Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

19.10.2016 року позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача - [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач відчужив їй вказану квартиру, відповідач зареєстрований у даній квартирі, не проживає в ній близько шести років, відповідач будучи зареєстрований в спірній квартирі перешкоджає позивачеві вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею, а також позивач несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст.ст.\~74,\~76 ЦПК України, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про те, що позовні вимоги не визнає. На підставі статей 158,169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], посвідчений 04.02.2010 року приватним нотаріусом Чуднівського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №256 (а.с. 4). Згідно довідки №2266 від 05.10.2016 року, виданої Великокоровинецькою селищною радою Чуднівського району Житомирської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає з моменту укладення договору купівлі продажу квартири від 04.02.2010 року (а.с. 7). Відповідно до\~ ст.319 ЦК України\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.391 ЦК України\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)\~позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4)\~оголошення фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2016 року по справі № 21-5446а15. Відповідач будучи зареєстрований в спірній квартирі, чинить перешкоди позивачу у здійсненні її права розпорядження своїм майном, тому його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що є також одним із способів захисту права власності позивача у справі. Виходячи з наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved