Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

18 березня 2021 року казенне підприємство «Шосткинський казенний завод «Імпульс» (далі по тексту - КП «ШКЗ «Імпульс») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, та з вивозу твердих побутових відходів, що виникла у період з 01.06.2014р. по 01.12.2020р. у загальному розмірі 3377 грн 54 коп., а також 3% річних за прострочку виконання грошового зобов`язання, що становить 238 грн 98 коп. та втрат від інфляції у розмірі 715 грн 38 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідачі всупереч Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не виконують зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також з вивозу твердих побутових відходів. Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Вказана ухвала надсилалася відповідачам рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою останні зареєстровані, однак поштові відправлення повернуті за письмовими заявами одержувачів, зазначені відмітки проставлені 02.06.2021р., що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України слід вважати днем вручення цього судового рішення. Станом на 14.07.2021р. відзив на позов від відповідачів до суду не надійшов. За відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу за наявними у ній матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору про надання послуг з управління будинками та утримання жилих будинків та прибудинкових територій, укладеного між УЖКГ Шосткинської міської ради та КП «ШКЗ «Імпульс» від 17.04.2014 року та довідки ЖКВ ШКЗ «Імпульс» від 15.03.2021 року позивач є надавачем послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та послуги з вивозу твердих побутових відходів мешканцям будинку [ADDRESS] . Також рішеннями виконкому Шосткинської міської ради за № 211 від 29.08.2014 року, № 188 від 07.08.2017 року були встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, крім того, рішеннями виконкому Шосткинської міської ради за № 113 від 06.05.2014 року, № 1 від 11.01.2015 року, № 329 від 19.12.2017 року, № 61 від 01.03.2019 року були встановлені тарифи на послуги з вивезення твердих побутових та негабаритних відходів. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є споживачем послуг позивача з огляду на наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Дана обставина встановлена з копії договору дарування від 07.11.2007 р., витягу з Державного реєстру правочинів від 06.11.2007 р. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.11.2007 р. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору та інших правочинів, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (Виконавець), зобов`язується за завданням другої сторони (Замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019р.) житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Аналогічне визначення міститься і в ч. 1 ст.1 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019р. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019р.) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавець і споживач є учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг і за приписами статті 6 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019р. Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019р.) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019р., також визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. В свою чергу, статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019р.) було передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019р., споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли взаємні права та обов`язки: у позивача - по наданню послуг у строк та належної якості, а у відповідача - по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну. Споживаючи послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, вивозу твердих побутових відходів, [PERSON] не оспорювала їх ціни та якості. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед КП «ШКЗ «Імпульс» у сумі 3377 грн 54 коп. за період з 01.06.2014р. по 01.12.2020р., а також нарахованих на неї за прострочку виконання грошового зобов`язання за період з 01.07.2014р. по 28.02.2021р. 3% річних в сумі 238 грн 98 коп. та інфляційних втрат в сумі 715 грн 38 коп., витікають з умов вчиненого правочину та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Проте вимога позивача про стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг і з члена сім`ї власника, а саме [PERSON] , не грунтується на законодавчих приписах з огляду на наступне. Дійсно в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] /а.с. 14, 21/. Проте жодний з наданих суду позивачем документів не свідчить про те, що ця квартира належить йому та [PERSON] на праві спільної сумісної/часткової власності. Оскільки, як встановлено вище, квартира належить [PERSON] на праві приватної власності, то саме вона, як власник, відповідно до приписів ст. 322 ЦК України зобов`язана утримувати майно, що їй належить, та саме вона є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення. Участь в утриманні майна інших осіб, які проживають у житлі, у таких випадках визначається його власником і обов`язок з оплати вказаних послуг виникає у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). З урахування викладеного, у суду відсутні правові підстави для стягнення в солідарному порядку заборгованості з обох відповідачів, а тому позов слід задовольнити частково, стягнувши заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також з вивозу твердих побутових відходів з урахуванням 3% річних та витрат від інфляції за весь час прострочення з [PERSON] . Згідно зі статтею 141 ЦПК України суд вважає необхідним також стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial