Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

19.05.2021 року позивач подала до суду позовну заяву до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2018 р., винесеного по справі № 583/3390/17 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] ; визначити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.04.2017 р. з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 750 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, починаючи стягувати з 16.03.2017 р. та аліменти сплачувати матері [PERSON] . В подальшому рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2018 р. змінено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. З моменту винесення рішення пройшло більше трьох років, за цей час ціни на продукти харчування, комунальні послуги та інші необхідні статті родинних витрат зросли в декілька разів. Більше того, старшим став син, що обумовлює збільшення його потреб і як наслідок відповідних витрат. Щомісячно вона (позивачка) лише на навчання сина витрачає 4000 грн., орієнтовний розмір витрат на харчування та забезпечення елементарних життєвих потреб, оплату комунальних послуг за сина також складає близько 4000 грн. Тобто на даний час розмір її (позивачки) витрат збільшився, а доходи залишилися на попередньому рівні. Відповідач отримує пенсію, має у власності об`єкти нерухомого майна, частину яких здає в оренду, будь-якими хворобами, які б обмежувати його працездатність, не страждає, отримує непоганий дохід від адвокатської практики, однак самостійно сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду, не бажає, а тому вона звернулася з вказаним позовом до суду. 25.05.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.05.2021 р. відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття від 25.05.2021 р., позовну заяву та додані документи та 08.06.2021 р. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу по даній справі. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем невірно визначено коло учасників справи, зокрема не вказана третя особа [PERSON] матір його старшого сина [PERSON] , на утримання якого він (відповідач) сплачує аліменти. Також зазначає, що позивачка як аргумент збільшення розміру позовних вимог, вказує на наявність у нього на праві власності нерухомого майна. Однак все перелічене позивачкою майно було наявне у нього (відповідача) на час прийняття рішення судом про зміну розміру аліментів від 28.03.2018 р., та враховувалось судом при прийнятті рішення, окрім земельної ділянки, яку він оформив на себе за рішенням суду у 2021 році. З моменту прийняття даного рішення суду від 28.03.2018 р. ніякого майна він (відповідач) не придбав, тобто його матеріальний стан не покращився, а взагалі погіршився. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його (відповідача) «непоганого доходу». Навпаки матеріальний стан позивачки покращився, про що свідчить придбання нею 23.08.2019 р. та 04.09.2020 р. двох квартир одну в м. Охтирка, де закінчує дорого вартісний ремонт, іншу - в м. Харків, вартість яких становить майже 1000000,00 грн., вона має автомобіль [PERSON] , яким щоденно користується, офіційно працює і отримує заробітну плату в розмірі 10000 грн. Крім того, з наданих позивачкою квитанцій та платіжних доручень не вбачається, на які цілі здійснено перекази та для кого були зроблені покупки. Матеріалами справи доведено, що його (відповідача) матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан позивачки значно покращився з часу прийняття рішення судом про зміну розміру аліментів, тому в задоволенні позову просить відмовити. 10.06.2021 р. від відповідача надійшло доповнення до відзиву, в якому зазначає про те, що основним його доходом є пенсія у розмірі 5000 грн. та отримувані доходи від адвокатської діяльності. 25.06.2021 р. від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає про те, що відповідач жодним чином не підтверджує, що сплачує аліменти на свого старшого сина [PERSON] . Також вказує, що після ухвалення рішення суду від 28.03.2018 р. у відповідача у власності з`явилося дві земельні ділянки та гараж площею 72,9 кв.м. Також у власності відповідач має житловий будинок, садовий будинок, двокімнатну квартиру, гараж та три земельні ділянки. Крім того, вказує на те, що через непорозуміння [PERSON] з виконавчою службовою вона (позивачка) вимушена була звільнитися з займаної посади, пропрацювавши зовсім небагато часу та отримавши зовсім невеликий дохід. Щодо купівлі квартири в м. Охтирка вказує на те, що перед її придбанням вона (позивачка) продала свою попередню трикімнатну квартиру і лише потім придбала аналогічну трикімнатну квартиру, де ще й досі робить ремонт. Автомобіль Шкода вона (позивачка) продала в березні 2021 р., тому що потрібні були кошти на ремонт квартири. Зазначає, що з вересня 2020 р. і до цих пір вона (позивачка) разом з сином проживає у своєї мами, а у придбаній квартирі робить ремонт. Щодо копій платіжних доручень зазначає, що здійснювала платежі за заняття сином шахами та за придбання сину одягу. Виходячи з викладеного, просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. 02.07.2021 р. від відповідача надійшли пояснення по справі, в яких він зазначає, що з 2018 року його матеріальний стан погіршився, а матеріальний стан позивача значно покращився, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2018 року, що набрало законної сили, змінено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.04.2017 р. на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з [PERSON] аліменти в твердій \~ \~ \~ \~ грошовій сумі по 1100 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили та аліменти сплачувати матері [PERSON] (а.с. 9-11). Згідно\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі\~\~\~№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.\~СК України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до\~статті 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 - інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до\~ст.\~7Закону\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2021\~рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 липня - 2510 гривні. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у зв`язку із зростанням малолітнього сина сторін його потреби збільшилися, як і збільшилися витрати на його утримання, а тому сплата відповідачем аліментів на утримання сина у розмірі 1100,00 грн. на місяць, з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, не є достатнім для забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, отже розмір аліментів, який стягується з відповідача на користь позивачки підлягає збільшенню. Судом встановлено, що, дійсно, позивачка має у власності дві квартири, які були придбані нею після постановлення рішення суду від 28.03.2018 року. Крім того, отримувала дохід, працюючи у ФОП на посаді бухгалтера. Однак дані обставини не спростовують того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який знаходяться на утриманні матері [PERSON] . Також суд враховує матеріальний стан відповідача [PERSON] , який отримує пенсію, крім того, є адвокатом, від зайняття адвокатською діяльністю отримує дохід, має у власності майно, на утримання якого несе витрати, крім того, суд враховує наявність на утриманні у платника аліментів ще однієї дитини - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якому він за законом зобов`язаний надавати утримування. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, засад розумності, виваженості, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, стягуваних з відповідача за рішенням суду від 28.03.2018 року, стягнувши з [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., до досягнення ним повноліття, починаючи стягувати з дня набрання законної сили даним рішенням суду, та аліменти сплачувати на користь матері [PERSON] , так як такий розмір аліментів, на думку суду, відповідатиме інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Посилання позивача на те, що розмір стягнутих з відповідача аліментів є недостатнім, оскільки щомісяця вона несе витрати на навчання сина в розмірі 4000,00 грн. (заняття в ІТ школі, заняття в музичні школі, заняття з англійської мови, заняття з шахів) суд до уваги не приймає, оскільки позивачка в такому випадку вправі звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, що передбачено\~ст. 185 СК України. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої - шостої\~статті 137 ЦК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Саме таких висновків щодо застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, які відповідно до частини 4 статті 263\~ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Позивачкою заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмір 4000 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2021 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Ігоря Павлюка» укладено договір № 305-ПІО про надання правової допомоги та додаткову угоду № 1, відповідно до якої сторони погодили, що загальний розмір гонорару Адвокатського бюро за надання правової допомоги, яка полягає у наданні консультацій, роз`яснень, правових висновків, збирання доказів, інформації, ознайомлення з наявними матеріалами, подача та підготовка до суду позовної заяви про збільшення розміру аліментів становить 800 грн.; представництво в суді під час розгляду справи становить 3200 грн. (а.с. 23-24, 25). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано акт № 1 прийому-передачі наданих послуг від 16.05.2021 р., відповідно до якого загальна вартість послуг за даний актом складає 800 грн., а також дублікат квитанції про сплату 800 грн. згідно договору № 305-ПІО від 15.05.2021 р. (а.с. 27, 28). Отже, з наданих позивачкою документів підтверджується розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмір 800 грн. Відповідачем [PERSON] також заявлена вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмір 4320 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правничої допомоги та представлення інтересів від 02.06.2021 р., акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про правничу допомогу від 07.06.2021 р., відповідно до якого сторони домовилися, що за основу приймається фактично внесена оплата за професійну правничу допомогу та представлення інтересів в розмірі 3200 грн., ордер від 02.06.2021 р. та квитанцію прибуткового касового ордеру № 26 від 07.06.2021 р. про сплату 3200 грн. за договором від 02.06.2021 р. (а.с. 71-74). При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. \~ \~ \~ \~Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. \~ \~ \~ \~Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). \~ \~ \~ \~У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником відповідача адвокатом Бондар В.М. На переконання суду, дії щодо консультацій з правових питань при написанні відзиву на позову заяву, написання відзиву, які вказані у акті приймання-передачі виконаних робіт від 07.06.2021 р., не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, що ставить під сумнів наведені у акті відомості щодо фактичних витрат часу. Суд вважає, що обґрунтованою є сума витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 800 грн. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволено на 50 %, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400,00 грн., також стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України,

Outcome: partial