Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

19 липня 2019 року позивачі звернулись до суду з позовом та просили ухвалити рішення, яким: визнати [PERSON] , [PERSON] , малолітню [PERSON] та малолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] солідарно всі судові витрати. Свої вимоги\~мотивували тим,\~що відповідно\~до довідки\~(виписки із домової\~книги про\~склад сім`ї та прописки) № від 29.05.2019 p., виданої головою правління ОСББ «Корольова 100, корпус І «Довіра», позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є користувачами трьохкімнатної квартири [ADDRESS] та зареєстровані в ній. Квартира не приватизована і належить до державного житлового фонду та фактично є комунальною власністю, оперативне управління якою здійснює Одеська міська рада. Право на\~користування квартирою\~первинно виникло\~у [PERSON] \~та \~членами її\~сім`ї -\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~на підставі\~ордеру №\~ 208\~серія IP,\~виданого виконавчим\~комітетом Іллічівської\~районної ради\~народних \~депутатів м.\~Одеси 22.02.1998\~р.\~Інші користувачі\~житла набули\~право користування\~житловою площею\~як члени\~сім`ї зазначених\~наймачів.\~ [PERSON] \~є сином\~позивача [PERSON] \~і є\~малолітньою особою.\~ [PERSON] \~є жінкою\~ [PERSON] ,\~з яким\~вона перебуває\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~2006\~року.\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~є дітьми\~ [PERSON] \~та [PERSON] та є малолітніми особами. Станом на\~теперішній час\~в квартирі\~постійно проживають\~та користуються\~житловою площею\~лише позивачі\~ [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в квартирі не проживають з 2011 року, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] за рахунок спільних сумісних коштів за договором інвестування придбали для своєї сім`ї квартиру [ADDRESS] » Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської [ADDRESS] , про що [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на зазначену квартиру. Тому відповідачі забрали всі свої речі та виїхали на постійне місце проживання до своєї вищезазначеної квартири. Таким чином, позивач стверджує, що з 2011 року [PERSON] , [PERSON] та їхні діти [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживають, житловою площею не користуються, обов`язки наймачів житла не виконують. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.,\~яка ухвалою\~від \~26\~липня 2019\~року справу прийняла до провадження суду. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання з`явилась представник позивачів [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі та представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що на підставі ордеру № 208 серії ІР, виданого 22 лютого 1988 року Виконавчим комітетом Іллічівської районної ради народних депутатів міста Одеси, гр.. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було передано квартиру [ADDRESS] . 28 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про оренду житлового приміщення, за умовами якого останній було надано в оренду квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки\~(виписки із домової\~книги про\~склад сім`ї та реєстрацію) № 28 від 29.05.2019 pоку, виданої головою правління ОСББ «Корольова 100, корпус І «Довіра», у спірній квартирі зареєстровані позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В ході розгляду справи представник позивачів [PERSON] повідомила, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] ще у 2015 році вибули з України на постійне місце проживання до Російської Федерації, у зв`язку з чим просила витребувати з Державної прикордонної служби України відомості про перетин відповідачами кордону. Ухвалою суду від 16.09.2019 року за клопотання представника позивача було задоволено та витребувано від Державної прикордонної служби України відомості про перетин відповідачами [PERSON] , [INFO] [PERSON] [INFO] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] 2010 року народження кордону України. Якщо перетинали, то коли та чи повернулись? Однак, 10 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла заява Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, вихід. № 0.184-34798/0/15-19-Вих від 02.10.2019 року, про вжиття заходів для забезпечення виконання ухвали суду від 16.07.2019 року у справі № 520/17069/19, в якій просили повідомити про громадянство та дати народження запитуваних осіб. На виконання вимог даної заяви та з метою забезпечення виконання ухвали суду було направлено лист, в якому повідомлялось, що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] \~ [INFO] \~разом з\~неповнолітніми дітьми\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ та\~ [PERSON] 2010\~року народження\~ є\~громадянами України. Одночасно зазначено, що в матеріалах справи відсутні паспорті документи зазначених осіб та немає відомостей щодо точної дати народження [PERSON] . 06 листопада 2019 року на адресу суду надійшов лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, в якому повідомляється про те, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», відомостей про перетинання державного кордону України громадянами України: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] в базі даних не виявлено. Інформацію щодо перетинання державного кордону України громадянином України [PERSON] 2010 р.н. надати неможливо, оскільки в ухвалі не зазначено обов`язкового реквізиту «дата народження» (число, місяць та рік). У судовому засіданні представник позивачів вказує на те, що відповідачі і спірній квартирі не проживають, та предметів особистого вжитку та майна не мають. До того ж всі витрати по комунальним платежам здійснюють позивачі, відповідачі за комунальні платежі не сплачують. Обставини непроживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] підтверджується актом про непроживання в квартирі, складеним сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підпис яких посвідчено головою ОСББ «Довіра» Гамза А.Д., з якого вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] більш одного року, а точніше з 2011 року у квартирі не проживають. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів особи може бути припинення дії, яка порушує право. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом .\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності\~до ч.ч.\~1-3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ст..\~76\~ЦПК України\~ доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .\~Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст..\~80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. \~\~\~Відповідно до\~ст.71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Закон України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачає, що положення\~ст.7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням. (Вказані вище правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України №6-57 від 16.01.2012р.). Оцінюючі встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги в підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачі більше шести місяців відсутні за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несуть. Отже відповідно до вимог\~ст. 72 ЖК України, відповідачі є особами, що втратили право користування вказаним житловим приміщення. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved