Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

18.11.2019 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб з [PERSON] (відповідачем) та встановити місце проживання дитини зі своєю матір`ю (позивачем у справі). Позов обґрунтовує ст. 150, 161 СК та зазначає, що 17.03.2017 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Бахмутським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, актовий запис № 79. Від шлюбу строни мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з жовтня 2019 року вона та відповідач припинили стосунки, в результаті чого вона переїхала з дитиною до себе в квартиру в м. Бахмут, а відповідач переїхав жити до своєї матері, де і зареєстрований. Вважає, що зберегти шлюб не є можливим. Виходячи з інтересів дитини, позивач просить врахувати думку дитини, яка бажає жити з матір`ю, яка створила всі умови для найкращого забезпечення інтересів дитини, його подальшого навчання. Ухвалою суду від 05.12.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального провадження, призначено підготовче засідання на 30 січня 2020 року о 09.30 год. Відстрочено позивачу сплату судового збору у сумі 1536,80 грн. до ухвалення судового рішення. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні вказав, що позов частині розірвання шлюбу визнає, однак просив відмовити в іншій частині вимог, оскільки вважає, що дитина має проживати з ним. Надав суд документи на підтвердження того, що позивач перешкоджає йому спілкуватися з донькою (талони-повідомлення про прийняття та реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію). Представник позивача [PERSON] заявив клопотання про витребування вказаних відповідачем документів для встановлення результатів реагування на повідомлення відповідача. Ухвалою суду від 30.01.2020 підготовче засідання відкладено. Витребувано з Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області (м. Бахмут Донецької області, вул. Садова, 149) інформацію про результати реагування відділу поліції на заяви [PERSON] , які були зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) за № 24850 від 23.11.2019, № 25019 від 25.11.2019, № 25291 від 02.12.2019, № 25712 від 06.12.2019, 26214 від 13.12.2019, № 26751 від 20.12.2019, № 27343 від 27.12.2019, № 223 від 03.01.2020, № 694 від 10.01.2020. Ухвалою суду від 11.02.2020 підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Топчийов Є.В. у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Третя особа - начальник Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради просила рішення у справі прийняти на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача в частині розірвання шлюбу, але висловив думку що він заперечує, щоб дитина після розірвання шлюбу залишалась з матір`ю. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 17 березня 2017 року складено відповідний актовий запис № 79 у Бахмутському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та видано Свідоцтво [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини - [PERSON] (арк.с.7). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З матеріалів справи також вбачається, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , про що 25 квітня 2017 року складено відповідний актовий запис № 262 у Бахмутському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та видано Свідоцтво [NUMBER] (арк.с.8). Відповідно до довідки, виданої 15.11.2019 головою квартального комітету № 15 [PERSON] , [PERSON] проживає у [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] (арк.с.9). За фактами повідомлень ЄО №№ 24850, 25019, 25291, 25712, 26214, 26751, 27343, 694 було встановлено, що дійсно були звернення до правоохоронного органу [PERSON] з приводу того, що дружина заявника перешкоджає спілкуванню з дитиною, не водить дитину у дитячий садок, не пускає його до квартири. Заявнику було надано відповідь про те, що ознаки кримінального правопорушення відсутні, заявнику слід звернутися до суду з приватним позовом (лист № 27483/201/12-2019 від 05.12.2019, № 27545/201/05-19 від 03.12.2019) (арк. с. 30-38). Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 21 від 15.01.2020 встановлено порядок побачення [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , кожного дня з 17.00 год. до 20.00 год. при умові зайнятості матері за основним місцем роботи; кожного тижня з 17.00 год. п`ятниці до 17 год. суботи. Організаційне виконання рішення покладено на Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої ст. 60 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною четвертою, п`ятою ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини від 29.01.1020, який надійшов на адресу суду 30.01.2020 (вх. № 3654), останній вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] (позивач у справі) (арк. с.22-25). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Визначаючи місце проживання дитини, суди, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, при вирішенні спору мають надавати першочергове значення саме найкращими інтересами дитини. Дитині позивача та відповідача в березні 2020 року виповнилося три роки. Суд приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, установивши, що житлові умови та рівень матеріального забезпечення, зокрема, матері дитини є задовільним та достатнім для забезпечення умов проживання і утримання малолітньої доньки, врахувавши принцип найкращого забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON] з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина п`ята ст.81 ЦПК України). Суду не надано належних доказів, які б свідчили про можливість батьком (відповідачем у справі) забезпечити належне утримання дитини, її гармонійний розвиток, а також щодо його участі у розвитку дитини та поваги до її здібностей. Позовні вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині розірвання шлюбу, відповідач не заперечував, вважав примирення не можливим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача у розмірі 1 536,80 грн. (за кожну вимогу (про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини) по 768,40 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved