overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони уклали шлюб 19.12.2014 року. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони є різними за характером людьми, з різними поглядами на життя, протягом тривалого часу між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, при яких продовження сімейних відносин є неможливим. Шлюб існує формально, оскільки сімейні стосунки фактично припинені. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час судового засідання, згідно клопотання, викладеного в позові, просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, вказаних в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про місце, день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БК №266390. Згідно матеріалів справи встановлено, що у подружжя від даного шлюбу дітей немає. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, про що вказується позивачем в позовній заяві. Наміру відновлювати сімейні стосунки сторони не мають, шлюбні відносини припинили. Беручи до уваги, що перспектив для збереження сімї немає, проживання в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення фактичних шлюбних відносин. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] - [INFO]. Спору щодо розподілу спільно нажитого майна немає. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Липова». Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи мається повідомлення, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 25.06.2016 року зареєстрували шлюб, про що Волноваським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 151 (а.с.6) Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] Володимирівну-10.01.2017 року народження (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. При цьому суд також приймає до уваги, що спору відносно розподілу майна між сторонами немає. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти позову не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

\~\~\~\~\~ 19.02.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON], згідно з яким просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31.01.2015 року відділом ДРАЦС РС Бобринецького РУЮ, актовий запис № 16, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з [PERSON] припинилися в грудні 2017 року, причиною розлучення є несумісність характерів.\~\~ \~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ Відповідач [PERSON] в судові засідання 19.03.2018 року та 10.04.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе слухати справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 31.01.2015 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились в грудні 2017 року, сумісне життя останніх не склалось. Наразі вони спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають. \~\~\~\~\~\~ В зв'язку з не проживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у звязку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивачки сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

19.02.2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, пославшись на те, що 16.06.2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинились у зв'язку з відсутністю порозуміння та поваги, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилась, в позовній заяві просить розглянути справу у її відсутності, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву щодо заявлених позовних вимог позивача від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимогст.280 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони 16.06.2015 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за № 119 (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Причиною припинення шлюбних стосунків стала відсутність порозуміння та поваги, тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач свого відзиву щодо позову не надав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Питання про поділ майна та утримання дітей на теперішній час подружжям не вирішено. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат перед судом не порушувалось. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

19.02.2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, пославшись на те, що 28.04.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З грудня 2017 року стали мешкати окремо. Шлюбні відносини між подружжям припинились у зв'язку з тим що між подружжям відсутнє порозуміння та почуття любові, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON]не з`явилась, в позовній заяві просить розглянути справу у її відсутності, на позові наполягає. Відповідач у зал судового засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позов визнає . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.04.2007 року, про що свідчить актовий запис № 21 зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області (а.с.3). Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.8-9). Причиною припинення сімейно - шлюбних відносин послужило відсутність взаєморозуміння, постійних скандалів на цьому ґрунті, у зв'язку з чим втрачено почуття любові та поваги. Спору щодо спільно нажитого майна не мають. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що подальше спільне життя сторін не можливе. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище відповідачки без змін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

19.02.2018 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 53555,62 грн., а також судового збору 1762,00 грн. з комісією 17,62 грн., сплаченого при подачі позову. В обґрунтування позову вказує, що згідно укладеного кредитного договору № 131024-144732 від 24.10.2013 року, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (далі - ТОВ) надало [PERSON] кредит у розмірі 1600,00 грн. Відповідно до п.3.3 умов договору відповідач зобовязувалася повернути отримані кошти, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 448,00 грн. строком до 06.11.2013 року. Відповідач порушує свої зобовязання, ухиляється від їх виконання, у звязку з чим, станом на 07.02.2018 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ\~складає в сумі 53555,62 грн., яка складається з наступних сум: 1600,00 грн.\~заборгованість за кредитом; 448,00 грн.\~заборгованість по процентам за користування кредитом, 49728,00грн.\~пеня за договором. Ухвалою суду від 13.03.2018 року відкрито провадження і призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, згідно поштових повідомлень. Відзиву на позов в порядку, встановленому\~ст.178 ЦПК України, не надала. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: кредитний договір (а.с. 4), розрахунок (а.с. 7-33), виписка (а.с. 34), статут (а.с. 35-37), протокол (а.с. 38), свідоцтво (а.с. 39). Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

19.02.2018 р. ухвалою суду скаргу було задоволено. 06.03.2018 р. директором скаржника подано заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не була вирішена одна із вимог скарги. Сторони у судове засідання не викликались. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Дійсно ухвалою суду від 19.02.2018 р. скаргу ТОВ «Колекторська компанія «ГАРАНТ» було задоволено. За вимогами ст. 270 ЦПК України «суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; Тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та вирішити питання щодо вимоги, яка не була вирішена судом. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

19.02.2019 [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі) про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою № 55 в будинку № 10 по вулиці Волковича в місті Чернігові з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що відповідачі добровільно покинули квартиру та постійно непроживають у квартирі з 2015 року, при цьому не беруть участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставлять його в скрутне матеріальне становище. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; відповідачі не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. 19.02.2019 судом, за згодою позивача, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Позивач вселився як член сімї наймача жилого приміщення та проживає в [INFO] (далі Квартира); за вказаною адресою зареєстровано й постійне місце проживання відповідачів (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Актом від 12.03.2019 (а.с. 9) та показаннями свідків [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (сусідка позивача), які повністю узгоджуються між собою, підтверджується факт непроживання відповідачів у Квартирі з 2015 року та їх ухилення від оплати жилого-комунальних послуг. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі Кодекс) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~ \~ \~ \~Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 Кодексу). \~ \~ \~ \~У звязку з доведенням позивачем факту непроживання відповідачів у Квартирі без поважних причин понад шість місяців, є законні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування Квартирою з підстав, встановлених статтями 71, 72 Кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

19.02.2019 [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач предявлений позов підтримала та наполягала на задоволенні; від надання судом строку на примирення з відповідачем категорично відмовилася. Відповідач позов не визнав і зазначив, що хоче зберегти сімю. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 19.02.2011, при цьому мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як убачається з пояснень позивача, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З серпня 2018 року сторони проживають окремо; вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що натепер шлюб носить формальний характер і позивач не бажає його збереження та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, предявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

19.02.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 13 940 грн 01 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 20.02.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.03.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі станом на 01.02.2019 в розмірі 13 369 грн 31 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді завідувача канцелярії відділу 464. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.02.2019 становить 13 369 грн 31 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 05.03.2019 № 466/105, правильність якої позивачем не спростовано, що є підставою для стягнення цієї суми боргу. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на вимогах закону, при цьому підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

19.02.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 37 904 грн 07 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 20.02.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 12.03.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі станом на 01.02.2019 в розмірі 37 904 грн 07 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді інженера з підготовки виробництва. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.02.2019 становить 37 904 грн 07 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 05.03.2019 № 466/105, що є підставою для стягнення цієї суми боргу. Таким чином, пред'явлений позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved