Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

17 серпня 2017 року позивач звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO], якій за рішенням 11 сесії 21 скликання Михайликівської сільської ради Шишацького району Полтавської області від 26 листопада 1993 року належала земельна ділянка площею 0,60га. Державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину через відсутність правовстановлюючого документа оскільки померла за життя не отримувала Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представником позивача подано письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність та повне підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Шишацької селищної ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON], актовий запис № 4 від 20 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим повторно 05 вересня 2006 року відділом РАЦС Шишацького РУЮ Полтавської області (ас.8). Померла залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Ковердинобалківської сільської ради Шишацького району Полтавської області Барило Г.Г., згідно якого все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.9). При вивченні спадкової справи № 146/2005 щодо майна померлої [PERSON] встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої за заповітом, що вчасно прийняла спадщину. Інші спадкоємці, що претендують на спадщину відсутні (а.с.22-23). До складу спадкового майна поміж іншого входила земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,60га, що була передана у власність [PERSON] рішенням одинадцятої сесії двадцять першого скликання Михайликівської сільської ради народних депутатів Шишацького району Полтавської області від 26 листопада 1993 року «Про приватизацію земельної ділянки громадян для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку», що підтверджується архівним витягом із вказаного рішення № 01-47/08 від 13.02.2015 (а.с.14). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (відділ у Шишацькому районі) № 155/119-17 від 04.07.2017 станом на 01.01.2013 року [PERSON], яка померла [INFO] не виготовляла державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (а.с.12). Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асанової Р.Ш. від 23 червня 2017 року № 341/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на земельну ділянку площею 0,60 га через відсутність правовстановлюючих документів щодо неї на ім'я спадкодавця [PERSON] (а.с.13). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з листа Держкомзему України від 05.04.2002 року № 14-22-4/2080 поняття «особисте підсобне господарство» (ст. 56 Земельного кодексу України від 18.12.1990) та «особисте селянське господарство» (ст. 33 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р.) за змістом тотожні, а тому у своєму рішенні суд вважає необхідним зазначити цільове призначення спірної земельної ділянки відповідно до чинного ЗК України.

Outcome: approved