Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування цих вимог вказувала, що вона та відповідачка [PERSON] успадкували за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] кожна по ? частині житлового будинку [ADDRESS]. В подальшому вказане майно було розподілено між ним та присвоєно адреси № 273 та 273-а. 18 червня 2009 року позивачка отримала на своє ім'я державний акт про право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 0,1859 га. На даний час позивачка вирішила розпорядитися належним їй майном, однак позбавлена можливості в цьому, оскільки право власності за нею на виділений житловий будинок зареєстровано не було та провести таку реєстрацію нині вона позбавлена можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу саме на виділений житловий будинок та розбіжності у правовстановлюючих документах щодо житлового будинку та земельної ділянки. За такого, за захистом своїх прав як власника щодо вищевказаного житлового будинку (№ 273-А) вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачка [PERSON] також звернулася до суду із заявою, в якій визнала позовні вимоги [PERSON] та просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач Пересадівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій визнала позовні вимоги [PERSON] про визначення за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS], та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог суд встановив, що за даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 вересня 1987 року, виданого нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Вказане свідоцтво зареєстровано у виконавчому комітеті Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 7). За даними реєстраційного посвідчення, вказаний житловий будинок в цілому зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] та [PERSON] як спільна сумісна власність, що також підтверджується даними технічного паспорту на спірне майно (а.с. 6). Пояснення позивачки щодо розподілу вказаного домоволодіння підтверджується рішенням виконкому Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області № 29 від 13 квітня 1992 року, згідно якого на підставі спільної заяви [PERSON] та [PERSON] було проведено розподіл господарства по [ADDRESS] та відкрито два особисті рахунки на ім'я [PERSON] за № 273 та на ім'я [PERSON] за № 273-а. У зв'язку з цим закріплено за [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки по 0,13 га кожній (а.с. 14). В подальшому, виконкомом Пересадівської сільської ради рішенням від 8 липня 2009 року № 71 надано згоду на розділ домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] на два окремі. За частиною домоволодіння, належного [PERSON] присвоєно юридичну адресу - [ADDRESS], а частині домоволодіння, належного [PERSON] - [ADDRESS] (а.с. 12). Право власності на земельну ділянку саме за адресою: [ADDRESS], визнано за [PERSON] та видано Державний акт серії ЯЖ № 806952 (а.с. 13). Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду підтверджуються роз'ясненням реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області, згідно якого можливе проведення реєстрації вказаного домоволодіння за окремими юридичними адреса, однак останнє не припиняє прав [PERSON] та [PERSON] на виділені об'єкт нерухомого майна, як спільного сумісного. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 року, що діяв на час прийняття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 562 ЦК України (1963 року), передбачене право спадкоємців на поділ спадкового майна. За даними рішень виконкому Пересадівської сільської ради від 1992 та 2009 року слідує, що [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди щодо розподілу спадкового майна, якому було присвоєно окремі юридичні адреси. Відповідно до ст. 115 ЦК України 1963 року та 372 Цивільного кодексу України, чинного з 01.01.2014 року, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. При цьому, положення Цивільного кодексу 1963 року не передбачали обов'язку укладення між співвласниками договору щодо розподілу спільного майна та його нотаріального посвідчення. Зі змісту рішення виконкому Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 13 квітня 1992 року слідує про розподіл вищевказаного домоволодіння саме за спільною згодою сумісних співвласників [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про власність», що діяв на час розподілу вищевказаного домоволодіння, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. При цьому положення вказаного Закону, а також ст.ст. 100, 101 ЦК України 1963 року, не пов'язували виникнення права власності на майно з його обов'язковою державною реєстрацією. За [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування виділеного їй будинку за адресою [ADDRESS], а тому проведення дій з реєстрації за нею та [PERSON] права власності на все домоволодіння порушуватиме нині положення ст. 120 ЗК України. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене та встановивши припинення права спільної сумісної власності співвласників [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] у зв'язку з добровільним розподілом цього майна між співвласниками, та неможливості проведення нині колишніми співвласниками дій з реєстрації за кожним права власності як самостійних власників на окремі житлові будинки, виділені з домоволодіння, що порушує права кожного з них як окремих власників розподіленого майна, та що проведення дій з реєстрації за ними обома права власності на вказане домоволодіння порушуватиме право [PERSON] щодо належної їй земельної ділянки, на підставі ст. 16 ЦК України, суд дійшов висновку, що її цивільні права підлягають захисту судом шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими будовами та спорудами.

Outcome: approved