Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

19 вересня 2014 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» передано до його сфери управління згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 № 745-р «Деякі питання підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики». [PERSON] з 10 травня 2011 року по 29 листопада 2012 року на підставі контракту від 10 травня 2011 року № 9, укладеного з Державним комітетом України з питань технічного регулювань та споживчої політики, працював генеральним директором ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості». Актом Державної фінансової інспекції в місті Києві від 12 червня 2014 року № 072-30/2166 ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» за період з 01 квітня 2010 року по 28 лютого 2014 року встановлено факт нанесення відповідачем шкоди на загальну суму 22392 гривні. Абзацом 2 пункту 26 контракту та пунктом 9.4 Статуту ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» покладено на відповідача повну матеріальну відповідальність за шкоду, завдану підприємству з його вини. Факт завдання шкоди відповідачем підтверджується Актом від 12 червня 2014 року, яким встановлено, що внаслідок включення ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» до актів виконаних робіт за договорами від 30 березня 2006 року № 03-03/60 та від 27 лютого 2012 року № 54/1.11 недостовірних даних у частині завищення вартості фактично понесених ним витрат, які не підтверджені первинними документами, підприємством здійснено оплату завищеної вартості наданих послуг на загальну суму 22392 гривні. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» заподіяну підприємству матеріальну шкоду в розмірі 22392 гривні. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених в ньому підстав. Відповідач та його представник проти задоволення вимог позовної заяви заперечували та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на недоведеність та безпідставність вимог позивача. Пояснили суду, що на момент проведення семінару з 14 січня 2013 року до 25 січня 2013 року [PERSON] вже був звільнений з займаної посади. Рахунок-фактура № 2 від 14 січня 2013 року та акт виконаних робіт від 25 січня 2013 року підписаний першим заступником Єрмаковим В.К. Договір № 03-03/60 від 30 березня 2006 року та додаткову угоду № 5 від 30 квітня 2009 року (підписана [PERSON]) та додаткову угоду № 6 від 30 грудня 2009 року (підписана [PERSON]) укладав та підписував не він. Додатковою угодою № 6 від 30 грудня 2009 року дію договору № 03-03/60 від 30 березня 2006 року подовжено до 31 грудня 2010 року, тобто дія цього договору закінчилась до підписання ним контракту та фактичного виходу на робоче місце в ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості». Акт виконаних робіт від 04 липня 2011 року не відповідає проведеному заходу, різняться рахунки-фактури, суми та проведені заходи. Згідно діючого на той час наказу № 188 від 01 липня 2011 року «Про обов'язкову реєстрацію та погодження службових записок, платежів та інших документів, які підтверджують факт або наміри закупівель товарів, робіт та послуг в ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості», службова записка та інші необхідні документи існували та подавались на розгляд секретаря та голови комітету з конкурсних торгів. Тільки після їх погодження на цих документах генеральний директор дав дозвіл на оплату. Висновки викладені в Акті ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» щодо відсутності первинних документів проведення семінару 13-14 липня 2011 року рахунок № 97 від 18 липня 2011 року на суму 12624 гривні є безпідставними. Крім того, під час проведення перевірки Державною фінансовою інспекцією в місті Києві та після отримання висновку не була залучена ФОП [PERSON], жодних претензій про повернення не належних (зайво сплачених) їй сум до неї пред'явлено не було. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 10 травня 2011 року по 29 листопада 2012 року обіймав посаду генерального директора ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» на підставі контракту № 9 від 10 травня 2011 року та наказу № 220-к від 10 травня 2011 року (а.с. 25-35, 74). Наказом № 307-К (про припинення трудового договору) [PERSON] звільнено 30 листопада 2012 року з підстав, передбачених п. 8 ст. 36 КЗпП України (а.с. 75). З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2006 року між ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (замовник) в особі генерального директора [PERSON] та ФОП [PERSON] (підрядник) укладено договір № 03-03/60, за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання приготовляти страви харчування (комплексні обіди) зі своїх продуктів харчування, власними виробничими засобами та в орендованих виробничих приміщеннях, і передавати їх замовнику кожного робочого дня для використання ним при проведенні харчування працівників замовника (а.с. 48-50). У подальшому були укладені додаткова угода № 5 від 30 квітня 2009 року, підписана від імені замовника [PERSON], якою викладено п. 3.1. щодо ціни роботи в новій редакції та додаткова угода № 6 від 30 грудня 2009 року, підписана від імені замовника [PERSON], якою продовжено строк дії договору № 03-03/60 від 30 березня 2006 року до 31 грудня 2010 року (а.с. 51, 52). Згідно рахунка-фактури № 97 від 18 липня 2011 року ФОП [PERSON] здійснено роботи по обслуговуванню учасників семінару 13-14 липня 2011 року на суму 12624 гривні (а.с. 54). Випискою по особовому рахунку за 19 липня 2011 року підтверджується факт перерахування ФОП [PERSON] коштів у сумі 12624 гривні згідно рахунку-фактури № 97 від 17 липня 2011 року (а.с. 53). 04 липня 2011 року ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» в особі [PERSON] та ФОП [PERSON] складено акт виконаних робіт на підставі договору № 03-03/60 від 30 березня 2006 року, згідно якого сторони не мають претензій одна до одної (а.с. 55). 27 лютого 2012 року між ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (замовник), в особі генерального директора [PERSON], та ФОП [PERSON] (підрядник) укладено договір № 54/1.11, за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання за завданням замовника протягом дії цього договору готувати заходи, що проводить замовник (семінари, фуршети, презентації, кава-брейк та таке інше) (а.с. 41-43). Згідно рахунка-фактури № 2 від 14 січня 2012 року ФОП [PERSON] здійснено комплексне обслуговування учасників семінару на суму 9768 гривень (а.с. 45). Платіжним дорученням № 76 від 25 січня 2013 року підтверджується факт перерахування ФОП [PERSON] коштів у сумі 9768 гривень згідно рахунку-фактури № 2 від 14 січня 2012 року (а.с. 46). 25 січня 2013 року ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» та ФОП [PERSON] складено акт виконаних робіт відповідно до договору № 54/1.11 від 27 лютого 2012 року, згідно якого сторони не мають претензій одна до одної (а.с. 47). Звертаючись в суд з цим позовом, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України посилалося на те, що Актом Державної фінансової інспекції в місті Києві від 12 червня 2014 року № 072-30/2166 встановлено факт нанесення [PERSON] шкоди ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» на загальну суму 22392 гривні. Відповідач є особою, яка несе повну матеріальну відповідальність за завдану ним шкоду, тому просило стягнути з [PERSON] на користь ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» кошти в розмірі 22392 гривні. Відповідно до ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно зі ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до вимог ст. 135-1 вказаного Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей,переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що справи про повну матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою. Організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей. Суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо за чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Дійсно, пунктом 26 Контракту та п. 9.4. Статуту ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» передбачено, що керівник несе повну відповідальність за стан та діяльність підприємства. Актом Державної фінансової інспекції в місті Києві від 12 червня 2014 року № 072-30/2166 ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» за період з 01 квітня 2010 року по 28 лютого 2014 року встановлено факт нанесення відповідачем шкоди ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» на загальну суму 22392 гривні (а.с. 36-40). Даний висновок зроблений виходячи з наступних фактів, які були встановлені ревізією. Ревізією встановлено, що підприємством за період з 01 квітня 2010 по 28 лютого 2014 проводились семінари-тренінги, науково-практичні семінари тощо. До ревізії надано програми семінарів, в яких зазначаються теми, термін проведення та безпосередньо план проведення семінару. Під кожний проведений семінар підприємством розробляється плановий кошторис витрат, у якому розраховується вартість для одного учасника. Кошторисна вартість складається з витрат: на заробітну плату, нарахування на заробітну плату, матеріали, витрати на роботи, що виконуються сторонніми організаціями (кава-брейк, обід кафе «Стандарт» та інше), накладні витрати, прибуток. Плановий кошторис затверджується генеральним директором ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості». До ревізії надано договори укладені між ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (замовник) та ФОП [PERSON] (підрядник) від 30 березня 2006 року №03-03/60 та від 27 лютого 2012 року № 54/1.11. Умовами договорів передбачено, що підрядник бере на себе зобов'язання за завданням замовника протягом дії договорів обслуговувати заходи, що проводить замовник (семінари, фуршети, презентації, кава-брейк та таке інше). Ревізією проведеною методом звірки даних програм проведення семінарів з даними первинних документів, банківських виписок встановлено, що при відсутності первинних документів, що засвідчують проведення семінарів ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» перераховано кошти ФОП [PERSON], а саме: - відповідно до рахунку-фактури ФОП [PERSON] від 18 липня 2011 року № 97 з призначенням платежу по обслуговуванню учасників семінару 13 липня 2011 року - 14 липня 2011 року, на загальну суму 12624 гривні та акту виконаних робіт згідно договору від 30 березня 2006 № 03-03/60, з зазначенням підписів зі сторони ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» генеральним директором [PERSON] та ФОП [PERSON] з іншої сторони. Підприємством 18 липня 2011 перераховано кошти за надані послуги ФОП [PERSON] у сумі 12624 гривні; - відповідно до рахунку-фактури ФОП [PERSON] від 14 січня 2013 року № 2 з зазначенням - комплексне обслуговування учасників семінару, на загальну суму 9768 гривень та акту виконаних робіт згідно договору від 27 лютого 2012 року № 54/1.11, з зазначенням підписів зі сторони ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» генеральним директором [PERSON] 25 січня 2013 року та ФОП [PERSON] з іншої сторони. Підприємством 25 січня 2013 року перераховано кошти за надані ФОП [PERSON] у сумі 9768 гривень. Відповідно до даних бухгалтерського обліку підприємства та актів звірки взаєморозрахунків між ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» та ФОП [PERSON] за період з 01 квітня 2010 по 28 лютого 2014 року в розрізі наданих послуг (підписаних зі сторони підприємства головним бухгалтером Петренко В.Г. та з іншої сторони ФОП [PERSON].) встановлено, що за обслуговування в кафе станом на 01 січня 2011 за даними обліку підприємства обліковувалась дебіторська заборгованість в сумі 2561 гривню 44 копійки та за даними обліку ФОП [PERSON] кредиторська заборгованість у відповідній сумі, станом на 02 липня 2011 року будь яка заборгованість відсутня. Станом на 01 січня 2013, 01 лютого 2013 та 28 лютого 2014 за даними обліку підприємства та ФОП [PERSON] будь яка заборгованість за обслуговування семінарів відсутня. Таким чином, внаслідок включення ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» до актів виконаних робіт за договорами від 30 березня 2006 № 03-03/60 та від 27 лютого 2012 року № 54/1.11 недостовірних даних, в частині завищення вартості фактично понесених ним витрат, які не підтверджені первинними документами, підприємством здійснено оплату завищеної вартості наданих послуг на загальну суму 22392 гривні, що є порушенням ст. 193 Господарського кодексу України та призвело до матеріальної шкоди (збитків) нанесених підприємству на вказану суму (а.с. 36-40). У п. 1 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-1, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Згідно частин 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Зазначена вище стаття характеризує юридичний склад, тобто перелічує юридичні факти, сукупність яких дає власникові право притягти працівника до матеріальної відповідальності Таких юридичних фактів чотири: порушення працівником трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням і шкодою та вина працівника. Відсутність хоча б одного з цих фактів виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності. На підтвердження вини відповідача в заподіянні шкоди підприємству позивач посилався на Акт Державної фінансової інспекції в місті Києві від 12 червня 2014 року № 072-30/2166 ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» за період з 01 квітня 2010 року по 28 лютого 2014 року. У Акті зазначено, що внаслідок включення ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» до актів виконаних робіт за договорами від 30 березня 2006 року №03-03/60 та від 27 лютого 2012 року №54/1.11 недостовірних даних у частині завищення вартості фактично понесених ним витрат, які не підтверджені первинними документами, підприємством здійснено оплату завищеної вартості наданих послуг на загальну суму 22392 гривні. На спростування доводів позивача [PERSON] посилався на те, що на момент проведення семінару з 14 січня 2013 року до 25 січня 2013 року він вже був звільнений з займаної посади, й не може підтвердити проведення цього семінару чи іншого заходу, оскільки рахунок-фактура № 2 від 14 січня 2013 року та акт виконаних робіт від 25 січня 2013 року підписаний першим заступником Єрмаковим В.К. Заслуговують на увагу посилання [PERSON] і на те, що договір № 03-03/60 від 30 березня 2006 року, додаткову угоду № 5 від 30 квітня 2009 року та додаткову угоду № 6 від 30 грудня 2009 року укладав та підписував не він. Крім того, додатковою угодою № 6 від 30 грудня 2009 року дію Договору № 03-03/60 від 30 березня 2006 року подовжено до 31 грудня 2010 року, а він обіймав посаду генерального директора ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» з 10 травня 2011 року. Дія зазначеного договору закінчилась до підписання з ним контракту та фактичного виходу на роботу. Сторона відповідача також зазначала, що акт виконаних робіт від 04 липня 2011 року не відповідає проведеному заходу, оскільки в рахунку-фактурі зазначено, що було надано роботи по обслуговуванню учасників семінару, а в акті - роботи по обслуговуванню в кафе учасників засідання від 04 липня 2011 року. Різняться рахунки-фактури, а саме: рахунок-фактура складений 18 липня 2011 року за № 97, а в акті зазначено рахунок-фактуру № 93 від 01 липня 2011 року. Також різниться вартість послуг, оскільки в рахунку-фактурі зазначено 12624 гривень, а в акті - 12224 гривні. Згідно діючого на той час, наказу № 188 від 01 липня 2011 року «Про обов'язкову реєстрацію та погодження службових записок, платежів та інших документів, які підтверджують факт або наміри закупівель товарів, робіт та послуг в ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» дозвіл генерального директора і оплата рахунків надається тільки після печатки секретаря комітету з конкурсних торгів та голови комітету з конкурсних торгів на службових записках та на рахунках (а.с.76-78). Зазначене спростовує висновки викладені в Акті ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» щодо відсутності первинних документів проведення семінару 13-14 липня 2011 року рахунок № 97 від 18 липня 2011 року на суму 12624 гривні. Стаття 212 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 138 КЗпП Кодексу, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього Кодексу. Стаття 138 КЗпП України покладає весь тягар доказування у спорах про покладення на працівника матеріальної відповідальності на власника. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У судовому засіданні на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, судом роз'яснювалось учасникам судового розгляду право на подання доказів чи звернення до суду з клопотанням про їх витребування на підтвердження порушення відповідачем трудових обов'язків та вини [PERSON] у завданні шкоди підприємству. Представник позивача зазначив, що на підтвердження заявлених вимог позивач посилається на витяг з Акту Державної фінансової інспекції в місті Києві від 12 червня 2014 року № 072-30/2166 ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Український науково-дослідний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості». Також зазначив, що інші документи позивачем не досліджувались, відповідність викладеного в Акті документам, які в ньому зазначені, не перевірялась. Повний текст Акту позивачем також не досліджувався. У судовому засіданні стороною позивача не заявлялось клопотань про витребування чи забезпечення доказів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Будь-яких інших доказів на підтвердження заподіяння відповідачем шкоди, крім витягу з акту перевірки доданого до позовної заяви, сторона позивача суду не надавала та не просили про їх витребування судом. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем покладених на нього трудових обов'язків та його винних протиправних дій, що призвели до завдання майнової шкоди (збитків) підприємству в зв'язку зі здійсненням оплати завищеної вартості наданих послуг на загальну суму 22392 гривні. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed