Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

18.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким визнати автомобіль марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], та кошти в сумі 250000 гривень, які внесені до статутного капіталу ТзОВ «МПМ-Пласт», спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку автомобіля та 1250000 гривень, внесених до статутного капіталу ТзОВ «МПМ-Пласт» та стягнути дану суму коштів в її користь з ТзОВ «МПМ-Пласт». Позовні вимоги мотивовано тим, що з 08.01.1977 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За період шлюбу ними набуто вищевказане майно. Згідно чинного законодавства майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю і сторони мають право на поділ такого майна. Відповідач [PERSON] ухиляється від добровільного поділу майна. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги своєї довірительки підтримав, дав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ТзОВ «МПМ-Пласт», які про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомленні судовими повістками, направленими поштовими відправленнями з рекомендованими повідомленнями про вручення, повторно не з'явилися на розгляд справи, від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи, так як він хворіє. Однак, враховуючи обставини справи та процесуальну поведінку відповідача, суд визнав причину неявки неповажною, спрямованою на затягування розгляду справи. Залучений до участі в справі представник третьої особи ПАТ «Мегабанк» - начальник юридичного відділу Кульбій-Кухар Ю.В. заявлений позов заперечила, вважає, що заявлений позов є штучним, спрямованим на уникнення від відповідальності та невиконання рішення Господарського суду Львівської області про стягнення заборгованомсті за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді майна ТзОВ «ПМП-Пласт». Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 2 Згідно свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] одружилися 08.01.1977 року і їх шлюб було зареєстровано Шклівською селищною радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №02. Судом встановлено, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі відповідачем [PERSON] було придбано легковий автомобіль марки «Тойота», модель «Яріс», 2007 року випуску, синього кольору, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що стверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 21.12.2007 року. Під час розгляду справи судом встановлено, як вбачається з пояснень представника третьої особи ПАТ «Мегабанк», що дійсно даний автомобіль перебував в заставі в порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, однак чинність застави була припинена, в зв'язку з повним виконанням зобов'язань за кредитним договором. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється учасником ТзОВ «ПМП-Пласт» і ним в 2007 році за спільною згодою позивачки [PERSON] було внесено 250000 грн 00 коп в статутний фонд товариства. Дані обставини стверджуються Статутом ТзОВ «ПМП-Пласт» та відповідною довідкою про внесення коштів. Згідно з вимогами ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. А відповідно до ст.ст.69, 70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з тим, ст.12 Закону України «Про господарські товариства» визначено, що товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Аналогічні роз'яснення маються в п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, де вказується, що вклад до статутного фонду господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи зі змісту ч.2, 3 ст.61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст.65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Суд не приймає до уваги покликання представника третьої особи про безпідставність заявлених позовних вимог, так як заявлений спір є штучним, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в досудовому порядку свої відносини не намагалися вирішити, відповідно підстав для заявлення даного позову немає, оскільки чинним законодавством спір між співвласниками спільного сумісного майна щодо його поділу не залежить від перебування сторін у шлюбі та від можливості попереднього позасудового вирішення спору. Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, під час зареєстрованого шлюбу один з подружжя придбав у власність майно, яке згідно чинного законодавства є об'єктом спільної сумісної власності, при поділі майна подружжя частки чоловіка та дружини є рівними, внесені відповідачем [PERSON] за взаємною згодою грошові кошти до статутного фонду товариства не являються об'єктом права спільної сумісної власності, відповідно права на їх поділ у позивачки немає, виниклий спір між сторонами щодо легкового автомобіля в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: approved