Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

17.12.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], орган опіки та піклування Первомайської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого, послалися на таке: на підставі договору обміну квартирами від 23.01.1999 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рівних частках. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстроване у Первомайському БТІ 29.01.1999 року в реєстровій книзі № 15 за [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла його дружина, позивач по справі [PERSON]. Тобто на даний час [PERSON] та [PERSON] є власниками, кожний по ? частці квартири, а [PERSON] є власницею 1/2 частки вищевказаної квартири. Після укладення шлюбу 03.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON], останню було зареєстровано у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], а після народження дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] вони також були зареєстровані разом зі своїми батьками за вищевказаною адресою, однак вже більше 3-х років там не мешкають, оскільки у жовтні 2015 року [PERSON] та [PERSON] разом зі своїми дітьми виселилися зі спірної квартири і проживали за іншою адресою, а у 2018 році шлюб між подружжям було розірвано, після чого [PERSON] разом з дітьми виїхала проживати до Польщі. Наразі, позивачі не мають можливості оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача. Вважають, що відповідно до ст. 405 ЦК України можуть поставити питання перед судом про визнання відповідача разом з її дітьми такими, що втратили право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивачі до судового засідання не прибули, проте надали спільну заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечують. Судові витрати залишають за собою. Третя особа, [PERSON], належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Первомайської міської ради Харківської області Петренко В.І. у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, покладається на розсуд суду. Відповідач до судового засідання не прибула, хоча була у встановленому законом порядку повідомлена про день, час та місце розгляду справи, якихось заперечень суду не надала. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивачів, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: на підставі договору обміну квартирами від 23.01.1999 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рівних частках, що підтверджується копією договору обміну квартирами від 23.01.1999 року посвідченого державним нотаріусом Первомайської держнотконтори Харківської області Шаповаловою В.А.(а.с.6). Право власності на вищевказану квартиру було зареєстроване у Первомайському БТІ 29.01.1999 року в реєстровій книзі № 15 за [NUMBER], а також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру(а.с.6, 9,10). [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла його дружина, позивач по справі [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2016 року(а.с.7). Тобто на даний час [PERSON] та [PERSON] є власниками кожний по ? частини квартири, а [PERSON] є власницею ? частки вищевказаної квартири. Після одруження 03.09.2005 року [PERSON] на [PERSON], останню було зареєстровано у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS], а після народження дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вони також були зареєстровані разом зі своїми батьками за вищевказаною адресою, що вбачається з копії поквартирної картки та довідки відділу ЖКГ ВК Пепрвомайської міської ради Харківської області від 12.11.2018 року № 2727 (а.с.11,12). Однак вже більше 3-х років там не мешкають, оскільки у жовтні 2015 року [PERSON] та [PERSON] разом зі своїми дітьми виселилися зі спірної квартири і проживали за іншою адресою, що також вбачається з акту складеного комісією у складі майстра РІС [PERSON], економіста по ДПР [PERSON] в присутності мешканців квартир № 51,62 [PERSON] та [PERSON] У 2018 році шлюб між подружжям було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.10.2018 року (а.с.16), після чого [PERSON] разом з дітьми виїхала проживати до Польщі, що підтверджується копією картки поляка дійсною до 11.01.2018 року та копіями довідок Первомайської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 5 Первомайської міської ради Харківської області від 14.11.2018 року № 300, 301 з яких вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] дійсно навчалися у Первомайській загальноосвітній школі № 5 та були відраховані із складу учнів у зв'язку з подальшим їх навчанням у Польщі (а.с.13,14). Позивачі не мають можливості оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги ще за відповідача з її дітьми, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання у квартирі позивачів більше року, визначила для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивачі повністю підтвердили обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту від 22.11.2018 року № 2143, що у спірній квартирі відповідач зареєстрована, однак не мешкає з жовтня 2015 року. Частина 3 ст. 29 ЦК встановлює, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача разом з її неповнолітніми дітьми без поважних причин.

Outcome: approved