Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

17 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] який зареєстрований 04.02.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 14, та стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень кожній дитині і до їх повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та поясненнях наданих в судовому засіданні. Відповідач - в судові засідання не з'являвся, про причини неявки не повідомив хоча належним чином був повідомлений про час місце розгляду справи. З огляду на неявку відповідача в судове засідання, а також зважаючи на згоду позивачки щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав. 24.02.2015 року сторони зареєстрували свій шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області про що видано свідоцтво про шлюб серії І-ИД № 112926 від 24.02.2015 року. 06.06.2003 року в сторін народився син [PERSON], про що 14.06.2003 року складено відповідний актовий запис №913 та 14.06.2003 р. відділом РАГС Івано-Франківської міського управління юстиції Івано-Франківської області видано свідоцтво про народження серії 1-НМ № 179061. 02.06.2005 року в сторін народилася дочка [PERSON], про що 15.06.2005 року складено відповідний актовий запис № 3 та 15.06.2005 р. Іване-Золотівською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області видано свідоцтво про народження серії 1-ИД № 005522. 20.03.2015 року в сторін народилася дочка [PERSON], про що 26.03.2015 року складено відповідний актовий запис № 3 та 26.03.2015 р. Іване-Золотівською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області видано свідоцтво про народження серії 1-ИД № 210681. Судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] 20.03.2015 року проживають разом з матірю позивачкою [PERSON] за адресою с.Іване-Золоте Заліщицького району Тернопільської області, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Івано-Золотівської сільської ради № 836 від 23.10.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, позивачка не виявила бажання примиритись та наполягала на розірванні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. Що стосується позовних вимог стягнення аліментів то слід зазначити наступне: Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У випадках, передбачених ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 Сімейного кодексу України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Звертаючись до суду позивачка обґрунтовує позов тим, що відповідач ухиляється від утримання дітей, добровільно матеральної допомоги не надає та припинив всілякі виплати і відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на їх утримання. При стягненні аліментів, суд враховує матеріальне становище обох батьків, їх однакову міру відповідальності за виховання і розвиток дитини, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину з врахуванням прожиткового мінімуму, розмір якого визначений у статті 7 Закону України Про державний бюджет на 2017 рік від 21.12.2016 року № 1801-VІІІ, для дітей віком до 6 років і складає з 1 грудня 1492 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років і складає в період з 1 грудня 2017 року - 1 860 гривень, а тому кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності,

Outcome: approved