Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

19.02.2018 р. [PERSON] звернувся в суду з позовом, який уточнив 02.08.2018, до [PERSON] про захист честі та ділової репутації, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.23, 280, 297, 1166 - 1167 ЦК України - 10 000 грн. моральної шкоди, у зв`язку з неповагою до його гідності та честі. (а.с.2-4, 46-50). В обґрунтування вказує, що 07.12.2017 під час його спілкування на робочому зібранні трудового колективу Комунального підприємства «Міський тролейбус», де він обіймає посаду директора, відповідач, який є працівником вказаного підприємства та заступником голови первинної профспілкової організації підприємства, неодноразово намагався перервати його спілкування та в присутності інших осіб висловлювався на його адресу нецензурними словами, зокрема, звернувся до всіх присутніх відносно нього з реченням під якими можна було розуміти: «Та закрийте йому рота, надоїв вже». Після цих образливих слів, які принизили його честь і гідність, був змушений залишити зібрання трудового колективу. Вважає, що неправомірними діями відповідача, йому, як публічній особі, яка керує підприємством більше 10 років, маючого відзнаки та грамоти, була принижена його честь і гідність. Внаслідок таких дій відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки приниження відбулося в присутності членів трудового колективу, відеозапис та інформація стосовно обставин його публічного приниження були оприлюднені в мережі Інтернет, що посилило його хвилювання, душевний біль і страждання. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2018 року відкрито провадженняу справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провдження та призначено підготовче засдання. 07.09.2018 року в підготовчому судовому засіданні, з урахуванням думки відповідача, до матеріалів справи долучено уточнену позовну заяву від 02.08.2018 року, долучено флеш - накопичувач, задоволено клопотання про виклик в судове засідання свідків зі сторони позивача. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд по суті. 19.10.2018 року в судовому засіданні, з урахуванням думки сторін, до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та задоволено клопотання про виклик свідків зі сторони відповідача. Також до матеріалів справи долучено диск як доказ за клопотанням представника відповідача. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] . підтримали позов, доповнивши, що з продемонстрованого в залі суду відеозапису події, вбачаються неправомірні дії відповідача, які підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КпАП України, дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, що також є проявом неповаги до честі та гідності по відношенню до позивача. Представник відповпідача за довіреністю [PERSON], заперечуючи проти позову, надала суду відзив, який підтримала в судовому засіданні. Вказує, що відповідно до ст.47-1 Закону України «Про інформацію» висловлювання, що зазначені у позові, є оціночним судженням без зазначення особи якій це адресується, оскільки вони не містять фактичних даних, особистих образ, наклепу, а є лише суб`єктивною оцінкою дій відповідача. У зв`язку з чим вважає, що даний позов є необґрунтований, безпідставним, оскільки відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди та її розміру. Представник відповідача за довіреністю [PERSON], заперечуючи проти позову, підтвердила обставини того, що за ініціативи профспілкової організації для участі у робочому зібранні був запрошений директор підприємства, позивач у справі. Але відповідач всупереч встановленому регламенту, розпочав монолог, який не відповідав темі проведення зборів та тривалості виступу, про що неодноразово попереджався головуючим зібрання. Після неодноразових попереджень позивача про необхідність дотримання регламенту, в залі з цього приводу розпочалися суперечки між прихильниками позивача та навпаки, в ході яких пролунали зазначені вислови, які жодного відношення до позивача, як особистості не мають. Вислухавши представників сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дослідивши письмові докази, відеозапис, судом встановлено обставини справи та відповідні їм правовідносини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами ст. ст. 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4 (із наступними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У відповідності до роз`яснень п. 5 та п. 9 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом установлено, що 07.12.2017 року близько 12.00год., на трудовому зібранні працівників КП «Міський тролейбус» під час виступу позивача, який є директором вказаного підприємства у присутності сторонніх осіб пролунало грубе висловлювання, яке містило у собі, нецензурне слово, під якими можна було розуміти: «щоб присутні особи припинили його виступ, тому як вже надоїв з тривалою промовою». В подальшому цей вислів було прокоментовано у засобах масової інформації, зокрема, на Інтернет - ресурсах, ЗМІ, що підтверджується скріншотами з Інтернет ресурсу (а.с.53-54). Свідок [PERSON] , [PERSON] , які є працівниками підприємства, суду показали, що під час виступу директора [PERSON] на робочому зібранні 07 грудня 2017 року, неодноразово намагалися зупинити члени профспілкової організації, з приводу чого в залі зчинився ґвалт. Відповідач [PERSON] , звертаючись до не встановленого кола присутніх в залі осіб висловився нецензурними словом, що за змістом відповідає: « зупиніть його, вже надоїв». Після чого директор [PERSON] та працівники інженерно - технічного складу залиши приміщення. У судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] , голова профспілкової організації показав, що ним було організовано проведення робочого зібрання працівників підприємства щодо його реорганізації. Для висвітлення зазначеного питання було запрошено директора підприємства [PERSON] . позивача у справі. Останній, прибувши на робоче зібрання без будь-яких узгоджень з головою робочого зібрання розпочав промову, яка не стосується теми регламенту. У зв`язку з тривалим монологом директора, йому неодноразово робилися зауваження, щодо завершення виступу та доповіді по суті теми зібрання. Але останній ігнорував вимоги головуючого та продовжував виступ у зв`язку з чим у залі зібрання зчинився загальний ґвалт. Після цього він почув що хтось із присутніх вигукнув нецензурне слово, без посилання на будь-яку особу. Свідок [PERSON] , громадський діяч, показав, що був присутній на вказаному зібранні робітничого колективу, на якому позивач увійшовши до залу, без узгодження з головуючим зібрання, одразу почав тривалу промову, у зв`язку з чим з боку головуючого було зроблено неодноразове зауваження стосовно доповіді по темі зібрання. Коли в залі зчинився ґвалт з приводу невиконання позивачем вимог головуючого зібрання, хтось із присутніх крикнув нецензурно слово, але він зрозумів, що вони були сказані не на адресу директора. Після цього вигуку, директор залишив робоче зібрання. Судом проаналізовано наведені показання свідків у цьому судовому засіданні та відеозаписи, надані сторонами процесу, і суд прийшов до висновку, що дійсно мав місце емоційний вислів у грубій формі із застосуванням нецензурного слова, як звернення до третіх осіб, з метою припинення дій особи без посилання на таку особу. Тому ці свідчення ніяким чином не доводять та не спростовують того, чи мали місце висловлювання у нецензурній формі громадянином [PERSON] . на робочому зібранні працівників підприємства, чи були сказані вони на адресу директора підприємства, чи містить нецензурне слово за змістом приниження честі, гідності позивача [PERSON] , як людини і директора підприємства в очах присутніх працівників, що на переконання суду може бути нічим іншим як дрібним порушенням громадського порядку, а саме, нецензурною лайкою в громадських місцях. Інших доказів того, що ймовірні висловлювання відповідача [PERSON] відносно позивача [PERSON] є негативними та такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність , внаслідок чого було спричинено моральну шкоду, стороною позивача суду не наведено, нічим більше не аргументовано. Представниками позивача не доведено, які реальні права [PERSON] порушені відповідачем [PERSON] , в який спосіб і які конкретно несприятливі наслідки спричинило для нього на їх думку це порушення; а також те, чи є метою пред`явлення позову позивачем захист (відновлення) його прав і законних інтересів і чи можливо при обраному ним способі захисту відновити (захистити) його права У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. У силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, враховуючи доводи сторін, суд вважає, що існують достатні правові підстави для відмови у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до п.1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Тому, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється. На підставі ст.ст.15,23,275,277,1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. №4,

Outcome: dismissed