Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

19.05.2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 13.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №K2XRF123360147 відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 1979,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що позивач виконав свої зобов'язання за даним кредитним договором №K2XRF123360147 надавши відповідачці кредит у вищевказаному розмірі, відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 08.05.2014 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 23442,36 грн., позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача на свою користь. 16.09.2014 року в судове засідання позивач свого представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставила. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши позицію позивача, знаходить можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №K2XRF123360147, шляхом приєднання до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), за яким банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 1979,00 грн. на строк 24 місяці з 13.04.2007 по 13.04.2009 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 49,48 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відростків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. За умовами кредитного договору №K2XRF123360147 погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 6 по 10 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 136,40 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Для виконання зобов'язань банк відкриває позичальнику рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Згідно пунктів 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), сторони погодили, що при порушенні відповідачкою будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми прострочення платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні, а при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до п. 5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачено п.п. 5.1., 5.2. Умов, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано відповідачем. За змістом частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У силу ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 13.04.2007 року перед відповідачем виконав в повному обсязі, та надав останньому грошові кошти в розмірі обумовленому договором. Відповідачка порушила умови кредитного договору щодо повернення кредиту у встановлені терміни, сплати процентів за користування кредитом та інші зобов'язання за договором і має прострочену заборгованість. Відповідно до розрахунку доданому до позовної заяви станом на 08.05.2014 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 13.04.2007 року становить 23442,36 грн., в тому числі: - 1534,63 грн. - заборгованість за кредитом; - 7622,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1138,04 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; · 11554,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; А також штрафи відповідно до п. 5.3. умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1092,49 грн. - штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з вище викладеного, беручи до уваги факт порушення відповідачкою умов кредитного договору, суд знаходить вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 23442,36 грн. обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved