Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

19.05.2014 року позивачка звернулася до суду та просила ухвалити рішення, яким стягнути на свою користь з відповідачки суму боргу у розмірі 7000,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 18.12.2012 року позивачка позичила відповідачці грошові кошти у розмірі 7 000 гривень строком до 18.12.2013 року, про що свідчить розписка відповідачки. У встановлений договором строк відповідачка борг не повернула, ухиляється від його виконання та добровільно сплатити борг відмовляється. Саме через ці підстави позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, при цьому пояснила, що дійсно написала розписку про отримання грошових коштів у сумі 7000 грн. для оформлення документів на спадщину в якій була зацікавлена і сама позивачка, але при написані розписки всю суму коштів вона не отримала, а кошти видавались частинами та не тільки їй особисто, а й іншим членам сім`ї. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 18.12.2012 року позивачка надала відповідачці грошові кошти у розмірі 7 000 гривень, відповідно до розписки, яка була написана відповідачкою [PERSON] власноручно (а.с.3). За умовами розписки відповідачка була зобов'язана повернути суму боргу до 18.12.2013 року. Однак, відповідачка добровільно сплачувати борг відмовляється. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або іншу речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка як позичальник не виконала умови договору у повному обсязі та до теперішнього часу не повернула суму боргу, через що позивачка була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що вона кошти не отримувала, оскільки відповідачка в судовому засіданні пояснила, що особисто написала розписку про отримання коштів для оформлення документів на спадщину та зобов'язалась повернути кошти до 18.12.2013 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання та підлягають судовому захисту. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved