Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

19.05.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - визнати за нею, - [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Шевченка, 8 с. Яблунівка Кагарлицького району Київської області, після смерті [PERSON], який помер 08.11.2015 року, в порядку спадкування, за законом. 19.05.2017 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 29.05.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 09.06.2017 року. В судове засідання, яке відбулося 23.06.2017 року, позивач [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки [PERSON], в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 27.03.2017 року, представник відповідача, - Яблунівської сільської ради не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання даної справи, окрім того, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить суд слухати справу без участі його представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішеня, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно, предметом позову в даному випадку є нерухоме майно, - житловий будинок який розташовано за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Яблунівка, вул.. Шевченка, будинок № 8, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. 08 листопада 2015 року помер [PERSON], - спадкодавець по даній справі. Факт смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ОК № 356881, яке видане 12 листопада 2015 року виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] помер 08 листопада 2015 року у віці 61 року, про що 12 листопада 2015 року складено відповідний актовий запис за № 04. Місце смерті, - село Яблунівка Кагарлицького району Київської області. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 ЦК України). Відповідно, з 08.11.2016 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно, місцем відкриття спадщини є с. Яблунівка Кагарлицького району Київської області. До складу спадкової маси, тобто, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Яблунівка, вул.. Шевченка, № 8. Як встановлено судом, за життя спадкодавець по справі, - [PERSON] заповіту не склав. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Порядок спадкування за законом врегульовано положеннями Глави 86 ЦК України, - спадкування за Законом. Згідно ст. 1258 ЦК України: 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановле\-них статтею 1259 цього Кодексу. Як встановлено судом в судовому засіданні, у покійного нині спадкодавця, - [PERSON] дітей немає, дружини не було. Відповідно, позивачка [PERSON], як рідна сестра спадкодавця [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця з огляду на наступне. Той факт, що позивачка [PERSON] є рідною сестрою спадкодавця, - [PERSON], підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії І ОК № 280606, яке видане 03 вересня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, де в графі «батьки» матір»ю зазначена [PERSON], а батьком зазначений [PERSON]; - свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІ УР № 220596, яке видане [INFO], яке видане 2 червня 1966 року Яблунівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, де в графі «батьки» матір»ю зазначена [PERSON], а батьком зазначений [PERSON]; В подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб, та, відповідно, змінила прізвище з [PERSON] на прізвище [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ОК № 197724, яке видане (повторно) 11 серпня 2016 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що [PERSON] Дем»янович, [INFO], уродженець [INFO], Україна, та [PERSON], [INFO], уродженка село Яблунівка Кагарлицького району Київської області, Україна, зареєстрували шлюб 21 січня 1978 року, про що 21 січня 1978 року складено відповідний актовий запис за № 1. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: Чоловіка [PERSON]. Дружини [PERSON]. Той факт, що у нині покійного спадкодавця по даній справі, - [PERSON] не було ні дружини, ні дітей, опосередковано підтверджується рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 13 травня 2015 року в справі № 368/1955/14 ц, провадження № 2 о/368/1/15 за заявою [PERSON], заінтересована особа, - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, Кагарлицька міжрайонна прокуратура Київської області, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна. Згідно вищевказаного рішення суду позов було задоволено, - визнано недієздатним [PERSON], [INFO], жителя [INFO], призначено недієздатному [PERSON] (спадкодавцю по даній справі), опікуна заявницю [PERSON] (позивачка по даній справі). Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З урахуванням вищевикладеної норми ЦК України позивачка [PERSON], як рідна сестра покійного спадкодавця, - [PERSON], належить до спадкоємців другої черги, і є спадкоємцем майна померлого рідного брата. Відповідно, спадкоємців першої черги, інших спадкоємців першої черги немає. Позивачка [PERSON] звернулася до Ржищівської міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зокрема, прийняття спадщини у вигляді житлового будинку, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Яблунівка, вул.. Шевченка, 8, проте, нотаріусом листом № 171/01 16 від 18.12.2016 року було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про спадкування на вищевказаний житловий будинок з огляду на ту обставину, що в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правоустановллючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п. 4.18 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» в зв»язку з відсутностю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз»яснив спадкоємцю, - позивачці по даній справі [PERSON] процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, та, відповідно, рекомендовано [PERSON] звернутися до суду про визнання за нею в порядку спадкування права власності на вказаний житловий будинок. Таким чином, позивачка [PERSON] не може реалізувати своє право власності, яке виникає на підставі спадкування за законом, на домогосподарство № 8 по вулиці Шевченка у селі Яблунівка Кагарлицького району Київської області. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом, спадкоємець по даній справі, - [PERSON], на час смерті спадкодавця, - [PERSON], постійно проживала з ним, є його рідною сестрою, окрім того, була опікуном покійного на підставі рішення суду, заяви про відмову від спадщини не подавала. Ст. 41 Конституції України гарантує кожному громадянину України непорушність права приватної власності, і ніхто не може бути протиправно позбавлений його права власності. Згідно ч. 3 ст.1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а отже і права власності на нього. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Державна реєстрація права власності па об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Отже, за правилом, встановленим ст. 1218 ЦК України, право власності на дане нерухоме майно у повному обсязі перейшло до спадкоємця за законом другої черги, яким є позвачка, - [PERSON]. За цих обставин, у відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, позивачка по справі, - [PERSON] набула права власності на спадкове нерухоме майно, зокрема, житловий будинок, який належав покійному [PERSON]. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 23 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видасться за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, та право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово- експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Оскільки свідоцтва про право власності на вищезгаданий будинок не існує, позивачка [PERSON] не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є будинок № 8 по вул. Шевченка в с. Яблунівка Кагарлицького району Київської області, та реалізувати своє право власності на нього. В зв»язку з тим, що право власності на спірний житловий будинок раніше не було зареєстровано у встановленому Законом порядку, позивачка [PERSON] звернулася до Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» з метою виготовлення технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, в результаті чого 20 лютого 2017 року було виготовлено технічний паспорт на вказаний житловий будинок. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме, - право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ( в редакції Закону № 5037 VІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час зареєструвати в установленому Законом порядку право власності покійного [PERSON] на будинок неможливо, в зв»язку з смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, тому спадкодавецьВальченко [PERSON], відповідно, не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті фізичної особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved