Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

18 червня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просив визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , строком три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили, мотивуючи свій позов тим, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина за заповітом. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори у зв`язку з необізнаністю у порядку та строках прийняття спадщини. В засідання позивач та його представник не з`явились, просили справу розглянути без їх участі. Відповідач - Киїнська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку свого представника в засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі, зазначили про визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як слідує з положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачами позов визнається, про що надані письмові заяви, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Дослідивши письмові докази у справі судом встановлено наступне. Як вбачається з наданої копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] , про що 25.02.2013 року виконкомом Радянськослобідської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 08 (а.с.17). Після її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до довідки виконкому Радянськослобідської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 763 від 30.07.2013 року, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою : [ADDRESS] (а.с.17). За життя спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 27 лютого 2006 року секретарем Радянськослобідської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яким все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.19). Крім того, спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 08 серпня 2007 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу, який на день смерті не змінено і не скасовано, яким належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 014841, виданого 24 червня 2002 року за № 21399 земельну ділянку площею 2,00 га на території Радянсько-Слобідської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН № 014842, виданого 24 червня 2002 року за № 21308 земельну ділянку, площею 1,27 га на території Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, заповіла [PERSON] (а.с.4). Таким чином заповіт спадкодавця від 27.02.2006 року було змінено. Відповідно до копії спадкової справи № 371/2013, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] , 01.08.2013 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,1681 га на території [ADDRESS] , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7425586000:01:000:0436, Державний акт серії ЯГ № 892112 (а.с.20). Із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 08.08.2007 року або за законом до нотаріальної контор ніхто не звертався. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує з правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі за № 6-1320цс17 від 23 серпня 2017 року, при розгляді таких спорів судам слід досліджувати чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Як встановлено в судовому засіданні спадкоємець [PERSON] до нотаріуса не викликався, а отже враховуючи встановлені обставини, відсутність спору про спадщину, суд дійшов висновку, що позивачу має бути встановлений додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved