Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

17 серпня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, вона з відповідачем з 01 квітня 2001 року по грудень 2006 року проживали однією сімєю, як жінка та чоловік\~ без реєстрації шлюбу. 19 вересня 2002 року у них народився син [PERSON]. З 2006 року позивач та відповідач проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання сина практично не надає. Самостійно утримувати сина позивачці важко, оскільки її заробітної платні не достатньо на їх забезпечення. Відповідач взмозі надавати допомогу на утримання дитини, оскільки має постійне місце роботи, має стабільний заробіток, аліменти нікому не платить. Позивачка в судове засідання не зявилась до суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшли. Відзив на позовну заяву до суду не надав. На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БП №230861 виданого Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 24 квітня 2018 року. Дитина проживає з матірю і знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією довідки від 24 липня 2017 року виданої ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» (а.с.6). Останнім часом відповідач не регулярно приймає участь в утриманні сина. Оскільки до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову відповідачем до суду не надійшло, враховуючи вищенаведені обставини справи, та з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову. Статтею 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір.

Outcome: approved