overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернувся до відповідачки з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги він обґрунтував тим, що спільне життя в них не склалося, з лютого 2014 року і по теперішній час вони проживають окремо. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають одну малолітню дитину: [PERSON], який народився [INFO] (а.с. 6). Сторони проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи бажання відповідачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 30.07.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Сартанської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 15. Від спільного життя в період шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, і на цьому ґрунті в сім'ї виникають сварки. Шлюбні стосунки припинили з січня 2014 року. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені з січня 2014 року, у зв'язку з несумісністю характерів. Позов підтримала, та просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності в якій зазначив, що шлюбні стосунки припинені з січня 2014 року, у зв'язку з несумісністю характерів. Згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з січня 2014 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, в заяві, яку направив до суду вимоги підтримав повністю, просить справу розглянути без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Зазначив, що 18 лютого 2013 року між сторонами укладено кредитний договір № 002 - 28777- 180213. Відповідно до умов договору позивач надає відповідача кредит в розмірі 47900 гривень у вигляді відкриття відновлюваної кредитної лінії . Банк умови договору виконав повністю. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконує і станом на 18 серпня 2014 року заборгованість відповідача по кредиту становить - 55991,74 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено , що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки . Судом встановлено, що відповідно до договору про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 002 - 28777 - 180213, укладеного між сторонами 18 лютого 2013 року, банк надав відповідачу кредит у вигляді відкриття відновлюваної кредитної лінії в загальному розмірі 100 тис. грн. та встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в розмірі 47900 грн. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії відповідно до п.1.5. Договору здійснюється протягом 364 календарних днів. З розрахунку заборгованості видно, що станом на 18 серпня 2014 року за [PERSON] рахується заборгованість по кредитному договору у розмірі 56441,74 грн. в тому числі - тіло кредиту - 31562,74 грн., прострочене тіло кредиту - 15807 грн., , заборгованість за комісіями - 8622 грн. , пеня - 450 грн. ( арк..с. 10 ) Оскільки позивач заявив вимогу про стягнення заборгованості з відповідача в розмірі 55991,74 грн., тому у відповідності до статті 11 ЦПК України , судом стягується саме дана сума заборгованості. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 559,92 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву в якій позов підтримав повністю, просить розглянути справу без участі представника , не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Зазначив в позовній заяві, що відповідно до укладеного 06 квітня 2012 року між сторонами кредитного договору б/н, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % річних. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору та статті 526 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконує. Розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 31 жовтня 2014 року становить - 13833,44 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляла. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 06 квітня 2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 8 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % річних. Відповідно до розрахунку заборгованості видно, що станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість відповідача перед банком становить - 13833,44 грн. з яких заборгованість за кредитом - 7768,35 грн., заборгованість за процентами - 4055,16 грн., заборгованість з комісії -875 грн., штраф - 500 грн. ( фіксована частина ), штраф - 634,93 грн. ( процентна складова ). ( арк.с. 5-7). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 26 вересня 2003 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 10 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Донецької області, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. З листопада 2008 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв'язку зі сварками, які виникали внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином (а.с.18-19, 20-21), тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 вересня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Донецької області, актовий запис № 327, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від спільного проживання сторони неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З листопада 2008 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 серпня 2003 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Представник позивача у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 серпня 2003 року, актовий запис № 1020 (а/с 7). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

17 листопада 2014року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 19 березня 2013року у ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач вказала, що від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між ними погіршилися через постійні сварки, відсутність порозуміння щодо сімейного побуту, різні погляди на подружнє життя, втрату поваги та любові. Сторони не проживають разом протягом року, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально. У зв'язку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати без його участі та вказав, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.03.2013року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 19.03.2013року ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнає. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбного прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 10 березня 2010 року сторони уклали між собою шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на сімейне життя. Зважаючи на це позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 10 березня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 березня 2010 року (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 26.10.1999 року (а.с.4) і [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 16 липня 2002 року (а.с.4). Діти на даний час проживають разом з позивачем і після розлучення залишаться також з нею, про що між сторонами було досягнуто згоди. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. За час перебування відповідача по справі у місцях позбавлення волі позивач створила нову сім'ю і на даний час разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою виконавчим комітетом Петропільської сільської ради № 641 від 14.11.2014 року (а.с.5). Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

17 листопада 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунутвання своїх позовних вимог вказала, що з 28.02.2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, незважаючи на те, що має таку можливість, оскільки є працездатним, просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини заробітку щомісячно, але не менш 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати у його відсутність, визнав позовні вимоги у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.02.2009 року, який був зареєстрований відділом актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 62 ( а. с. 2). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 3). Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина позивачці не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, та стан його здоров»я дозволяє нести аліментні зобов»язання. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини ; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів ; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; 4) інші обставини, що мають істотне значення . Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Доказів стосовно непрацездатності відповідача а також його стану здоров»я, які б були підставою для визначення розміру аліментів за розміром меншим ніж вказаним позивачкою, до суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved