Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

19 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем та зареєстрований 24.04.2004року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 14, а також залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24.04.2004року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має трьох малолітніх дітей: доньок [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON], [INFO] народження, та сина [PERSON], [INFO] народження. Зазначила також, що між подружжям часто виникали сварки та непорозуміння, мали місце навіть випадки побиття дружини [PERSON] в присутності їхніх малолітніх дітей. Вказані обставини призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Крім того, зазначила, що у 2013році вже зверталася до суду із позовом про розірвання їхнього з відповідачем шлюбу та протягом наданого судом строку на примирення чоловік виправився, що дало позивачу підстави подати до суду заяву про залишення позову без розгляду. Однак, через деякий час принизливе ставлення до дружини та випадки її побиття повторювалися. Посилаючись на те, що на даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання з відповідачем припинено, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їхніх малолітніх дітей, [PERSON] вважала, що є підстави для його розірвання судом. У судове засідання [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що вимоги про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у зв'язку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO] народження, та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.04.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №14 (а.с.3). Від шлюбу подружжя має трьох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] народження, доньку [PERSON], [INFO] народження, та сина [PERSON], [INFO] народження. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження від 21.10.2004року серії [NUMBER], від 23.06.2009року та від 06.10.2010року серії [NUMBER] відповідно (а.с.а.с.5-7). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам, порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України, а також не відповідатиме інтересам їхніх дітей. Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] є обґрунтованими, відповідають нормам сімейного законодавства і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн.20коп.(а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 551грн.20коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved