Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

18.10.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Остаточно сформувавши свої позовні вимоги [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його батька - [PERSON] , померлого у жовтні 2016 року, тривалістю в два місяці та визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його дядька - [PERSON] , померлого [INFO] , тривалістю в два місяці. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у жовтні 2016 року помер батько позивача - [PERSON] . 15.02.2019 позивач подав до Петриківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом в порядку спадкування після смерті свого батька - [PERSON] 15.02.2019 видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частки земельної ділянки площею 3,1658 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого. [PERSON] є рідним братом померлого батька позивача. Позивач вважає, що ним пропущено строк для прийняття спадщини після смерті його батька з поважних причин: - смерть батька визначена - жовтень 2016року, а актовий запис про його смерть зроблений 03.02.2017, так як батько був безвісті відсутнім; - позивач працював за кордоном, був травмований і не мав можливості приїхати в Україну. Зазначені причини пропуску строку є поважними, оскільки вони пов`язані з об`єктивними труднощами для спадкоємця для подання ним заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору. Крім того, [INFO] помер [PERSON] - дядько позивача. Позивач подав до Петриківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом в порядку представлення після смерті свого дядька. 06.03.2019 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частки земельної ділянки площею 3,1658 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. Позивач є спадкоємцем майна померлого за правом представлення після смерті свого батька - [PERSON] , померлого в жовтні 2016 року. [PERSON] є рідний брат померлого [PERSON] , який 15.05.2018 подав заяву за №394 до Петриківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини до майна [PERSON] . Позивач вважає, що ним пропущено строк для прийняття спадщини після смерті його дядька за обставин, які були причиною пропуску ним строку для прийняття спадщини після батька, зокрема через те, що позивач працював за кордоном, був травмований і не мав можливості приїхати в Україну. Ухвалою суду від 23.10.2019 відкрито провадження в даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Під час підготовчого судового засідання [PERSON] подав до суду відзив в якому просить в задоволенні позову відмовити та заперечуючи підстави заявленого позову вказав, що надана позивачем довідка «Дедовской городской больницы» від 25.03.2017 та листа Главного Управлення МВД Российской Федерации по Московской области № 58/б/н от 01.04.2018 г. потребують перекладу на українську мову. Крім того, наведені позивачем причини пропуску не можуть вважатися поважними, оскільки ніяким чином не перешкоджали йому звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. 18.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача адвоката Петренко І.Ф. в судовому засіданні пояснила, що вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та не доведеними. В задоволенні позову просить відмовити. Представника третьої особи Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Левечко О.А. в судовому засіданні підтримала думку представника відповідача про безпідставність позовних вимог [PERSON] . Представник треті особи: Петриківської державної нотаріальної контори, надав до суду клопотання про вирішення справи без їх участі. Заслухавши учасників провадження і дослідивши матеріали справи, об`єктивно проаналізувавши надані докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів спадкової справи № 34/2019, заведеної після померлого [PERSON] (а.с. 70-85), судом встановлено, що в жовтні 2016 року помер [PERSON] , при цьому актовий запис про його смерть зроблений 03.02.2017. 15.02.2019 позивач [PERSON] подав до Петриківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом в порядку спадкування після смерті свого батька - [PERSON] . Того ж дня, нотаріусом постановлено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно матеріалів спадкової справи № 102/2018, заведеної після померлого [PERSON] (а.с. 125-163), судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - дядько позивача. 06.03.2019 позивач подав до Петриківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом в порядку представлення після смерті свого дядька - [PERSON] , померлого [INFO] . Однак, 06.03.2019 нотаріусом складено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно матеріалів спадкової справи № 323/2012, заведеної після померлого [PERSON] (а.с. 164-200), судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON] і [PERSON] . Матеріали спадкової справи містять копії свідоцтв про право на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] і [PERSON] у спадкували після [PERSON] , кожен окремо, по Ѕ частині земельної ділянки площею 3,1658 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 206/2012, заведеної після померлої [PERSON] (а.с. 201-2012), встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Матеріали справи містять заяви від [PERSON] і [PERSON] про прийняття спадщини після її смерті. За правилами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За роз`ясненнями, наданими судам в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вказане відповідає правовим висновкам у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Для перевірки існування обставин, на які позивач посилається обґрунтовуючи існування поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини після померлих батька та дядька, судом досліджено відомості, отримані з Державної прикордонної служби України, копію довідки про перебування на території РФ [PERSON] , медичну довідку та акт обстеження матеріально-побутових умов від 28.11.2019, складений комісією Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Так відповідно до довідки «Дедовской городской больницы» від 25.03.2017 та листа Главного Управлення МВД Российской Федерации по Московской области № 58/б/н от 01.04.2018 г. [PERSON] перебував на території Росіцйської Федерації з 10.02.2017 по 03.05.2017 та з 26.02.2018 по 26.05.2018 і 25.03.2017 звертався за медичною допомогою в зв`язку з «рвано-ушибленной раной правого локтевого суглоба». При цьому, відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України [PERSON] в період з 04.02.2017 по 15.04.2017 перебував за межами України. Отже, відомості в наведених документах вказують про те, що [PERSON] дійсно перебував за межами України в період проміжку часу, визначеного для подання заяви про прийняття спадщини, як після батька [PERSON] , так і після дядька [PERSON] . Однак, позивач був відсутній на території України, лише протягом двох місяців, та прибув на території України більше ніж за три місяці, до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після померло батька, при цьому, [PERSON] подав відповідну заяву нотаріусу лише 15.02.2019, тобто, через два роки після відкриття спадщини. Твердження позивача про те, що він був травмований і не мав можливості приїхати в Україну спростовуються наведеними даними ДПС, відповідно до яких в період часу з 15.04.2017 по вересень 2017 року позивач перебував на території України. [PERSON] перебував на міграційному обліку Російської Федерації протягом трьох місяців, в проміжку шестимісячного строку для прийняття спадщини після померло дядька [PERSON] , при цьому, [PERSON] подав відповідну заяву нотаріусу лише 06.03.2019, тобто, через більше ніж рік після відкриття спадщини. Оцінюючи наданий позивачем Акт обстеження матеріально-побутових умов від 28.11.2019, складений комісією Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, згідно якого позивач в період часу з січня 2014 по січень 2019 не проживав в будинку [ADDRESS] в зв`яжу з перебуванням за межами України, суд не приймає його як достовірний та допустимий доказ, оскільки зміст вказаного акту суперечить даним ДПС та факт відсутності на території України не може доводитися наданим актом, метою якого є обстеження матеріально-побутових умов. Таким чином, вищевказані докази не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували перебування позивача за межами України та тривалість такої відсутності, позивач суду не надав та матеріали справи не містять. За вказаного позовні вимоги [PERSON] безпідставні та задоволенню не підлягають. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На основі викладеного,

Outcome: dismissed