Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

18 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного Акціонерного товариства « Банк «Фінанси та Кредит» в особі Словянського відділення № 154 про покладання зобовязання повернути суми вкладів та нарахованих відсотків, згідно умов строкових банківських вкладів за договорами № 335816/36358/6-14 від 30 квітня 2014 року та № 335816/36356/6-14 від 30 квітня 2014 року. Позивач, який належним чином був повідомлений судом про час та місце судового розгляду, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, надавши суду заяви про проведення розгляду справи по суті у його відсутність (а.с. 45, 78). У позовній заяві зазначено про те, що 30 квітня 2014 року між [PERSON] та відповідачем були укладені строкові банківські договори: за № 335816/36358/6-14 від 30 квітня 2014 року про банківський строковий вклад ( депозит) «Класік» на 6 місяців в іноземній валюті в сумі 15\~000 доларів США та за № 335816/36356/6-14 від 30 квітня 2014 року про банківський строковий вклад ( депозит) на 6 місяців в національній валюті в сумі 120\~000 грн. Оскільки в м. Донецьку в жовтні 2014 року всі банківські установи свою діяльність зупинили, позивач 04 листопада 2014 року в Маріупольському відділенні банку пролонгував дію вищевказаних договорів до 30 квітня 2015 року. 23 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про припинення дії вищевказаних договорів та про виплату по цим договорам в день закінчення строку їх дії. 30 квітня 2015 року він звернувся до Словянського відділення №154 АТ « Банку «Фінанси та Кредит» за виплатою коштів. Договори були закриті і кошти за цими договорами перераховані на особисті рахунки, що підтверджується виписками по особовим рахункам від 30 квітня 2015 року, але на його вимогу виплатити кошти, йому були виплачені лише відсотки по договору № 33586/36356/6-14 в національній валюті. Щодо виплати коштів по цим договорам завідуюча відділенням усно пояснила, що кошти їй на виплати по цим депозитним вкладам вища інстанція не виділяє. Посилаючись на умови цих договорів, положення статті 1058 ЦК України, позивач вважає дії відповідача з приводу невиконання обовязків по цим депозитним договорам неправомірними та просив суд зобовязати Акціонерне товариство « Банк «Фінанси та Кредит» в особі Словянського відділення № 154 виконати зобовязання: 1) по договору № 335816/36358/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в іноземній валюті в сумі 15 000 доларів США і повернути вкладнику [PERSON] вклад в розмірі 15\~000 доларів США та виплатити нараховані відсотки в розмірі 1688, 02 долара США через касу банку; 2) по договору від 30 квітня 2014 року та № 335816/36356/6-14 від 30 квітня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в національній валюті в сумі 120\~000 грн. та повернути вкладнику [PERSON] вклад в розмірі 120\~000 грн. через касу банку. Публічне Акціонерне товариство « Банк «Фінанси та Кредит» позов не визнало, пославшись на його безпідставність і на адресу суду представником банку [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 16 травня 2015 року були подані письмові заперечення на позов. Згідно заперечень відповідачем було визнано укладання 30 квітня 2014 року договорів- заяв: № 335816/36358/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в іноземній валюті, за умовами якого банк прийняв від вкладника грошові кошти у загальній сумі 15\~000 доларів США 00 центів на строк з 30 квітня 2014 року по 30 жовтня 2014 року (процентна ставка 14% річних) та № 335816/36356/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в національній валюті, за умовами якого банк прийняв від вкладника грошові кошти у загальній сумі 120\~000 грн. на строк з 30 квітня 2014 року по 30 жовтня 2014 року( процентна ставка 24,50 % річних). 23 квітня 2015 року банком отримано заяву вкладника про повернення грошової суми вкладу по закінченні строку дії договору про банківський вклад. На момент звернення позивача до банку з вимогами про повернення суми вкладу діяла постанова Правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово- кредитному та валютному ринках України», відповідно до підпункту 9 пункту 6 даної постанови, уповноважені банки зобовязані обмежити видачу( отримання) готівкових кошів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15\~000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Ця постанова набрала чинності з 03 грудня 2014 року та діяла до 03 березня 2015 року. Аналогічні норми містить і постанова Правління Національного банку України від 03 березня 2015 року № 160 « Про врегулювання ситуації на грошово- кредитному та валютному ринках України», що діяла з 04 березня 2015 року до 03 червня 2015 року. Ці постанови були видані в межах адміністративно- правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю та були обовязкові для виконання усіма банками, яким вони адресовані. Отже, банк ніяким чином не міг одноразово повернути кошти позивачеві, які він просив у заяві. Вважає, що банком виконуються умови укладених договорів про банківський вклад з дотриманням вимог вищевказаних постанов Правління Національного банку України № 758 від 01 грудня 2014 року та №160 від 03 березня 2015 року. Крім того, з урахуванням положень пунктів 6 договору про банківський вклад та п.5.2 Основних умов, [PERSON] при зверненні з заявою від 23 квітня 0125 року не було вказано жодного способу, яким банк мав би повернути йому вклад ( шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний картковий або інший вкладний рахунок, із вказанням у заяві повних реквізитів рахунку для перерахування). Такі дії позивача банк вважає попередньо навмисним створенням умов, які унеможливили на певний час виконання банком своїх зобовязань, тому банк не мав достатніх умов для належного повернення вкладу. На підставі п.5.2 Основних умов, по закінченню строку закінчення депозиту банком була перерахована сума вкладу та сума процентів на рахунок на вимогу, що підтверджується випискою по особовому рахунку з 30 квітня 2014 року по 16 вересня 2015 року і це свідчить про виконання банком положень цивільного законодавства та умов договорів, тому у задоволенні позовних вимог просила і відмовити. (а.с.67-71). 30 вересня 2015 року від представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації «АТ « Банк «Фінанси та кредит» [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 23 вересня 2015 року, на адресу суду надійшли додаткові письмові заперечення на позов від 30 вересня 2015 року, згідно яких зазначено про те, що 17 вересня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 612 « Про віднесення Публічного акціонерного товариства « Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», згідно якої Акціонерне Товариство «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вищезазначеної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ « Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Враховуючи те, що між сторонами по цій справі склались зобовязальні правовідносини на підставі договору про банківський строковий склад (депозит), який носить майново - грошовий характер ( позивач виступає вкладником за майновою вимогою з розпорядженням належними йому коштами, а банк є боржником у спірних правовідносинах), то ці правовідносини підпадають під обмеження, встановлені положеннями пунктів 1, 2 частини 5 статті 36 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, діючим законодавством заборонено задоволення вимог вкладників у зазначений позивачем [PERSON] спосіб. Натомість, положеннями Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в якому було введено тимчасову адміністрацію. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. ( а.с.74-77). З урахуванням належного повідомлення сторін про час та місце судового розгляду справи, наявності від позивача письмового клопотання, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність сторін на підставі матеріалів справи та наданих сторонами доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані сторонами докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як убачається із матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та Акціонерним Товариством « Банк «Фінанси та Кредит» ( далі- Банк) було укладено 30 квітня 2014 року договір-заяву за № № 335816/36358/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в іноземній валюті. Відповідно до пункту 1 цього договору вкладник - [PERSON] вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок №2630.2.2.108227.10 у сумі 15\~000 ( пятнадцять тисяч доларів США 00 центів) на строк з 30 квітня 2014 року по 30 жовтня 2014 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі- заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». Пунктом 2 цього договору-заяви передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього Договору, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 14,00 % річних. 04 листопада 2014 року в Маріупольському відділенні банку було пролонговано дію цього договору до 30 квітня 2015 року за ставкою 11,5 % річних, про що було зроблено відповідний запис на тексті договору. (а.с.5) Крім того, між позивачем [PERSON] та Акціонерним Товариством « Банк «Фінанси та Кредит» ( далі- Банк) було укладено 30 квітня 2014 року договір-заяву за № № 335816/36356/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 6 місяців в національній валюті. Відповідно до пункту 1 цього договору вкладник - [PERSON] вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на Вкладний рахунок №2630.7.108227.024 у сумі 120 \~000 ( сто двадцять тисяч грн. 00 коп.) на строк з 30 квітня 2014 року по 30 жовтня 2014 року у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі- заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». Пунктом 2 цього договору- заяви передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього Договору, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 24,50 % річних. 04 листопада 2014 року в Маріупольському відділенні банку було пролонговано дію цього договору до 30 квітня 2015 року за ставкою 22,5 % річних, про що було зроблено відповідний запис на тексті договору. (а.с.6) Внесення коштів на депозитні рахунки визнано відповідачем по справі, тому зазначені обставини на підставі положень частини 1 статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. 23 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до банку з письмовою заявою про припинення діі вищевказаних договорів та про виплату йому коштів за договорами в день закінчення строку їх дії. Дані вимоги відповідачем були отримані в той же день, про що на заяві зроблено посилання на вхідний номер та дату отримання. (а.с.7) За виписками по особовим рахункам станом на 30 квітня 2015 року відповідач має заборгованість щодо повернення [PERSON] суми вкладів у сумі 16\~688,02 доларів США та 120\~000 грн. (а.с.8,9). За виписками по особовим рахункам станом на 16 вересня 2015 року відповідач має заборгованість щодо повернення [PERSON] суми вкладів у сумі 16\~688,02 доларів США та 120\~000 грн. (а.с.70,71). Як визначено частиною 1 статті 1058 ЦК України, за договором банківського владу (депозиту) одна сторона (банк),що прийняла від другої сторони ( владника) або для неї грошову суму ( вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій форм на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до положень частини 2 статті 1060 ЦК України( в редакції Закону України № 424-VIII від 14 травня 2015 року) за договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Положеннями частини 3 статті 1058 ЦК України передбачено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку ( глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Посилання представника відповідача у запереченнях від 16 березня 2015 року на постанови Правління Національного Банку України від 01 грудня 2014 року № 758 « Про врегулювання ситуації на грошово- кредитному та валютному ринках України» та № 160 від 03 березня 2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово- кредитному та валютному ринках України», які на її думку звільняють їх від належного виконання зобовязань за договорами банківського вкладу, не можна визнати належною правовою підставою щодо відсутності у вкладника права на отриманні належних йому кошів, оскільки названі акти НБУ є підзаконними і суперечать положенням частини 2 статті 1060 ЦК України. Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №171 від 17 вересня 2015 року « Про запровадження тимчасової адміністрації «АТ « Банк « Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яке було прийнято відповідно до пункту 2 частини 5 статті 12, статей 34- 37 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та на підставі постанови Правління Національного Банку України від 17.09.2025 № 612» Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочала процедуру виведення Публічного Акціонерного Товариства « Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року (включно). Призначити уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делегувати всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк « Фінанси та Кредит», визначені Законом, зокрема статтями 37-39 Закону, заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможності банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банку [PERSON] строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року (включно).( а.с.77) Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України № 4452-VI від 23 лютого 2012 року « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі- Закон № 4452-VI), який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Відтак, у спорах повязаних з виконанням банком, у якому запроваджена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону № 4452-VI є спеціальними, а вказаний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Вкладники, вклади яких перевищують 200 тисяч гривень, після відкликання НБУ банківської ліцензії та ліквідацію банку матимуть право подати кредиторські вимоги на імя уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. Задоволення вимог кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно частини 5 статті 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюються , зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Оскільки процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України № 4452-VI від 23 лютого 2012 року « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органу управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону № 4452-VI.Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється у порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема вимоги вкладників- фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонд; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно із частиною 1 статті 26 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200\~000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Із матеріалів справи убачається, що копії усіх заперечень відповідача на позовні вимоги, у тому числі і додаткових заперечень представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації «АТ « Банк «Фінанси та кредит» [PERSON], були надані позивачу для ознайомлення, про що свідчать відповідні розписки. (а.с.66, 73,75 зворот). Будь- яких додаткових доказів щодо заявлених позовних вимог позивачем суду на день вирішення спору по суті не надано. Між тим, матеріали справи не містять відповідних доказів , як звернення позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із відповідною заявою, що свідчить про те, що позивач не скористався порядком, передбаченим Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають, бо з урахуванням приписів цього Закону, позивач, як вкладник (кредитор), може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків, виключно в межах процедури ліквідації банку. При зверненні до суду позивачем на підставі положень Закону України вд 8 липня 2011року №3674-VI « Про судовий збір» оплата судового збору не проводилася. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України підстави для стягнення судом судових витрат па справі відсутні.

Outcome: dismissed