Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

18 грудня 2019 року представник позивача [PERSON] адвокат Ярошевський О.Т. звернувся до суду з позовом до відповідачів публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ-«КЗРК»), управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі управління Фонду) про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я, посилаючись на те, що з позивачем 20 березня 2006 року під час виконання трудових обов`язків на шахті «Гвардійська» ВО «Кривбасруда», правонаступником якої є ПАТ «КЗРК», стався нещасний випадок на виробництві. Висновком МСЕК від 01.08.2006 йому вперше встановлено 40% стійкої втрати працездатності за наслідками вищезазначеного трудового каліцтва. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків, позбавлення можливості реалізовувати свої звички та бажання, виникнення складнощів у зв`язку з головною біллю, запамороченнями, білю в області шиї, потилиці, яка збільшується під час руху, позбавлення можливості вести повноцінний спосіб життя, відчуття фізичних страждань, обґрунтованих важкістю самопочуття та особливостями лікування. Просить стягнути з кожного Відповідачів у рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі по 100 000 грн. 21 грудня 2019 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. 09 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ПАТ «КЗРК» адвоката Мордвінкіна С.В., у якому представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що належним відповідачем за даними правовідносинами є управління Фонду. Також вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди. Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року відзив від 17.02.2020 за № 20.7-03/1377, поданий начальником Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області Желєзняком Віталієм Володимировичем, повернуто представнику відповідача без розгляду. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] в період з 25.05.1995 по 31.08.2006 працював на шахті «Гвардійська» ПАТ «КЗРК» гірничим майстром, електрослюсарем черговим і з ремонту обладнання. (копія трудової книжки (а.с. 10-16). 03 квітня 2006 року заступником голови правління ВАТ «КЗРК» затверджений Акт № 5 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом за формою Н-1, який стався 29 березня 2006 року на шахті «Гвардійська» ВАТ «КЗРК» з електрослюсарем черговим і з ремонту обладнання [PERSON] , внаслідок якого останній дістав струс головного мозку, забій грудної клітини, забій черевної стінки, перелом кісток носу. У розділі 7 вказаного Акту комісія з розслідування дійшла висновку, що основною причиною нещасного випадку став незадовільний стан виробничого об`єкту. (а.с. 17-18) Відповідно до довідки огляду МСЕК серії ДНА-02 № 015029 від 01.08.2009 позивачу первинно встановлено з 01.08.2006 стійку втрату працездатності в розмірі 40% за наслідками трудового каліцтва, яке сталось з [PERSON] 29 березня 2006 року, а також встановлено третю групу інвалідності з переоглядом. (а.с.19) В подальшому [PERSON] неодноразово проходив огляди МСЕК, якими йому було підтверджено вказаний відсоток стійкої втрати працездатності та третю групу інвалідності. (а.с. 19-24) Відповідно до довідки огляду МСЕК серії 12 ААА № 055477 від 24.07.2019 позивачу повторно встановлено стійку втрату працездатності в розмірі 40% за наслідками трудового каліцтва, яке сталось з [PERSON] 29 березня 2006 року, а також встановлено третю групу інвалідності безстроково. (а.с. 24) Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове каліцтво отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, згідно норм діючого законодавства, для відшкодування моральної шкоди. До такого висновку суд прийшов з наступного. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Право на отримання відшкодування за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Судом встановлено, що отримане позивачем трудове каліцтво, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, сталося з вини ПАТ «КЗРК», яким було не забезпечено безпечних умов праці електрослюсаря чергового і з ремонту обладнання, а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності, тобто з 01 серпня 2006 року, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок трудового каліцтва з роботодавця ПАТ «КЗРК». При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок трудового каліцтва , встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 40% та третьої групи інвалідності, характеру ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, вважає що стягнення з роботодавця на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 грн. відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого. Щодо доводів позивача про покладення на управління Фонду обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди, право на яке виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності з 01 серпня 2006 року, слід зазначити наступне. Пунктом 27 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2006 та 2007 роки дію норм частини третьої статті 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності з 20 березня 2007 року, взагалі виключено частину третю Закону № 1105-ХІV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Отже, починаючи з 1 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок управління Фонду. У Рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 Конституційний Суд України встановив, що вищевказаним скасуванням право зазначених категорій громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац дев`ятий пункту 5 мотивувальної частини). Конституційний Суд України у вказаному рішенні також констатував, що такий розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене Конституційний Суд України дійшов висновку про відсутність підстав для визнання неконституційними положень Закону № 717-V Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 717-V), якими було скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування, гарантоване приписами Закону № 1105-XIV у первинній редакції (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини Рішення від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008). Тобто, таке право на відшкодування моральної шкоди з 01 січня 2006 року реалізується за рахунок власника або уповноваженого ним органу на підставі статті 1167 ЦК України та статті 237-1 КЗпП України, що вказує на пред`явлення [PERSON] вимоги з відшкодування моральної шкоди управлінням Фонду без належних на то правових підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ПАТ «КЗРК» підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial