Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

17 серпня 2021 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 15 вересня 2003 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2388. В обгрунтування позовних вимог зазначала про те, що від даного шлюбу в них з відповідачем спільних дітей немає та подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі цього в сім`ї часто виникали сварки, які призвели до того, що в серпня 2020 року вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно, примирення з відповідачем є неможливим, а тому вона вирішила звернутись в суд. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 серпня 2021 року провадження по зазначеній справі було відкрито. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не надіслав. В судове засідання, яке після оголошення 20 вересня 2021 року перерви було призначено на 03 листопада 2021 року о 12.30 год., учасники справи не з`явились та 03 листопада 2021 року подали до суду заяви, з яких убачається, що позивач [PERSON] позов підтримує, відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує та вони просять проводити розгляд справи без їх участі. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований між ними 15 вересня 2003 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено актовий запис №2388. Від даного шлюбу в них спільних дітей немає та подружнє життя між ними не склалися через різні погляди на шлюб, сім`ю та сімейні обов`язки. На грунті цього між сторонами виникали сварки і непорозуміння, які призвели до того, що в серпня 2020 року вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства та стали проживати окремо. Розлад в сім`ї носить стійкий характер та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позову про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав чи охоронюваних законом інтересів. Згідно з положеннями ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Приписами ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved