Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

18 травня 2017 року до суду надійшов позов до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання договору поруки недійсним. Позивач просить Визнати недійсним договір поруки № 212852 від 26.06.2008 року, укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказаний договір не підписувала та не укладала, про існування вищевказаного договору поруки нічого не знала, жодних довіреностей на право підписання від свого імені вказаного договору поруки не видавала. Про існування оспорюваного договору поруки дізналась 13.06.2016 року, коли отримала постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.06.2016 року по виконавчому провадженню №51316274, з якої дізналась про те, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Сумській області знаходиться на виконанні виконавчий лист №591/5944/15-ц виданий 08.02.2016 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з неї як солідарного боржника [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11362977000 від 26.06.2008 в сумі 4 801 461,49 грн. З Єдиного держаного реєстру судових рішень дізналась про існування рішення від 12.12.2015 року Зарічного районного суду у м. Сумах про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» та серед іншого стягнено на користь ПАТ «Дельта Банк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 4 801 461,49 грн.; стягнено з [PERSON], як солідарного боржника [PERSON], заборгованість за кредитним договором у сумі 4 801 461,49 грн.; стягнено на користь ПАТ «Дельта Банк» з [PERSON], [PERSON] відшкодування судових витрат по 140 грн. з кожного; стягнено на користь держави з [PERSON], [PERSON] судовий збір по 2 030 грн. з кожного. 18 травня 2017 року ухвалою суду (суддею Гладун Х.А.) було відкрито провадження у справі (а.с.17). 19 вересня 2017 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали даної позовної заяви передано для розгляду судді Остапчук Т.В. (а.с.56). Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності представника не надходило, надано відзив на позовну заяву, в якій посилаючись на ПВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 р., ст.ст.514,516 ЦК України просить відмовити у задоволенні позову (а.с.195, 196). Третя особа ПАТ «Укрсиббанк» у судове засідання не з'явилась, в судове засідання свого представника не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності представників не надходило, але надала пояснення, в яких посилаючись на ст.204 ЦК України просить у задоволенні позову відмовити (а.с.32,33). Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що 26 червня 2008 року ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] уклали Договір про надання споживчого кредиту №11362977000, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 74 175 доларів США на строк до 26.06.2015 р. зі сплатою 14 % річних за користування кредитними ресурсами. За умовами договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним та сплатити пеню в разі порушення зобов'язання (а.с.12,13,103). Згідно пояснень представника позивача, що містяться у матеріалах справи, [PERSON] є чоловіком позивача. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.16 року, [PERSON] помер [INFO] року. 26 червня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк», в особі начальника відділення № 963 Линник Т-В., яка діє на підставі довіреності, та [PERSON], з іншої сторони, було укладено договір поруки № 212852, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко A.B., реєстровий №1772 (а.с.12,13). Відповідно до п.1.1 вказаного договору поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11362977000 від 26.06.2008 р., укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому (а.с.12,103). 08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором ПАТ «Укрсиббанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Укрсиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Укрсиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.14,15,83-102). За цим договором було передано не виплачений борг [PERSON] за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту №11362977000 від 26.06.2008 р. 18 грудня 2015 року заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/5944/15-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнено на користь ПАТ «Дельта Банк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 4 801 461,49 грн.; стягнено з [PERSON], як солідарного боржника [PERSON], заборгованість за кредитним договором у сумі 4 801 461,49 грн.; стягнено на користь ПАТ «Дельта Банк» з [PERSON], [PERSON] відшкодування судових витрат по 140 грн. з кожного; стягнено на користь держави з [PERSON], [PERSON] судовий збір по 2 030 грн. з кожного (а.с.198,199). 08 лютого 2016 року Зарічним районним судом м.Суми видано виконавчий лист № 591/5944/15-ц про стягнення з [PERSON] як з солідарного боржника [PERSON] на підставі договору поруки №212852 від 26.06.2008 р., укладеного між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 4 801 461,49 грн. На підставі вказаного виконавчого листа відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області розпочато процедуру примусового виконання вказаного рішення суду. 06 червня 2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області Тимофеєвою Тетяною Іванівною було видано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.10,11). [PERSON] стверджує, що їй не було відомо про вказане провадження адже її не повідомляли про судові засідання належним чином, їй стало відомо про вказане рішення з отриманого листа державного виконавця 13.06.2016 р. і вона подала до Зарічного районного суду м.Суми заяву про перегляд вказаного заочного рішення. 13 липня 2016 року ухвалою Зарічного районного суду м.Суми залишено без задоволення вищевказану заяву (а.с.197). З метою захисту свого порушеного права, на підставі статтей 15,16 ЦК України, позивач звернулась до суду з позовом про визнання вищевказаного договору поруки недійсним (а.с.4-6). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені [PERSON] на першій і другій сторінці оригіналу договору поруки №212852 від 26.06.2008 р., укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON], виконаний за допомогою пасти для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не [PERSON], а іншою особою (а.с.138-180). Вказаний висновок сторонами не спростований. Порушення вимог Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 № 53/5, під час проведення експертного дослідження судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору поруки. Такий правочин підлягає визнанню недійсним зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Отже, як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення має вирішальне значення при вирішенні справи, зважаючи на те, що підпис на оспорюваному договорі належить не позивачеві, - вона його не підписувала та своєї згоди на його укладення не давала, а тому позов про визнання договору поруки № 212852 від 26.06.2008 року, що був укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON], недійсним підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч.1 та п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved