Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

17 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Ріхтер Наталії Володимирівни, в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що у січні 2019 року їй стало відомо, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на її ім`я є заповіт на земельну ділянку площею 3,3273 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 21 січня 2019 року позивач звернулася з заявою до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровській області Ріхтер Н.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення з такою заявою. Позивач зазначає, що їй не було відомо до січня 2019 року про наявність заповіту на її ім`я, складеного за життя [PERSON] , померлою [INFO] , а як дізналася - одразу звернулася з заявою до нотаріальної контори. За таких обставин [PERSON] вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини є поважною, а тому є достатні підстави для визначення їй додаткового часу для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху. 12 травня 2020 року, канцелярією суду було зареєстровано уточнену позовну заяву [PERSON] на виконання ухвали про залишення позову без руху. Ухвалою суду від 12 травня 2020 року відкрите провадження по справі. Ухвалою суду від 09 червня 2020 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, від її представника адвоката Сохань О.М. надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримав (а.с. 21). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 35), причини неявки суду не відомі, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи за наявними у справі доказами. Третя особа в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином (а.с.34), її неявка не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 вересня 2014 року (а.с.6). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 043564, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної на землю за № 23390, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,3273 га, що розташована на території Спаської сільської ради (а.с.7). За життя [PERSON] склала заповіт, яким, на випадок своєї смерті, належну їй земельну ділянку площею 3,3273 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ДП № 043564, виданого Новомосковської райдержадміністрацією 29 липня 2002 року, заповіла [PERSON] . Заповіт було посвідчено 19 жовтня 2012 року [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 223 (а.с.8). Судом встановлено, що 21 січня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровській області Ріхтер Н.В., з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Цим же нотаріусом, 21 січня 2020 року, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею пропущено встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.5). Також, з наданих суду матеріалів спадкової справи № 28/2015 (а.с. 42-55) після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вбачається, що [INFO] , з заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулася дочка [PERSON] [PERSON] . Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року [PERSON] було залучено в якості третьої особи в даній цивільній справі. Однак, третя особа [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Суду в достатній мірі доведено, що позивач не була обізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі заяви спадкоємця за законом, нотаріусом відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначених норм закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, щодо причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а також наявність заповіту складеного на ім`я позивача, дають суду підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , і достатнім, в даному випадку, буде строк в один місяць з моменту набрання рішення законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved