Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

18.12.2019 позивач звернувся з позовом до суду до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 1890,18 грн., завдані кримінальним правопорушенням на користь АТ « Укртранснафта». В обґрунтування позову вказує на те, що 22.10.2019 Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у справі №442/5343/19 виніс вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України. Внаслідок пошкодження з метою крадіжки належного АТ «Укртранснафта» майна та у зв`язку з проведенням робіт, пов`язаних з ліквідацією пошкодження електроду порівняння ( кабелю), Товариству завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1890,18 грн.:- 492 грн. витрати матеріалів, 1028,52 грн. - оплата праці, 226,27 грн. - єдиний соціальний внесок, 143,39 грн. - витрати на залучену автомобільну техніку. Представник позивача у вступному слові позові вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просив задоволити. Відповідач не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 22.10.2019 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/5343/19, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, так як, [PERSON] перебуваючи 24.06.2019 в районі 51 км. магістрального нафтопроводу «Долина-Дрогобич», діючи умисно, з корисливих мотиві викопав та відрізав частину мідно сульфатного електрода порівняння ( в комплекті з мідним кабелем), вартістю 410 грн., тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України. Згідно розрахунку витрат ЛВДС « Дрогобич» АТ «Укртранснафта» з ліквідації зловмисного пошкодження на 51 км. нафтопроводу «Долина-Дрогобич», виявленого 24.06.2019 та ліквідованого 19.07.2019, матеріальна шкода складає : 1890,18 грн. :- 492 грн. витрати матеріалів, 1028,52 грн. - оплата праці, 226,27 грн. - єдиний соціальний внесок, 143,39 грн. - витрати на залучену автомобільну техніку. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт вини [PERSON] у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є встановленим і його вина не підлягає доказуванню. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч.2 ст.1192ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Укртранснафта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають задоволенню в повному розмірі, а саме 1890,18 грн.. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Статтею 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно дост.141 ЦПК Україниз відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 гривень в дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved