Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

19.09.2014 позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 22.06.2011 №002-28512-220611 в розмірі 15429,62 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.06.2011 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №002-28512-220611 за умовами якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок з використанням платіжної картки. Також за даним договором банк відкрив відповідачу відновлювальну відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. та з лімітом кредитної лінії в сумі 5000,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінію отримавши від позивача кредитні кошти. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти за його користуванням. Однак в порушення умов кредитного договору відповідач прострочив виплати по погашенню кредиту, у зв'язку з чим станом на 09.07.2014 має заборгованість у зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути на свою користь. В судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.06.2011 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір №002-28512-220611 за умовами якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок з використанням платіжної картки. Також за даним договором банк відкрив відповідачу відновлювальну відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000,00 грн. та з лімітом кредитної лінії в сумі 5000,00 грн. Згідно п. 1.2 договору банк здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладених у тарифному пакеті Кредитна картка №1 (Visa Classic неіменна). Згідно п. 2.1 договору, моментом надання банком клієнту кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених тарифами, за умовами відсутності на рахунку власних коштів клієнта. Згідно п. 2.3 договору, клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які визначені тарифами. У відповідності до тарифів на обслуговування платіжних карток тарифний пакет «Кредитна картка №1», затверджених рішенням Тарифного комітету АТ «Дельта Банк» від 02.03.2011, п. 3.6 договору №002-28512-220611, держатель зобов'язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, який складається: із частки обов'язкового погашення тіла кредиту - 5% від суми використаних коштів на день розрахунку; нарахованих процентів за кредит - 0,0001% річних; плати за обслуговування кредитного залишку - 3,15% нараховується щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування; овердрафту; процентів за овердрафт; штрафу за прострочену заборгованість обов'язкового мінімального платежу - 0,01% але не менше та/або не більше 75 грн. за кожен факт прострочення; суми заборгованостей минулих періодів. Як визначено статтею 526 ЦК України (ЦК), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлено, що позивач на виконання умов договору №002-28518-120313 надав відповідачу кредитні кошти у межах встановленого ліміту кредитної лінії. Відповідач в порушення умов договору обов'язку повернути кредит та сплатити проценти належним чином не виконав у зв'язку з чим має прострочену заборгованість. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором від 22.06.2011 №002-28512-220611 станом на 09.07.2014 складає 15429,62 грн., в тому числі: тіло кредиту - 10304,62 грн., прострочене тіло кредиту - 1726,41 грн., заборгованість за комісіями - 3398,59 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048 ЦК, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК у разі порушення майнового права особа має право на його захист шляхом примусового виконання обов'язку в натурі. Виходячи з вище викладеного, беручи до уваги факт порушення відповідачем умов кредитного договору, суд знаходить вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 15429,62 грн. законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved