Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

19.12.2017 року заявник, через свого представника адвоката, звернулася із зазначеною заявою до суду. 19.12.2017 року провадження у справі відкрито, а розгляд справи призначено на 11.30 год. 20.12.2017 року. В судовому засіданні заявник вимоги підтримала та просила заяву задовольнити і встановити факт смерті батька [PERSON], оскільки встановлення цього факту для отримання державної допомоги при похованні у відповідному розмірі та прийняття спадщини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо заяви [PERSON] не має. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 19.12.2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що вона є донькою померлого [PERSON], [INFO], який у віці 81 рік помер 16.11.2017 року в м. Донецьк. Цей населений пункт (м. Донецьк) перебуває в зоні проведення антитерористичної операції, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується Постановою ВР України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р, із внесеними змінами від 02.12.2015 року №1276-р. Бориспільський МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області відмовив заявниці у проведенні державної реєстрації смерті її батька зважаючи на відсутність відповідних належних документів, що діють на території України. Тому [PERSON] просить суд встановити факт, що її батько помер 16.11.2017 року у віці 81 років в м. Донецьк. Встановлено, що [PERSON] дійсно був батьком заявника. Ця обставина підтверджується: копією свідоцтва про народження VII УР №0137637, виданого 21.01.1967 року (а.с. 7), згідно якого вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]; копією свідоцтва про укладення шлюбу IV-БК №349610, виданого 03.11.1990 року, (а.с. 8), згідно якого [PERSON], внаслідок укладення шлюбу з [PERSON], змінила прізвище на «Бібко»; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОК №082396, виданого 03.02.2012 року (а.с.9), згідно якого після розірвання шлюбу, у заявника залишилось прізвище «Бібко». Факт смерті [PERSON] підтверджується особистими поясненнями [PERSON] та фотоілюстрацією захоронення померлого батька (а.с. 14). Про смерть [PERSON] також свідчить копія свідоцтва про смерть ДНР №089491 від 17.11.2017 року (а.с. 10); копія лікарського свідоцтва про смерть №411/51 від 16.11.2017 року та відповідної довідки про причини смерті (а.с.11), що не можуть бути доказом на території України, однак сприймаються судом для встановлення факту смерті. Також у вигляді доказів смерті батька заявником надано акт прийому-передавання послуг і замовлення на поховання (а.с. 12, 13) Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як встановлено судом, [PERSON] є родичкою померлого [PERSON], а саме його донькою. Незважаючи на це, 05.12.2017 року керівник Бориспільського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області винесла відмову №4930/16.4-160 у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] В той же час, суду надано докази факту смерті батька заявника на території, що тимчасово не підконтрольна уряду України. З урахуванням викладеного, суд вважає, що належить встановити в судовому порядку факт того, що [PERSON], [INFO], помер 16 листопада 2017 року у віці 81 рік в м. Донецьк. Згідно з ч.5 ст. 317 ЦПК України, копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, після проголошення такого рішення та надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи. На підставі викладеного та

Outcome: approved