Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

17 січня 2019 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача - Замличівської сільської ради Локачинського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла її тітка - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на її майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] 17 жовтня 1994 року [PERSON] склала на ім'я позивача заповіт, посвідчений заступником голови Замличівської сільської ради Локачинського району. 06 грудня 2018 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, однак, їй відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить суд визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON] Судові витрати у справі просить залишити за нею. 22 лютого2019 року позивач у підготовче судове засідання не з'явилась. Одночасно із позовною заявою подала письмове клопотання від 16 січня 2019 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача через канцелярію суду також подав заяву від 07 лютого 2019 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, матеріали спадкової справи № 184/2013 до майна померлої [PERSON], суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від 15 квітня 2013 року (а.с. 7). Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Замличівської сільської ради Локачинського району від 25 вересня 2013 року № 541 та витягом з погосподарської книги № 2 за 2013 рік (а.с. 10,11). На підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини 27 вересня 2013 року в Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була заведена спадкова справа № 184/2013 до майна померлої [PERSON] Позивач не відмовилась від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до заповіту від 17 жовтня 1994 року, що посвідчений заступником голови Замличівської сільської ради Локачинського району Волинської області, зареєстрований в реєстрі за № 13, та чинний на даний час, спадкодавець все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 8,9). Інших спадкоємців, які б претендували на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що залишився після смерті [PERSON], судом не встановлено. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 грудня 2018 року вбачається, що [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться у [ADDRESS], який належав спадкодавцю [PERSON], однак позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки останньою не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 18). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, іхніх преставників. Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, що стверджується його заявою, поданою до суду 07 лютого 2019 року (а.с. 28). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на спірний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивача [PERSON] як спадкоємця за заповітом і за нею необхідно визнати право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову повністю у підготовчому судовому засіданні. За клопотанням позивача судові витрати у справі слід залишити за [PERSON]

Outcome: approved