Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

18 жовтня 2017 року, позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем з 26 листопада 2013 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №88. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведеться з початку вересня 2017 року. Шлюбні відносини фактично припинились з липня 2017 року. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між подружжям. Позивачка бажає створити нову сім'ю. Суперечок про місце проживання дитини і розподіл спільного майна немає. Тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 26 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №88. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, просить спільну малолітню дочку залишити проживати з нею, та просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява, в якій він просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, просить спільну малолітню дочку залишити проживати з матір'ю. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №88. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з липня 2017 року, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, на розірванні шлюбу наполягають, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому, що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що сторони дійшли згоди щодо проживання дитини з матір'ю, суд вважає можливим залишити проживати неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] з матір'ю[PERSON]Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», що підтверджується її письмовою заявою. Спору стосовно поділу майна подружжя не має. Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 640,00 грн. на користь позивачки [PERSON] На підставі ст.ст.10, 11, 197, ч. 2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved