Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

19 квітня 2021 року до суду звернувся [PERSON] із вищевказаною позовною заявою. Просив суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2010 року до [INFO] [PERSON] та [PERSON] та визнати права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Вказував, що [INFO] померла [PERSON] . Факт смерті підтверджено свідоцтвом про смерть, виданий Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 02.05.2020 року, актовий запис №1101. 02 листопада 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, йому було відмовлено з тих підстав, що для отримання вищезазначеного свідоцтва необхідно встановити факт спільного проживання з померлою однією сім`єю не менше п`яти років, тому рекомендовано звернутись до суду для вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Полтавської області на адресу суду направив відзив на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечував, та направив клопотання про слухання справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. на адресу суду направила клопотання про слухання справи без її участі. Ухвалою судді від 23.04.2021 року відкрито загальне провадження у справі та витребувано від приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гафяк Марії Олександрівни копію спадкової справи № 66572586 після померлої [INFO] [PERSON] . 27.07.2021 року у справі проведено підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідка [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали спадкової справи (а.с. 36-79), оцінивши надані суду докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 02.05.2020 року, актовий запис №1101 ( а.с.14) 13 жовтня 2020 року син померлої - [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 63). [INFO] брат померлої - [PERSON] та сестра померлої [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини за законом та за заповітом в разі наявності, після смерті сестри [PERSON] (а.с. 65,66). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] передбачених законом або заповітом, немає. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , з тих підстав, що для отримання вищезазначеного свідоцтва необхідно встановити факт спільного проживання з померлою однією сім`єю не менше п`яти років (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1996 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності Ѕ частка - [PERSON] та Ѕ частка [PERSON] . В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , яка підтвердила факт постійного проживання однією сім`єю померлої [PERSON] разом із [PERSON] Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями можуть бути особи за заповітом і за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ч. 1 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 вищевказаного Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту. Дослідивши матеріали спадкової справи спір між спадкоємцями відсутній, а документи, що підтверджують право власності в наявності, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд, враховуючи письмові докази в матеріалах справи, пояснення сторін, покази свідка у судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2010 року до [INFO] [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: partial