Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

19.10.2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у шлюбі до 25.07.2007 року і [INFO] них народився син [PERSON] , який на даний час проживає з позивачем, при цьому навчається на другому курсі Приватного навчального закладу IV рівня акредитації «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика». Термін закінчення навчання 30.06.2020 року. В зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надати таку. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але останній надав заяву з проханням розглядати справу у відсутність його та позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. Згоден на заочний розгляд справи. Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з`явились, хоча про розгляд справи були повідомлені належним чином, відзиву на позов не надали, а в судовому засіданні 21.10.2019 року представник відповідачки, посилаючись на те, що у останньої відсутній постійний заробіток і у неї на утриманні знаходиться непрацездатна мати, то вони згодні на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в 1000 грн. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Із копій свідоцтв про розірвання шлюбу та народження видно, що [PERSON] та [PERSON] 25.07.2007 року розірвали шлюб, а [INFO] народився [PERSON] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Із довідки Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 17.10.2018 року видно, що [PERSON] мешкає в с. Кінецьпіль і разом з ним проживає його син [PERSON] , 2000 року народження. Із довідки Приватного навчального закладу IV рівня акредитації «Міжнародний класичний університет імені Пилипа Орлика» від 24.09.2018 року видно, що [PERSON] , 2000 року народження, навчається на другому курсі денного відділення і термін закінчення навчання 30.06.2020 року. Ст. 199 ч.ч.1, 2 СК України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Ст. 200 ч.1 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ст. 182 ч.1СК України передбачає, що при визначені розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, враховуючи те, що в судовому засіданні 21.10.2019 року представник позивача стверджував те, що відповідач працює в Польщі, а довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.09.2019 року підтверджено, що в період 2018-2019 років відповідачка регулярно на кілька місяців виїжджає за межі України, а копіями квитанцій про грошові перекази «Western Union» підтверджено, що відповідачка перераховувала кошти з Польщі в Україну у 2017 році, то суд знаходить доведеним те, що [PERSON] дійсно регулярно виїздить на роботу до Польщі і має заробіток, а відповідно і можливість надавати матеріальну допомогу сину - студенту. Згідно ст. 182 ч.2 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В даному випадку у суду відсутні дані про заробіток відповідача, а тому аліменти необхідно стягнути у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 191 ч.1 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: partial