Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

17 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 3,46 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Авдіївської сільської ради Куликівського району Чернігівської області та яке належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0266195. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла його баба [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не склала. До складу спадщини, яка залишилось після смерті баби залишилось право на земельну частку пай, посвідчене сертифікатом серії ЧН № 0266195. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв батько позивача [PERSON] , але не оформив спадкових прав на земельну частку та помер [INFO] . Заповіту [PERSON] не залишив. Після смерті батька спадщину фактично прийняла мати позивача [PERSON] , яка не оформила своїх спадкових прав на земельну частку та померла [INFO] . Заповіту [PERSON] не складала. Позивач спадщину після смерті матері прийняв надавши нотаріусу відповідну заяву. Коли ж він звернувся до нотаріуса з приводу оформлення права на спадщину на земельну частку, нотаріус в усній формі йому відмовив, пославшись на відсутність оригіналу Сертифікату про право на земельну частку (пай). Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 15 січня 2021 року. Витребувано з Державного нотаріального архіву Чернігівської області копії спадкових справ та інформаційні довідки зі спадкових реєстрів після померлої [INFO] [PERSON] та після померлого [INFO] [PERSON] . 31.12.2020 року представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. 05.01.2021 року відповідач Куликівська селищна рада подала відзив на позовну заяву, в якому заявила про невизнання позовних вимог за обставин, викладених позові. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що позивач не надав підтвердних документів, що позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] , не надав доказів про коло спадкоємців [PERSON] та її сина [PERSON] .. При цьому зазначає, що у спадкодавця [PERSON] були два сини: батько позивача [PERSON] який помер [INFO] та його рідний брат (дядько позивача) [PERSON] , який помер [INFO] і який також міг успадкувати право на земельну частку після смерті матері. Також вказує на те, що позивачем не надано доказів виконання обов`язків спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно. Просила справу розглянути у відсутності представника відповідача. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, просили суд розглядати справу без їх участі. Ухвалою суду від 15 січня 2021 року по даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.02.2021 року, 25.02.2021 року, 16.03.2021, 05.04.2021 року судові засідання були відкладені у зв`язку із витребуванням судом доказів на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України, а саме копій спадкових справ та інформаційних довідок зі спадкових реєстрів щодо майна померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. В судове засідання, призначене 21 квітня 2021 року сторони не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання учасників справи про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с 10). Згідно довідки виданої виконкомом Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області, [PERSON] (ім`я зазначено як у довідці) була зареєстрована і постійно проживала в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована одна. (а.с. 14). За життя [PERSON] заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 99, 101). Спадкоємцями [PERSON] були її діти [PERSON] , який на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований та проживав один у [ADDRESS] , та [PERSON] , який на день своєї смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом зі своєю дружиною [PERSON] (а.с. 11, 104). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входило право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «3-й Вирішальний», розміром 3,46 га в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Авдіївської сільської ради Куликівського району, та яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0266195, зареєстрованого за № 195 від 28.04.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Авдіївській сільській раді. (а.с. 16) Спадщину після смерті [PERSON] прийняв син померлої - [PERSON] (а.с. 15). Доказів прийняття спадщини після померлої [PERSON] іншими особами, в тому числі сином спадкодавця [PERSON] , суду не надано. За життя [PERSON] не оформив у визначеному законом порядку своє право на спадкове майно, а саме на право на земельну частку (пай), що належало його матері [PERSON] на підставі сертифікату серії ЧН № 0266195. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 8). За життя [PERSON] заповіту не склав (а.с. 38). Позивач є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] (а.с. 6) Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач, подавши 18.07.2008 року відповідну заяву нотаріусу (а.с. 43). З матеріалів спадкової справи № 415/2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка була надана суду Державним нотаріальним архівом Чернігівської області, вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] є позивач. Мати позивача [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] не зверталась, докази отримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину, в тому числі і на обов`язкову частку в спадщині після її померлого чоловіка, в спадковій справі відсутні (а.с. 42 - 69). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після батька [PERSON] [INFO] , тобто вже після смерті матері (а.с. 56). За твердженнями позивача, він звернувся до нотаріуса з приводу спадкування права на земельну частку, що належала його бабі [PERSON] , проте нотаріус в усній формі повідомив його про неможливість вчинення нотаріальної дії та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай), оскільки оригінал Сертифікату про право на земельну частку (пай) загубився. Згідно інформації наданої відділом у Куликівському районі Головного управління держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] дійсно значиться за номером 240 у списках громадян Авдіївської сільської ради, що мають право на земельну частку (пай), у додатку до державного акту на право колективної власності на землю серія I-ЧН № 000004 виданого КСП «3-й Вирішальний» відповідно рішення Авдіївської сільської ради від 27.02.1995 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 4 від 02.08.1995 року. На ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0266195 зареєстрований за № 195 від 28.04.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по Авдіївській сільській раді, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 3,46 га (а.с. 16) Надані суду докази суперечностей не містять, ніким не заперечуються та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що [PERSON] померла до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, тому, відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця. Батько позивача [PERSON] після смерті матері [PERSON] доглядав за будинком, обробляв присадибну ділянку, тому фактично вступив в управління та володіння спадковим майном своєї матері та відповідно до ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом. Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких підстав, відповідно спадкоємцем, який прийняв спадщину після [PERSON] є її син [PERSON] , який отримав в порядку спадкування після матері право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ЧН № 0266195, проте не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . Згідно зі ст. 1216 ЦК України (в ред. 2003 року) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач. Причиною неможливості отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа, а саме оригіналу сертифікату на право на земельну частку. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність» (далі - Указ) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст. ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Зважаючи на наведене, судом встановлено що [PERSON] за життя, як член КСП «3-й Вирішальний» с. Авдіївка, Куликівського району Чернігівської області була включена до списку членів КСП «3-й Вирішальний», які мають право на земельну частку (пай), отримала сертифікат серії ЧН № 0266195 а отже, набула право на земельну частку (пай). Після її смерті спадщину прийняв син померлої [PERSON] , проте не оформив своїх спадкових прав на вказану земельну частку. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син - позивач [PERSON] . За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] у порядку спадкування після померлого [PERSON] . При цьому на переконання суду позивачем в позовній заяві помилкового вказано про наявність права на спірну земельну частку у матері позивача [PERSON] , оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , який прийняв спадщину, є позивач. Суд, також, вважає безпідставними твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів про коло спадкоємців [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З аналізу положень ЦК УРСР та ЦК України вбачається, що особа, яка виявила бажання прийняти спадщину повинна подати про це заяву, або вчиняти дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, або проживати разом зі спадкоємцем на день смерті. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після [PERSON] був її син [PERSON] .. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову які б вказували на прийняття спадщини іншими особами. На підставі викладеного,

Outcome: approved