Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

18.04.2019 р. до Слов`янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок зі всіма господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.03.1988 року. Вищевказане свідоцтво було зареєстроване позивачем 04.07.1988 року у КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янська Донецької області. Також, позивачу на праві приватної власності належить дві земельні ділянки, загальною площею 0,1556 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - 0.1000 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,0556 га. 10.07.2012 року у житловому будинку [ADDRESS] було зареєстровано [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами у прибудинковій книзі на вищевказаний будинок. Фактично, з 01.08.2012 року по теперішній час, відповідач у вищевказаному домоволодінні не проживає, його особисті речі у будинку відсутні, поштова кореспонденція на його ім`я на цю адресу не надходить, його фактичне місце проживання не відоме. У зв`язку з тим, що відповідач вже більше 81 місяця фактично не проживає у будинку, що належить позивачу, не є членом її родини, не виявив ніякого бажання зняти себе з реєстрації місця проживання, позивач змушена звертатися до суду. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Прокопцев С.В. не з`явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки та виклики за останньою відомою адресою місця реєстрації відповідачів, однак в судове засідання вони так і не з`явились. У зв`язку із цим, про місце, дату та час розгляду справи відповідач був повідомлен через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Втім, відповідач [PERSON] не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 25.03.1988 року державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № І-872. 04.07.1988 року вищевказаний будинок був зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] у КП «БТІ» м. Слов`янська (а.с.9). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 25.04.2001 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, загальною площею 0,1556 га, розташована на території Слов`янської міської ради, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства (а.с.15). Відповідно до записів погосподарської книги, з 10.07.2012 року [PERSON] зареєстрований у будинку [ADDRESS] (а.с.17-20). Втім, згідно з актом № 57 від 08.04.2019 року, виданим керівником комітету громадськості мікрорайону «Східний» м. Словянська, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично з 01.08.2012 року по теперішній час у вищевказаному будинку не проживає, його особисті речі у будинку відсутні (а.с.21). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає у будинку [ADDRESS] більш одного року та не є власником цього домоволодіння, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України, він втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved