Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] в смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області. Позов обґрунтовано наступним. [INFO] в смт Томашпіль Томашпільського району померла [PERSON], яка доводилася заявниці матір'ю. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, що складається із земельної ділянки площею 4,2448 га, що знаходиться на території Томашпільської селищної ради та належала покійній на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивачка зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем майна матері по закону, тому звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у прийняття заяви та у видачі свідоцтва паро право на спадщину, оскільки пропущений шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори. Позивачка вказує, що шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори нею пропущений з поважних причини. А саме у зв'язку з відсутністю коштів на оформлення спадщини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак представник селищної ради надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнав, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом установлено, що [INFO] у смт Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки Томашпільської селищної ради, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], земельної ділянки площею 4,2448 га, що знаходиться на території Томашпільської селищної ради та належав покійній на підставі державного акту серії [NUMBER] від 27 грудня 2005 року. Спадкоємцем зазначеного майна за законом залишилася дочка [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки Томашпільської селищної ради, адреса будинку: [ADDRESS] після перейменування на підставі рішення 3 сесії Томашпільської селищної ради т7 скликання від 28 січня 2016 року та рішення виконавчого комітету Томашпільської селищної ради № 16 від 24 лютого 2016 року стала: [ADDRESS] (а.с.10). Родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем підтверджуються копіями свідоцтва про народження та одруження позивачки, з яких вбачається, що [INFO] народилася [PERSON], її батьками у свідоцтві про народження записано [PERSON] та [PERSON]; 7 липня 1982 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] (а.с. 6-7). Як вбачається із матеріалів справи, на спадкодавця [PERSON] 27 грудня 2005 року Томашпільською районною державною адміністрацією було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] про те, що на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 5 травня 2004 року № 208 вона є власником земельної ділянки площею 4,2448 га, що розташована на території Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки-ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] не прийняла спадщину, а саме не подала за місцем відкриття спадщини у встановлений строк заяву про прийняття спадщини у зв'язку з відсутністю зі станом здоров'я. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на заяву позивача, останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Як вбачається із відповіді державного нотаріуса на запит суду, спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.15). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, оскільки відповідачем позов визнано, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом на майно своєї матері [PERSON], що підтверджується довідкою Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області, факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини сторонами не оспорюються, суд уважає визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та вважає поновити [PERSON] такий строк. На підставі викладеного,

Outcome: approved