Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

19.03.2019 позивач звернулася до суду з вищеназваним позовом і просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що являється власником будинку за [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований її син [PERSON] , який на протязі 7 років не проживає за вказаною адресою, не несе ніяких витрат по утриманню будинку. Оскільки в добровільному порядку відповідач по справі не бажає знятися з реєстраційного обліку з будинку, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте в позовних вимогах заяви зазначила про розгляд справи без її участі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення та просить залишити за нею судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи в силу ст. 128 ЦПК України повідомлений належно, причини неявки до суду не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Крутогорбівської сільської ради. В даному житловому будинку зареєстрований відповідач в справі, [PERSON] , [INFO] , який не проживає в даному житловому будинку та ним не користується, що підтверджується актом обстеження від 15.03.2019 року, складеного депутатом Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області [PERSON] в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] та випискою з погосподарської книги № 3 за період 2016-2020 роки. Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Частина 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначає чіткий перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, але у зв`язку з тим, що відповідач відмовляється виписатися добровільно, єдиною підставою для зняття з реєстрації місця проживання може виступити остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позивач є власником даного будинку, відповідач більше року в ньому не проживає та ним не користується, вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку в добровільному порядку неможливо і тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженя своїм майном, де перешкодою є постійне проживання в будинку особи, яка не має будь-яких на те прав. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе позов задовольнити, оскільки відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, а в судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що відповідач не є членом сім`ї позивача, не проживає у вищевказаному жилому приміщенні більше року, його утриманням не займається, не сплачує комунальні послуги, і тому він втратив право на користування ним. Згідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 р. № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved