overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

18 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 листопада 2005 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 листопада 2005 року, актовий запис № 2083 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 6). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

18 жовтня 2017 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]». У судове засідання відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2011 року у Савинківській сільській раді, Корюківського району Чернігівської області, актовий запис за №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 27.10.2011 року. Від спільного подружнього життя вони мають одну неповнолітню, дочку - [PERSON], [INFO]. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів. Подружжя неодноразово намагалось налагодити нормальне сімейне життя, але спроби давали результат тільки на незначний час. На даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, проживають за різними адресами. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу та сім'ї неможливе, а тому позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, а позивач не просить стягнути судові витрати з відповідача, тому судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

18 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 23.12.2000 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №217. Від спільного життя мають дитину [INFO]. Шлюбні відносини припинені більше трьох років тому. Причиною є різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач з відповідачем не ведуть спільне господарство. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Дзержинська Донецької області, актовий запис №217, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО №117229 (а.с.7). Від спільного життя мають дитину. Шлюбні відносини припинені. Наміру поновлювати шлюбні відносини позивач не має. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив залишити позивачу прізвище «Стьопіна». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» інваліди I та II груп звільняються від сплати судового збору. Довідкою МСЕК серії АВ №0611333 підтверджено, що [PERSON] має ІІ групу інвалідності. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

18 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, сплачувати аліменти згоден, але в меншому розмірі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторонни від шлюбу, що розірвано 04.10.2017 року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а/с 5). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, обовязок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

18 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Свій позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу є дочка - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що дочка знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, відповідач позов визнав в повному обсязі, проти винесення рішення стосовно стягнення аліментів не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу є дочка - [PERSON], [INFO]. На цей час шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до її повноліття, починаючи з 18 жовтня 2017 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

18 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 14126 грн. 75 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщена завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 14126 грн. 75 коп., з якої 463 грн. 17 коп. заборгованість за кредитом, 9614 грн. 69 коп. заборгованість по процентам, 2900 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 648 грн. 89 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4). Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

18 жовтня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 55698 грн. 54 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 6100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання по договору належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 55698 грн. 54 коп., з якої 5727 грн. 80 коп. заборгованість за кредитом, 43742 грн. 24 коп. заборгованість по процентам, 3100 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2628 грн. 50 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 4-6). Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] .. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачкою. Посилаючись на те, що сімейні стосунки припинені, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Сторони будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, крім цього, зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 54 (а. с. 4), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 5, 6), і які проживають з відповідачкою. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім`ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначив, що з відповідачем зареєстрували шлюб 13 квітня 2015 року. Від шлюбу дітей не мають. Вказав, що подружнє життя не склалось, через несумісність характерів, постійні сварки та скандали призводили до непорозумінь, як подружжя разом не проживають. Позивач проживає з іншою жінкою у фактичних шлюбних відносинах, від яких 02 вересня 2018 року народився син [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд судом справи в підготовчому судовому засіданні без її участі, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Ухвалою суду від 02 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд\~вважає, що позов\~ підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони 13 квітня 2015 року зареєстрували шлюб виконавчим комітетом Вільшаницької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, актовий запис №1, від якого дітей не мають. Через непорозуміння та конфлікти, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його, втратившим право на користування житлом будинком №2 по вулиці Молодіжна село Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що їй на праві особистої власності належить, вищевказаний будинок. У будинку відповідач ніколи не проживав та не проживає, однак з 25.03.2013р. за вказаною вище адресою, було зареєстровано місце його проживання, що перешкоджає їй вільно розпоряджатись своїм майном, в тому числі і отримати субсидію по оплаті за комунальні послуги. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок №2 по вулиці Молодіжна село Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 22.05.1987 р. (а.с.6). Також, судом встановлено, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [INFO], однак він без поважних причин з 2013 року, тобто понад рік, не проживає за вказаною адресою. Дані обставини підтверджуються даними довідок виконкому Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району №1467 та №1464 від 11.10.2018р. (а.с.4,5), №659 від 06.11.2018р. (а.с.11); даними акту обстеження житлових умов від 11.10.2018р. (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України та слід визнати [PERSON], втратившим право на користування житлом будинком №2 по вулиці Молодіжна село Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Outcome: approved