Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

18.11.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2012, від якого в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає зі своєю матір`ю. Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, що призвело до втрати відчуття любові один до одного, фактично шлюбні відносини припинені близько півроку тому. Вважає, що збереження шлюбу вже є неможливим. Одночасно просить визначити місце проживання дочки - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 20 січня 2021 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання (а.с.23). У судове засідання сторони не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, відповідно до яких позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Представник третьої особи органу опіки та піклування - Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, повідомлений, в підготовче засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає ухваленню рішення в порядку ст.200 ЦПК України Дослідивши подані письмові заяви сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 13 жовтня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №463, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 13 жовтня 2012 року (а.с.14). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 24 квітня 2013 року (а.с.15). Сторони подружніх стосунків не підтримують, позивач на позові наполягає, відповідач позов визнала, а отже їх примирення слід визнати неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також встановлено, що малолітня донька сторін проживає разом з відповідачкою, дана обставина повністю визнана сторонами. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом ч.ч.1,2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров`ю дитини. Сторони дійшли згоди щодо місця проживання їхньої малолітньої дитини з матір`ю. Дані про те, що наявні підстави, передбачені ч.2 ст.161 Сімейного кодексу України, за яких позивачу не може бути передана дитина, у суду відсутні. Враховуючи вік та інтереси дитини, яка проживає разом із матір`ю, що повністю підтримується позивачем, який заявив відповідну позовну вимогу, суд вважає за можливе встановити місце проживання малолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] ,. Згідно ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач вимоги щодо понесених позовних вимог не заявляє. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що дорівнює 840 гривень 80 копійок (а.с.3,4). На підставі викладеного,

Outcome: approved