Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

19.09.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2011 року. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться, сімейні стосунки припинені. Тривалий час подружжя проживає окремо. Просить суд шлюб розірвати. Позивач та представник позивача до суду не прибули. В письмовій заяві представник позивача просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Відповідачу надіслана судова повістка за місцем проживання, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Згідно з довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС у Львівській області, [PERSON] у Львівській області зареєстрованим не значиться. Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі, а саме шляхом публікації оголошення в газеті «Високий замок» № 137 (5537) від 2-4 грудня 2016 року. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, згідно з ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], укладений 27.07.2011 року та зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1647. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони по справі мають не ведуть спільного господарства, проживають окремо, практично їх сімя повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя. У відповідності до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Згідно зі ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Шлюб між сторонами фактично розпався і примирення між ними неможливе в звязку з чим, суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також у їх взаємному зв'язку, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтовані на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. У зв'язку з тим, що позивач не заявляв вимог щодо розподілу судових витрат, судом дане питання не вирішується.

Outcome: approved