Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

19.07.2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 25.09.2010 року. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що в силу різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства у них останнім часом виникають сварки. Фактичні шлюбні стосунки припинили з березня 2021 року, проживають окремо. Припинили ведення спільного господарства. Не мають спільного бюджету. Кожен із них живе самостійним життям, власні кошти витрачають на свої потреби. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Неповнолітінй син залишився жити із нею. Ухвалою судді від 26.07.2021 року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження та позов із додатками, до суду ним 29.07.2021 року подано заяву, в якій він зазначив, що відзив до суду на позовну заяву подавати не буде, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згоден на розгляд справи в письмовому провадженні. Позивачем до суду подано заяву, в якій вона позов підтримала та просила задовольнити, згодна на розгляд справи у письмовому провадженні. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного письмового позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України і ч.13 ст.7 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] , 25.09.2010 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 131. Після одруження прізвища: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 2014 року, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із змісту позовної заяви, та заяви відповідача, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна та проживання неповнолітньої дитини до суду не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, та заяви відповідача, спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. Спірні питання з приводу місця проживання неповнолітньої дитини також у сторін на час розгляду даної справи у суді відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві з приводу зміни прізвища просила залишити прізвище [PERSON] , то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити їй прізвище - « [PERSON] ». За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved