Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (надалі - відповідач) про розірвання договору, стягнення грошових коштів та просив розірвати Угоду №346496 від 10.01.2011р. і стягнути на його користь грошові кошти у вигляді сплачених чистих внесків в сумі 25 528,62 грн. Пізніше подав заяву про уточнення позовних вимог, виключивши із позову вимогу про розірвання Угоди №346496 від 10.01.2011р. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 січня 2011р. між ним та відповідачем було укладено Угоду №246496 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля. У зв'язку із тим, що йому не були надані послуги, він в порядку передбаченому пунктами 13.1., 13.9 Додатка №2 до Угоди звернувся до відповідача із заявою про розірвання Угоди та повернення сплачених коштів в сумі 25 528,62 грн. Проте відповіді не отримав, а грошові кошти повернуті не були. Вважає, що виконував свої договірні обов'язки своєчасно та належно, сплативши відповідачу за період з 14.01.2011р. по 09.02.2012р. загальну суму 27 696,30грн., з яких 2 167,68 грн. - вступний внесок, а 25 528,62 грн. - чисті внески, але відповідач так і не надав йому автомобіль. Посилаючись на пункти 13.1., 13.9 Додатку №2 вказує про наявність у нього права на розірвання договору та обов'язок повернення коштів відповідачем протягом 15 банківських днів з моменту отримання заяви. В досудовому порядку відповідач не виконав вимог позивача про повернення йому коштів, що змусило його звернутися до суду. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав копії документів та заперечення, в яких позов не визнав повністю, посилаючись на наступні положення та обставини. Між сторонами була укладена угода та додатки до неї, з якими позивач ознайомився та мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Посилається на положення п.4 ст. 653 та ст. 907 Цивільного кодексу України, згідно яких порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказує, що за пунктами 13.1., 13.2., 13.4.2. Додатку №2 до Угоди учасник системи, який ще не отримав автомобіль, може розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. Учасник уповноважує АВТО ПРОСТО щомісяця здійснювати відрахування в розмірі 5% від кожного сплаченого Чистого внеску до Фонду для повернення коштів. Із Фонду для повернення коштів АВТО ПРОСТО повертає Чисті внески, дотримуючись наступних пріоритетів: в наступну чергу повертаються Чисті внески тим учасникам, які розірвали Угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому пункті. При цьому пріоритет у групі надається тому Учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання Угоди, а в разі коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим. Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, Угодою передбачена подія, з настанням якої Відповідач зобов'язаний повернути Позивачу сплачені ним Чисті внески. Із посиланням на пункт 13.4.1 Додатку №2 до Угоди вказує на наявність встановленої черги із інших учасників групи, яка формується в залежності від дати подання заяви про розірвання, і ця подія - настання черги - має неминуче настати. Оскільки відповідач має повернути кошти ще 27 учасникам, які розірвали Угоду раніше, ніж позивач, тому черга позивача ще не настала. Також зазначає, що відповіддю від 05.12.2013р. відповідач вже підтвердив розірвання Угоди та погодився, що в разі настання черги позивача поверне йому кошти в сумі 15 116,33 грн. Не погоджується із заявленою до стягнення сумою, оскільки згідно пункту 13.8. Додатку №2 до Угоди всі сплачені кошти можуть бути поверненні лише у випадку відмови від Угоди протягом 7 календарних днів від дати підписання Угоди. Позивач у вказаний строк до відповідача не звертався. Наголошує на існуванні плати, пов'язаної зі вступом до системи, повернення якої в даному випадку не передбачено. Також посилається на положення пункту 13.3. ст.. 13 Додатку №2 до Угоди, за якими сума Чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив АВТО ПРОСТО про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди у розмірі двох цілих чистих внесків. Наводить власний розрахунок суми, яка підлягає поверненню, за яким щомісячний чистий внесок становить 0,8333% від ціни автомобіля, зазначеного у додатку №1 до Угоди. Позивачем сплачено 12,4718% вартості ціни авто. Ціна автомобіля станом на день подання заяви про розірвання угоди становила 139 900,00 грн. За вирахуванням відступного відповідно до п.13.3 Додатку №2 до Угоди позивачу має бути повернено 15 116,33 грн. Також вказує, на неможливість застосування пункту 13.9 Додатку №2 до Угоди, оскільки позивача ще в 2011 році було включено до групи як учасника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.01.2011 року між позивачем та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір № 346496 з додатками №1, 2, 4, 5, предметом якого було надання послуг системи АВТО ТАК, спрямованих на придбання автомобіля. Згідно умов вказаного договору (стаття 3) відповідач виступає виконавцем певних послуг по придбанню автомобіля, а позивач зобов'язується сплачувати послуги, пов'язані зі вступом до системи при укладанні угоди; вносити плату за послуги, пов'язані з видачею автомобіля за системою при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески та інші обов'язкові платежі після отримання автомобіля в натурі. Відповідно до наданих квитанцій позивач сплатив 14 січня 2011 року вступний внесок у розмірі 2 167,68 грн., а також за період з лютого 2011р. по лютий 2012 року щомісячні внески на загальну суму 25 591,48 грн.. Відповідно до статті 3, 6, 627 Цивільного кодексу України закріплено засади свободи договору, можливість відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ч.1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України) Відповідно д п.14.1 ст.14 Додатку №2 до договору сторони домовляються, що наслідки невиконання зобов'язань за угодою регулюються умовами угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства. Нормами статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно п.13.1. ст.13 Додатку №2 до Угоди учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. Таким чином, сторонами в договірному порядку була встановлена можливість одностороннього розірвання договору за ініціативою учасника, що відповідає також положенням законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач скористався можливістю одностороннього розірвання договору та звернувся до Відповідача із відповідною заявою від 01.11.2013 року, яку відповідач отримав 06.11.2013 року. Оскільки відповідач в своїх запереченнях також визнав факт розірвання договору, тому суд виходить з того, що договір між сторонами був розірваний 06.11.2013р. Правові наслідки розірвання договору закріплені в ст. 653 Цивільного кодексу України, зокрема у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються, а сторони не мають право вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд, вирішуючи питання про суму коштів на яку має право позивач в разі розірвання договору, виходить із наступного. В позовній заяві позивач посилається на застосування положень пункту 13.9 Додатку №2 до Угоди, згідно яких, якщо Учасник виявить бажання розірвати Угоду після терміну, встановленого в попередньому пункті, але до того, як його Угода буде включена до певної Групи, він повинен повідомити про це АВТО ПРОСТО. У такому випадку Угода буде розірвана, але йому не повертається сплачена ним Плата за послуги, пов'язані зі вступом до Системи. Оскільки позивача було в 2011 році включено до групи, тому наслідки розірвання договору, встановлені вказаним пунктом не можуть бути застосовані судом. Натомість, згідно пункту п.13.3. ст.13 Додатку №2 сума чистих внесків, що підлягає поверненню розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий Учасник повідомив АВТО ПРОСТО про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі двох цілих чистих внесків. Відповідно до п.13.2. ст.13 Додатку №2 учасник уповноважує АВТО ПРОСТО щомісяця здійснювати відрахування в розмірі 5 % від кожного сплаченого Чистого внеску до Фонду для повернення коштів. За умовами Додатку №1 до Угоди № 346496 ціна автомобіля Cherry Tiggo, який бажав придбати позивач на час укладання угоди, становила 126 880,00 грн., щомісячний чистий внесок становить 0,8333% від ціни автомобіля. Протягом дії Угоди Позивачем було сплачено 12,4718% від вартості ціни автомобіля. Поточна ціна автомобіля станом на дату подання заяви про розірвання угоди становила 139 900,00 грн. За вирахуванням відступного відповідно до п.13.3 ст. 13 Додатку №2 до Угоди (двох цілих чистих внесків), що складають 2331,71 грн. (0,8333%х2=1,6667%), Позивачу має бути повернено 10,8051% від ціни автомобіля, дійсної на момент подання заяви про розірвання угоди, що становить 15116,33 грн. (139900грн. х 10,8051%). Заяву про розірвання угоди позивачем було подано ТОВ «АВТО ПРОСТО» у листопаді 2013 року, а станом на листопад 2013 року остання відома ціна автомобіля становила 139900 грн. Таким чином сума, що підлягає поверненню позивачу згідно з умовами угоди складає 139900грн. х 10,8051% = 15116,33 коп. Щодо строків повернення коштів позивачу суд виходить із наступного. Із всього змісту статті 13 Додатку №2 до Угоди, яка регулює порядок розірвання угоди та повернення коштів, не встановлено чіткого строку протягом якого позивач може отримати кошти. До того ж Відповідач посилається на наявність певної черги та пріоритетів в цій черзі, які передбачені пунктом 13.4.2 Додатку №2. Саме з настанням цієї події - сплив черги, яка на думку відповідача ще не настала, відповідач має обов'язок повернути кошти. Проте суд не може погодитися із подібними твердженнями відповідача, оскільки згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк( термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виканню з настанням цієї події. Подія - це явище, що виникає незалежно від волі осіб. Подія не може бути визнана такою, що неминуче має настати, якщо вона залежить від суб'єктивної поведінки третьої особи. Натомість із змісту угоди та додатків до неї вбачається, що просування учасника в черзі залежить від сукупності певних суб'єктивних людських факторів, таких як кількість нових учасників та обсяг грошових надходжень до фондів, що в умовах економічних ризиків та не прозорості формування цих фондів відповідачем не може вважатися тією подією, що неминуче має настати. Більше того, відповідач не представив суду переконливих доказів у підтвердження наявності такої черги учасників, яким ТОВ «АВТО ПРОСТО» повинно повернути внески. При цьому сама довідка відповідача від 08.01.2014р., в якій зазначено, що позивач є 27 в черзі, не може вважатися достатнім та об'єктивним доказом. Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За таких обставин справи до правовідносин сторін підлягають застосуванню положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, згідно яких якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідач в семиденний строк свій обов'язок з повернення коштів не виконав, через це порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст..599 ЦК України). Беручи до уваги підстави звільнення позивача за Законами України «Про судовий збір» та «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору згідно з положеннями ч.3 ст.88ЦПК України, судовий збір підлягає сплаті відповідачем - ТОВ «АВТО ПРОСТО» в доход держави у розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,

Outcome: partial