Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

18.02.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 487/1894/17 виданого 24.05.2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на сплату аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень до повноліття дитини. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що з жовтня 2005 року по 2008 рік він перебував у шлюбі з [PERSON] [INFO] у них народився син - [PERSON] , який проживає разом з матір`ю. На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.04.2008 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Станом на травень 2019 року його заборгованість по сплаті аліментів становила 67107,27 грн. У липні 2019 року ним було перераховано на рахунок Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області аліменти в сумі 67140,77 грн. Станом на грудень 2019 року його заборгованість зі сплати аліментів, з урахуванням стягнення 50 % коштів з його пенсії, зросла та становить 2361,50 грн. Зростання заборгованості зі сплати ним аліментів пов`язана з тим, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з нього, не перевищує мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку. На теперішній час він не має можливості в повному обсязі виконувати рішення суду, у зв`язку з тим, що 09.11.2017 року його визнано непрацездатним інвалідом ІІ групи та призначено пенсію по інвалідності, яка з грудня 2019 року по теперішній час складає 1638 грн. на місяць. Інших джерел доходу він не має. На своє лікування щомісяця він витрачає понад 220 грн., так як має загальне захворювання. Потребує постійного обстеження у лікаря та постійне лікування. На теперішній час він проживає з батьками, які також є пенсіонерами та у повному обсязі не можуть допомагати йому. Таким чином, з урахуванням стану здоров`я та його пенсії, а також можливості його батьків, він фактично може сплачувати аліменти на утримання свого сина - [PERSON] в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, що фактично становить 50 % від призначеної йому пенсії за інвалідністю. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01.06.2020 року. Під час розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.04.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. 07.06.2017 року Заводським відділом Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 54053256 з примусового виконання виконавчого листа № 487/1894/17 виданого 24.05.2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва, про що свідчить постанова головного державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кандзюби Н.М. про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2017 року. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 27.12.2019 року складеного державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Бабенко Є.М. при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 24.05.2017 року № 487/1894/17, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20.03.2008 року і до повноліття дитини, сума аліментів, яка підлягає стягненню складає 1059,00 грн. на місяць, сплачено боржником - 782,00 грн. в місяць, заборгованість на 30 число поточного місяця становить 277,00 грн., заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.11.2019 року складає 2361,50 грн. [PERSON] має загальне захворювання та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, що підтверджено пенсійним посвідченням серії ААК № 732515 від 27.11.2019 року та довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 404213 та довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 270975. Згідно довідки №16198-03 від 30.05.2019 року розмір пенсії [PERSON] з грудня 2018 року по травень 2019 року становить 8982,00 грн. (1497,00 грн. на місяць). Згідно з положенням частини 1 статті 2, частини 1 статті 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Підставою для зміни розміру аліментів може бути зміна матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, зміна матеріального стану дитини, погіршення чи поліпшення здоров`я однієї зі сторін тощо. Згідно з роз`ясненнями п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З позовних вимог вбачається, що позивач [PERSON] як платник аліментів просить зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього, шляхом зміни способу стягнення таких із часткового стягнення аліментів на тверду грошову суму. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно вимог Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» № 294-ІХ від 14.11.2019 року установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позовна вимога про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а саме в розмірі 800 гривень щомісяця замість 1/4 частки від усіх видів доходів платника аліментів задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed