Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

18.08.2017 позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В судовому засідання 19.02.2018 позивач подала заяву про зміну позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги аргументує тим, що 13.06.2012 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час розірваний за рішенням суду. Від даного шлюбу у них народилося дві доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час постійно проживають з нею та перебувають на її утриманні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач жодним чином не виконує свої батьківські обов'язки та фінансово не забезпечує дітей, інших утриманців не має, ніде не працює, його стан здоров'я дозволяє йому повноцінно працювати та приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позов та просили задовольнити з наведених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак з'явилась його представник, яка проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідач не ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по відношенню до спільних з позивачем дочок, приймає участь у їх вихованні, оплачує витрати на одяг, лікування, зокрема стоматологічні послуги. Зазначила також, що за домовленістю сторін діти два дні на тиждень проводять час з батьком і в цей час батько оплачує їх харчування, розваги та інші витрати. Крім того, посилається на те, що позивачем не обґрунтовано розмір аліментів у максимально передбаченому сімейним законодавством розмірі, т.я. відповідач на даний час ніде не працює, не має доходу, при цьому приймає участь у забезпеченні дітей. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2008. З даного свідоцтва про народження вбачається, що її батьками є позивач та відповідач. [INFO] народилася [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.05.2012. З даного свідоцтва про народження вбачається, що її батьками є позивач та відповідач. Як зазначає позивач та не заперечує представник відповідача, неповнолітні діти сторін постійно проживають з матір'ю. При цьому два дні на тиждень за домовленістю сторін проводять час з батьком, що підтверджується їх спільними фотознімками. Представник відповідача зазначає, що два дні на тиждень за домовленістю сторін діти проводять час з батьком, який приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей і на підтвердження цього додала копії товарних чеків на дитячий одяг, квитанції про оплату товарів в дитячих магазинах та кафе, а також акт здачі-прийняття виконаних робіт та послуг, який свідчить про оплату відповідачем стоматологічних послуг, наданих дочці [PERSON]. У відповідності до положень ст. 180 СК України, на батьків покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що на час розгляду справи неповнолітні діти сторін проживають з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд керується положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, та враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців. Отже, враховуючи наведенні положення СК України, а також беручи до уваги, що відповідач фізично здоровий та має можливість сплачувати аліменти, інших неповнолітніх дітей, чи інших утриманців на утриманні не має, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають стягненню за період з 18.08.2017 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому, оцінюючи докази, надані представником відповідача на підтвердження участі відповідача у матеріальному забезпеченні дітей, судом встановлено, що з наданих представником відповідача копій товарних чеків та квитанцій не вбачається, що саме ним були здійснені дані витрати, більш того, з дат на даних документах вбачається, що ці розрахунки були проведені в кінці 2017 на початку 2018 років, тобто після звернення позивача до суду з даним позовом. Суд також критично ставиться до посилань представника відповідача на необґрунтований розмір аліментів, а також відсутність у відповідача можливості виплачувати аліменти саме у такому розмірі, оскільки вважає, що запропонований позивачем розмір аліментів є необхідний для забезпечення відповідного рівня життя дітей, а відповідач, який є фізично здоровим та працездатним не позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати стабільний дохід. Більш того, у запропонованому представником відповідача проекті аліментного договору, нею була запропонована сума аліментів та інших витрат, які батько зобов'язується за даним договором виплачувати на утримання дітей, яка у сукупності становить 5860 грн., що лише на 140 грн. менша від розміру аліментів, які просить стягнути позивач, що свідчить про те, що відповідач на момент складення проекту даного договору фактично мав намір та можливість сплачувати позивачу на утримання дітей саме таку суму грошових коштів. Враховуючи всі наведені представником доводи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ним не доведено об'єктивних підстав, які б свідчили про регулярну та повноцінну участь батька у матеріальному забезпеченні дітей на достатньому рівні, та які б свідчили про необхідність відмовити у задоволенні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову в розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved