overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

19 лютого 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину зазначивши ,що перебуває з відповідачем у шлюбі з 24 вересня 2011 року . Від сумісного життя з відповідачем мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. В теперішній час вона не працює, знаходиться у відпустці до догляду за дитиною до 3 річного віку. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, донька проживає з нею і перебуває на її утриманні , матеріальної допомоги на її утримання відповідач не надає . У зв'язку зі знаходженням у відпустці по догляду за дитиною вона не працює, матеріальної допомоги відповідач їй не надає , тому вона просила суд винести рішення, яким стягувати аліменти з відповідача на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення донькою повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісяця до досягнення донькою трирічного віку , а також судові витрати у справі . Позивачка у судове засідання не з'явилась , надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги підтримала . Відповідач у судове засідання не з'явився , надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність , проти позову не заперечував . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви сторін , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в шлюбі з 24.09.2011 року . Від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває у позивачки на утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки дитина , що потребує допомоги , перебуває на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на її утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісяця , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дитини , проти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Згідно ст. 84 СК України особа, з якої проживає дитина, має право на одержання аліментів від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною віку 3-х років. Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

19 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 17 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що є актовий запис № 1035, посилаючись на те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з 2013 року, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка за згодою сторін залишається проживати з позивачкою. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2010 року, про що є актовий запис № 1035 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з 2013 року, спільне господарство сторони не ведуть. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка залишається проживати з позивачкою. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

19 лютого 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 10 червня 2008 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано, про що свідчить рішення Коломийського міськрайонного суду. Від спільного подружнього проживання у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає із нею і знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться її вихованням. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач працює неофіційно, є людиною молодого віку, на його утриманні немає інших непрацездатних осіб, а тому просить суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в тому числі і через засоби масової інформації, і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.3/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач офіційно не працює, однак він є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

19 лютого 2015 року прокурор прокуратури Шишацького району Полтавської області Безцінний О.В., діючи в інтересах держави в особі Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, звернувся до суду з заявою про визнання спадщини після померлої [INFO] [PERSON], до складу якої входить земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2. 77 умовних кадастрових га, яка розташована на території Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, відумерлою та передачу обумовленої земельної ділянки у власність територіальної громади Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області. В обґрунтування поданої заяви, прокурор послався на те, що після смерті [PERSON], останнім місцем проживання якої було с. Велика Бузова Шишацького району Полтавської області, залишилася земельна ділянка, яка належала останній відповідно до Сертифіката про право власності на земельну частку / пай / серії ПЛ № 0062698, яка ніким не успадкована, а від так має бути визнаною відумерлою та переданою до територіальної громади Великобузівської сільської ради Шишацького району. Старший прокурор прокуратури Шишацького району Політун І.Г., подану прокурором району, заяву підтримала та, з метою захисту інтересів держави в особі Великобузівської сільської ради Шишацького району, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Великобузівської сільської ради Шишацького району до суду не з'явився, надавши суду заяву про її підтримання та розгляд справи у його відсутність / а. с. 19 /. Вислухавши думку старшого прокурора Політун І.Г. на підтримання заяви, перевіривши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

19 лютого 2016 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] з проханням розірвати шлюб з відповідачем [PERSON]. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що вона не проживає з чоловіком протягом півроку. Вони спільного господарства не ведуть. Між ними вже не існують шлюбні відносини, оскільки виявилися різні погляди на життя, несумісність характерів, взаємні непорозуміння, секрети. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу, сім»ї неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. У своїх поясненнях викладені позивачкою обставини підтвердив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. 16 травня 2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Вони мають неповнолітню дитину [PERSON], 2009 року народження, яка залишається з позивачкою. Починаючи з жовтня 2015 р. позивачка і відповідач разом не мешкають, внаслідок чого шлюбні стосунки зупинені, спільне господарство не ведеться. На примирення не згодні. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб розриває. У відповідності до ст.113 СК України після розірвання шлюбу суд залишає позивачці її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Приймаючи до уваги, що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені повністю суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

19 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що, маючи намір оформити на своє імя земельну ділянку, що належала його матері [PERSON], дізнався про існування розбіжностей в написанні імя по батькові останньої у сертифікаті на право на земельну частку (пай), виданого на посвідчення права власності на землю. Так, у цьому документі імя по батькові матері помилково зазначено як «Миколаївна», тоді як фактично імя по батькові померлої «Василівна». Посилаючись на викладене, просив встановити факт належності [PERSON] вказаного сертифікату. У судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав повністю. Представник заінтересованої особи Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи заінтересована особа була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі рішення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області № 299 від 20 вересня 1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 6,87 га, розташовану в с. Острівка Очаківського району Миколаївської області, на імя [PERSON] (а. с. 9). Як вбачається з довідки за підписом Острівського сільського голови № 7 від 13 січня 2016 року (а. с. 10), вказаний сертифікат було видано [PERSON], а при його заповненні помилково вказано імя по батькові як «Миколаївна». Вказана розбіжність у написанні імя по батькові ставить під сумнів належність цього документу матері заявника. Викладене підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме свідоцтвом про народження заявника (а. с. 6), свідоцтвами про шлюб (а. с. 7) та про смерть (а. с. 8), з яких вбачається, що імя по батькові матері заявника Василівна. Свідки [PERSON] та [PERSON]в судовому засіданні пояснили, що матір заявника звали [PERSON]. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на спадкування, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) належить саме [PERSON], але при його виготовленні неправильно зазначене імя по батькові, зважаючи на що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

19 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20 вересня 1997 року він перебуває з відповідачкою по справі у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області за актовим записом № 36. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який за домовленістю між сторонами проживає з позивачкою. Спільне життя між подружжям не склалося, останнім часом сторони не знаходять взаєморозуміння під час ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені. Позивач вважає, що в подальшому підтримувати сімейні відносини сенсу немає, строк на примирення не потрібен. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та прохав розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позов визнала, не заперечував проти розірвання шлюбу, прохала розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, позовні вимоги витікають iз сімейних правовідносин, та на пiдставi ст.ст. 110, 112 СК України підлягають задоволенню. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб /а.с.3/, вбачається, що 20 вересня 1997 року виконкомом Воронізької селищної ради Шосткинського району Сумської області за актовим записом № 36 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки він не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, та суперечитиме принципу добровільності шлюбу і визначеному ч. 3 ст. 56 СК України праву кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

19 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 16 грудня 2006 року, мотивуючи тим, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями. Не бажає розуміти сутності проблем, які виникають у сімї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги. Внаслідок цього шлюбні відносини фактично припинені з червня 2015 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], 28 вересня 2007 року. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. У подальшому позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач взагалі перестала зявлятися до суду. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2006 року. Від вказаного мають дитину, доньку [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач пояснив, що відповідач взагалі не цікавиться життям сімї і не піклується про її добробут. Відповідач заперечує вказане та пояснила, що чоловік знайшов собі іншу жінку, а тому просить розірвати шлюб. 15 березня 2016 р. ухвалою суду за клопотанням відповідача сторонам надано строк на примирення до 17 червня 2016 р. За спливу вказаного строку позивач своїми заявами до суду наполягає на задоволенні його вимог, оскільки примирення з дружиною до цього часу не досягли. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

19 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним його брата [PERSON], який є психічно хворим, не може розуміти значення своїх дій, потребує постійного догляду. Визнання брата недієздатним заявнику необхідно для встановлення над ним опіки, тому просить призначити його опікуном брата. В судовому засіданні заявник доводи заяви підтримує повністю. Виконуючий обовязки старости с. Новоселиця суд не прибула, направила письмову заяву про розгляд заяви без їх участі, не заперечує проти задоволення заяви. Дослідивши докази, що є в справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Встановлено, що заявник [PERSON] є братом [PERSON], який страждає стійким психічним розладом у вигляді легкої розумової відсталості з вираженими поведінковими розладами, що потребують догляду, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] неодружений, дітей не має, батьки померли. Новоселицька сільська рада вважає можливим призначити опікуном заявника. Дані обставини встановлені з пояснень заявника, з досліджених в суді письмових доказів паспортом заявника [PERSON], паспортом [PERSON], свідоцтвом про народження заявника [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON] матері заявника та [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON] батька заявника та [PERSON], направленням лікаря-психіатра Полонської ЦРЛ на госпіталізацію (консультацію) в психіатричну лікарню [PERSON], довідкою сільської ради про те, що з [PERSON] батьком заявника та [PERSON] до дня смерті 13 жовтня 2015 року був зареєстрований і проживав в будинку [PERSON], довідкою про наявність в [PERSON] третьої групи інвалідності, актом обстеження матеріально - побутових умов сім»ї, рішенням виконкому Новоселицької сільської ради про надання згоди на призначення опікуном, висновком судово-психіатричної експертизи № 202 від 18 квітня 2016 року. Згідно ч.1ст.39 та ч.1 ст. 60 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що визнання [PERSON] недієздатним має для заявника [PERSON] юридичне значення, оскільки надає йому право бути опікуном хворого брата, здійснювати всі необхідні дії по захисту інтересів брата.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

19 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

19 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, вказуючи, що 13.02.1995р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яку вона має намір успадкувати як спадкоємиця за законом. Проте, вона не може реалізувати своє право на спадщину, через розбіжності у у свідоцтві про її народження, де помилково вказано імя та по батькові матері [PERSON] замість [PERSON] та вказаний не вірний запис її по батькові [PERSON] замість Леонтіївна. Заявниця в судове засідання не з`явилася. Представник заявниці [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте листом повідомив суд, що зявитись в судове засідання не має можливості, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Зясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи те, що в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 13.02.1995р. дійсно є матірю [PERSON], зазначений факт необхідно встановити на підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України. В задоволенні другого пункту заявлених вимог слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в обєднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Outcome: partial