Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

18.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . 06.04.2006 року шлюб між подружжям було розірвано. В даний час донька зареєстрована та проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального забезпечення дитини, у зв`язку з чим позивач вимушена була звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2005 року по цивільній справі № 2-4113/05 та стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) з дня ухвалення рішення, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення донькою повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надав. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 06 квітня 2006 року та залишено позивачу шлюбне прізвище « [PERSON] », яке вона змінила на прізвище « [PERSON] », зареєструвавши 12 липня 2013 року шлюб з [PERSON] (а.с.8,16). Від цього шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2004 року (а.с.14). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.12.2005 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 200,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.11.2005 року і до повноліття дитини (а.с.7). Сума стягуваних аліментів на даний час є мізерною та недостатньою для належного матеріального утримання дитини, оскільки на сьогоднішній день ціни на харчові продукти, одяг, ліки, комунальні послуги та інші речі, необхідні для утримання дитини, порівняно з часом ухвалення рішення про стягнення аліментів, значно виросли, доходів позивача по справі [PERSON] не вистачає, оскільки витрати на утримання доньки лише зростають і вже не забезпечують достатнього та необхідного рівня для її гармонійного розвитку. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років станом на день розгляду справи становить - 2027 гpн., тобто мінімальний розмір аліментів на одну дитину має складати 1013, 50 грн. (50%). Тоді, як на сьогодні відповідачем сплачуються аліменти на дитину всього 200 грн., що значно менше від мінімальної суми аліментів. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги, що відбулися зміни у законодавстві, сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сума у 200 грн. на місяць дуже швидко знецінилася та жодним чином не покриває витрат на утримання дитини. Тому, суд приходить до висновку про задоволення позову та необхідність збільшення розміру аліментів з 200 грн. на місяць до ? частини від усіх видів заробітку (доходу ) відповідача, тобто суми, яка відповідає чинному законодавству та не є нижчою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і є доцільною та достатньою. Також, суд має зауважити позивачеві, що, у разі доведеності наявності додаткових витрат на дитину, крім стягуваних аліментів, вона може звернутися до суду з відповідним позовом, предмет якого, буде дещо іншим від цього. Право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, він не може обмежуватися раніше ухваленим рішенням. Щодо часу, з якого необхідно стягувати аліменти з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] . Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 768,40 підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved