Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 28-Ф/08-38 від 11.07.2008 року в сумі 123 504,89 грн., з яких: 8 740,00 грн. - заборгованість по кредиту строкова; 38 583,91 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 901,34 грн. - заборгованість по процентах поточна; 27 693,96 грн. - заборгованість по процентах прострочена; 28 261,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності; 19 324,13 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів. Також, позивач просив стягнути з [PERSON] штраф за невиконання умов договору застави в розмірі 3 730,00 грн. та судові витрати покласти на відповідачів. В позові посилається на те, що 11.07.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 28-Ф/08-38 від 11.07.2008 року. Відповідно до умов договору, ПАТ АБ «Укргазбанк» надав [PERSON] кредит в сумі 67 140,00 грн., на строк з 11 липня 2008 року по 10 липня 2015 року, на придбання автомобіля марки Chevrolet, модель Aveo TC56U, 2008 року випуску. Позивач зазначає, що він свої зобов'язання за вказаним вище кредитним договором виконав в повному обсязі, разом з тим відповідач [PERSON] порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим у останнього станом на 05.09.2014 року перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 123 504,89 грн. Крім того, позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28-Ф/08-38 від 11.07.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір застави від 11.07.2008 року. Згідно договору застави, предметом застави є автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO TC58U, 2008 р.в., що належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане ВРЕР - 8 УДАІ в м. Києві 05.07.2008 року. Також, позивач посилається на те, що 11.07.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 28-Ф/08-38-Р, згідно якого Поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання Позичальником зобов'язань по Кредитному договору № 28- I . 8-38 від 11 липня 2008 року. На підставі вищевикладеного, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів 1,2 в судовому засіданні проти позову заперечували посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначили, що через фінансово-економічну ситуацію, яка склалася в Україні та незадовільний стан здоров»я відповідачів, перед позивачем виникла заборгованість по кредитним зобов'язанням. Крім того, представник відповідачів посилався на те, що 13 вересня 2013 року було описано і арештовано майно відповідача-1, а саме автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO TC58U, реєстраційний номер [NUMBER] в стягнення боргу в розмірі 62 698,85 грн. Вартість автомобіля відповідно до Висновку про незалежну оцінку транспортного засобу від 5 вересня 2013 року та 2 листопада 2013 року здійснену оціночною компанією «Вега» склало 46 750,00. Вважає, що розгляд справи про стягнення заборгованості є передчасним до вирішення питання про реалізацію предмета застави в порядку виконавчого провадження, відкритого за виконавчим написом нотаріуса за №7532 від 06.09.2011 р. Також, представник відповідачів вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому враховуючи дані обставини в задоволенні позову має бути відмовлено. Разом з тим, представник відповідачів просив у разі задоволення позову в частині стягнення кредитної заборгованості, зменшити розмір пені в порядку ст. 551 ЦК України. Крім того, представник відповідача-2 вважає, що договір поруки є припиненим в силу того, що позивач не пред'явив вимоги до поручителя в строк визначений ч.4 ст.559 ЦК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 11.07.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 28-Ф/08-38 від 11.07.2008 року (а.с.8-13). Відповідно до п. 1.1. Договору, банк надає позичальнику кредит, в сумі 67 140,00 грн. Кредит надається на строк/термін з 11 липня 2008 року по 10 липня 2015 року або по день визначений в п.16.6. та/або в п.3.3.11. цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 18,5 % річних. Відповідно до пункту 1.5. Кредитного договору, кредит надається на придбання автомобіля, марки CHEVROLET, модель AVEO TC56U, 2008 року випуску. Встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснило видачу відповідачу-1 кредитних коштів в сумі 67 140,00 грн. Згідно п. 3.3.1. Кредитного договору, позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені в п.1.5. дійсного договору цілі та здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Відповідно до п. 3.3.4. Кредитного договору, позичальник зобов'язується у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10. цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п.5.1. кредитного договору, у випадку порушення позичальником зобов'язань, банк має право відмовитися від виконання своїх зобов'язань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов'язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом, належних до сплати комісій та витрат, понесених банком за цим договором та будь-яку іншу заборгованість позичальника за цим договором. Відповідно до п.5.3. Кредитного договору, за порушення строків (термінів) і повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Сплата неустойки (штрафу, пені) за цим договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку в повному обсязі. Так, відповідач-1 скористався кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, а тому станом на 05.09.2014 року у відповідача-1 утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 123 504,89 грн., з яких: 8 740,00 грн. - заборгованість по кредиту строкова; 38 583,91 грн. - заборгованість по кредиту прострочена; 901,34 грн. - заборгованість по процентах поточна; 27 693,96 грн. - заборгованість по процентах прострочена; 28 261,55 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності; 19 324,13 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Судом також встановлено, що 11.07.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір застави від 11.07.2008 року (а.с.18-22). П. 1.1. Договору застави передбачено, що дійсний договір забезпечує вимогу Банку, які випливають з Кредитного договору № 28-Ф/08-38 від 11.07.2008 року за умовами якого, заставодавець зобов'язаний заставодержателю не пізніше 10.07.2015 року повернути кредит у розмірі 67 140,00 грн., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18,5% річних, та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договорами. Згідно з п. 2.1-2.2. Договору застави, предметом застави є автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO TC58U, 2008 р.в., що належить заставодавцю на праві власності, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане ВРЕР - 8 УДАІ в м. Києві 05.07.2008 року. Крім того, судом встановлено, що в забезпечення вищезгаданого Кредитного договору між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 28-Ф/08-38-Р від 11.07.2008 року, згідно умов якого [PERSON] поручилася перед кредитором за виконання [PERSON] обов'язку по зобов'язаннях, що випливають з Кредитного договору № 28-Ф/08-38 від 11 липня 2008 року (а.с.23-24). Відповідно до п.1.2. Договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність забезпечення виконання кредитних зобов'язань у вигляді поруки, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість по Кредитному договору № 28-Ф/08-38 від 11 липня 2008 року. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума штрафних санкцій за несвоєчасне виконання взятих відповідачем-1 зобов'язань становить 51315,68 грн. З урахуванням обставин справи та враховуючи заяву відповідача-1 та представника відповідачів щодо зменшення пені внаслідок скрутного матеріального становища відповідачів, суд вважає, що розмір штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язань є значною сумою, а тому суд вважає за можливе зменшити їх розмір до 1000,00 грн. в порядку ч.3 ст.551 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 76 919,21 грн. Суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності та відповідно підстав застосування наслідків передбачених ст.267 ЦК України, не знаходить. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Згідно умов Кредитного договору вбачається, що строк його дії встановлено до 10.07.2015 року, порядок сплати платежів визначено відповідно до Графіку (Додаток №1 до Кредитного договору) , тобто щомісячно шляхом внесення чергового платежу. Суд погоджується з доводами відповідача-1 та його представник, що строк на стягнення поточної заборгованості виникає з моменту прострочення сплати чергового платежу. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем -1 були вчинені дії, що свідчать про визнання кредитної заборгованості, що підтверджується випискою з особового рахунку з 11.07.2008 -23.12.2013 р.р. ( а.с. 53-61) . Так, з даної виписки вбачається, що відповідачем-1 в листопаді та грудні 2010 року, січні 2011 року, січні - травні 2013 року сплачувалася прострочена заборгованість по Кредитного договору. В силу ч.1 ст. 264 ЦК України свідчить про переривання перебігу строку позовної давності. Позивачем пред'явлено позов 18.03.2014 року. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Суд також вважає, що посилання відповідачів на неможливість вирішення даної справи до вирішення питання про реалізацію предмета застави за виконавчим написом нотаріуса в порядку виконавчого провадження, є безпідставним. В судовому засіданні не надано доказів того, що предмет застави реалізовано, як і не надано доказів погашення заборгованості позивальником в порядку виконавчого провадження. Враховуючи те, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет застави тощо ) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК України), суд вважає, що пред'явлення даного позову узгоджується з вимогами чинного законодавства. Що стосується посилань відповідача-2 на припинення договору поруки, слід зазначити. Відповідно до Договору поруки від 11.07.2008 року вбачається, що строк дії поруки починається з моменту підписання і до припинення ним зобов'язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 6 -ти місяців з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимогу до Поручителя. Якщо строк виконання зобов'язання не визначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору. З матеріалів справи вбачається, що строк дії договору поруки визначений, а тому порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 -ти місяців з дня настання строку виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором не пред'явить вимогу до Поручителя, тобто протягом 6-ти місяців . Згідно матеріалів справи вбачається, що строк повернення кредиту встановлений до 10.07.2015 року, а тому строк дії договору поруки також визначений та становить 10.07.2015 року. Таким чином, виходячи з умов договору поруки та вимог ч.4 ст. 559 ЦК України, позивач має право пред'явити вимогу до поручителя протягом 6-ти місяців після 10.07.2015 року. Крім того вбачається, що позивачем 06.12.2013 року було пред'явлено вимогу про погашення заборгованості позичальнику та поручителю, позов пред'явлено 18.03.2014 року. З огляду на викладене, суд вважає, що посилання відповідача-2 на те, що Договір поруки є припиненим в силу ч.4 ст.559 ЦК України, суд вважає необґрунтованим. Таким чином, посилання відповідачів в обґрунтування своїх заперечень проти позову є безпідставним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,60 грн. Разом з тим, судовий збір не підлягає до стягнення з відповідача-2, оскільки [PERSON] звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial