Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

18.03.2014 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог (а.с.18-19) просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу № 17/03-12-04 від 17.12.2004 року укладеного між нею та відповідачем, а також визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 17.12.2004 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], умови якого вона виконала у повному обсязі, сплативши відповідачу суму коштів, обумовлену у договорі в розмірі 160000 грн.. Також позивач зазначає, що на цей час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, що в свою чергу унеможливлює державну реєстрацію квартири, що на думку позивача порушує її право. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, натомість на адресу суду надійшло клопотання директора МП «Динаміка» Ужевко О.В., в якому він зазначає, що позов визнає у повному обсязі і просить справу розглядати за його відсутності (а.с.24). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так в ході розгляду справи встановлено, що 17.12.2004 року між сторонами укладено договір №17/03-12-04 «про пайову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна», згідно з п. 1.1. якого за своїм змістом він є договором купівлі - продажу майнових прав. Пунктом 2.1 договору відповідач зобов'язався передати у власність позивача квартиру [ADDRESS], а останній в свою чергу сплатити відповідачу суму коштів в розмірі 160000 грн. (а.с.3-11) Як вбачається з довідки виданої директором МП «Динаміка» позивач сплатила суму коштів обумовлених у договорі у повному обсязі. (а.с.12) Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року вирішуючи спір про визнання правочину дійсним, який підлягає нотаріальному посвідченню, судам необхідно врахувати, що норма частини 2 статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 220, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Отже враховуючи, те, що позивачем порушено позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] та як наслідок цього визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно, а чинним цивільним законодавством, що регулює спірні правовідносини не передбачено можливості визнання дійсними договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню й державній реєстрації в судовому порядку, суд вважає, що позивач помилкового дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення його позову.

Outcome: dismissed