Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

19.12.2012 року [PERSON] звернулась з позовом до Задонецької сільської ради Зміївського районного суду Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. У подальшому, 19.03.2013 року, 02.07.2013 року, 31.03.2014 року і остаточно 07.08.2014 року [PERSON] уточнила позовні вимоги, пред'явила позов до [PERSON], [PERSON], 3-ті особи Задонецька сільська рада Зміївського району Харківської області, Реєстраційна служба Зміївського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності в порядку спадкування, витребувати майна, виселення та скасування державної реєстрації. У позові [PERSON] зазначила, що є дочкою [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року її мати [PERSON] померла. 07.05.1991 року її батько [PERSON] придбав у власність житловий будинок [ADDRESS]. У 1997 році її чоловік [PERSON], що був зареєстрований за вказаною адресою, дозволив проживати у будинку [PERSON], який висловив про свій намір, у майбутньому, придбати цей будинок. [INFO] року [PERSON] помер в [ADDRESS], де проживав останнім часом. Як вказала позивачка, після смерті батька вона фактично прийняла спадщину, яка складалась з особистих речей, грошових вкладів на ощадних книжках та житловий будинок за вищевказаною адресою. 18.08.2011 року рішенням Київського районного суду м.Харкова за нею визнано право власності на грошові вклади в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] У 2012 році вона дізналась, що [PERSON], використав смерть батька на свою користь, через суд визнав за собою право власності на вказаний житловий будинок на підставі того, що він, начебто, придбав його за усним договором. 23.04.2013 року рішенням Апеляційного суду Харківської області було скасовано рішення Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2009 року про задоволення позову [PERSON] та визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на вказаний будинок. В ході розгляду справи вона дізналась про те, що [PERSON] продав 7/10 частин цього житлового будинку на користь дочки дружини [PERSON] - [PERSON] Таким чином, на момент розгляду справи, власниками спірного будинку є [PERSON] та [PERSON] відповідно в 7/10 та 3/10 частинах. Їх право власності зареєстровано в Реєстраційній службі Зміївського РУЮ. Позивачка вважає, що прийнята нею спадщина у виді житлового будинку за вказаною адресою вибула із володіння не з її вини і вона правомірно ставить питання про витребування належного майна у відповідачів. Крім того, [PERSON] посилаючись на ст.41 Конституції України, вважає, що вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідачі, проживаючи в спадковому будинку, обмежують її права власника, тому підлягають виселенню. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребуванням майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, щ підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасовує попередні реєстрації. Позивачка просить суд прийняти рішення про скасування державної реєстрації права власнсті за [PERSON] та [PERSON] та, у подальшому, здійснення державної реєстрації права власності на вказаний будинок за нею. Таким чином, [PERSON] просить суд: 1. Визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] [INFO] року. 2. Витребувати від [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] житловий будинок за вказаною адресою, виселити вказаних осіб з належного їй спадкового будинку без надання іншого жилого приміщення. 3. Скасувати державну реєстрацію права власності на 7/10 частини житлового будинку за вказаною адресою за [PERSON] 4. Скасувати державну реєстрацію права власності на 3/10 частини житлового будинку за вказаною адресою за [PERSON] 5. Здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок за нею. У судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та [PERSON] наполягали на задоволенні позову. [PERSON] зазначив, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] Відповідач [PERSON] висловлював намір купити будинок за адресою: [ADDRESS], однак потім через хворобу дружини та дочки, просив зачекати та дозволити проживати в цьому будинку. Представник позивачки вказав, що дізнався про визнання на підставі судового рішення за [PERSON] права власності на вказаний будинок та дійсності договору купівлі-продажу вказаного будинку, вважає дії [PERSON] протиправними. Представник [PERSON] підтвердив обставини, які викладені у позовій заяві. Він вказав, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] Спадщина складається із грошових вкладів, особистих речей та житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18.08.2011 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на грошові вклади померлого батька [PERSON] Той факт, що [PERSON] прийняла частину спадщини після смерті батька свідчить про те, що вона прийняла її в цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилась, і де вона знаходиться. За таких обставин, [PERSON] прийняла спадщину у виді житлового будинку за вищевказаною адресою. Рішення суду, на підставі якого було визнано за [PERSON] право власності на спірний житловий будинок з визнанням дійсним договору купівлі-продажу, скасоване в ході розгляду справи апеляційною інстанцією у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. За таких обставин, договір купівлі - продажу 7/10 частин вказаного будинку між [PERSON] та [PERSON] визнається недійсним. [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань щодо оплати квартплати. Таким чином, відповідачі безпідставно утримують будинок та проживають в ньому. Тому, необхідно витребувати майно у виді спірного будинку у відповідачів, виселив їх з цього будинку та скасувати державну реєстрацію про право власності [PERSON] та [PERSON] на будинок. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Він пояснив, що [PERSON] не прийняла спадщини у вигляді житлового будинку за вищевказаною адресою. До смерті батька позивачки [PERSON] відбулась домовленість щодо придбання ним цього будинку, кошти за цей будинок отримав [PERSON] Тривалий час він разом з сім'єю проживає у цьому будинку. У подальшому, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини суд не повідомив, доказів на підтвердження заперечень не надав. Відповідач [PERSON] в судове засіданя не з'явилась, про час, дату, місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі, й шляхом публікації оголошення в пресі, про причини неявки суд не повідомила, заперечень не надала. Представник 3-тьої особи - Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, сільський голова Шевченко Г.О. звернулась із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Із заявою про розгляд справи за відсутності представника Реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області звернулась в.о.начальника реєстраційної служби Пашук В.В. Заперечень за позовом не надано. Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін, дослідив надані докази, суд приходить до наступного. Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.1957 року та свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. (а.с.13 т.1) Мати [PERSON], [PERSON], померла [INFO] року, що вбачається з копії свідцтва про смерть серії [NUMBER]. (а.с.14 т.1) Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.09.1998 року. (а.с.12т.1) [PERSON] є спадкоємицею першої черги після померлого батька [PERSON] При вирішення даного спору, суд керується вимогами ст.ст. 529,549 ЦК України ред.1963 року. Згідно ст.549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути здійсненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім [PERSON], інших спадкоємців, які б звертались до нотаріальної контори не встановлено, що підтверджується довідкою завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 12.01.2013 року за № 1910116 (а.с.29т.1), довідкою завідувача Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 13.02.2013 року за № 50/01/16 ( а.с.43 т.1) та довідкою завідувача Харківським обласним державним нотаріальним архівом від 21.02.2013 року за № 484/01-02. (а.с.45 т.1) Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 18.08.2011 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] в порядку спадкування за законом визнано право власності на грошові кошти на рахунках, що знаходяться в ТБО№10020/0470 в м. Зміїв Харківської області, відкриті на ім'я [PERSON], а саме: рахунок [NUMBER]/ відкритий 28.12.1991 року на суму 0,80 грн.; рахунок [NUMBER] відкритий 01.01.1992 року на суму 1050 грн.; рахунок [NUMBER]/ відкритий 16.12.1993 року на суму 242,30 грн.; рахунок [NUMBER]; відкритий 01.01.1992 року на суму 5268,90 грн. (а.с.7т.1) Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину в порядку ст.ст. 529,549 ЦК України. Зі змісту ст.549 ЦК України вбачається, що прийняття частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] й на житловий будинок [ADDRESS], який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 07.05.1991 року. (а.с.8,9 т.1) Крім того, рішенням Апеляційного суду Харківської області 23.04.2013 року у справі за позовом [PERSON] про визнання дійсним договіру купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності, встановлено, і не потребує доказуванню згідно ст.61 ЦПК України, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з батьком на день його смерті. (а.с.92 т.1) За таких обставин, є підстави для визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] [INFO] року. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2009 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], за [PERSON] визнано право власності на вказаний житловий будинок. (а.с.20-22 т.1) Після реєстрації права власності на цей будинок (а.с.23 т.1) [PERSON] продав його 7/10 частин [PERSON], та став власником 3/10 частин, що вбачається із копії договору купівлі-продажу від 25.09.2010 року. (а.с.24-25 т.1) Рішенням Апеляційного суду Харківської області 23.04.2013 року вищезазначене рішення суду від 25.06.2009 року скасоване та ухвалене нове, яким у задоволенні позову [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] права власності на вказаний житловий будинок відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили. ( а.с. 91-94 т.1) Оскільки [PERSON] прийняла спадщину і має право власності на житловий будинок за вищевказаною адресою, то вправі витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правої підстави, заволоділа ним відповідно вимог ст.387 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що спірний будинок вибув із володіння позивачки не з її вини. Відповідач [PERSON] набув право власності на цей будинок на підставі рішення суду, продав його частину, однак, рішення суду, що було підставою набуття права власності на житловий будинок, скасоване. Згідно ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. П.3 ч.1 ст.388 ЦК України передбачає, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За таких обставин, вимоги позивачки щодо витребування належного їй майна у останнього набувача - 7/10 частин будинку у [PERSON] та 3/10 частин у [PERSON] на думку суду є правомірними та узгоджується з п.10 постанови ПВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, п.22 постанови ПВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року. Доказів на підтвердження того, що, за конкретих обставин, відповідачі володіють майном [PERSON], а також займають житловий будинок законно, не надано. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.ст.319, 321 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо виселення відповідачів відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України, оскільки станом на момент вирішення справи та, з урахуванням всіх обставин, підстав вважати що [PERSON] та [PERSON] правомірно за згодою власника - позивачки проживають у житловому будинку, не має. Тому, позовні вимоги [PERSON] щодо виселення відповідачів підлягають задоволенню. Відповідно до абз.5 п.10 постанови ПВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 - рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. (ст. ст.19, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») Ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що підставою для реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду. Тому, визнання судом за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS], у порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] року батька [PERSON],є підставою для здійснення реєстрації її права власності на вказане нерухоме майно. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо скасування державної реєстрації права власності на 7/10 та 3/10 частин житлового будинку за вказаною адресою відповідно за [PERSON] та [PERSON] задовольняються судом. Заявлені позовні вимоги [PERSON] про здійснення за нею реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, на думку суду є безпідставними, оскільки [PERSON] вправі це зробити після набрання даного судового рішення законної сили. Судові витрати позивачки по сплаті судового збору стягуються з відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved