Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

17 вересня 2021 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , діючої у власних інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] та малолітніх [PERSON] і [PERSON] , в якій просить: визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вона є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі ордеру № 192/94 від 20 травня 1994 року. Разом з [PERSON] у зазначеній квартирі зареєстровані її син [PERSON] , дочка [PERSON] та онучки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , однак фактично не проживають з лютого 2015 року, участі в оплаті комунальних послуг не приймають, що створює позивачу перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 жовтня 2021 року залучено Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, місцезнаходження якого: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. О. Сибірцева, буд. 190, код ЄДРПОУ 34215343,до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 15 годину 30 хвилин 09 листопада 2021 року та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. 09 листопада 2021 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 09 годину 15 хвилин 26 листопада 2021 року у зв`язку з першою неявкою відповідачів. Судове засідання, призначене на 09 годину 15 хвилин 26 листопада 2021 року, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та було відкладене на 08 годину 45 хвилин 09 грудня 2021 року. До судового засідання позивач [PERSON] , яка про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 13 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки засобом телефонного зв`язку у вигляді текстового повідомлення, до судового засідання не з`явилась. 09 листопада 2021 подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , діюча у власних інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] та малолітніх [PERSON] і [PERSON] , які про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явились, направивши 11 та 12 листопада 2021 року на електронну пошту суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 1 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, до судового засідання не з`явився. 08 грудня 2021 року на електронну пошту суду від начальника управління Махничевої Л. надійшло клопотання, у якому вона зазначила, що просить провести судове засідання без участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, згідно копії ордеру на жиле приміщення № 192/94 від 20 травня 1994 року, позивачу, як квартиронаймачу, з сім`єю з трьох чоловік у складі: її та дітей: [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради № 273/2 від 18 травня 1994 року видано ордер на право зайняття жилого приміщення жилою площею 27,29 м2, яке складається з двох кімнат ізольованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої судом 09 грудня 2021 року за № 289244498, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , є комунальною власністю територіальної громади в особі Бахмутської міської ради (а.с. 73-74). З довідки №1096 від 09 вересня 2021 року, виданої керівником об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна 71» ОЗлобіною О.М.та паспортистом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна 71» ОКостенко О.М., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , її дочка [PERSON] , син [PERSON] та онучки: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (а.с. 25). Згідно акту про не проживання від 09 вересня 2021 року, затвердженого головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ювілейна 71» Злобіною О.М., відповідачі зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , однак з лютого 2015 року не проживають, що підтверджують сусіди: [PERSON] (мешканка квартири [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканець квартири [ADDRESS] ) та [PERSON] (мешканка квартири [ADDRESS] ) (а.с. 24). З наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23 жовтня 2006 року (а.с. 20), [NUMBER] від 27 квітня 2009 року (а.с. 21) та [NUMBER] від 10 травня 2013 року (а.с. 22) вбачається, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, що вбачається з копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого відділом УФМС Росії по Чуваській Республіці в Калінінському районі м. Чебоксари 20 січня 2016 року, та зареєстрована з 17 березня 2017 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47-49). Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , з 29 жовтня 2020 року є також громадянкою Російської Федерації, що вбачається з копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого МВС по Чуваській Республіці 29 жовтня 2020 року, зареєстрована з 18 березня 2017 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53-54), та навчається у 9 класі муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи «Чурачикська загальна загальноосвітня школа» Чебоксарського району Чуваської Республіки, що підтверджується довідкою № 25, виданою 13 вересня 2021 року директором вказаної установи Ільїною С.В. (а.с. 55). Малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається у 7 класі муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи «Чурачикська загальна загальноосвітня школа» Чебоксарського району Чуваської Республіки, що підтверджується довідкою № 24, виданою 13 вересня 2021 року директором вказаної установи Ільїною С.В. (а.с. 51), а малолітня [PERSON] , [INFO] , навчається у 3-Б класі муніципальної бюджетної загальноосвітньої установи «Ішлійська середня загальноосвітня школа» Чебоксарського району Чуваської Республіки, що підтверджується довідкою № 121, виданою 10 вересня 2021 року директором вказаної установи Талаєвим І.С. (а.с. 52). Відповідач [PERSON] також є громадянином Російської Федерації, що вбачається з копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого ГУ МВС Росії по Ростовській області 03 грудня 2019 року, та зареєстрований з 06 грудня 2019 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50). Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Повага до права людини на житло закріплена у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини та відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За положеннями частин 1, 2 статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ч. 1 ст. 64 ЖК України). До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК України). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України). Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до норм ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання. Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами визначені у статті 71 ЖК України. Положеннями ч. 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім`ї наймача або членів його сім`ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Із зібраних по справі доказів, вбачається, що відповідачі вибули із спірної квартири, оскільки з лютого 2015 року проживають за іншою адресою у іншій державі, у зв`язку з чим втратили право на користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved