Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] та Служба у справах дітей Євпаторійської міської ради звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10011/0187 філіалу Кримського республіканського управління АТ «Ощадбанк», [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки від 20 червня 2008 року. Позовні вимоги мотивують тим, що 20 червня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом якого був житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір був укладений у забезпечення зобов'язань по договору відновлювальної кредитної лінії №90 від 20 червня 2008 року, укладеному між [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк». Вважають, що зазначений іпотечний договір від 20 червня 2008 року укладений відповідачами з порушенням діючого законодавства України, та таким, що не тягне за собою юридичних наслідків, крім тих, які пов'язані з його недійсністю. Так, на дату укладення вказаного договору у зазначеному домоволодінні проживали онук відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO] та їх донька [PERSON], [INFO], які були членами сім'ї власника будинку, що підтверджується Актом про проживання, складеним КП «Житловик-3». Крім того, зазначають, що у паспортних даних іншого місця проживання після зняття з реєстрації по місцю проживання - [ADDRESS], не зазначено. Посилаючись на положення ст. 405 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про захист дитинства» зазначають, що на дату укладення іпотечного договору позивач [PERSON] зі своїм малолітнім сином мали рівні права користування житлом за адресою: [ADDRESS], з власниками вказаного житла. Отже, при укладенні іпотечного договору від 20 червня 2008 року необхідна була згода позивача [PERSON] та органу опіки і піклування, проте такої згоди ними не надавалося. Просять суд визнати іпотечний договір від 20 червня 2008 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк» у особі філіалу Євпаторійського відділення №4551 ВАТ «Ощадбанк» - недійсним та стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] та представник Служби у справах дітей Євпаторійської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, аналогічно викладеному у позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважав їх обґрунтованими та просив суд їх задовольнити. Представник ПАТ «Ощадбанк» позовні вимоги не визнав, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, просив суд у їх задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення їй судової повістки, яке міститься в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила. При таких обставинах суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та Служби у справах дітей Євпаторійської міської ради необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2008 року між ПАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі ТВБВ №1001/0187 філіалу Кримського республіканського управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір відновлюваної кредитної лінії №90 про надання відповідачу кредиту в сумі 760000 грн. з оплатою 20% річних за користування кредитом. Кредит видавався окремими частинами (траншами) у виді відновлюваної кредитної лінії в період до 19.06.2010 року. Остаточний термін погашення кредиту - 19.06.2018 року. 20 червня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ПАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі ТВБВ №1001/0187 філіалу Кримського республіканського управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] у іпотеку Банку передано житловий будинок, що складається з літ. «А» - житловий будинок, житловою площею 46,1 кв. м, літ. «Б» - літньої кухні, літ. «В» - гараж з ямою, літ. «Уб» - вбиральня, та земельну ділянку, площею 437 кв. м, розташовані за адресою: [ADDRESS], належні [PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 12.08.2000 року, внесеного у реєстр прав власності під №2302 та Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий 26.05.2008 року та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю під №010800200352. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 1 і ч. 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Вирішуючи спір про визнання іпотечного договору недійсним, суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо. Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Із матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2008 року між ПАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі ТВБВ №1001/0187 філіалу Кримського республіканського управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Договір відновлюваної кредитної лінії №90 про надання відповідачу кредиту в сумі 760000 грн. з оплатою 20% річних за користування кредитом. Кредит видавався окремими частинами (траншами) у виді відновлюваної кредитної лінії в період до 19.06.2010 року. Остаточний термін погашення кредиту - 19.06.2018 року. 20 червня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному вище кредитному договору між ПАТ «Державний Ощадний Банк України» в особі ТВБВ №1001/0187 філіалу Кримського республіканського управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] у іпотеку Банку передано житловий будинок, що складається з літ. «А» - житловий будинок, житловою площею 46,1 кв. м, літ. «Б» - літньої кухні, літ. «В» - гараж з ямою, літ. «Уб» - вбиральня, та земельну ділянку, площею 437 кв. м, розташовані за адресою: [ADDRESS], належні [PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 12.08.2000 року, внесеного у реєстр прав власності під №2302 та Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий 26.05.2008 року та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю під №010800200352. Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості, договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У п. 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] має сина [PERSON], [INFO]. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Отже, позивачі повинні довести підстави недійсності договору. Згідно іпотечного договору від 20 червня 2008 року власником домоволодіння та земельної ділянки - предмета іпотеки зазначена [PERSON], майнові права як позивача [PERSON], так і її сина [PERSON], [INFO], на предмет іпотеки відсутні. В судовому засіданні достовірно встановлено, що на момент укладення договору в будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], як власник, її чоловік [PERSON] та за договором піднайму до 26 червня 2012 року - [PERSON] та доказів про користування будинком іншими особами не було. До укладання оспорюваного договору іпотеки [PERSON] надала нотаріусу, який посвідчував спірний договір, правовстановлюючі документи на будинок та в нотаріально посвідченій заяві проінформувала, що будинок належить їй на праві особистої приватної власності, та не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх дітей. Нотаріусу було представлено довідку про осіб, місце проживання яких було зареєстровано у предметі іпотеки. Таким чином, на момент укладення договору іпотеки були відсутні будь-які обставини, які б давали підставу вважати, що будинком, який став предметом іпотеки, користувались неповнолітні особи. Реєстрація у предметі іпотеки інших осіб, у тому числі неповнолітніх, після укладення договору, не тягне за собою визнання укладеного договору іпотеки недійсним. Отже в судовому засіданні достовірно встановлено, що на час укладання договору іпотеки у спірному житловому будинку неповнолітні особи зареєстрованими не були, що відповідає відомостям Домової книги на зазначений будинок. Таким чином, на момент укладання договору іпотеки син позивачки [PERSON] не мав права власності та права користування на предмет іпотеки, та, у порушення умов договору іпотеки відповідач [PERSON], без згоди іпотекодержателя - Банку, зареєструвала, як членів своєї сім'ї [PERSON] разом з її дітьми у спірному житловому будинку, що є предметом іпотеки, а тому, за таких умов, дозволу органу опіки та піклування на укладання договору іпотеки законом не передбачено. Відповідно до п.2.1. Іпотечного договору від 20 червня 2008 року іпотекодавець [PERSON] запевнила та гарантувала, що на момент укладення цього договору відсутні жодні інші права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, малолітні та неповнолітні діти не зареєстровані, відсутні права користування квартирою малолітніми та неповнолітніми дітьми, а також чоловік Іпотекодавця згоден з укладенням цього договору іпотеки, справжність підпису якого засвідчено у заяві від 20 червня 2008р. приватним нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу АРК [PERSON] Доказів про те, що на момент укладення договору іпотеки [PERSON] і її малолітній син [PERSON], [INFO], користувались переданим в іпотеку будинком у справі немає, оскільки в цьому будинку [PERSON] була зареєстрована з 23 квітня 2000 року по 16 квітня 2008 року, тобто до укладення оскаржуваного договору іпотеки, а потім зареєстрована тільки з 1 квітня 2009 року, тобто після укладення договору іпотеки, що слідує із домової книги на домоволодіння [ADDRESS]. Під час укладання оскаржуваного договору іпотеки [PERSON] була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. Пояснення представника служби в справах дітей Євпаторійської міської ради про порушення прав малолітньої дитини укладенням оспорюваного договору іпотеки не можуть бути взяті до уваги, оскільки зазначеною службою питання проживання дитини в будинку, який передано в іпотеку, та наявність у неї прав користування цим будинком на час укладення договору не перевірялось. Отже, договір іпотеки укладено відповідно до вимог діючого законодавства і при його укладенні не були порушені права позивачки та її малолітнього сина, тому підстави передбачені ч. 6 ст. 203 та ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 224 ЦК України для задоволення позову судом не встановлені. Посилання позивачів на ті обставини, що [PERSON] не мала права укладати договір іпотеки, а нотаріус - його посвідчувати без згоди органу опіки і піклування є безпідставним, оскільки договір на час укладення не зачіпав прав та інтересів дитини. Акт, складений сусідами [PERSON] та [PERSON], підписи яких посвідчено директором КП «Житловик-3» про те, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS], з 18 січня 2001 року разом з дружиною [PERSON], донькою [PERSON] та онуками [PERSON] та [PERSON], та виданий 1 серпня 2013 року, тобто через п'ять років після укладення договору іпотеки, не спростовує даних, вказаних щодо місця реєстрації та проживання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] в червні 2008 р., які зазначені в довідці від 3 червня 2008 року та у домовій книзі на домоволодіння. Зазначений вище Акт не є доказом наявності у малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], права користування жилим приміщенням на час укладання договору іпотеки. Отже, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в заявлених межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. На підставі ст. ст. 15, 16, 29, 71, 190, 202, 203, 215, 216, 224, 405, 509, 525, 526, 527, 530, 610, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 64, 156 Житлового кодексу України, ст. 177 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», ст. ст. 1, 3, 7, 33, 35, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed