Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

19.08.2020 Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «Приватбанк», позивач) звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач), в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON] (дата народження [INFO] ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.01.2014 у розмірі 139585,76 грн., яка складається з наступного: 5057,60 грн. - заборгованість за кредитом, 134528,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 17.01.2014 по 30.04.2019; судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 17.01.2014, згідно з якою відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві підтвердила згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на сайті банку, складає Договір про надання банківських послуг, укладений між нею та банком. Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом [PERSON] в анкеті-заяві. Отже, відповідач була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Пунктом 2.1.1.5.5 Договору передбачено обов`язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пункту 2.1.1.3.3 Договору позичальник доручив Банку списувати з карткового рахунку суму грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу. Пунктом 2.1.12.7.2 Договору передбачено, що в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числі місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на сайті Приватбанку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується підписом в заяві. Однак, [PERSON] умови кредитного договору не виконуються, у зв`язку з чим у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка станом на 26.06.2020 становить 294731,63 грн., з яких: 5057,60 грн. - заборгованість за тілом кредита, 287099,74 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Враховуючи викладене, стверджує про наявність підстав для стягнення частини вказаної заборгованості в сумі 139585,76 грн., у т.ч. 5057,60 грн. - заборгованість за кредитом, 134528,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 30.04.2019. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 07.09.2020 позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Засоби забезпечення позову не вживались. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не надав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 17.01.2014 між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви (а.с.11). Як зазначено в анкеті-заяві, відповідач погоджується з тим, що підписана нею заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також, в анкеті-заяві вказано, що відповідач ознайомилась і погодилась із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. У відповідності до умов договору від 17.01.2014 [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов`язалася здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування. Відповідно до наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , з 17.01.2014 відповідачці встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн., з 005.06.2015 кредитний ліміт відповідачу було зменшено до 4600,00 грн., з 16.01.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.10). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, станом на 26.06.2020 за договором від 17.01.2014 [PERSON] має заборгованість в розмірі 294731,63 грн., а саме: 5057,60 грн. - заборгованість за тілом кредита; 287099,40 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість по пені - 2574,29 грн. При цьому, позивач просить суд стягнути з відповідачки частину заборгованості за договором від 17.01.2014, а саме 5057,60 грн., а також частину відсотків за користування кредитом за період з 17.01.2014 по 30.04.2019 в сумі 134528,16 грн. Наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав. Статтею 634 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил у випадку невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати обов`язок по поверненню Кредиту, в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), виплатити винагороду Банку. У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, чим порушила умови кредитного договору. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 17.01.2014 укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалася заборгованість за тілом кредиту. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки за тілом кредиту, яка склалася станом на 26.06.2020, становить 5057,60 грн. Поряд з цим, відповідно до наявної в матеріалах справи довідкою про видачу відповідачу кредитних карток, остання картка № [NUMBER] була видана [PERSON] 17.01.2014 зі строком дії до серпня 2017 року (зворотній бік а.с. 10). Виходячи зі змісту вказаної довідки про видачу кредитних карток та виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] , після серпня 2017 року інших кредитних карток, крім картки № [NUMBER] , відповідачці видано не було. Згідно з пунктом 2.1.1.2.1 Умов та правил для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві (а.с. 30). Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно. Забороняється використання Карти (її реквізитів) із закінченим терміном дії (п. 2.1.1.2.11 Умов та правил) (а.с. 37). Після закінчення строку дії відповідна карта подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії) за зверненням клієнта в Банк згідно з діючими тарифами (п. 2.1.1.2.12 Умов та правил) (а.с. 38). Таким чином, після серпня 2017 року [PERSON] фактично була позбавлена можливості користування кредитними коштами, наданими їй за договором від 17.01.2014 та фізично не могла зняти жодних коштів з картки або скористатися ними іншим чином. Так, як вбачається зі змісту виписки про рух коштів по рахунку відповідача, останньою видатковою операцією по рахунку було списання комісії за обслуговування (членський внесок) за травень 2017 року, яке відбулося 11.06.2017, а останньою операцією з самостійного користування відповідачкою кредитними коштами - видача готівки 03.12.2014. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості розмір заборгованості за тілом кредиту станом на 31.08.2017 становить 4587,65 грн. Після спливу строку дії картки (серпень 2017 року) жодних видаткових операцій, крім договірного списання відсотків, штрафів та пені, по рахунку відповідачки не відбувалося. Поряд з цим, суми відсотків, штрафів та пені не збільшують розміру тіла кредиту, а відтак, заявлена позивачем до стягнення сума тіла кредиту - 5057,60 грн. - є необґрунтованою. Враховуючи викладене, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що заборгованість [PERSON] за тілом кредиту становить 5057,60 грн.. Водночас, факт використання [PERSON] коштів у розмірі 4587,65 грн. в період з 17.01.2014 по 31.08.2017 відповідачем не спростовано. Жодних доказів, які б спростували відсутність заборгованості по тілу кредиту в сумі 4587,65 грн. або підтвердили її погашення (копії квитанцій, тощо) відповідачем не надано, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку сторін довести свої вимоги або заперечення, суд вважає, що наявність заборгованості по тілу кредиту в сумі 4587,65 грн. підтверджено належними доказами, а вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача 134528,16 грн. заборгованості за відсотками за період з 17.01.2014 по 30.04.2019, суд зазначає наступне. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 30.04.2019 у [PERSON] утворилася заборгованість за відсотками у розмірі 134528,16 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до п.2.1.1.12.4 Договору терміни та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картками зі встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердрафту, що виникає за такими Картками, наведений у Пам`ятці Клієнта /Довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, а також встановлюються цим пунктом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 ЦК України та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Як зазначалось вище, згідно з пунктами 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.11 Умов та правил для надання послуг Банк видає клієнту картку, яка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно. Забороняється використання Карти (її реквізитів) із закінченим терміном дії (п. 2.1.1.2.11 Умов та правил) (а.с. 37). Після закінчення строку дії відповідна карта подовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії) за зверненням клієнта в Банк згідно з діючими тарифами (п. 2.1.1.2.12 Умов та правил) (а.с. 38). З указаного вище, суд зазначає, що строк кредитування [PERSON] був обмежений строком дії кредитної картки, а відтак, після закінчення цього строку позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Як зазначалось вище, після цієї дати право позивача захищене іншим способом - нарахуванням відсотків згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. Однак, виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, проценти за користування простроченим тілом кредиту продовжували нараховуватися Банком і після закінчення терміну кредитування. Водночас, відповідно до змісту позовної заяви, відсотки за ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачем не нараховувались та сума таких відсотків до стягнення не заявлена. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути проценти в межах строку кредитування в період з 17.01.2014 по 31.08.2017 (кінцевий термін дії картки). З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що розмір процентів в межах строку кредитування за період з 17.01.2014 по 31.08.2017 складає 29098,36 грн. Саме цей розмір процентів підлягає стягненню з відповідача, що відповідає принципам справедливості та розумності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4587,65 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 29098,36 грн. (всього на суму 33686,01 грн.), та про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] решти заборгованості за тілом кредиту в розмірі 469,95 грн. та відсотків у розмірі 105429,80 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу позову пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 507,27 грн.

Outcome: partial