Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

18 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] .. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на частину земельної ділянки площею 0,0327 га для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцем усього майна померлої є її брат - відповідач [PERSON] .. Будучі співвласницею вказаного житлового будинку, вона звернулась до нотаріуса для вирішення питання про відчуження свої частки, однак одержала відмову через неправильне оформлення державного акту на спірну земельну ділянку й відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я відповідача. Посилаючись на те, що чинним земельним законодавством, що діяло на час видачі спірного державного акту, не було передбачено складання одного акту на право приватної власності на декількох осіб, просила визнати недійсним вказаний державний акт та скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім`я відповідача. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивачки та відповідач надали заяви про розгляд справи без їх участі; представник позивачки, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Третя особа про причини неявки свого представника суду не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Як вбачається з нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 липня 1975 року (а. с. 11), спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , син [PERSON] та неповнолітня донька [PERSON] (а. с. 9, 10). Спадкове майно складалось з 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено ст. 126 ЗК України. 26 вересня 1995 року на підставі рішення виконкому Очаківської міської ради № 258 від 28 серпня 1995 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0327 га для обслуговування жилого будинку [ADDRESS] (а. с. 12). Як вбачається з матеріалів справи, після [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняв її син [PERSON] , про що 09 листопада 2019 року було видано відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема свідоцтво на 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,327 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною вище адресою, що належала спадкодавиці на підставі спірного державного акту (а. с. 13). Судом встановлено, що вказаний державний акт не відповідає вимогам «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», що діяла на час його видачі, а саме цей акт було видано на трьох осіб, що суперечило вимогам ЗК України (в редакції 1992 року), яким не передбачалось поняття спільної сумісної або спільної часткової власності на землю. Як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті [PERSON] належало 2/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а відповідно й 2/3 частки земельної ділянки, на якій він розташований. Стаття 155 ЗК України зазначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Проаналізувавши надані позивачкою докази, суд дійшов висновку про недійсність спірного державного акту, оскільки його наявність позбавляє [PERSON] розпоряджатися належними їй частками житлового будинку та земельної ділянки, а тому позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно й підлягає задоволенню вимога позивачки про скасування державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки ця вимога є похідною. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки за клопотанням представника останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved