Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

19 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 11 травня 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 155. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З перших днів подружнього життя у них була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одне вони намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей. Однак зберегти сім`ю їм не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у вересні 2018 року. На даний час вони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеськрої області, актовий запис № 155. Ухвалою від 18 червня 2019 року сторонам по справі було надано термін для примирення строком два місяці. Провадження по справі було зупинено до закінчення строку для примирення. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, майновий спір не вирішений. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON]». В разі неявки відповідача в судове засідання просить винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 11 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 155, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 травня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини з вересня 2018 року, і однією сім`єю на даний час не проживають, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Відповідно до роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. В наданий судом строк примирення подружжя не відбулось. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя не вирішено. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved