Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

19.12.2014 року Білгород-Дністровський економіко-правовий коледж(далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості з оплати за навчання(а.с.2-3). Так, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Б-Дністровського ЕПК: -заборгованість з оплати за навчання у розмірі 1 490 грн.; - пеню в розмірі 2\~214,74 грн.; - нарахований індекс інфляції за 2013 навчальний рік в розмірі 21 грн.; - судові витрати в розмірі 243,60 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.2015 року залучено до участі у справі за позовом Б-Дністровського ЕПК до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати за навчання третю особу [PERSON] (далі по тексту третя особа) (а.с.35). Представник позивача в судові засідання не зявився, але від виконуючого обовязки директора Б-Дністровського ЕПКдо суду надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі позивача за наявними в матеріалах справи доказами (а.с.64). Відповідач [PERSON], відзив або заперечення на позов Б-Дністровського ЕПК до суду не надала, але в судових засіданнях зазначила, що погоджується із наявною у неї перед позивачем заборгованості. Між тим, за твердженням відповідача, цю заборгованість все ж таки повинна погашати [PERSON], яка навчалася в коледжі. Третя особа [PERSON], в судові засідання не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними поштовими повідомленнями та довідковим листом (а.с.58, 63, 66). Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2011 року між Б-Дністровським ЕПКв особі виконуючого обовязків директора коледжу [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) був укладений договір № 29 про навчання в Білгород-Дністровському економіко-правовому коледжі(а.с.4). Предметом договору є надання освітянських послуг (здійснення навчання) [PERSON] (п.1.1 Договору). Згідно із п.2.2.2 Договору, Виконавець має право відраховувати студента у випадках, визначених законодавством, зокрема, за порушення умов договору про навчання в Білгород-Дністровському економіко-правовому коледжі та щодо своєчасності і повноти сплати коштів за навчання. Відповідно до п.п. 3.1.1-3.1.2 Договору, Замовник зобов'язується своєчасно вносити плату за навчання в розмірах та у терміни, установлені цим договором. У разі виникнення заборгованості Замовник сплачує борг у наступній послідовності: сплата пені та штрафів за неналежне виконання зобов'язань за Договором згідно п.5.2; сплата суми інфляції, нарахованої у відсотках з моменту офіційного оприлюднення даних Держкомстату України про індекс інфляції за попередній календарний рік; погашення основної суми заборгованості вартості освітньої послуги згідно п.4.4. Розмір плати встановлюється за весь термін надання освітньої послуги і не може змінюватися. Сума інфляції нараховується у відсотках від річної вартості освітньої послуги та сплачується з моменту офіційного оприлюднення даних Держкомстату України про індекс інфляції за попередній календарний рік (п.4.1 Договору). Згідно із п.п. 4.2-4.4 Договору, загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання без урахування умов акції станом на 01.09.2011 року становить 12\~600 грн. За перший рік навчання 4 200 грн. Пунктом 5.2 Договору встановлено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг Замовник сплачує Виконавцю неустойку (штраф, пеню) у розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Наказом в.о. директора Б-Дністровського ЕПК [PERSON] «Про відрахування» № 5-к від 05.02.2014 року відраховано студентку групи ТКД-301 [PERSON] зі складу студентів коледжу з 05.01.2014 року за академічну та фінансову заборгованість (а.с.6). Згідно із проведеними головним бухгалтером Б-Дністровського ЕПК [PERSON] розрахунками (а.с.7), загальна сума заборгованості [PERSON] перед Б-Дністровським ЕПК з оплати за навчання за період з 25.08.2011 року по 01.02.2014 року складає 3\~725,74 грн., з яких: -заборгованість з оплати за навчання у розмірі 1 490 грн.; - пеня в розмірі 2\~214,74 грн.; - нарахований індекс інфляції за 2013 навчальний рік в розмірі 21 грн. В добровільному порядку ні [PERSON], ні [PERSON], з якою безпосередньо було укладено договір про навчання, виниклу та непогашену заборгованість з оплати за навчання на загальну суму 3\~725,74 грн. не погасили. Дані обставини і стали підставою для звернення Б-Дністровським ЕПКдо суду із відповідною позовною заявою. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст.525, ст.526, ст.629 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно із ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] в порушення умов Договору № 29 від 05.07.2011 року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавала своєчасно та в повному обсязі Б-Дністровському ЕПК грошові кошти для оплати та погашення заборгованості з оплати за навчання [PERSON], тобто свої зобов'язання, визначені цим договором, виконувала несвоєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується відповідними розрахунками коледжу (а.с.7), у зв'язку з чим у [PERSON] перед Б-Дністровським ЕПК виникла та залишається і на даний час не погашеною заборгованість на загальну суму 3\~725,74 грн., яка складається з: -заборгованості з оплати за навчання у розмірі 1 490 грн.; - пені в розмірі 2\~214,74 грн.; - нарахованого індексу інфляції за 2013 навчальний рік в розмірі 21 грн. Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначені положення чинного законодавства, дозволяють зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення, перелік яких не визначений. Таке питання вирішується на підставі аналізу конкретної ситуації. Судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов'язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо. Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, заборгованість [PERSON] перед Б-Дністровським ЕПКз оплати за навчання становить 1 490 грн., а розмір пені визначений (розрахований) позивачем в сумі 2\~214,74 грн. Таким чином, з урахуванням вищевказаних обставин, до визначеного позивачем розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, оскільки нарахований позивачем розмір пені в сумі 2\~214,74 грн. перевищує заборгованість за навчання у розмірі 1 490 грн. та відповідач не заперечує проти наявності зазначеної заборгованості, у зв'язку з чим розмір пені підлягає зменшенню до 500 грн. Такий розмір неустойки відповідає вимогам закону і засадам розумності та справедливості. Отже, стягненню з [PERSON] на користь Б-Дністровського ЕПКпідлягає заборгованість на загальну суму 2\~011 грн., яка складається з: -заборгованості з оплати за навчання у розмірі 1 490 грн.; - пені в розмірі 500 грн.; - нарахованого індексу інфляції за 2013 навчальний рік в розмірі 21 грн. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог Б-Дністровського ЕПК, у зв'язку з чим позовна заява Б-Дністровського ЕПК до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати за навчання підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені Б-Дністровським ЕПК при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial