Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

17 серпня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті громадянина [PERSON], померлого 30 серпня 2013 року, на земельну ділянку, площею 3,64 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] у спадок залишилося зазначене нерухоме майно, однак оформити спадщину вона не взмозі через те, що не представила оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку, оскільки він втрачений, а також в ньому є розбіжності в написанні прізвища спадкодавця [PERSON]: в державному акті його прізвище з помилкою зазначено «Вилинський». Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним однією сім'єю, що підтверджується довідкою сільської ради, а належність землі підтверджується державним актом, тому просила встановити факт належності померлому правовстановлюючого документу та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про дату та час слухання справи судом повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивачки надала суду заяву з проханням розглядати справу за її та позивачки відсутності і задовольнити позов. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 30 серпня 2013 року помер громадянин [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO]) району Миколаївської області, по вул. Перемоги, 7. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, загальною площею 3,64 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Первомайської селищної ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області, яка належала йому на підставі державного акту серії II-МК № 037239, виданого 22 листопада 2002 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області. Згідно свідоцтва про шлюб серії I- ФП №134489 позивачка є дружиною [PERSON], яка відповідно до ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України в статтях 1261-1265 визначає п'ять черг спадкування за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Під час розгляду справи інших спадкоємців судом не встановлено. Згідно зі ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України). Відповідно до довідки Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 28 грудня 2016 року [PERSON]Д зареєстрована та проживала разом з [PERSON] в с. Новоселівка, по вул. Перемоги, 7 Вітовського району Миколаївської області з 10 січня 1976 року. В той же час, відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 3 лютого 2017 року зазначено, що оригінал правовстановлюючого документу відсутній, також в наданій копії державного акту на земельну ділянку, площею 3,64 га, прізвище спадкодавця зазначено з помилкою «Вилинський», замість «Вілінський», тому оформлення цієї спадщини в нотаріальному порядку неможливо. Згідно з пунктом 4.18 частини 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивачки до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Співпадання інформації про [PERSON] (прізвище, ім`я, по - батькові, місце проживання та ін.) в державному акті з інформацією в інших документах на його ім`я (паспорті, свідоцтві про смерть, свідоцтві про шлюб) вказують, що державний акт був оформлений саме на нього, але із помилкою в написанні прізвища. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці у справі як єдиній спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved