Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

19.11.2019 року представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги\~мотивовано тим,\~що позивач\~ [PERSON] \~є власником\~житлового будинку\~ [ADDRESS] .\~Також,\~в цьому\~будинку зареєстрована\~її колишня\~невістка [PERSON] ,\~яка з\~20\~травня 2006\~року по\~14.11.2011\~року перебувала\~у шлюбі\~з сином\~позивачки [PERSON] .\~ Після розлучення відповідачка тривалий час, зокрема, з 2015 року не проживає у вказаному житловому будинку. Відповідач житлом не користується, матеріальної допомоги на утримання житла не надає, в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації. У зв`язку з цим, наявність реєстрації відповідача [PERSON] перешкоджає позивачу [PERSON] як власнику будинку вільно розпоряджатись своїм майном. На підставі наведеного, представник позивача просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, проте від представника надійшла до суду заява, в якій просив розглянути справу без їх участі, та ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час, день та місце судового засідання повідомлялася шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади, про причини своєї неявки суд не повідомила. У відповідності до ч. 1\~ст. 278 ЦПК України\~відповідач відзив щодо позову не подала. Відповідно до вимог ч. 1 п. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна № 11196574. (а.с.37). З матеріалів справи вбачається, що сином позивачки [PERSON] 20 травня 2006 року було укладено шлюб з відповідачкою [PERSON] , який 14 листопада 2011 року розірвано на підставі рішення Воловецького районного суду Закарпатської області по справі № 2-329/11 (а.с.12). Копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] , встановлено, що в цьому будинку значиться зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] .(а.с. 8-11). З Акта обстеження житлового будинку [ADDRESS] , складеного 30.08.2019 року, вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою за вищевказаною адресою, проте не проживає в цьому будинку з 2015 року. Цей факт підтверджується сусідами [PERSON] (мешканця [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканця [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканця [ADDRESS] ) та депутатом виборчого округу [PERSON] І. (а.с.13). Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої\~статті 383 ЦК України\~\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Позивач є власником житлового будинку, а тому має право володіти, користуватись і розпоряджатись цим будинком на власний розсуд. Водночас вона має право на захист свого права власності. Суд дійшов висновку, що реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] в житлового будинку [ADDRESS] , порушує права [PERSON] , як власника будинку, на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК України\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користується ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою\~статті 156 ЖК України, передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Водночас частиною другою\~статті 405 Цивільного кодексу України\~встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі\~\~досліджених доказів\~\~та встановлених\~\~фактичних обставин\~\~справи, суд\~\~дійшов висновку, що право власності позивача\~\~ [PERSON] \~\~на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , підлягає судовому захисту відповідно до\~ст. 41\~\~Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст.\~316,\~317,\~319,\~321,\~405 ЦК України\~шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку, що належить позивачеві на праві приватної власності, оскільки була відсутня в цьому будинку без поважних причин понад один рік. Суд зазначає, що відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку та є обов`язковим для виконання відповідними органами, уповноваженими на зняття такої особи з реєстраційного обліку.

Outcome: approved