Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

18.02.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча в змозі надавати таку допомогу. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні збільшила розмір позовних вимог та просила суд стягнути з відповідача 30 % заробітної плати щомісячно. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, проте розмір стягуваних аліментів просив встановити 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.10.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1953 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], батьками якого вони являються (а.с.3). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини викладені у ст. 182 СК України: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с.2), яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Встановлено, що позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач працює в КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня». Добровільно відповідач матеріальну допомогу не надає. Виходячи з того, що дитина подружжя проживає разом із позивачем, у зв'язку з чим цілодобовий обов'язок позивача полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, враховуючи вік дитини, враховуючи спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає за необхідне

Outcome: partial