Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

18.05.2013 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до територіальної громади с. Приозерне, Кілійського району Одеської області в особі Приозернянської сільської ради, про визнання права власності на житловий будинок , розташований по [ADDRESS] за набувальною давністю. Підтримуючи в судовому засіданні позов , позивач зазначає, що він зі своєю дружиною доглядав одиноку [PERSON] , яка проживала в своєму будинку , розташованому по [ADDRESS]. Догляд він здійснював без будь-якого договору. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємців після її смерті немає. Після її смерті вони доглядали до будинком , користувалися городом. Рішенням сільської ради земельна ділянка , розташована по [ADDRESS], на якій розташований будинок , надана йому для розміщення та обслуговування будинку. Вважає, що за викладених обставин в нього виникло право власності на цей будинок за набувальною давністю. Представник відповідача - Приозернянської сільської ради , в судове засідання не прибув, надав заяву про згоду з позовом [PERSON] та розгляд справи за його відсутністю. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши надані докази та розглянувши позовну заяву в межах позовних вимог , суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Згідно з ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно довідки виконкому Приозернянської сільської ради Кілійського району Одеської області № 297 від 07.10.2013 року, згідно записів по господарської книги № 6, особовий рахунок [NUMBER], домобудівля по [ADDRESS], станом на 16.04.1991 року, відносилась до категорії колгоспних дворів, головою та єдиним членом якого була [PERSON], яка померла [INFO]. Земельна ділянка складає 1540 кв.м. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 17. Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори від 12.11.2013 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO], спадкова справа не заводилась, в передбачений законом термін (65 місяців з дня відкриття спадщини) до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався. Таким чином , добросовісне заволодіння чужим майно - житловим будинком , належним [PERSON] може мати місце тільки після смерті власника - після [INFO]. Відповідно володіння будинком повинно відбуватися протягом десяти років (ч.1 ст. 344 ЦК України) , тобто до 10 травня 2016 року. Таким чином, судом встановлена відсутність підстав, передбачених ч.1 ст. 344 ЦК України для визнання права власності позивача на житловий будинок розташований по [ADDRESS] за набувальною давністю.

Outcome: dismissed