Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 12 січня 2011 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів, внаслідок чого постійно виникають сварки, які унеможливлюють спільне проживання та негативно впливають на розвиток сина. З листопада 2012 року вона разом з сином проживає окремо від відповідача. Подальше спільне життя з [PERSON] вважає неможливим, а тому просить розірвати укладений між ними шлюб. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву, із змісту якої вбачається, що вона просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив і заяву про розгляд справи у його відсутності до суду не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на таке. У відповідності до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2011 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 6). Від шлюбу у них є одна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їхньої дитини, у зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому підстав для зміни їй прізвища немає. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Згідно з актом здачі-прийомки наданих послуг від 17 березня 2015 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 15/04 від 17 березня 2015 року, позивачкою [PERSON] понесені витрати на правову допомогу, що полягала у підготовці та складанні адвокатом Швораком П.Г. цивільного позову до суду, у розмірі 213 грн. (а.с. 8, 9, 10). Окрім того, позивачкою [PERSON] при подачі позову до суду були понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути понесені та документально підтвердженні судові витрати у розмірі 456 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved