Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

18 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила , що з відповідачем уклали юридичний шлюб 14 листопада 2002 року .Як вбачається з свідоцтва про одруження після одруження мали спільне прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про зміну імені від 15 липня 2015 року [PERSON] змінив ім'я на [PERSON].Від спільного подружнього життя народилося двоє дітей : [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів.Протягом останнього часу разом з чоловіком не проживають. Позивач звернулася із письмовою заявою про розгляд справи без її участі,позовні вимоги підтримує повністю.На примирення не згідна. Відповідачв судове засідання не з'явився,не повідомив про причини неявки,хоча належним чином був повідомлений про дату,час і місце рорзгляду справи. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За нормами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Установлено та стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції 14.11.2002 року , що між [PERSON] та [PERSON] 14 листопада 2002 року укладено шлюб, який зареєстрований віділом державної реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції , актовий запис №524(а.с.4). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 15 липня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області актовий запис №55 [PERSON],[INFO] після державної реєстрації зміни імені змінив ім'я на [PERSON] ( а. с. 9). Із змісту позовної заяви слідує, що сторонами шлюбні відносини припинені, проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позов, заперечень не скористався. За приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згоден на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. При цьому, суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved