Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача: орган опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з 22 вересня 2007 року по 22 лютого 2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З лютого 2011 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач життям спільної дочки не цікавиться, у її вихованні участі не приймає. В Росії в період з 01 червня 2015 року по 01 серпня 2015 року має намір разом із донькою відвідати своїх рідних в Росії, відпочити та оздоровити дитину. Посилаючись на те, що її колишній чоловік [PERSON] безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, позивач, уточнюючи вимоги, просила про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України за кордон в Росію неповнолітньої дитини разом з нею на період з 01 червня 2015 року по 01 серпня 2015 року. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги на підставах, викладених в позові та просила суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Зазначила, що через припинення відносин з відповідачем та неприязні стосунки, сторони не можуть домовитися про порядок виїзду дитини за межі України, і батько дитини відмовляється давати нотаріально посвідчену згоду на такий виїзд. Вказане суперечить інтересам дитини, яка таким чином позбавлена вказаних можливостей. Також просила стягнути із відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду ним не повідомлені. За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Представник третьої особи орган опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області в судовому засіданні підтримала заявлений позов, вважала, що такий є обґрунтованим. Вислухавши позивача, представника органу опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до наступного. Згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.02.2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року. Даний шлюб розірвано рішення суду (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки Южноукраїнського ЖЕУ-3 (а.с. 6) позивачка разом із донькою проживає в [ADDRESS] Із наданих довідок відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ та відділу ДВС Бориспільського МУЮ (а.с. 7,8) [PERSON] відповідно до виконавчого листа сплачував [PERSON] аліменти на утримання дочки Дар»ї за червень-серпень 2014 року по 300 грн. а за період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року аліментні зобов'язання відповідач не виконує. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно вимог ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За загальними правилами, встановленими ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон, а виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі, або в супроводі осіб, уповноважених ними. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, за нотаріальною згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Законодавство України передбачає також можливість судового вирішення спору щодо виїзду дітей за межі України без дозволу того з батьків, який безпідставно не надає згоду на виїзд дитини - п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57. Отже, законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини, якій не виповнилося 16 років, із зазначенням конкретної країни, конкретної дати виїзду (разового), а не надання рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення держави перебування та конкретного періоду такого перебування, що у порушення ст. ст. 153,157 СК України фактично позбавить батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особистого спілкування з нею. Така правова позиція підтримана Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 19 грудня 2012 року (справа № 6-44788). За такого, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку, а також, враховуючи обставини справи, суд виходить з наявності підстав, передбачених ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» для надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька. При цьому, суд вважає, що в даному випадку виїзд дитини за кордон не пов'язаний із виїздом на постійне місце проживання разом із матір'ю або довгострокове перебування за межами України з інших причин, і тому таке судове рішення право батька на піклування, спілкування чи виховання дитини ніяким чином не порушує і не обмежує. На підставі ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved