Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

18.03.2019 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява позивача [PERSON] в особі представника- адвоката [PERSON] ., відповідно до якої просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј від заробітку(доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку( а.с.1-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2018. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Київського апеляційного суду від 19.02.2018 року, визначено місце проживання доньки [PERSON] разом з батьком [PERSON] , відповідачем у справі. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] не надає. Вказує, що відповідач працює у ТОВ «АМАКО Україна» та отримує заробітну плату, яка складає 24000 грн. на місяць, також має додатковий дохід за ремонт автомобілів у власному гаражі у с.Щасливе, тому може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала щодо позову та просили відмовити у його задоволенні. Підтримали поданий до суду відзив на позовну заяву( а.с.43-48), відповідно до якого зазначили, що на даний час разом з відповідачем проживає старша донька сторін [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на повному утриманні відповідача, оскільки позивач, як матір, не несе будь-яких витрат на утримання доньки. Крім того, на утриманні у відповідача знаходиться його мати [PERSON] , пенсіонерка, яка отримує мінімальну пенсію, яка не може повноцінно забезпечити свої потреби у харчуванні, оплаті комунальних послуг, купівлі лікарських препаратів. Вказують, що твердження позивача щодо додаткового заробітку є необґрунтованими та не підтвердженими доказами, оскільки весь свій вільний час відповідає приділяє спілкуванню та вихованню доньки. Вказує, що позивачем створювалися перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] , внаслідок чого у березні 2019 року звернувся до Служби у справах дітей із заявою про встановлення режиму спілкування з донькою, та Бориспільською районною адміністрацією у квітні 2019 року було встановлено режим спілкування: йому з донькою [PERSON] , а позивачу з донькою [PERSON] . Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що витрачає значні кошти на школу, танці, екскурсії, відвідування театрів, одягу, ліків для [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши відзив, письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2003 року, від якого мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними: свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( а.с. 11-13). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2018 року у справі № 359/1618/18, за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, позов [PERSON] задоволено частково. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за місцем проживання матері (а.с.18-22). Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у справі №359/1618/18-ц, за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2018 року, апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2018 року в частині визначення місця проживання [PERSON] скасувати та прийняти в цій частині постанову. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання [PERSON] відмовити. В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2018 року залишити без змін (а.с.23-29). Та обставина, що малолітня [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні матері та проживає з позивачем за вказаною в позовній заяві адресою місця проживання позивача по [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлових умов від 21.05.2018р. складеним депутатом Щасливської сільради [PERSON] та довідкою Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області № 541 від 23.05.2018 року (а.с.14-16). Відповідачем не оспорюється, що малолітня донька сторін проживає з позивачем. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач працює в ТОВ «АМАКО Україна», а отже має постійне місце роботи та щомісячний заробіток, що підтверджується довідкою № 00000000025 від 19.02.2018 року( а.с.17). Сторонами визнано, що разом з відповідачем, за адресою: [ADDRESS] , проживає неповнолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на повному утриманні відповідача. Згідно з поясненнями відповідача на його утриманні також знаходиться мати, [PERSON] , пенсіонерка, яка отримує мінімальну пенсію та не може повноцінно забезпечити свої потреби у харчуванні, оплаті щомісячних комунальних послуг, купівлі лікарських препаратів. Проте будь-яких доказів на підтвердження перебування [PERSON] на утриманні відповідача [PERSON] , суду надано не було. Суд також враховує, що позивачем при зверненні з позовом до суду не були враховані вищевикладені обставини щодо матеріального стану відповідача. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої доньки [PERSON] , суду надано не було. Та обставина, що на утриманні кожного із сторін знаходиться їх спільна дитина, не звільняє їх, зокрема, і відповідача від участі у матеріальному утриманні іншої дитини. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи рівний обов`язок позивача та відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, з урахуванням усіх обставин справи, матеріального становища платника аліментів, суд вважає, що у даному випадку з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial