Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~19.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Універсальна товарна біржа Фенікс, в якій просили\~ визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №18, що знаходиться у м. Миколаєві вул. Леваневців 8, зареєстрований Універсальної товарної біржі Фенікс» під реєстровим номером 328 від 16.03.2001 року, та зареєстрований в КП ММБТІ в реєстровій книзі № 125 за реєстровим № 20875 від 23.03.2001 року дійсним,\~ посилаючись на те, що 16.03.2001 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстровано Універсальною товарною біржею «Фенікс». При зверненні до державного нотаріуса\~ для укладання договору купівлі - продажу, їм було відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на майно, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №18, що знаходиться у м. Миколаєві вул. Леваневців, 8, зареєстрований Універсальною товарною біржею Фенікс не відповідає чинному законодавству. Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивачки надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 16.03.2001 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], як членами біржі, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №18, яка розташована за адресою: вулиця Леваневців, 8 м. Миколаїв, тобто між позивачами та відповідачем існували відносини, пов'язані з купівлею-продажем об'єкту нерухомості, які регулюються Цивільним кодексом України (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Згідно ст. 47 ЦК України \~(в\~редакції 1963\~року)нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Відповідно до вимог ст.227 ЦК України \~(в\~редакції 1963\~року)нотаріальному посвідченню підлягали тільки договори купівлі-продажу житлового будинку. Статтею 224 ЦК України \~(в\~редакції 1963\~року)передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 16.03.2001 року позивачі виконали свої зобов`язання як покупці, а саме оплатили продавцю вартість придбаного об`єкту нерухомості в повному обсязі, у розмірі 1700 гривень. У свою чергу продавець [PERSON] передав покупцям [PERSON] та [PERSON] квартиру №18, яка розташована за адресою: вулиця Леваневців 8 м. Миколаїв. Відповідно до ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON],\~третя особа:\~Універсальна товарна\~біржа Фенікс,\~про визнання\~угоди дійсноюпідлягають задоволенню.

Outcome: approved