Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

17 березня 2014 року позивач [PERSON] від імені якої, як законний представник діє [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до місцевої територіальної громади в особі Брониківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON], померлій [INFO], спадкоємцем якої був її син [PERSON], який помер [INFO], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, в якому постійно проживав померлий, а також з земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Зоря Полісся». Житловий будинок з господарськими будівлями [PERSON] прийняв за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], але не оформив своїх спадкових прав. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] підтверджується довідкою згідно, якої на день смерті [PERSON] її син - [PERSON] проживав та був зареєстрований разом з матір'ю в будинку [ADDRESS] та вступив у фактичне володіння та користування спадковим майном. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька та прийняла спадщину, оскільки у встановленому законом строк повідомила та подала заяву про прийняття спадщини від 15.06.2012 року. Інших спадкоємців, як за законом та заповітом, окрім неї, немає. При зверненні до державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки на вказаний житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності померлого. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок разом із господарськими будівлями. У судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про розгляд справи у її відсутність. Законний представник позивача в судове засідання не прибула, подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про розгляд справи у її відсутність. Відповідач участі представника у судовому засіданні не забезпечив, надіслав лист, в якому зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить розглянути без участі представника сільської ради. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та осіб, які беруть участь у справі на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.4,7). Після її смерті відкрилась спадщина, що складалась зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями будинок [ADDRESS] рахується за померлою [PERSON] на підставі запису в по господарській книзі № 9 за 1994 рік особовий рахунок [NUMBER] (а.с.25). [PERSON] - син померлої прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.8,10-11). Факт прийняття спадщини підтверджується довідкою № 735 від 20.06.2013 року, довідками від 15.06.2012 року та від 16.04.2014 року, письмовими підтвердженнями, з яких вбачається, що на день смерті [PERSON] її син [PERSON] проживав та був зареєстрований разом з матір'ю в будинку [ADDRESS] Новоград-Волинського району та втупив у фактичне володіння та користування спадковим майном (а.с.15,16,45-48). [PERSON] рішенням 14 сесії Брониківської сільської ради від 29.12.1993 року передано в приватну власність земельну ділянку розміром 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS]. Державний акт на право власності на земельну ділянку не видався та земля не приватизовувалась (а.с.26,27) Відповідно до повідомлення КП «Новоград-Волинське МБТІ» № 98 від 04.02.2014 року право власності на житловий будинок номер [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с.23). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01.06.2012 року (а.с.5). Відповідно до довідки № 705 від 15.06.2012 року виданої виконкомом Брониківської сільської ради [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] (а.с.16). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема і з житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS], в якому постійно проживав померлий. Право власності на житловий будинок номер [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано (а.с.24). Єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] є дочка померлого [PERSON] - позивач у справі (а.с.9,12, 36). Позивач у встановленому законом строк повідомила та подала заяву про прийняття спадщини до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори (а.с.14). 13.03.2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАСТ «Зоря Полісся», с. Кропивня, Новоград-Волинського району (а.с.36). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2014 року, винесеною державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], який належав його матері [PERSON], померлій [INFO], спадкоємцем якої був її син [PERSON], який прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності померлого на цей житловий будинок (а.с.29). Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.4), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.5), копією актового запису про смерть [PERSON] (а.с.6), копією запису акта про смерть [PERSON] (а.с.7), копією запису акта про народження [PERSON] (а.с.8), копією свідоцтва про народження позивача (а.с.9), копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] (а.с.10-11), копією паспорта позивача та законного представника (а.с.12, 13), копією заяви від 15.06.2012 року (а.с.14), копією довідки № 735 від 20.06.2012 року (а.с.15), копією довідки № 705 від 15.06.2012 року (а.с.16), копією свідоцтва про шлюбу (а.с.17), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.18), копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.19), копією технічного паспорта (а.с.20-22), копією довідки № 98 від 04.02.2014 року (а.с.23), довідкою № 8 від 19.02.2014 року (а.с.24), довідкою № 1312 від 20.11.2013 року (а.с.25), копією довідки № 363/05-14 від 12.02.2014 року (а.с.26), копією довідки № 1311 від 20.11.2013 року (а.с.27), постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2014 року (а.с.29), відповіддю Новоград-Волинської державної нотаріальної контори (а.с.36), підтвердження (а.с.45, 46), довідкою № 514 від 16.04.2014 року (а.с.47), довідкою № 515 від 16.04.2014 року (а.с.48). Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Тобто, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року - як у даному випадку спадщина після смерті [INFO] [PERSON] - матері батька позивачки, - не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР, нормами якого було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Так, за змістом ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). В силу вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця по даній справі, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом внесення у по господарську книгу сільської ради відповідного запису та відкриття особового рахунок на ім'я власника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Рішення про оформлення права власності та реєстрацію будинків увалювалось сільськими, селищними, районними радами народних депутатів на підставі погосподарських книг із додатками списків громадян, яким належали ці будинки. Тобто, записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (правовстановлюючих документів), що підтверджують право власності. Таким чином, за змістом норм, чинного на той час законодавства, виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права наявність такого права власності не пов'язувалась з його державною реєстрацією. Щодо сучасної правової оцінки таких правовстановлюючих документів, слід звернутись до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, житловий будинок з господарськими будівлями, який є предметом спадщини у даній справі, спадкодавець (батько позивачки) успадкував після смерті своєї матері - [PERSON]. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька та прийняла спадщину. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved