Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

18.02.2015р. позивачка звернулася до суду із даним позовом, покликаючись на те, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано рішенням Турківського районного суду Львівської області від 12.02.2014р.. В 2013р. рішенням цього ж суду було постановлено стягувати аліменти з відповідача. З 2012р. вона з відповідачем спільно не проживають, оскільки останній покинув її, коли термін вагітності становив 14 днів. Ще під час спільного проживання відповідач постійно зловживав алкогольними напоями, ображав її, на довгий час зникав з дому, в результаті чого сім'я розпалася. Після народження дитини відповідач не забрав її з поголового будинку. Вказувала, що від народження дитини і до сьогодні відповідач не цікавиться дитиною, не займається її вихованням, не виділяв і не виділяє коштів на утримання дитини, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, в результаті чого утримання та виховання сина вона взяла повністю на себе. На даний момент вона проживає у будинку своїх батьків, житлово-побутові умови задовільні для проживання та виховання дитини, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 30.01.2015р.. Відповідач, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків, змусив її звернутися до суду із даним позовом. Просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача - [PERSON], батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви. Позивачка пояснила, що відповідач пропав ще коли вона була на перших місяцях вагітності і з цього часу не появлявся. Фактично в шлюбі вони були два місяці. Аліментів відповідач не платить, зовсім не цікавиться дитиною, а тому вона не хоче, щоб він взагалі мав якесь відношення до її сина. Відповідач своєчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, в тому числі і через ЗМІ, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Прокурор не заперечує проти задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина - [PERSON], оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження свідоме невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина. Представники третіх осіб у справі - служби у справах дітей Турківської районної державної адміністрації та органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ясеницької сілької ради Турківського району Львівської області, в судове засідання не з'явилися, проте подали письмові заяви, в яких просять суд справу слухати у їх відсутності. Представник Ясеницької сільської ради Турківського району Львівської області Хомин Л.О. у своїй позовній заяві просить позов задоволити. Свідки у справі - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач постійно зловживав алкогольними напоями коли проживав з позивачкою, покинув її, коли вона була вагітною, не навідується до сина, не дбає про його моральний та фізичний розвиток, не допомагає позивачці матеріально для утримання дитини, в телефонному режимі повідомив [PERSON], що може відмовитися від дитини, якщо [PERSON] не буде стягувати з нього аліментів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, думку прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, права та обов'язки сторін суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони у справі, є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 12.02.2014р. шлюб між сторонами у справі розірвано. [PERSON] після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати з матір'ю - [PERSON], що стверджується довідкою виконавчого комітету Ясеницької сільської ради Турківського району Львівської області № 91 від 02.02.2015р.. Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 30.01.2015р. остання розлучена, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, ніде не працює, здійснює догляд за дитиною, проживає з батьками у їхньому житловому будинку. У власності сім'ї є вантажний автомобіль, [PERSON] та її син забезпечені житлом та матеріально, ніякої допомоги не потребують. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах № 09-35/588 від 18.02.2015р. станом на 31.01.2015р. заборгованість [PERSON] по аліментах на його малолітнього сина [PERSON], [INFO], становить 7746,66 грн.. Як зазначено у висновку служби у справах дітей Турківської РДА № 16 від 15.05.2015р. про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], від народження і по сьогоднішній день [PERSON] не цікавиться сином, не проживає в сім'ї, належним чином не турбується про нормальне виховання та утримання дитини, не сприяє його фізичному та духовному розвитку, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду. Згідно виконавчого листа № 2/458/186/2013, виданого 04.06.2013р. Турківським районним судом, [PERSON] зобов'язаний сплачувати в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, проте станом на 31.01.2015р. заборгованість по аліментах становить 7746,66 грн.. Виходячи з того, що [PERSON] не забезпечує свою дитину, причому робить це свідомо, без поважних причин, вважають за доцільне позбавити його батьківських прав відносно його малолітнього сина. Відповідно до статті 51 Конституції Українита статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. В матеріалах справи є наявні докази винної поведінки відповідача [PERSON], які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків. Характер поведінки відповідача, дані про його особу та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, оскільки останній без вагомих на те підстав добровільно покинув свою малолітню дитину і не виявляє бажання спілкуватися з нею. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батька належно виконувати свої обов'язки, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини і водночас санкція за протиправну винну поведінку. Таким чином позбавлення відповідача батьківських прав на даний час, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині [PERSON] спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому судом не встановлено, що відповідачу [PERSON] перешкоджали будь яким чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача [PERSON]. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. На підставі вищенаведеного, враховуючи висновок органу опіки та піклування Турківської РДА Львівської області, відповідно до якого доцільно позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON], оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач, маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї малолітньої дитини, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме покинув дитину, не проявляє до неї ніякої батьківської турботи, не займається вихованням та не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо [PERSON], тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задоволити у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved