Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

17.11.2020 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 20.11.2011 року між ним та відповідачем укладено угоду про те, що позивач погашає борг відповідача перед її кредитором, а відповідач повертає позивачу суму погашеного боргу в сумі 11452 грн. впродовж 12 місяців до 25.11.2012 року рівними частинами. Але відповідач не дотримувалась встановленого графіку та загалом повернула 5000 грн. Таким чином, відповідач повинна повернути 6452 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по угоді від 20.11.2011 року в розмірі 6452 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 11452 грн. за матеріальну та моральну шкоду; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2020 року цивільну справу передано на розгляд Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У судовому засіданні 08.04.2021 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. У заяві від 22.07.2021 року позивач [PERSON] просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. Відзив на позов не надала. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до угоди про визначення розміру, строків та порядку виконання грошових зобов`язань від 20.11.2011 року, укладеної між [PERSON] та [PERSON] , остання підтвердила непогашене зобов`язання перед позивачем у розмірі 11452 грн. (а.с. 2). Відповідно до п. 4 угоди, сторони узгодили розмір та порядок виконання грошового зобов`язання відповідачем: 1145 грн. - до 25.12.2011 року; 937 грн. - до 25.01.2012 року; 937 грн. - до 25.02.2012 року; 937 грн. - до 25.03.2012 року; 937 грн. - до 25.04.2012 року; 937 грн. - до 25.05.2012 року; 937 грн. - до 25.06.2012 року; 937 грн. - до 25.07.2012 року; 937 грн. - до 25.08.2012 року; 937 грн. - до 25.09.2012 року; 937 грн. - до 25.10.2012 року; 937 грн. - до 25.11.2012 року (а.с. 2). Разом з тим, відповідач зобов`язання виконала не в повному обсязі та загалом повернула позивачу борг у розмірі 5000 грн. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Такий же висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 18.01.2017 року в справі № 6-2789цс16. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму неповернутого боргу за угодою від 20.11.2011 року в розмірі 6452,00 грн. (11452,00 грн. - 5000,00 грн. = 6452,00 грн.). Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 11452,00 грн. за матеріальну та моральну шкоду з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. На підставі ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем не підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами наявність причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача, а також не обґрунтовано розміру заподіяної позивачу матеріальної та моральної шкоди, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 303,00 грн. (6452,00 грн. х 840,80 грн. / 17904,00 грн. = 303,00 грн.). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial