Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

18.01.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31.01.2014 року та 10.06.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договори позики в усній формі, згідно яких [PERSON] отримав у позику грошові кошти у розмірі, еквівалентному 4000 доларів США, строком повернення до 28.02.2014 року, та у розмірі, еквівалентному 1000 доларів США, строком повернення до 01.07.2014 року, відповідно, що підтверджується розписками, складеними відповідачем власноручно. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 63 095,62 грн. заборгованості за договором позики від 31 січня 2014 року, 15 773, 39 грн. заборгованості за договором позики від 10.06.2014 року, 1 514, 29 грн. трьох процентів річних за період користування коштами за договором позики від 31.01.2014 року, 220, 40 грн. трьох процентів річних за період користування коштами за договором позики від 10.06.2014 року та 806,04 грн. судового збору. Виконавчий лист з виконання вищевказаного рішення Голосіївського районного суду м. Києва перебуває на примусовому виконанні у ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві. Разом з тим, враховуючи те, що на день звернення до суду з позовною заявою, курс долара США до гривні значно зріс, то право позивача на отримання суми, еквівалентної переданій у якості позики, порушене, а тому позивач змушена зробити витрати для відновлення порушеного права, які є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, та складають 43 045,80 грн. Крім того, з огляду на те, що відповідач з 17.12.2014 року продовжує користуватися грошовими коштами позивача, тому за період з 17.12.2014 року по 18.01.2016 року, тобто за 397 днів прострочки, підлягають стягненню 3% річних у розмірі 3 978,01 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що ним у повному обсязі погашено заборгованість за виконавчим листом, виданим на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2015 року, та сплачено виконавчий збір, що підтверджується відповідними квитанціями. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2015 року, яке набрало законної сили 02.03.2015 року, з відповідача на користь позивача було стягнуто 63 095,62 грн. заборгованості за договором позики від 31 січня 2014 року, 15 773, 39 грн. заборгованості за договором позики від 10.06.2014 року, 1 514, 29 грн. трьох процентів річних за період користування коштами за договором позики від 31.01.2014 року, 220, 40 грн. трьох процентів річних за період користування коштами за договором позики від 10.06.2014 року та 806,04 грн. судового збору (а.с. 42-44). Вищевказаним рішенням також встановлено, що 31 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у розмірі, еквівалентному 4 000 доларів США, строком повернення до 01 липня 2014 року, що підтверджується розпискою, складеною відповідачем власноруч. 10 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав у позику від [PERSON] грошові кошти у розмірі, еквівалентному 1 000 доларів США, строком повернення до 28 лютого 2014 року, що підтверджується розпискою, складеною відповідачем власноруч (а.с.42-44). Судом достовірно встановлено, що 01.04.2015 року відкрито виконавче провадження № 47052141 на виконання виконавчого листа 752/18270/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 26.03.2015 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 81 409,74 грн. (а.с. 9-12). Як вбачається з квитанції № 15043559 від 01.02.2016 року, [PERSON] було в повному обсязі погашено борг за ВП № 47052141 в сумі 81 409,74 грн.(а.с. 57) Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, судом не можуть бути прийняті до уваги посилання сторони позивача на необхідність стягнення з відповідача реальних збитків, тобто втрат, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права у розмірі різниці вартості іноземної валюти станом на 18.01.2016 року та 20.01.2015 року, оскільки вказане не відповідає чинному законодавству. Крім того, згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2015 року позивач набула направо на стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики саме в національній валюті України - гривні. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, за період користування грошовими коштами з 17.12.2014 року по 18.01.2016 року, то вказані вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 2573, 51 грн. (78 869,01*0.03)/365*397) грн. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial