Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~17 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив визнати його зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №с-50-кіg-2007 від 15 жовтня 2007 року (із змінами) припиненими у зв`язку із повним виконанням поведеним належним чином. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 15 жовтня 2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №с-50-кіg-2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 93 000 грн., строком до 14 жовтня 2022 року, з оплатою 17% річних на залишок заборгованості. З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору, 15 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №3197, за умовами якого позивач надав в заставу банку належну йому квартиру [ADDRESS] . 28 квітня 2011 року та 19 червня 2013 року сторони вносили зміни до Кредитного договору уклавши додаткові угоди № 1 та № 2. 26 грудня 2016 року позивач достроково повернув кредитні кошти по Кредитному договору, що підтверджується квитанцією № N1BB544926. В липні 2017 року позивач звернувся до відповідача із проханням зняти обтяження із квартири яка перебуває у заставі в якості забезпечення по Кредитному договору, на що отримав відмову, яку відповідач аргументував наступним: 1) лист від 19.01.2017 року за №3-24410/306 станом на 17.01.2017 року за Кредитним договором обліковується непогашена пеня у розмірі 41 081,23 грн.; 2) лист від 07.04.2017 року за №3-24410/2154 - за Кредитним договором обліковується непогашена пеня за період з 11.02.2009 року по 17.11.2016 року у розмірі 41 081,23 грн.; 3) лист від 23.08.2018 року за №3-071331/6067 станом на 14.08.2018 року за Кредитним договором обліковується пеня у розмірі 137 622,77 грн. Відповідно розрахунку загальної заборгованості за Кредитним договором наданим відповідачем за письмовим зверненням позивача розмір заборгованості за основною сумою заборгованості та нарахованим відсоткам по Кредитному договору з 27 грудня 2016 року складає 0 гривень у зв`язку із повним достроковим погашенням суми отриманого кредиту. Позивач вважає вимоги відповідача щодо сплати пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам у розмірі начебто 41 081,23 грн. або 137 622,77 грн. неправомірними, у зв`язку із чим звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою суду від 16.10.2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Справа слуханнями відкладалася неодноразово, як за клопотаннями представника позивача, так і представника відповідача. Представник позивача - адвокат Мотельчук Ю.І. в судове засідання, призначене на 15.07.2019 року не з`явилася, проте через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12.07.2019 року за клопотанням представника відповідача було ухвалено проводити судове засідання у режимі відеоконференції. Однак, представник відповідача не з`явився до приміщення господарського суду Одеської області 15.07.2019 року на 10 год. 00 хв., про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки представником відповідача не подано відзиву на позовну заяву та за згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15 жовтня 2007 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір №с-50-кіg-2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 93 000 грн., строком до 14 жовтня 2022 року, з оплатою 17% річних на залишок заборгованості. З метою забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору, 15 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., зареєстрований в реєстрі за № 3197, за умовами якого позивач надав в заставу банку належну йому квартиру [ADDRESS] . 28 квітня 2011 року та 19 червня 2013 року сторони вносили зміни до Кредитного договору, уклавши додаткові угоди № 1 та № 2. 26 грудня 2016 року позивач достроково повернув кредитні кошти по Кредитному договору, що підтверджується квитанцією № N1BB544926. В липні 2017 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із проханням зняти обтяження із квартири яка перебуває у заставі в якості забезпечення по Кредитному договору, на що отримав відмову, яку відповідач аргументував тим, що за позивачем обліковується пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, зокрема лист від 19.01.2017 року за № 3-24410/306 станом на 17.01.2017 року за Кредитним договором обліковується непогашена пеня у розмірі 41 081,23 грн.; лист від 07.04.2017 року за № 3-24410/2154 - за Кредитним договором обліковується непогашена пеня за період з 11.02.2009 року по 17.11.2016 року у розмірі 41 081,23 грн. та лист від 23.08.2018 року за № 3-071331/6067 станом на 14.08.2018 року за Кредитним договором обліковується пеня у розмірі 137 622,77 грн. Відповідно до розрахунку загальної заборгованості за Кредитним договором, наданим відповідачем за письмовим зверненням [PERSON] листом від 19.07.2018 року, розмір заборгованості за основною сумою заборгованості та нарахованим відсоткам по Кредитному договору з 27 грудня 2016 року складає 0 гривень у зв`язку із повним достроковим погашенням суми отриманого кредиту. Разом з цим судом встановлено, що відповідно до додаткової угоди № 2 до кредитного договору від 19 липня 2013 року, яка укладена між сторонами, зі змісту пункту 7 вбачається, що станом на час підписання сторонами даної додаткової угоди відсутня заборгованість позивача перед відповідачем за штрафними санкціями (пенею). Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до змісту ч. 1 ст.549 ЦК України неустойка (штраф, пеня) сплачується кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно п.3.2 Кредитного договору, позичальник повинен повністю повернути кредитні кошти в строк до 14 жовтня 2022 року. Однак, всупереч наведеної норми закону відповідач нараховує неустойку за Кредитним договором повне дострокове погашення заборгованості за яким сталось 26 грудня 2016 року, про що свідчить розмір пені який збільшується станом на 17.01.2017 року, розмір пені складає 41 081,23 грн., станом на 14.08.2018 року розмір пені складає 137 622,77 грн. На підставі абз. 3, 5 ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов`язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною. Відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачяться на користь споживача. Оскільки позивач в повному обсязі достроково повернув кредитні кошти (виконав основне зобов`язання) та враховуючи імперативні приписи ч. 8 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), суд вважає, що вимоги відповідача щодо стягнення неустойки є неправомірними. Надаючи оцінку правовідносинам сторін в частині можливості припинення зобов`язань [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суд приходить до наступних висновків. Відповідно до норм ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України). Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину, який є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як встановлено судом, [PERSON] в повному обсязі сплатив кошти, які були передбачені умовами кредитного договору, про що, як вже зазначалось раніше, свідчить квитанції про сплату коштів. Таким чином [PERSON] належно виконав всі зобов`язання перед боржником та припинив їх перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». На підставі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у правовідносинах, що виникли між позивачем [PERSON] , та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відбулося виконання зобов`язань [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у зв`язку з чим, на підставі встановленій законом, зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вважаються припиненими з 26 грудня 2016 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання його зобов`язання перед ПАТ «Банк\~«Фінанси та\~Кредит» за кредитним договором №с-50-кіg-2007 від 15 жовтня 2007 року (із змінами) припиненими у зв`язку із повним виконанням поведеним належним чином. Оскільки відповідач був звільнений від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved