Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

17 червня 2020 року позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - позивач, АТ «А-Банк») звернувся з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 22697,03 гривень та судові витрати в розмірі 2102 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору SAMABWFC00001893622 від 25.01.2019 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами і Тарифами складає між ним і Банком кредитний Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором відповідач не виконала умови договору, в зв`язку з чим станом на 17.05.2020 утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 22697,03 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 13962,46 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8734,57 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. При зверненні до суду представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заву, в якій позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. 28 липня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказала, що у позові позивач взагалі не зазначає жодних відомостей щодо розміру кредитного ліміту та лише посилається про наявність заборгованості у розмірі 22 697,03 гривень, з яких 13962,46 гривень - заборгованість за кредитом, а 8734,57 гривень - заборгованість по відсоткам, не надавши жодних доказів щодо того, який саме банківський продукт у вигляді платіжної картки було їй видано, який грошовий ліміт було встановлено на неї та на яких умовах. Із доданої позивачем до позову анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» також не вбачається такого, окрім того, з них вбачається, що вони не стосуються жодного карткового рахунку чи жодної платіжної картки, яку б вона отримувала на умовах користування кредитним лімітом зі сплатою процентів та певним строком повернення. Жодні Умови та правила позивач їй не надавав для ознайомлення і її підпису на тих Умовах та правилах, витяг з яких надав позивач до позовної заяви, вона не ставила, бо їх ніколи не бачила, та, окрім того, додані позивачем Умови та правила неможливо ідентифікувати за часом їх походження. Також, позивач вказує, що між відповідачем та ним начебто було укладено кредитний договір №SAMABWFC00001893622 від 25/01/2019 року, але такого договору не укладалося та його не існує, його навіть позивач не надав до позову. Додана позивачем анкета - заява без номеру від 25.01.2019 року, яку позивач додав до позову, не є ним та не може ним бути через те, що вона не відповідає вимогам ст. 1054 UK України. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту не свідчить, що особа отримувала який-небудь кредит в певному розмірі та на умовах строковості й оплатності. З посиланням на судову практику у подібних правовідносинах, відповідач просила відмовити в позові в повному обсязі. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25 січня 2019 року відповідач [PERSON] особисто підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, підтвердивши свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та Привалами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, складає між нею і Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві (а.с. 4-5). Крім того, відповідачем [PERSON] 25.01.2019 року особисто підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», з змісту якого вбачається, що відповідачу надаються кредитні кошти на споживчі цілі у вигляді встановлення поновлюваного кредитного ліміту (кредитної лінії) з пільговим періодом використання на кредитну картку строком до 240 місяців в розмірі до 50000 грн. с базовою процентною ставкою 3,9% в місяць (46,8% річних), а також збільшеною відсотковою ставкою на місяць на суму залишку заборгованості в розмірі 7,8 % у місяць. У випадку встановлення кредитного ліміту (кредитної лінії) з пільговим періодом використання на кредитну картку в розмірі до 100000 грн., обумовлена базова процентною ставка 3,7% в місяць (44,4% річних), а також збільшеною відсотковою ставкою на місяць на суму залишку заборгованості в розмірі 7,4 % у місяць. Крім того, відповідачем підтверджено своїм підписом у вказаному документі, що нею отримано всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик, запропонованих послуг та певних наслідків, які вони матимуть для неї, в тому числі в разі невиконання відповідачем зобов`язань за таким договором. (а.с.5) З огляду на зміст наведеного документу, що має назву «Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», який підписаний відповідачем, суд відхиляє заперечення відповідача щодо відсутності між нею та банком будь-якого кредитного договору, оскільки в ньому детально обумовлені умови кредитування та повернення кредитних коштів, а отже між сторонами було укладено кредитний договір. Суд відхиляє твердження відповідача про ненадання їй позивачем для ознайомлення жодних Умов та правил, які додані до позову та зміст яких не можливо ідентифікувати за часом, оскільки умови отримання та повернення кредитних коштів визначені Паспортом споживчого кредиту, зі змістом якого в повному обсязі ознайомлений відповідач, і факт підписання якого не заперечувалось самим відповідачем у відзиві. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з доданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 25.01.2019 року, відповідачем [PERSON] здійснювалось добровільне погашення кредитної заборгованості 25.04.2019 року в сумі 800 грн., 31.05.2019 року в сумі 850 грн. та 31.07.2019 року в сумі 1510 грн., що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів та спростовує заперечення відповідача про відсутність між сторонами будь-яких кредитних правовідносин. З наведеного розрахунку заборгованості також вбачається, що позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними коштами, відповідно до погоджених сторонами умов, а саме в розмірі 46,8 % річних , після чого з квітня 2019 року поточна відсоткова ставка була знижена до 44,4 % річних, що також відповідає умовам Паспорту споживчого кредиту не погіршує становище відповідача. Процентна ставка, що нараховується на прострочену заборгованість також відповідає узгодженим сторонами умовам кредитування у Паспорті споживчого кредиту, а саме 7,8 % у місяць (93,59% річних), яка також була знижена з квітня 2019 року до 7,4 % у місяць (88,8% річних), в межах, обумовлених сторонами, що не порушило прав споживача. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, не повернуто позивачу в повному обсязі суми отриманих кредитних коштів, а також процентів за його користування, у зв`язку з чим виникла заборгованість і, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, з яким погоджується суд, станом на 17.05.2020 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість в розмірі 22697,03 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 13962,46 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8734,57 гривень, За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За результатами розгляду справи та аналізу досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належним чином факт укладення з відповідачем кредитного договору та наявності заборгованості, при цьому відповідачем жодними належними та допустимим доказами ці обставини не спростовані, у зв`язку з чим, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 22697,03 гривень. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає також стягненню судовий збір сплачений позивачем в сумі 2102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved