Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

19.08.2015 р. ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулося в суд до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилається на те, що 02.03.2011 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ВLaЖГА00015684, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 9 500 (дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. Однак, [PERSON] порушила умови договору і станом на 12.08.2015 р. має заборгованість в сумі 29 273 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та покласти на неї сплату судового збору. В судове засідання представник позивача не явився, просив розглядати справу у їх відсутності. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково. Не заперечуючи отримання кредиту, просила застосувати строк позовної давності до нарахованої суми штрафу (пені). Суду пояснила, що кредит сплачує, повернула банку більше десяти тисяч гривень, натепер погоджується із сумою по тілу кредиту, сумою відсотків та комісії. В решті позову просила відмовити. На підтвердження сплати суми кредиту надала квитанції. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі судом встановлено, спір витікає з цивільних правовідносин, що регулюються положеннями параграфа 1 глави 71 ЦК України, договором позики. Згідно умов договору який було укладено 02.03.2011 р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON], остання отримала кредит в сумі 9500 грн. За умовами договору відповідачка, яка є позичальником за кредитним договором, зобов'язана здійснювати сплату чергових платежів по погашенню кредиту в порядку і терміни зазначені в графіку повернення кредиту та сплати відсотків (а.с.5-13). Відповідно до п.6.4 Умов, Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і дії до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за ним. Отже, строк, у межах якого банк міг звертатися до суду з вимогами до відповідачки не порушений. Згідно з п.2.5.1. Договору щомісячний платіж, передбачений Графіком погашення заборгованості, складається із строкової частини кредиту та строкових платежів. Платежі є ануїтентними: регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення кредиту, а саме основного боргу і процентів, що розраховуються таким чином, що в кінці строку договору, за умови належного виконання зобов'язання Позичальником заборгованість повністю погашається (а.с.8). У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданого розрахунку позивачем сума боргу складає - 3 871 грн. 66 коп. по тілу кредиту, 114.53 грн. по сплаті відсотків, 1 145.81 грн. по сплаті комісії та 24 141.41 грн. штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобов'язань. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Пунктом 4.2 та 4.3 Кредитного договору передбачено штраф 25% від суми кредиту та ставка пені 0.50%, та те, що пеня розраховується за методом «факт /360». Відповідно до наданих відповідачкою квитанцій нею сплачено 10 660 грн. кредиту на користь позичальника. Згідно ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного. Відповідачка просила застосувати строк позовної давності зокрема щодо суми пені. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується до вимог (штрафу, пені). Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивачці станом на 18.05.2015 р. ТОВ «УГК ФІНАНС» повідомила про термінове погашення заборгованості на користь ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» в сумі 7 242.27 грн. (а.с.30). Відповідачкою надано квитанції про сплату 07.05.2015 р. 390 грн., 22.06.2015 р. 390 грн. 04.06.2015 р. - 400 грн. 24.07.2015 р. - 300 грн. , 08.07.2015 р. - 500 грн., 10.07.2015 р. -300 грн. Отже, в частині стягнення пені, яка позивачем не обґрунтована, та сума якої значно перевищує розмір кредиту, суд вважає за належне відмовити в силу ст.267 ЦК України. Таким чином, з урахуванням викладеного, аналізуючи норми чинного законодавства, оцінюючи всі докази у справі у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов позивача підлягає частковому задоволенню в сумі визнаній відповідачкою, а саме: стягненню підлягають 3 871 грн. 66 коп. по тілу кредиту, 114.53 грн. по сплаті відсотків, 1 145.81 грн. по сплаті комісії. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на обидві сторони пропорційно до частини задоволених вимог.

Outcome: partial