Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить будинок №157 по вул. Червонофлотця Перепелиці в м. Білопіллі Сумської області. У вказаному будинку зареєстровані його доньки [PERSON] та [PERSON], які фактично не проживають у будинку з 2008 та 2011 року відповідно, за місцем реєстрації вони не зявляються, в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відмовляються. Їх реєстрація в будинку порушує його права, як власника житла, користуватись, володіти та розпоряджатись своєю власністю, а також створює труднощі з оплатою комунальних послуг. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в його будинку. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з'явилися, причин свого неприбуття суду не повідомили, хоча належним чином були сповіщені про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не зявився, причин свого неприбуття не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою позивача та за наявними в справі доказами. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить будинок №157 по вул. Червонофлотця Перепелиці в м. Білопіллі Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 грудня 2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 6-7). У належному позивачу на праві власності будинку зареєстровані, серед інших, його доньки [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі, що підтверджується копією будинкової книги та довідкою служби з державної реєстрації прав Білопільської міської ради Сумської області від 24 липня 2018 року №325 (а. с. 18). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області від 02 липня 2018 року та акту від 10 липня 2018 року [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Білопілля, вул. Червонофлотця Перепелиці, буд. 157 не проживають з 2008 та 2011 року відповідно (а. с. 9-10). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). У відповідності до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.\~ Статтею 386 ЦК України передбачено, що\~ власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вказаний вище закон є спеціальним актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 даного закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] хоча і є доньками позивача, але не є власниками або наймачами будинку, який належить на праві власності позивачу, в будинку не проживають з 2008 та 2011 року відповідно. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних \~причин не проживають у спірному будинку понад один рік, їх особистих речей в будинку не має, а тому [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Червонофлотця Перепелиці, буд. 157. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного відповідача на користь позивача слід стягнути по 704,80 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved