Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

19 вересня 2018 року [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення повноліття. Позов обґрунтовано тим, що 20 вересня 2003 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, у якому в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в позовній заяві зазначила, що подружні стосунки між нею та відповідачем по справі належним чином не склались через зловживання [PERSON] спиртними напоями, у зв'язку з чим виникали сімейні суперечки та сварки. Такі відносини складаються уже тривалий час і це суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. [PERSON] вказала, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона була вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. У зв'язку з вище вказаним позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення повноліття. Ухвалою судді від 11 жовтня 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст.180\~Сімейного\~кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141\~цього\~Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобовязаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем. У відповідності до ч.3 ст.181\~СК\~України за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони по справі 20 вересня 2003 року зареєстрували шлюб. В даному шлюбі в них 08 грудня 2003 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕГ №094399 від 22 грудня 2003 року, який перебуває на утриманні позивача. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний гарантований розмір аліментів, привязкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом. Відповідно до ст.182 СК України, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, суд, дотримуючись меж позовних вимог, визначає аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення повноліття, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Outcome: approved