Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

19 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 11.06.1994 вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя позивача з відповідачем не склалося. Станом на день подачі позовної заяви, позивач та відповідач не живуть як чоловік на дружина та не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет вже тривалий час проживають за різними адресами. Вона переконана, що подальше збереження шлюбу є неможливим, подальше спільне життя суперечить її інтересам, а також інтересам їх спільної дочки. Позивач просить суд не вживати заходів щодо примирення подружжя, оскільки сім`я розпалася остаточно. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання для розгляду справи по суті позивач не прибула, проте її представник направив на адресу суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглядати справу у відсутність сторони позивача та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про день час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну від нього не надходив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Суд розглянув справу за відсутності сторін. З урахуванням положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією позивача викладеної в заяві її представника, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.06.1994 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 19). У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Позивач та відповідач не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, не ведуть спільне господарство та мають окремий бюджет, як зазначила позивача вже тривалий час, стосунки між ними напружені, вони мають різні погляди на життя та сімейні відносини, а отже сім`я розпалася остаточно. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved