Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

17 травня 2021 року [PERSON] звернувся до Крижопільського районного суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа без самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.01.2021 року йому стало відомо, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. перебуває виконавче провадження № 64071881 з примусового виконання виконавчого напису № 11451, вчиненого 20.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 18190 грн. Про існування оскаржуваного виконавчого напису він дізнався, отримавши копію постанови про відкриття виконавчого провадження від роботодавця. Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Так, в момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що набрало законної сили, тому законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі не існувало. Вказує, що будь-яких договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не укладав, документи, на підставі яких нотаріус вчинив виконавчий напис, не підтверджують безспірності заборгованості, оскільки він не визнає нарахований сум, насамперед процентів та неустойки, які не були погоджені у письмовій формі, в оскаржуваному виконавчому написі строк, за який проводиться стягнення заборгованості, визначений поза межами строку кредитування. Враховуючи викладене, просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. № 11451 від 20 листопада 2020 року про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 18190 гривень, стягнути зі співвідповідачів судові витрати в сумі 908 грн., а також утримані кошти із заробітної плати в розмірі 4562,85 грн. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 травня 2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Даною ухвалою за клопотанням позивача було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. засвідченні копії виконавчого напису № 11451 від 20 листопада 2020 року, вчиненого ним щодо стягнення з позивача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 18190 гривень 00 копійок та документів, на підставі яких він був вчинений. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник співвідповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та співвідповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В.в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Третя особа без самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. в судове засідання не з`явився, про судовий розгляд повідомлений належним чином, письмових пояснень на позовні вимоги не подавав. Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. вчинив виконавчий напис № 11451, яким з позивача [PERSON] стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6569632 від 27 лютого 2019 року за період з 31 травня 2019 року по 30 жовтня 2020 року в розмірі 17220,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6000,00 грн., прострочена заборгованість за комісією - 1380,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6840,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 30.03.2019 до 31.05.2019) - 3000,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 970,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 18190,00 грн. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. 10 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64071881 щодо примусового виконання виконавчого напису № 11451 від 20 листопада 2020 року. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено 20 листопада 2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Кредитний договір № 6569632 від 27 лютого 2019 року, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року (справа № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Разом з тим, аналізуючи позовні вимоги позивача по відношенню до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В., як співвідповідача, слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 519/77/18 від 14 серпня 2019 року. Враховуючи викладене, аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] по відношенню до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній не є належним відповідачем у даній справі. Разом з тим, за встановлених обставин, суд вважає вимоги позивача [PERSON] пред`явлені до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правомірними, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення утриманих із заробітної плати коштів в сумі 4562,85 грн., суд враховує наступне. Судом встановлено, що у межах виконавчого провадження № 64071881 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. 14.01.2021 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої звернуто стягнення на доходи [PERSON] , які він отримує у ТОВ «Кряж і Ко», шляхом відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 20 % від суми, що належить виплаті боржнику, до погашення загальної заборгованості в сумі 20509,00 грн. (з урахуванням основної винагороди в сумі 1819,00 грн. та витрат на організацію та проведення виконавчих дій у сумі 500,00 грн.). Відрахування вказано перераховувати на рахунок приватного виконавця Тимощука В.В. Згідно наявної в матеріалах справи довідки про доходи № 175 від 26 березня 2021 року, виданої ТОВ «Кряж і Ко», вбачається, що із заробітної плати позивача [PERSON] за період з грудня 2020 року по березень 2021 року було утримано 9125,70 грн. згідно ВП № 64071881 від 14.01.2021 та ВП № 64169082 від 21.01.2021. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме 4562,85 грн. було отримано відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в рахунок погашення заборгованості, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн.

Outcome: partial