Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

19.12.2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до [PERSON] 05.05.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 26.04.2018 року в м. Києві по пр. Лобановського, біля буд. № 130 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Toyota Venza» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] було застраховано ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу № RZ.015970 від 01.06.2017 року. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі звіту № 196461 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу та страхового акту № UA2018042600054/L01/01 від 18.05.2018 року було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди особи у розмірі 41 323, 93 грн. Так, до страховика, який виплатив страхове відшкодування перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія «Toyota Venza» д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось з претензією № 1148237 від 06.12.2018 року про відшкодування шкоди до [PERSON] . Однак, зазначену претензію залишено без виконання. З огляду на викладене вище, просили стягнути на їх користь 41 323, 93 грн. на відшкодування шкоди та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судовому засіданні відсутній, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Представник відповідача - адвокат Ткаченко Т.М. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її відпочинком за кордоном. Зазначене клопотання не підлягає задоволенню судом, оскільки представником відповідача не надано суду належних доказів щодо перебування останньої за кордоном, не подано відзиву на позов. Крім того, у справі призначено третє судове засідання, у жодне з яких, ні відповідач, ні його представник не з`явилися, з огляду на що, та з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд вважає за необхідне розглянути справу. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Врахувавши думку представника позивача про те, що останній не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав відзив, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, які не містять відзиву, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, 26.04.2018 року в м. Києві по пр. Лобановського, біля буд. № 130 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Toyota Venza» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] (а.с. 68). На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Mitsubishi Lancer» д.н.з. [NUMBER] було застраховано ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу № RZ.015970 від 01.06.2017 року (а.с. 46, 47-58). ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі звіту № 196461 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу та страхового акту № UA2018042600054/L01/01 від 18.05.2018 року було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої від дорожньо-транспортної пригоди особи у розмірі 41 323, 93 грн. (а.с. 69-74, 92, 94). Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що до нього як до страховика, який виплатив страхове відшкодування перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1166 ЦК України, а саме ч. 1 передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За правилами ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З огляду на встановлені судом обставини, заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди [PERSON] у розмірі 41 323, 93 грн., підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved