Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

18 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який розірвано 04.06.2015 згідно з рішенням Ладижинського міського суду, вони мають двох спільних дітей неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям своїх синів, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, моральному та духовному розвитку. Відповідач не забезпечує належні умови проживання синів, не підтримує їх матеріально. Разом з тим, зловживає алкогольними напоями. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, передбачених у ст.150 СК України. Враховуючи зазначене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення повісток на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місцем проживання відповідача. Отже, оскільки відповідач не повідомив суду іншої адреси, то на підставі пункту 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає, що судова повістка йому вручена, а тому відповідач є таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Також, виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/sud0211//. Представник Служби у справах дітей Тульчинської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення повісток. Представник органу опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі міського відділу у справах дітей подали до суду заяву, у якій цивільний позов за заявою [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] підтримує та просить розглянути дану справу без участі представника міського відділу у справах дітей Ладижинської міської ради. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання та про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, слід провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] були в зареєстрованому шлюбі, як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.32). Згідно з рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.06.2015 шлюб між ними було розірвано (а.с.19). Позивач та відповідач мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Так, відповідно до свідоцтва про народження вбачається, що батьком обох дітей записаний [PERSON] , а матір`ю записана [PERSON] (а.с.10-11). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданою відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади (а.с.14). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання виданої відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з довідкою №115 від 15.03.2019, виданою директором Ладижинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 [PERSON] навчається в 3-А класі Ладижинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 (а.с.15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 12.03.2019 виникла необхідність направлення до Ладижинського міського суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Відповідно до акту №65 від 10.12.2018 обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з двома братами та батьком у двокімнатній малогабаритній квартирі санітарно-гігієнічні умови якої незадовільні. Мати дитини [PERSON] , проживає за кордоном, має другу дитину, дітей бачить рідко. Батько [PERSON] зловживає спиртними напоями, неналежним чином виконує батьківські обов`язки (а.с.25). Відповідно до акту №64 від 10.12.2018 обстеження умов проживання [PERSON] [INFO] встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з двома братами та батьком у двокімнатній малогабаритній квартирі санітарно-гігієнічні умови якої незадовільні. Мати дитини [PERSON] проживає за кордоном, має другу дитину, дітей бачить рідко. Батько [PERSON] , зловживає спиртними напоями, неналежним чином виконує батьківські обов`язки (а.с.26). Як вбачається з довідки, виданої Ладижинським міським відділом у справах дітей від 14.02.2019 громадянка [PERSON] мешкає у двокімнатній квартирі багатоквартирного будинку. В кімнатах чисто, прибрано. Членами комісії встановлено, що разом з бабусею проживають двоє її онуків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки батько дітей [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням та утриманням своїх дітей не займається. Мати дітей, [PERSON] , має іншу сім`ю, проживає за кордоном, бажає забрати дітей до себе, але батько не надає дозволу на виїзд (а.с.27). Як вбачається з довідки, виданої міським відділом у справах дітей від 10.01.2019 під час відвідування родини [PERSON] за місцем проживання було виявлено, що в помешканні де проживає родина [PERSON] , оскільки і під час попереднього відвідування, санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні: в кімнатах, коридорі та кухні брудно, речі розкидані, посуд не митий. Від [PERSON] відчувається запах перегару, хоча чоловік розповідав, що хворіє. На зауваження реагував агресивно. (а.с.28). Суд дослідив копію заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] від 16.01.2019, у якій остання просить орган опіки та піклування Ладижинської міської ради видати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки їх батько не цікавиться здоров`ям своїх дітей, зловживає спиртними напоями, палить в квартирі де знаходяться діти та розпиває алкогольні напої в присутності дітей (а.с.29). Згідно з наказом від 11.12.2018, виданим міським відділом у справах дітей неповнолітнього [PERSON] , [INFO] поставлено на облік міського відділу у справах дітей (а.с.30). Згідно з наказом від 11.12.2018, виданим міським відділом у справах дітей малолітнього [PERSON] , [INFO] поставлено на облік міського відділу у справах дітей (а.с.31). Як вбачається з довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради [PERSON] . зарекомендував себе з негативної сторони. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Схильний до скоєння правопорушень (а.с.33). Отже, дослідивши докази судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , свідомо нехтує батьківськими обов`язками стосовно дітей, батьком яких записаний у свідоцтві про народження [PERSON] та [PERSON] , зокрема, свідомо не цікавиться щоденним життям синів, їх вихованням, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не займається їх матеріальним забезпеченням, зловживає алкогольними напоями. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не спроможний забезпечити дітям належного піклування, утримання та виховання, оскільки, маючи можливість та час виправити свою поведінку, яка б відповідала належному розвитку та вихованню дитини, створенню належних умов проживання та догляду за сином, не виправляє та не бажає виправлення поведінки, не бажає виконувати батьківські обов`язки стосовно дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відтак, з огляду на викладене вище, судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення батька [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки він не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх здоров`ям, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, гідних умов проживання. не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти, оскільки не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток як складову виховання, суперечить інтересам дітей, їх гармонійному та всебічному розвитку. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності. Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач [PERSON] не скористався правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дітей, тобто про факт винної поведінки відповідача. Вказаний висновок суду ґрунтується також на висновках, що викладені в постановах Верховного Суду, які суд враховує відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Верховним Судом роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Така поведінка відповідача [PERSON] не змінилася і за час судового розгляду справи про позбавлення його батьківських прав, про який він був обізнаний, тобто вказана обставина свідчить про те, що поведінку батька у кращу сторону змінити неможливо, і у його діях наявна вина. Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Верховним Судом роз`яснено, що оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка має серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини, встановлені статтею 166 СК України, то позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, суд прийшов до переконання, що права малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] на належне піклування з боку батька [PERSON] про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя - порушені. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання батьком обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.ст.51, 52 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом… Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч.2 ст.3 СК України). Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину (ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України). Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України). Аналогічні положення закріплені у ст.12 Конвенції про права дитини, якою передбачено, що держави-учасниці Конвенції забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, дослідивши висновки органів опіки та піклування в частині визначення умов проживання батька та дітей, участі відповідача в утриманні та вихованні дитини, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є в інтересах дитини, виходячи із того, що судом встановлено, що [PERSON] не піклується про своїх синів, не бере участі в їх вихованні, утриманні, не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням, що суперечить інтересам дітей. З наведених підстав суд приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Ладижинської міської ради в особі міського відділу у справах дітей про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Outcome: approved