Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

18 жовтня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 88663 грн.) посилаючись на те, що 11 липня 2007 року помер [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Синяківці, вул.Садова, 6, Дунаєвецького району Хмельницької області. При житті [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON], заповіт від 10 липня 2007 року, посвідчений секретарем Малокужелівської сільської ради, Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований в реєстрі за №80, є не зміненим та не скасованим. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла ,звернувшись з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у строк визначений згідно рішення Дунаєвецького районного суду від 02 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 04 вересня 2018 року. Інших спадкоємців, котрі могли би претендувати на спадщину немає. 19 вересня 2018 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно ,що належало [PERSON], однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що належав [PERSON], померлому 11 липня 2007 року, який проживав в [INFO], в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Згідно довідки ,виданої Дунаєвецьким КП «Інвентарбюро» від 13 червня 2018 року акт про завершення будівництвом житлового будинку в с.Синяківці, вул.Садова, 6, не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецького районною радою не видавалось на прізвище [PERSON]. Те, що за померлим рахується житловий будинок в с.Синяківці, вул.Садова, 6 Дунаєвецького району, Хмельницької області, підтверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд, довідкою та виписками з погосподарських книг с.Синяківці, Дунаєвецького району Хмельницької області за 1961-1963 роки, а тому позивачка звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в .Синяківці,\~вул.Садова,\~6\~Дунаєвецького району\~ Хмельницької\~області,як за спадкоємцем за заповітом, який належав померлому 11 липня 2007 року [PERSON]. Представник позивачки [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, оскільки позов визнано представником відповідача, проводити розгляд справи у її відсутності у підготовчому засіданні. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в підготовче судове засідання не зявився, однак надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнав та не заперечив в його задоволенні і просить справу розглядати у його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, про що свідчить відзив на позов і визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд ухвалює про винесення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Судом встановлено, що 11 липня 2007 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.ст. 1223, 1233 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину після його смерті, що підтверджується копією заповіту від 10 липня 2007 року, посвідченого секретарем виконкому Малокужелівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за №80, копією рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 серпня 2018 року та матеріалами спадкової справи №460/2018 заведеної 19.09.2018 року по заяві [PERSON] після смерті [PERSON]. До маси спадкового майна, після смерті [PERSON], входить житловий будинок площею 62,8 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами вартістю 88663 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд, технічним паспортом на житловий будинок. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2018 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с.Синяківці по вул.Садова,6 Дунаєвецького району Хмельницької області та належав [PERSON], який помер 11 липня 2007 року, на імя позивачки в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП Інвентарбюро від 13 червня 2018 року видно, що в с.Синяківці по вул.Садова,6 Дунаєвецького району Хмельницької області домоволодіння за [PERSON] не зареєстроване, свідоцтво про право власності не видавалося. Як вбачається з виписки з погосподарської книги за 1961-1963 рр., виданої Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: с.Синяківці по вул.Садова,6 Дунаєвецького району Хмельницької області з 1960-2007 року зареєстрований за померлим 11 липня 2007 року [PERSON], який і є головою домогосподарства, рік побудови будинку 1960 рік, господарських будівель: літня кухня 1990 року, сарай 1960 року, погріб камяний 1960 року, вбиральня 1980 року, розмір земельної ділянки , який виділено біля домоволодіння - 0,25 га., номер особового рахунку №0037. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померлий [PERSON] своє право власності в БТІ не оформив. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набув право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в с.Синяківці по вул.Садова,6 Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у звязку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, який належав померлому 11 липня 2007 року [PERSON].

Outcome: approved