Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

18 червня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором \~№\~DNL0AE00006878 від 20 липня 2007 року в сумі 22 705,57 доларів США, що еквівалентно 269 515 грн. 12 коп., вилучити у [PERSON] та передати в заклад позивачу предмет застави автомобіль марки «Mersedes», модель: Benz, 2003 року випуску, тип ТЗ: Автобус-D, номер кузова (шасі):\~WDB9036631R520039, д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу, а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вказаного автомобіля та звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу або його дублікатом для його подальшої реалізації, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України (том 1 а.с.1-3). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року, в якому ухвалою від 04 грудня 2015 року було виправлено описку, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення задоволено частково. \~\~ У рахунок погашення заборгованості\~[PERSON],\~ІПН [NUMBER],\~перед Публічним акціонерним\~товариством комерційним банком «Приватбанк» за кредитним договором № DNL0AE00006878 від 20 липня 2007 року звернуто стягнення згідно договір застави рухомого майна від 20 липня 2007 року на предмет застави\~\~автомобіль MERSEDES; модель: BENZ; рік випуску - 2003; тип ТЗ: Автобус-D; номер кузова (шасі): WDB9036631R520039; реєстраційний номер: АЕ 2398 АА, який належить [PERSON] на праві власності,\~шляхом продажу предмета застави з укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.\~За рахунок отриманих коштів від реалізації предмету застави в межах виконавчого провадження погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором яка виникла станом на 02 червня 2014 року у розмірі 22705,57 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 18409,17 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 744,78 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом 117,09 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3434,53 доларів США. (том 1 а.с. 45-47, 191-192). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року залишено без змін (том 1 а.с.179-181). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року, касаційну скаргу [PERSON] Шаміл»ївни задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року скасовано,\~справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 1 а.с.228-230). В апеляційній скарзі апелянт посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (том 1 а.с. 69-72). Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, 20 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~DNL0AE00006878 на суму 27 881,09 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення 20 липня 2012 року (том 1 а. с. 1214). В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] також було укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідачка надала в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Mersedes», модель: Benz, 2003 року випуску, тип ТЗ: Автобус-D, номер кузова (шасі):\~WDB9036631R520039, д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до договору застави рухомого майна від 20 липня 2007 року, ст. 20 Закону України «Про заставу», позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані (том 1 а.с.18-20). 04 квітня 2012 року між цими ж сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору, за умовами якої сторони погодили зменшити суму заборгованості, яка виникла у період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання додаткової угоди, на 3 326,27 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 дол. США, комісія у розмірі 0 дол. США, пеня у розмірі 3 326,27 дол. США. Крім того, додатковою угодою від 04 квітня 2012 року викладено п. 7.1 кредитного договору від 20 липня 2007 року у наступній редакції: Банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 20 липня 2007 року по 28 квітня 2017 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії (далі кредит) у розмірі 42 395,34 дол. США на наступні цілі: 26 550,00 дол. США на купівлю автомобіля, 6,81 дол. США на реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та 19 750,50 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди у розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди у розмірі 0,14 % від суми щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.10 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу (том 1 а.с.15). Звертаючись до суду з указаним позовом, банк посилався на те, що у результаті порушення умов кредитного договору за [PERSON] станом на 02 червня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 22 705,57 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 18 409,17 доларів США, заборгованості за процентами за користування кредитом 744,78 доларів США, заборгованості з комісії за користування кредитом 117,09 доларів США, пені 3 434,53 доларів США (а. с. 47). Задовольняючи позовні вимоги в частині звернення стягнення на автомобіль, суд першої інстанції посилався на ст.ст. 589,590 ЦК України, Закон України «Про заставу», дійшов висновку щодо обґрунтованості цих вимог, а відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо\~передачі банку комплекту\~ключів,\~свідоцтва\~про реєстрацію транспортного\~засобу посилався на те, що дані вимоги відносяться до процедури звернення стягнення на предмет застави і тому є безпідставними. Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного. Так, згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання\~зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення\~стягнення на предмет застави. В порядку ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за\~рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що дійсно 20 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~DNL0AE00006878 на суму 27 881,09 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік, з кінцевим терміном повернення 20 липня 2012 року, до якого 04 квітня 2012 року було укладено додаткову угоду. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] також було укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідачка надала в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль марки «Mersedes», модель: Benz, 2003 року випуску, тип ТЗ: Автобус-D, номер кузова (шасі):\~WDB9036631R520039, д.н.з. [NUMBER] (том 1 а.с.18-20). Банк в позовній заяві посилається на те, що у результаті порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 02.06.2014 року виникла заборгованість в розмірі 22705,57 доларів США, яка складається з:\~заборгованість за кредитом 18409,17 доларів США;\~\~заборгованість по процентам за користування кредитом 744,78 доларів США;\~заборгованість по комісії за користування кредитом 117,09 доларів США;\~пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3434,53 доларів США. При цьому проценти, починаючи з 01.11.2008 року, нараховуються з розрахунку 14,4 % річних. При цьому у повідомленні банку від 16 квітня 2014 року \~\~№ 30.1.0.0/2-621, надісланому на адресу [PERSON], зазначено про отримання нею кредиту за цим же кредитним договором у розмірі \~33 174,98 доларів США, та вказано, що її прострочена заборгованість складає 4 116,34 дол. США, у тому числі: основний борг 526,67 дол. США, \~\~\~\~\~\~ відсотки 207,95 дол. США, пеня 3 342,69 дол. США, комісія 39,03 дол. США. При вирішенні питання про звернення стягнення на автомобіль, встановленню, зокрема, підлягає сума наявної заборгованості. Враховуючи, що матеріали справи містять різні відомості щодо суми кредиту та розміру заборгованості, а процентна ставка не відповідає умовам договору, та виходячи з того, що апелянт заперечує наявність вказаної заборгованості, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2016 року по справі було призначено економічну експертизу та провадження по справі зупинено(том 2 а.с.129). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року було зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» для виконання судово-економічної експертизи надати експерту наступні додаткові матеріали/оригінали або належним чином завірені копії/: інструкцію про проведення розрахунково - касових операцій з фізичними особами; положення про кредитування фізичних осіб, що діяли на момент укладення кредитних договорів. Облікова політика; порядок надання кредитів фізичним особам для придбання рухомого майна (авто); графіки погашення кредиту за кредитним договором № DNL0AE00006878 від 20.07.2007 року та додаткової угоди від 04.04.2012 року до кредитного договору № DNL0AE00006878 від 20.07.2007 року. Додатки до договорів; договори страхування; розпорядження щодо зміни відсоткової ставки за користування кредитом; заяви на видачу готівки. Розпорядження відділу бухгалтерського обліку щодо перерахування грошових коштів від 20.07.2007 року та 04.04.2012 року. Платіжні доручення. Заяви на переказ готівки. Меморіальні ордери. Квитанції та інші документи, що відносяться до кредитної справи. акт б/н від 19.03.2012 року; виписки банку по рахунку, відкритого на ім'я [PERSON], №29096050253811 за період з 20.07.2007 року по 03.06.2014 року; документи доби, які відносяться до кредитної справи, з первинними документами за 19.07.2007 року, 20.07.2007 року, 21.07.2007 року, 03.04.2012 року, 04.04.2012 року та 05.04.2012 року; прибуткові та видаткові касові ордери за 19.07.2007 року, 20.07.2007 року, 21.07.2007 року, 03.04.2012 року, 04.04.2012 року та 05.04.2012 року, що підтверджують здійснення операцій за кредитними договорами; - оборотно-сальдову відомість за 19.07.2007 року, 20.07.2007 року, 21.07.2007 року, 03.04.2012 року, 04.04.2012 року та 05.04.2012 року по рахункам №1001, 1002 (в розрізі контрагентів); виписки банку по руху грошових коштів та відсоткам по рахункам, згідно з наданим кредитом по кредитному договору № DNL0AE00006878 від 20.07.2007 року, за період з 20.07.2007 року по 03.06.2014 року з первинними документами; виписки банку по нарахуванню та сплаті страхових платежів, комісії, пені за користування кредитом та пені за прострочення сплати процентів, штрафів, інших платежів по кредитному договору № DNL0AE00006878 від 20.07.2007 року, за період з 20.07.2007 року по 03.06.2014 року з первинними документами; розрахунок щомісячних платежів за користування кредитом та сплаті процентів (алгоритм, формула) інструкцію або інші нормативні документи банку (том 2 а.с.146-147), однак вказані документи позивачем експерту надані не булу, у звязку із чим експертиза проведена не була. Також, позивачем не було виконано ухвалу апеляційного суду від 25 травня 2015 року щодо витребування належним чином завіреної копії кредитної справи (т.1 а.с. 123). Крім того, під час судового засідання в апеляційній інстанції 20.04.2017 року, представником позивача [PERSON], було заявлено клопотання про перенесення слухання справи для надання відповідних доказів по справі, на підтвердження заявлених позовних вимог, в тому числі й витягу з рахунку щодо руху коштів по кредитному договору №\~DNL0AE00006878 від 20 липня 2007 року та додаткової угоди від 04 квітня 2012 року до кредитного договору. Дане клопотання було задоволено колегією суддів та по справі оголошено перерву, однак в наступне судове засідання представником належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог надано не було. Виходячи з того, що позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог надано не було,\~апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення до суду з позовом та відповідність й узгодженість нарахованої заборгованості матеріалам справи і вимогам закону. Позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2014 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з вищезазначених підстав.

Outcome: dismissed