Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

19 жовтня 2016 року [PERSON], представляючи інтереси [PERSON], предявив вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. 05.09.2015 р. померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 4,45 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподар- ського виробництва та розташована на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського ра- йону Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 292360, та земельна частка (пай) розміром 5,00 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифі- кату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0146281. При зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини пропуску строку прийняття спадщини. Вважає, що позивач фактично прийняла спад- щину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, що під- тверджується довідками Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Тому просив визнати за [PERSON] право власності на зазначене майно. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Дивізійської сільської ради Татарбунарського району у судове засідання не зяви- вся, сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Із копій паспорту серії КЕ № 610084 та свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД № 434083 (а.с. 4-5), видно, що позивач - [PERSON] народилася 20.05.1962 р. в с.Дивізія Татарбунар- ського району Одеської області, її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] Копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 254684 (а.с.6) підтверджується, що після реєстрації шлюбу 13.07.1985 р. позивачу присвоєно прізвище Мінакова. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 428881 (а.с.7), мати позивача - [PERSON] померла 05.09.2015 р. в с.Базарянка Татарбунарського району Одеської області. Копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0146281, виданого 21.12. 1996 р., із змінами внесеними 14.06.2002 р. (а.с.8), підтверджується, що право на земельну частку (пай) розміром 5,0 в умовних кадастрових гектарах передано [PERSON] Вартість земельної частки (паю) площею 5,00 умовних кадастрових гектар станом на 01.01.2016 р. становить 220247,81 грн. (а.с.11). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 292360 (а.с. 9), власником земельної ділянки площею 4,45 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогоспо- дарського виробництва, зазначена [PERSON] Нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки складає 220247,81 грн., що вбачається із повідомлення відділу Держгеокадастру у Татар- бунарському районі Одеської області від 23.09.2016 р. (а.с.12). Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] з причини пропуску строку для прийняття спадщини. (а.с.10). Довідкою Дивізійської сільської ради № 1739 від 10.10.2016 р. (а.с.13) підтверджується, що [PERSON],[INFO], була зареєстрована за адресою: [INFO](Першотравнева), 159, згідно запису в по господарській книзі сільської ради № 10, особовий рахунок 0632-3, але з вересня 1997 року вона виїхала в с.Базарянка Татарбунарського району Одеської області та на день своєї смерті, яка настала 05.09.2015 р., проживала біля своєї дочки [PERSON] Як вбачається з довідки Базарянської сільської ради Татарбунарського району № 850 від 11. 10.2016 р. (а.с.14), [PERSON] дійсно проживала, але не була зареєстрована, з вересня 1997 року по день своєї смерті (05.09.2015 р.) в [ADDRESS]. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як передбачено ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право при- йняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодав- цем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON], а отже, спадкоємцем за законом в порядку першої черги, крім того, остання проживала біля своєї дочки, вела з нею сумісне господарство [ADDRESS] по день смерті, що настала 05.09.2015 р. Отже, за позивачем може бути визнано право власності на земельну ділянку площею 4,45 га, щро належала спадкодавиці згідно Державного акта на право власності на землю серії ЯА № 2923 60. Що стосується земельної частки розміром 5,0 в умовних кадастрових гектарах, то на неї за по- зивачем не може бути визнано право власності, оскільки право власності за життя на зазначену частку спадкодавиця не отримала, після неї залишилося лише право на згадану частку (пай). І за позивачем має бути визнано саме право на згадану частку (пай). Ось чому позовні вимоги під- лягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved