Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

18.11.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати №3-21 гуртожитку УДСО при ГУМВС України в м. Києві, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі Рапорту працівника Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (далі - УДСО) [PERSON] від 14.04.2004 року, останнього разом з сім'єю було поселено в кімнату [ADDRESS]. Представник позивача зазначив, що [PERSON], [INFO], проходив службу атестованим працівником в УДСО з 28 травня 2004 року по 07 грудня 2005 року. Наказом УДСО від 13.06.2006 №60 о/с [PERSON] був відряджений для подальшого проходження служби до МВС України. Позивач посилається на те, що оскільки стаж роботи [PERSON] в УДСО складає менше 10 років, підстави для подальшого проживання у гуртожитку у нього та його сім'ї відсутні, а тому повідомленням УДСО про виселення із гуртожитку № 24/5- 900/Ан від 24.03.2015 [PERSON] було письмово попереджено про необхідність звільнення кімнати [ADDRESS] в гуртожитку до 15.04.2015 року. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги те, що відповідачі в добровільному порядку вимогу позивача не виконали, позивач просив позов задовольнити. Представник Позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Надав суду письмові пояснення, в яких уточнив, що підставою для виселення відповідачів з гуртожитку є звільнення [PERSON] за власним бажанням без поважних причин, незалежно від його загальної вислуги років в Державній службі охорони і в органах внутрішніх справ в цілому. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення Позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 127 ЖК України та Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84 встановлено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті міських (крім міст Києва та Севастополя), районних у містах рад, районних у місті Києві та Севастополі державних адміністрацій. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Рапорту працівника Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві [PERSON] від 14.04.2004 року, останнього разом з сім'єю було поселено в кімнату [ADDRESS] (а.с. 19). Судом також встановлено, що спірне жиле приміщення - кімната 3-21 гуртожитку УДСО при ГУМВС України в місті Києві, що розташований по [ADDRESS] закріплено на правах повного господарського відання за УДСО при ГУМВС України в м. Києві. Згідно з п.1.2. Положення про гуртожиток УДСО при ГУМВС України в м. Києві, що затверджене наказом УДСО при ГУМВС України в м. Києві від 31.12.2008 року № 945, гуртожиток призначається для проживання працівників управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві на період їх роботи в підрозділах УДСО та, як виняток, членів їх сімей (а.с.24-29). Відповідно до п.6.1. Положення про гуртожиток УДСО при ГУМВС України в м. Києві, працівників (та разом з ними членів їх сімей), які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою в підрозділах ДСО, може бути виселено з гуртожитку в разі, зокрема, звільнення з роботи за власним бажанням без поважних причин. Судом встановлено, що Наказом УДСО від 13.06.2006 №60 о/с [PERSON] був відряджений для подальшого проходження служби до МВС України (а.с. 22). Згідно з витягом з протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО при ГУМВС України в місті Києві № 6 від 23 квітня 2015 року вбачається, що комісією прийнято рішення про виселення [PERSON] та його сім'ї з гуртожитку УДСО по [ADDRESS] (а.с. 20). [PERSON] листом від 24.03.2015 року було письмово попереджено про необхідність звільнення кімнати [ADDRESS] в гуртожитку УДСО до 15 квітня 2015 року (а.с.21). Проте, відповідачі кімнату [ADDRESS] гуртожитку УДСО при ГУМВС України в місті Києві, що розташований по [ADDRESS], в добровільному порядку не звільнили. Відповідно до ч. 1-2 ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, враховуючи те, що [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням без поважних причин, в добровільному порядку кімнату [ADDRESS] гуртожитку УДСО при ГУМВС України в місті Києві відповідачі не звільнили, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення в рівних частках з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1218 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved