Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

18.05.2018 р. [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 23.08.2017 р. помер її чоловік [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Їх з померлим чоловіком право власності не було зареєстроване у встановленому законом порядку, свідоцтво про право власності вони не отримували. Вона та чоловік постійно мешкали у згаданій квартирі. Крім того, в квартирі зареєстрований їх син [PERSON] Після смерті [PERSON], вона в шестимісячний строк звернулась до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] одночасно з нею подав заяву про відмову від спадщини на її користь. На підставі її заяви, Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу. Для надання нотаріусу належним чином оформлених документів, вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг ЗМР з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та подала всі документи, надані їй головою ЖБК 253 «Машинобудівник-23». В реєстрації права власності їй було відмовлено, у звязку з неналежним оформленням виданих ЖБК документів. Таким чином, відсутній документ, що посвідчує право власності на зазначену квартиру, в звязку з чим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину та повідомив, що у звязку з відсутністю державної реєстрації на спадкове майно, їй необхідно звернутися до суду. З 1979 р. [PERSON] був членом ЖБК 253 «Машинобудівник-23» та йому була виділена двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі ордеру № 144 від 12.07.1979 р., виданого Запорізьким міськвиконкомом. Вартість зазначеної квартири [PERSON] виплатив у червні 1992 р. в повному обсязі. Виплата пайового внеску за квартиру здійснювалась під час шлюбу, зареєстрованого 23.07.1971 р. Оскільки вартість квартири була виплачена чоловіком під час шлюбу, то квартира є спільною сумісною власністю подружжя та вона, як дружина, є власником ? частини зазначеної квартири. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На випадок смерті спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємців за законом двоє вона, як дружина, та [PERSON], як син спадкодавця. Посилаючись на ст.22 КпШС, ст.ст.60, 61 СК України, ст.ст.1216-1223, 1226, 1258, 1261, 1268-1270, 1272, 1296-1298 ЦК України, за позовом [PERSON] просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] (на ? частину квартири, як на частку у спільному майні подружжя, і на ? частину квартири у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 23.08.2017 р.). Ухвалою судді від 23.05.2018 р. відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 08.06.2018 р. Ухвалою від 08.06.2018 р. закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду на 21.08.2018 р. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов та пояснень по суті спору до суду не подавали. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності представника відповідача та третьої особи. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч.1 ст.384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Запорізької міської Ради народних депутатів від 08.05.1981 р. [PERSON] видано ордер серії VІ-ЖСК № 144 на право заселення квартири [ADDRESS] разом з сімєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки ЖБК № 253 «Машинобудівник-23» від 07.11.2017 р. (а.с.11) [PERSON] був членом ЖБК № 253 «Машинобудівник-23» та йому належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] на підставі ордеру № 144 серії VІ-ЖСК, виданого Запорізьким міськвиконкомом 12.07.1979 р. Вартість квартири у сумі 8160 крб. виплачена повністю у червні 1992 р. Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок, за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. З викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної власності на вказану квартиру, але у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності у державних органах. Згідно ст.22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічна норма міститься у ст.60 СК України. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна сумісна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Ст.372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласника у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, а тому частка кожного з подружжя [PERSON] у спірній квартирі, яка перебуває у спільні сумісній власності, складає ?. Наведене вище свідчить про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS], як на частку у спільному сумісному майні подружжя. 23.08.2017 р. помер [PERSON], заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину квартири [ADDRESS], що належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з позивачем. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (позивач) та син [PERSON] (третя особа). У встановлений законом для прийняття спадщини строк [PERSON]. звернулась до Пятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] 01.11.2017 р. подав до нотаріальної контори заяву, в якій відмовився від прийняття всієї належної йому частки у спадщині, що залишилась після смерті батька. Постановою нотаріуса від 16.03.2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 23.08.2017 р. чоловіка [PERSON], що складається з квартири [ADDRESS] через відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно та позивачу рекомендовано звернутись до суду. Вищевикладене підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.37-58). Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Враховуючи, що [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а інший спадкоємець у встановлені законом строки відмовився від своєї частки у спадковому майні, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та визнає за позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]

Outcome: approved