Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

17 липня 2017 року ТОВ «Біотепло Суми» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення попередньої оплати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ТОВ та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено усну угоду на поставку дров змішаних порід . На виконання умов угоди позивач 26 грудня 2016 року та 06 січня 2016 року здійснив попередню оплату за товар на загальну суму 75742,00 грн. Відповідачем товар не було поставлено. 20 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми попередньої оплати, на що 06 травня 2017 року отримав листа, в якому відповідач повідомила, що припинила свою підприємницьку діяльність, суму заборгованості вона визнає та погасить окремими платежами в період з 20 червня 2017 року по 15 грудня 2017 року. Оскільки станом на 12 липня 2017 року товар не було поставлено, а повернення суми так і не було розпочато, то позивач вимушений звернутися до суду, та посилаючись на вимоги ст. ст. 52, 693 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] суму попередньої оплати та судові витрати. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, заперечував проти перенесення розгляду справи за клопотанням відповідача на тій підставі, що не надано доказів поважності неявки в судове засідання. У судове засідання відповідач не зявилася, направила до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з її перебуванням у м. Шостка Сумської області на підтвердження чого надала ксерокопію квитка пасажира рейсу Суми-Шостка 05 жовтня 2017 року о 08-40 год. Суд зауважує, що судом вже відкладався розгляд справи за клопотанням відповідача, їй надавався час для ознайомлення з матеріалами справи та належної підготовки до захисту у суді. Відповідач, маючи достатньо часу (з 22.08.2017 року по 05.10.2017 року) не скористалася наданим їй правом на ознайомлення з матеріалами справи, не скористалася правом підготовитись до розгляду справи та отримати правову допомогу. Водночас, відповідач повторно звернулася з заявою про відкладення розгляду справи, при цьому не надавши суду доказів поважності неявки у судове засідання. Ксерокопію квитка на автобусний рейссуд не вважає належним доказом поважності причини неявки в судове засідання, оскільки по-перше, з квитка не вбачається, що його придбала саме відповідач [PERSON] і що саме вона є пасажиром цього рейсу, а по-друге, відповідач не зазначила, з якої конкретної причини вона знаходиться у м. Шостка саме 05.10.2017 року, при цьому відповідач була завчасно (за 1 місяць) повідомлена про дату розгляду її справи у суді. Суд вважає такі дії відповідача зловживанням процесуальним правом, та не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між ТОВ «Біотепло Суми» та ФОП [PERSON] було укладено усну угоду на поставу дров змішаної породи. Позивач 26 грудня 2016 року платіжним дорученням №188 перерахував ФОП [PERSON] 14\~000,00 грн. оплату за дрова змішаних порід (а.с.7), а платіжним дорученням № 170 від 06 січня 2017 року оплату за дрова змішаних порід у розмірі 61542,00 грн. (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2017 року позивач в порядку ст. 530 ЦК України направив ФОП [PERSON] письмову вимогу, в якій вказував, що ФОП [PERSON] не виконала умови угоди, товар не поставила, а тому вимагав ФОП [PERSON] на протязі семи календарних днів перерахувати суму попередньої оплати у розмірі 75\~742,00 грн. на поточний рахунок підприємства (а.с.8-11). Листом від 06 травня 2017 року [PERSON] повідомила ТОВ «Біотепло» про те, що вона припинила підприємницьку діяльність та зобовязується погасити суму заборгованості у розмірі 75 742,00 грн. в строк до 15 грудня 2017 року окремими платежами, починаючи з 20 червня 2017 року (а.с.13). Таким чином, вбачається, що відповідач визнала борг. Станом на 17 липня 2017 року відповідачем [PERSON] не здійснено повернення попередньої оплати ні в повному обсязі, ні частково, як визначено в листі від 06 травня 2017 року. Вказані обставини відповідачем не спростовані, будь-яких заперечень проти позову та доказів відповідачем не надано. Згідно загальних умов виконання зобовязань, відповідно до ст.ст. 526, 530, 611 ЦК України, відповідач повинен був виконати зобовязання належним чином та у встановлений строк, а в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 52 ЦК України визначено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець [PERSON] 13 квітня 2017 року знята з обліку, як фізична особа-підприємець (а.с.14), що в силу ст. 52 ЦК України не знімає обовязку з [PERSON] відповідати за зобовязаннями, що виникли під час здійснення нею діяльності, як ФОП, всім своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача ТОВ «Біотепло Суми» є порушеним, і підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача попередньої оплати на поставку дров змішаних порід у сумі 75 742 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесений ним судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: approved