Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

18 листопада 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на його користь моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн., посилаючись на те, що в середині січня 2016 року він отримав квитанцію про заборгованість за спожиту електроенергію за період часу з 14.11.2015 року по 31.01.2016 року у розмірі 3905 гривен 34 копійки та на початку березня 2016 року отримав письмове попередження про те, що існує заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 3853 грн. 18 коп. 16.05.2016 року він отримав поштою письмове попередження про відключення електроенергії, де було вказано, що станом на 01.04.2016 року за ним рахується заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 3746 грн.39 коп. Отримане попередження, як і попереднє він залишив без уваги, оскільки регулярно сплачує спожиту електроенергію. 31.05.2016 року він отримав повідомлення про те, що згідно Правил користування електроенергією населення йому припинили постачання електроенергії. Він є інвалідом 2-ї групи довічно за загальним захворюванням, мешкає у власній квартирі один,і йому необхідно спілкування з зовнішнім світом хоча б за допомогою телевізора. Внаслідок неправомірних дій відповідача він був позбавлений не лише можливості користування електроенергією на протязі близько півтора місяці, тобто з 31 травня 2016 року по 14 липня 2016 року, вимушений жити в темряві, але і можливості користуватися телевізором - холодильником. Були порушені його нормальні умови життя, та він не міг спокійно спати, їсти, оскільки необхідно було готувати їжу в повній темряві. В результаті цього стан його здоровя погіршився. Після проходження курсу лікування він звернувся за допомогою на особистий прийом до народного депутата Верховної ради України [PERSON] Наприкінці липня 2016 року він одержав письмову відповідь за підписом начальника ПКЦ [PERSON] про відсутність будь-якої заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію, та наявність переплати в розмірі 921 грн.37 коп. Проте на початку жовтня 2016 року він знову отримав квитанцію про оплату неіснуючої заборгованості за період з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року в сумі 1194 грн. 58 коп. Після отримання цієї квитанції його самопочуття погіршилося, пропав сон, він став запальним та дратівливим. Вважає, що відповідач спричинив йому моральну шкоду, яку він оцінює у 50000 грн. Позивач, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали за наведених у позовній заяві підстав, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду письмові заперечення проти позову, в яких зауважив на такому: Відповідно до ч.ч.5, 11 ст.24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальник зобовязується надійно постачати електричну енергію згідно з умовами договору, а у разі відпуску електричної енергії, параметри якості якої знаходяться поза межами показників, зазначених у договорі на користування електричною енергією, несе відповідальність, встановлену Законом. Внаслідок порушення прав споживачів електричної енергії (зокрема отримання електричної енергії, якісні характеристики якої не відповідають державним стандартам) споживачі мають право на відшкодування збитків згідно із законодавством, зокрема ст.ст.22, 711, 714, 1209,1210 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до зазначених норм ЦК України, ст.ст.4,6 Закону України «Про захист прав споживачів», п.38 Правил користування електричною енергією для населення та п.11.1 договору енергопостачальник зобовязаний забезпечити надійне постачання електричної енергії, а у разі порушення цих умов та заподіяння споживачу шкоди (збитків) продукцією неналежної якості постачальник несе майнову відповідальність за таку шкоду. Разом з тим, згідно з діючим законодавством особа несе відповідальність за завдану моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або у випадках, передбачених відповідними статтями ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за завдання моральної шкоди, у тому числі Законом України «Про захист прав споживачів». Положення п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Однак норми закону: ст.ст.714,711,1209 ЦК України, ЗУ «Про електроенергетику» - не передбачають випадків відшкодування моральної шкоди. Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (надалі Постанова) вказує, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються у випадках, коли право на її відшкодування передбачено спеціальним законодавством, зокрема , ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів». У пункті 3 Постанови зазначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушені прав, наданих споживачам. Стаття 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої небезпечною для життя та здоровя людини продукцією, у випадках передбачених законодавством. Поте, у позивача відсутні докази про наявність обставин, вказаних в цій нормі права. Відповідно до пункту 4 Постанови передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частина 1 ст.1167 ЦК України встановлює, що необхідною умовою відповідальності та підставою для відшкодування завданої моральної шкоди є наявність вини особі, яка її завдала. В даному випадку провина ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відсутня. Позивач не зазначає, в чому саме полягає моральна шкода, з чого позивач виходив, визначаючи її розмір, а також доказів на підтвердження існування та розміру спричиненої шкоди, а також доказів вини відповідача. Просить в задоволенні позову відмовити. Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дістає таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є споживачем послуги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з енергопостачання за адресою: [ADDRESS]. Правовідносини, які виникають з приводу користування електричною енергією між споживачами електричної енергії та енергопостачальниками, регулюються чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (зі змінами та доповненнями) та Договором про користування електричною енергією. Листом від 14 липня 2016 року за №55/нс-4077 за підписом начальника ІКЦ ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» наведені такі обставини: Для проведення розрахунку за спожиту електроенергію на обєкті, розташованому за адресою: [ADDRESS], в Костянтинівському ЦОК ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відкрито особовий рахунок № 260233003 на імя [PERSON] Прилад обліку електричної енергії розташований у квартирі. Договір про користування електричною енергією з енергопостачальником укладено 17.04.2012 р. 28.01.2016 року за адресою позивача були направлені спеціалісти Костянтинівського РЕМ для виконання робіт по заміні приладу обліку, у звязку з пошкодженням скла на лічильнику. Згідно з актом заміни приладу обліку за № 486967 від 28.01.2016, однофазний прилад обліку електричної енергії тип СО-2М за № 00405893 з показами 9770 був знятий та тип NIK 2102-02 М2В за № 7750514 (5-60 А) за показами 000001 було встановлено у квартирі позивача. Клемна кришка опломбована пломбою. Акт позивачем підписаний без зауважень. За адресою позивача щомісячно фіксувалися показання приладу обліку електричної енергії без зауважень. Покази приладу обліку 9770 було занесено до програмного забезпечення для формування рахунку за спожиту електричну енергію. Станом на 28.01.2016 покази знятого приладу обліку 9770, з урахуванням сплати від 07.08.2015 36,60 грн. та субсидії, існувала заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 3905,34 грн. При детальному розгляді матеріалів по особовому рахунку № 260233003, а саме: оплату, контрольні покази приладу обліку, оплачені квитанції, розшифровку заборгованості за спожиту електроенергію за рахунками, акт заміни приладу обліку за № 486967 від 28.01.2016, а також враховуючи середньомісячне споживання і той факт, що за адресою позивача фіксувалися показання приладу обліку електричної енергії щомісяця, прийнято рішення про повторне проведення зовнішнього огляду знятого приладу обліку, для підтвердження свідчень лічильника. За результатами зовнішнього огляду лічильника встановлено, що покази приладу обліку 9770, які були вказані в акті за № 486967 від 28.01.2016 року некоректні, фактичні покази 5770. Таким чином, по особовому рахунку № 260233003 було проведено відповідне коригування за період споживання з 13.11.2015 року по 28.01.2016 року. На зафіксовані 09.05.2016 року покази приладу обліку 000069, з урахуванням сплати від 18.03.2016 року 45 грн.60 коп. та субсидії від 01.06.2016 66 грн. 34 коп., існує переплата за електричну енергію у розмірі 921 грн.37 коп. (а.с.12-13). Викладені в Листі обставини підтверджені копією акту № 486967 від 28.01.2016 р. (а.с.9), копією акту № 1123822 від 13.07.2016 р. (а.с.29), а також сторонами. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з такого: Відшкодування моральної шкоди, завданої споживачам, регулюється ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону. Правовідносини з приводу постачання електричної енергії регулюються Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди. Оскільки позивач настання моральної втрати повязує з погіршанням стану здоровя внаслідок неправомірного нарахування позивачем суми заборгованості за спожиту електроенергію, законодавчо визначених підстав для задоволення позовних вимог немає. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed