Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

19.11.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в даному житловому будинку, однак більше десяти років в ньому не проживає. Він разом зі своєю цивільною дружиною [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Вона зверталася з проханням до відповідача, щоб останній в добровільному порядку знявся з реєстрації з належного їй житлового будинку, оскільки має намір його відчужити, однак він відмовився, тому просить в судовому порядку визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Зозуля А.В. не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача [PERSON] , проти чого позивач не заперечив. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що за витягом №3524293 від 16.05.2013 житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.05.2013 приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гуцал Л.І. Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 19.09.2014 серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , про що 19 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис №45. Згідно з довідки №2604 від 25.10.2018, виданої виконавчим комітетом Залузької сільської ради Яворівського району Львівської області, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований відповідач по справі [PERSON] Згідно з акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не проживає за місцем реєстрації. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов`язані із позбавленням володіння. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] постійно проживає за іншою адресою, спірним житлом не користується, а відтак втратив право на користування житловим приміщенням. Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між власником та відповідачем на право користування житловим приміщенням, позивач одноосібно несе витрати по його утриманню, а відповідач втративши право на корстування житлом, в добровільному порядку знятись з реєстрації відмовляється, тому суд вважає, що відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп підлягає до стягнення з відповідача [PERSON]

Outcome: approved