Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя. Постійно виникають сварки. Сімейно-шлюбні стосунки вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Між ними не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей, тому вона просила стягнути аліменти з відповідача на двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16 вересня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після цього в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] Також просила стягнути аліменти на своє утримання як дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 16 вересня 2016 року, і до досягнення дитиною - донькою [PERSON], [INFO], трьох років (уточнено в судовому засіданні). У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Пояснили суду, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Діти проживають разом з позивачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову та клопотання про відкладення розгляду справи. Причини неявки відповідача визнані судом неповажними. У запереченнях відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу та проти сплати аліментів на двох доньок не заперечує. У частині сплати аліментів на утримання дружити заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 квітня 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 11 квітня 2014 (а.с. 7). Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 19 жовтня 2010 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 30 квітня 2015 року (а.с. 8-9). Позивач пояснила суду, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи обставини викладені вище, суд, вважає, що позов [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Судом також встановлено, що на даний час діти сторін проживають з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16 вересня 2016 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після цього в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] Разом з тим, позивач не надала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в такому розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Відповідач позов визнав частково та направив до суду документи на підтвердження того, що у нього є інші утриманці. Частиною 2 ст. 183 СК України встановлено, що в разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на їх неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Вбачається, що за таких обставин позивач має право на утримання від відповідача, оскільки з нею проживають їх діти, до досягнення трьох років [PERSON] При визначенні розміру аліментів суд вважає за можливе стягнути їх з відповідача на користь позивача на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 19 вересня 2016 року. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок за вимогу про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial