Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

18.09.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що укладення шлюбу було спонтанним кроком позивача, позивач сподівалася на створення міцної сім`ї, але відповідач не виправдав її сподівань, зовсім не цікавився сім`єю. Спільних дітей сторони не мають. Відповідач у добровільному порядку розірвати шлюб не бажає, змінив номер телефону та не виходить на зв`язок. Сторони разом не проживають більше року. Позивач має намір зареєструвати шлюб з іншим чоловіком. Шлюб носить формальний характер, а подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Ухвалою від 22.09.2020 р. позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 175, 177 ЦПК України. 02.10.2020 р. недоліки позовної заяви було усунуто шляхом направлення до суду заяви про усунення недоліків шляхом надання до суду копії довідки про присвоєння РНОКПП [PERSON] , заяви про уточнення позовної заяви, у відповідності до якої позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , а також зазначено адресу останнього відомого місця проживання відповідача: [ADDRESS] . Ухвалою від 06.10.2020 р. призначити судове засідання на 03 листопада 2020 року о 10 годині 00 хвилин. У судове засідання позивач та відповідач, не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином. В позовній заяві позивач просила розгляд справи провести без її участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 29.09.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 6). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, подружжя спільних дітей не має, водночас зверненню до органу державної реєстрації актів цивільного стану з метою розірвання шлюбу перешкоджає необізнаність позивача з місцезнаходженням відповідача. При цьому, судом враховується також, що позивач має намір зареєструвати новий шлюб. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та не має підстав вважати, що внаслідок розірвання шлюбу будуть порушені права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Вказане, на думку суду, підтверджується також пасивною поведінкою відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи про розірвання шлюбу, який не з`явився в судове засідання та не скористався своїм правом на подання відзиву. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позивачем позовної заяви.

Outcome: approved