Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

18 травня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою № 15 будинку № 29 по мкрн. 5-й Зарічний в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності, на підставі договору дарування квартири належить квартира [ADDRESS]. У належній їй квартирі зареєстрований відповідач, який є її рідним братом та з 2000 року не проживає у спірній квартирі, оскільки є одруженим, має родину і мешкає разом із членами своєї родини, звязку не підтримує, у добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає. Ухвалою суду від 01 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 03 липня 2018 року, яке в подальшому відкладено на 18.09.2018 року. Позивач до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу, була повернута до суду, у звязку зі спливом строку зберігання, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Представник третьої особи до суду не прибула, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечує. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд розглянувши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування квартири, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором (а.с.10-11), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 18.09.2018 року. Відповідно до довідки Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Жовтень -10» від 01.03.2018 № 33, за адресою [ADDRESS], окрім позивача зареєстровані: син, [PERSON], [INFO], донька, [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 13) Згідно актів від мешканців будинку № 29 по мкрн. 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та посвідчених головою правління ОК «ЖБК «Жовтень-10», [PERSON], не проживає за адресою: [INFO] з 2000 року (а.с. 15-17). Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з\~ст.\~328\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником спірної квартири та правомірно набула право власності на неї. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником житлового приміщення, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним йому на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрований відповідач [PERSON], який не проживає у [INFO] більше трьох років, в звязку з чим позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно ст.\~141\~ЦПК України стягненню з відповідача на користь відповідача підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~

Outcome: approved