Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

17.11. 2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. У зазначеній позовній заяві позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] згідно з рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 13 березня 2014 року у цивільній справі №2/463/701/14, на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі з 1500 грн. до 500 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі з 1500 грн. до 500 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Позивач за первісним позовом у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: з часу ухвалення рішення Личаківським районним судом міста Львова, а саме з 13 березня 2014 року дохід позивача за первісним позовом зменшився та є мінімальним, нестабільним. На підставі наведеного позивач за первісним позовом просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. 01.02. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява позивача за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 25 942, 00 грн. додаткових витрат на утримання дочки [PERSON], сина [PERSON], з них: 25 612, 00 грн. витрати на оплату навчання та лікування дочки [PERSON]; 330, 00 грн. витрати по сплаті за навчання сина [PERSON]. Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: позивачем за зустрічним позовом на навчання та лікування спільних з відповідачем за зустрічним позовом дітей було витрачено 51 884, 00 грн. Половину з цих витрат повинен відшкодувати відповідач за зустрічним позовом. На підставі наведеного позивач за зустрічним позовом у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач за первісним позовом, а відповідача за зустрічним позовом [PERSON], представника позивача за первісним позовом, а відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги за первісним позовом просили суд задоволити. Позивач за первісним позовом, а відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом визнав частково в частині стягнення 7 740, 00 грн. додаткових витрат на утримання дочки [PERSON]. В Іншій частині зустрічний позов просив залишити без задоволення. Відповідач за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом не визнала, просить суд в позові відмовити. Зустрічний позов просить суд задоволити. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 20.02. 2014 року, яке набрало законної сили у цивільній справі № 2/463/825/14 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13.03. 2014 року, яке набрало законної сили у цивільній справі № 2/463/701/14, крім іншого, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 500 (однієї тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 16 грудня 2013 року і до закінчення [PERSON] навчання але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 500 (однієї тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 16 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому Листу № 2/463/701/14 від 15.04. 2014 року заборгованість [PERSON] на утримання сина [PERSON] з грудня 2013 року по червень 2015 року включно складає 29 747, 80 грн. Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому Листу № 2/463/701/14 від 15.04. 2014 року заборгованість [PERSON] на утримання дочки [PERSON] з грудня 2013 року по червень 2015 року включно складає 20 747, 80 грн. Згідно Довідки про доходи [PERSON] в період з січня (включно) по березень (включно) 2015 року дохід [PERSON] склав 9848,81 грн. Згідно Довідки про доходи [PERSON] в період з січня (включно) по грудень (включно) 2014 року дохід [PERSON] склав 14 628, 64 грн. Згідно Довідки про доходи [PERSON] за грудень 2013 року дохід [PERSON] склав 1 218, 00 грн. З Актів приймання - здачі робіт за договором від 30.04. 2015 року, від 28.05. 2015 року, від 05.08. 2015 року, від 31.08. 2015 року дохід [PERSON] склав 1463,22 грн. Суд не надає віри поясненням позивача за первісним позовом, в частині того, що його середній місячний дохід на теперішній час складає 350 грн. Таку інформацію вважає неправдивою, оскільки на думку суду позивачем за первісним позовом не представлено суду доказів того, що дохід отриманий за вказаними актами є його єдиним джерелом прибутку. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів. Встановлено, що при розгляді справи позивачем за первісним позовом та його представник всупереч вимог ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів, що стверджували б зміну майнового стану первісного позивача. На підставі зазначеного вище, суд прийшов до переконання про відсутність встановлених законом зазначених вище підстав для зміни розміру аліментів, що стягують з позивача за первісним позовом, відтак позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягає. При вирішення позовних вимог за зустрічним позовом суд виходить із такого: відповідач за зустрічним позовом при розгляд справи визнав заявлені позивачем за зустрічним позовом позовні вимоги в частині: стягнення з нього 7 740, 00 грн. додаткових витрат понесених позивачем за зустрічним позовом на утримання дочки [PERSON]. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи такі обставини в сукупності із вказаними нормами закону, суд прийшов до висновку, що беззаперечно стягненню із [PERSON] в користь [PERSON] підлягають 7 740, 00 грн. додаткових витрат на утримання дочки [PERSON]. Відтак, в цій частині зустрічний позов підлягає задоволенню. При вирішення позовних вимог за зустрічним позовом, в іншій їх частині, суд виходить із такого: частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи зазначені норми процесуального закону, суд погоджується з обставинами викладеними відповідачем за зустрічним позовом у письмовому заперечені проти позову, а саме: квитанція від 26.02.2014 р., видана РШ «Джерельце», не містить даних, які б свідчили, кому саме надавалися репетиторські послуги; товарні чеки, видані СПД ФО [PERSON] 26.12.2013 та 17.02.2014 р., не містять даних, кому саме надавалися послуги з навчання бальних танців.; квитанції про оплату медикаментів не містять даних про те, кому ці медикаменти було призначено, немає даних про те, що саме ці медикаменти було призначено комусь із дітей; товарний чек, виданий СПД ФО [PERSON] 31.10.2013 року, та квитанція на суму 4350,00 грн про оплату за навчання в медичному коледжі від 07.08.2013 року, були оплачені ще до розірвання шлюбу між сторонами та до ухвалення рішення Личаківським районним судом м. Львова про стягнення аліментів. Крім того, згідно умов Договору № СС-65/13 від 16.08. 2013 року (п.1.1) строк навчання [PERSON] в медичному коледжі ЛНМУ ім. Д. Галицького становить з 01.09. 2013 року по 01.07. 2017 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 34 800, 00 грн. Підтвердження здійснення оплати освітньої послуги за вказаним вище договором сторонами суд не представлено. Встановлено, що 13.06. 2016 року [PERSON] виповнилося повних вісімнадцять років. ВСУ у Постанові від 24.02. 2016 року зазначив наступне: відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Враховуючи зазначене вище, до правовідносин, що виникли між сторонами з оплатою навчання [PERSON] після досягнення нею повноліття ст. 185 СК України застосуванню не підлягає. Таким чином, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню частково, зокрема в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом в користь позивача за зустрічним позовом 7 740, 00 грн. додаткових витрат понесених позивачем за зустрічним позовом на утримання дочки [PERSON]. В іншій частині зустрічний позов задоволенню не підлягає. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved