкою було заявлено 07.10.2021 року до закінчення судових дебатів. Просить ухвалити додаткове судове рішення про стягнення із відповідача [PERSON] судових витрат в сумі 25 000,00 грн, згідно наданого нею розрахунку так як він не визнав позовні вимоги і виник спір. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надала наступні документи: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02.03.2020, копію додатку №1 від 02.03.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги, копію акту про виконання умов Договору про надання правничої допомоги від 11.11.2021, розрахунок розміру винагороди адвоката за Договором про надання правничої допомоги, копії квитанцій № 5 від 17.05.2021, №7 від 30.07.2021, №8 від 19.08.2021, №9 від 30.09.2021, №10 від 11.10.2021 (а.с.186-192). 22.11.2021 представником відповідача [PERSON] адвокатом Божком М.І. подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. В обґрунтування свого клопотання зазначає що витрати в сумі 25 000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим обсягом послуг та затраченим часом на надання таких послуг. Також зазначає що в інтернеті велика кількість безкоштовних зразків тотожних позовних заяв, зокрема на сайті Судової влади є кілька безкоштовних зразків та і на інших сайтах понад 50 зразків. Звертає увагу на те що і справі є два відповідачі, проте позивачка вводить в оману суд, зазначаючи те що інший відповідач визнав позов, а всі витрати покладені саме на [PERSON] . Однак в матеріалах справи відсутні відомості що він даний позов визнав. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились однак направили до суду заяву в якій просять слухати справу у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] адвокат Божок М.І. в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав подане представником клопотання та заперечував проти задоволення заяви. Пояснив, що він не працює, отримує мінімальну пенсію, хворіє на цукровий діабет Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 07.10.2021 року, задоволено позов в цивільній справі № 379/577/20 номер провадження 2/379/56/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. При винесенні вказаного рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу та судовий збір, оскільки позивачкою до закінчення судових дебатів зроблено відповідну заяву. В силу ч.ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно ч. 2 вказаної статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з статтею 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції. Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву саме в суді першої інстанції. Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. За ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Однак, суд вважає, що такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Згідно ч.ч. 1, 3, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Окрім того, згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»). Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції). У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і може завадити розгляду їхніх позовних вимог та отримання розумної сатисфакції у разі ухвалення рішення на їх користь. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції. Зазначене узгоджується із практикою ВС зокрема в постанові від 09 грудня 2020 року справа № 2/20170/17 провадження № 61-9976св19 суд зазначає, що необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм є порушенням права на справедливий судовий захист. Як зазначив Верховний Суд у постанові № 753/15683/15 від 26 вересня 2018 року розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, наявні в матеріалах справи договір про юридичні послуги, меморіальний ордер, опис наданих послуг та додаткових витрат і акт приймання виконаної роботи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн позивачкою [PERSON] подано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02.03.2020, копію додатку №1 від 02.03.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги, копію акту про виконання умов Договору про надання правничої допомоги від 11.11.2021, розрахунок розміру винагороди адвоката за Договором про надання правничої допомоги, копії квитанцій № 5 від 17.05.2021, №7 від 30.07.2021, №8 від 19.08.2021, №9 від 30.09.2021, №10 від 11.10.2021. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд, вважає, що надані стороною позивача документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, є належними доказами і приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають частковому задоволенню, а саме підлягають до задоволення в частині: консультації, отримання наявних документів щодо спору - 1000,00 грн, вивчення документів та узгодження правової позиції з клієнтом - 3000,00 грн, складання інших документів - 2000,00 грн., участь у судових засіданнях 04.09.2020, 24.09.2020, 16.12.2020, 26.02.2021, 17.05.2021, 19.08.2021, 07.10.2021, з урахуванням часу очікування у суді та часу витраченого безпосередньо на участь у засіданні - 9500,00 грн. При цьому суд ураховує, що заявлений розмір витрат є співмірним обсягу послуг, що були надані адвокатом. Разом з тим, суд визнає обґрунтованим клопотання подане представником відповідача [PERSON] адвокатом Божком М.І. про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Так, суд, вважає завищеними витратами на складання позовної заяви - 6000,00 грн., і приходить до висновку про задоволення витрат на складання позову у сумі 3000,00 грн. Також, суд, вважає завищеними витрати на підготовку до участі у судових засіданнях і вважає необхідним задовольнити в цій частині на 1000,00 грн. Таким чином, загалом підлягає до відшкодування на суму 19500,00 грн., витрат на правову допомогу. Суд визнає необґрунтованими доводи позивачки щодо необхідності стягнення повної суми судових витрат на правову допомогу тільки зі [PERSON] . Так, [PERSON] , у судові засідання не з`являвся, заяви про визнання позову не подавав. Згідно норм ст. 141 ЦПК в разі задоволення позову судові витрати стягуються з відповідача. У справі два відповідача, а оскільки позивачка з [PERSON] не прохає стягнути витрати на правову допомогу, то суд стягує витрати на правову допомогу лише з [PERSON] у сумі 9750,00 грн.(19500,00 : 2 = 9750,00). Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] по 1361,1 грн з кожного. При таких обставинах, враховуючи норми ст.ст. 141 п.8, 126 ЦПК, суд вважає за необхідне задовольнити заяву частково та ухвалити додаткове рішення у справі № 379/577/20 номер провадження 2/379/56/21. На підставі викладеного,

Outcome: partial