Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

18.06.2018 року позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання шлюбу обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому 07.09.2014 року шлюбі виконавчим комітетом Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №5. З 2006 року позивач з відповідачем проживали однією родиною у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] року, який проживає разом з відповідачем. Позивач зазначив, що сім'я розпалася у травні 2015 року і з цього часу відповідач разом з сином стали мешкати окремо. Позивач бажає розірвати шлюб з відповідачем, бо вони вже давно не є подружжям, і це має для нього істотне значення. У зв'язку із зазначеним, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, судові витрати не утримувати з відповідача. До початку підготовчого судового засідання позивач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До початку підготовчого судового засідання відповідач надала суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін [PERSON] та [PERSON] у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 07.09.2014 року виконавчим комітетом Гірківської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №5. Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини - сина [PERSON], який народився [INFO], підтверджується копією свідоцтва про народження. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідач позовні вимоги визнала, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Крім того, враховуючи бажання відповідача залишити прізвище, яке було змінено після реєстрації шлюбу, а також положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved