Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

19.04.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди в користуванні належним йому на праві власності будинком шляхом стягнення з [PERSON] на його користь оплату за спожиті комунальні послуги в розмірі 20849,85 грн., оплату судового збору в сумі 908 грн. та гонорару адвоката в розмірі 8000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 15.07.2004 року відповідач подарувала йому будинок за [ADDRESS] . За весь час свого проживання у будинку він зробив повну реконструкцію будинку та устаткування, пристроїв додаткові приміщення, оплачує комунальні послуги, підтримує будинок у належному стані. Відповідач також проживає у будинку, у неї є окремий вхід в будинок і окреме приміщення для проживання, де вона має можливість проживати окремо і самостійно, але вона комунальні послуги не сплачує. Відповідач як член його сім`ї, зобов`язана своєчасно вносити плату за комунальні послуги, однак протягом останніх трьох років вона цього не робить, у зв`язку з чим утворився борг за 3 роки в розмірі: оплата за послуги КП «МВУВКГ» - 2283,30 грн., оплати за послуги КП «Комунальник» - 375,77 грн., оплати за послуги ТОВ «ДЄП» - 6168,69 грн., оплати за послуги ТОВ «Азовгаз» - 11270,48 грн., оплати за послуги з розподілу природного газу 751,61 грн., а усього 20849,85 грн. На підставі чого, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 травня 2021 року відкрите провадження у цій справі, справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами . 14.06.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що даний позов вона не визнає у повному обсязі з наступних підстав. [PERSON] являється її сином та володіє будинком за [ADDRESS] на підставі договору дарування, який був укладений між нею та позивачем. Через декілька років після укладення договору позивач одружився та взаємовідносини між ними зіпсувались. Вона мешкає у частині будинку, яка значно менше іншої частини будинку у якій мешкає позивач з дружиною [PERSON] , про яку свідомо не повідомив у позовній заяві, але факт проживання у даному будинку [PERSON] підтверджується довідкою КСН «Черьомушки» від 03.06.2021 року. Тому, вважає, що витрати на комунальні послуги мають бути розподілені на всіх користувачів. Позивач навмисно не надав їй можливості сплачувати комунальні послуги шляхом заборони доступу до лічильників, які знаходяться на його частині домівки, для подальшої дискримінації її особи. Вимога позивача стягнути з неї витрати пов`язані зі сплатою судового збору є недопустимою, так як позивач не здійснив жодного кроку для врегулювання спору поза судовим шляхом, надіславши на її адресу обґрунтовану вимогу з пропозиціями щодо можливих рішень спору. Крім того, позивач просить суд стягнути з неї витрати пов`язані з наданням юридичної допомоги адвокатом у розмірі 8000 грн. Вважає, цю вимогу незаконною, тому що у позовній заяві не вказано, а ні розрахунки витрат, переліку послуг адвоката і вартість кожної з них. Якщо договором з адвокатом передбачено погодинну оплату, було б слід вказати конкретну кількість часу, який було витрачено на кожну дію адвоката. Також у позові не міститься підтвердження сплати гонорару у вигляді фіскального чеку. На підставі зазначеного, просила відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви. 13.10.2021 року та 21.10.2021 року від представника позивача [PERSON] адвоката Бодягіна І.Б. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Позивачем отримано відзив на позовну заяву, згідно з яким вбачається, що суми за комунальні послуги розділені не рівномірно, без врахування проживаючої з чоловіком дружини [PERSON] . Однак, згідно з приведеними доказами розрахунками за комунальні послуги вбачається, що послуги поділені на трьох проживаючих осіб: [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, з відповідача стягується тільки 1/3 частина затрат на комунальні послуги споживаною нею особисто. Відповідачем у відповіді вказано, що позивачем не врегульовано спір до сулу, однак факт спроби врегулювати з нею спірне питання стосовно сумісного проживання підтверджується. Факт досудового врегулювання доказується участю відповідача у цивільній справі №266/3078/19 та адміністративній справі за №266/857/19 відносно [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП. У зв`язку з відсутністю у [PERSON] юридичної освіти він звернувся до адвоката за правовою допомогою про усунення перешкод у користуванні належним позивачеві на праві власності будинком шляхом несплати за спожиті комунальні послуги. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Перешкод для розгляду справи немає. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Важливий принцип для інституту права власності закріплений у положенні ст. 13 Конституції України про те, що «власність зобов`язує». Цей конституційний принцип знайшов свій подальший розвиток у статті 322 ЦК України, у якій підкреслено, що власник зобов`язаний утримувати майно\~, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 41\~\~Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Так, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4335112 від 03.08.2014 року [PERSON] на підставі договору дарування №3-951 від 15.07.2004 року, посвідченого Другою Маріупольською державною нотаріальною конторою, належить на праві приватної власності 1/1 частка будинку [ADDRESS] . З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що [PERSON] на праві власності в цілому, належить буд. [ADDRESS] . (а.с.49-51). Відповідно до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 20.08.2013 року [PERSON] та КП «МВУВКГ» уклали договір на централізоване постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , кількість суб`єктів користування 2 особи. (а.с.43). З розрахунку з оплати за послуги КП «МВУВКГ» вбачається, що в період часу з лютого 2018 року по лютий 2021 року позивач сплатив за послуги з водопостачання 6432,65 грн. (а.с.8). Згідно довідки про забезпечення комунальними послугами (вивіз твердих побутових відходів) від 28.09.2017 року, виданої [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (особистий рахунок [NUMBER] ) здійснюється надання послуг з вивозу твердих побутових відходів на двох осіб. (а.с.43-44). З розрахунку з оплати за КП «Комунальник» вбачається, що в період часу з лютого 2018 року по лютий 2021 року [PERSON] сплатив за послуги за вивіз твердих побутових відходів 1127,32 грн. (а.с.31). Відповідно до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 28.03.2015 року, [PERSON] уклав договір на розподіл природного газу за адресою: [ADDRESS] , кількість суб`єктів користування 2 особи. (а.с.45). В розрахунку з оплати за послуги розподілу природного газу, зазначено, що в період часу з березня 2020 року по лютий 2021 року [PERSON] сплатив - 2254,83 грн. (а.с.39). 15.06.2009 року [PERSON] уклав договір №8414 з ПАТ «Маріупольгаз» для надання послуг з природного або скрапленого газу та інших (а.с.46-47). В розрахунку з оплати за ТОВ «Азовгаз» зазначено, що в період часу з лютого 2018 року по лютий 2021 року позивач сплатив за послуги з газопостачання 28899,31 грн. (а.с.24). З розрахунку з оплати за ТОВ «ДЄП» вбачається, що в період часу з лютого 2018 року по лютий 2021 року [PERSON] сплатив за послуги з електропостачання 18506,08 грн. (а.с.18). Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту ч.1\~ст. 317 ЦК України\~вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2\~статті\~\~319 ЦК України\~визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.\~\~Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до Правових позицій висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи пов`язані із застосуванням норм про захист права власності) згідно із\~\~ст.15,\~\~п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386,\~391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Відповідно до\~ст.150 ЖК\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.\~\~ Стаття 156 ЖК України визначає права і обов`язки членів сім`ї власника жилого будинку (квартири). Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Так, за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. За статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін\\тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженим и в установленому порядку. Відповідно до наданих розрахунків розміру сум з оплати за комунальні послуги, [PERSON] здійснено розрахунки з включенням трьох осіб в якості споживачів, а тому твердження відповідача, про те, що позивач свідомо не повідомив у позовній заяві про факт проживання у будинку його дружини [PERSON] , судом не приймається до уваги та вважає їх безпідставними і в даному випадку витрати за комунальні послуги розподілені на всіх користувачів. Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані у будинку [ADDRESS] , що підтверджується їх копіями паспортів та довідкою з відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 14.05.2021 року. (а.с.5-7, 56). З рахунків та квитанцій по сплаті за послуги КП «МВУВКГ», КП «Комунальник», ТОВ «ДЄП», ТОВ «Азовгаз», з розподілу природного газу випливає, що позивачем за період з 2018 року по 2021 рік сплачувались грошові кошти за дані послуги. (а.с.9-41). Відповідач [PERSON] участі в оплаті комунальних послуг у зазначений період часу не приймала, що нею не спростовано. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на оплату за спожиті комунальні послуги в розмірі 20849,85 грн., за період з лютого 2018 року по лютий 2021 року. Статтею 76 ЦПК України\~\~визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, належність та правильність проведених розрахунків відповідачем не спростована. Так, відповідачем суду не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що позивач навмисно не надав їй можливості сплачувати комунальні послуги шляхом заборони доступу до лічильників які знаходяться на його частині домоволодіння, для подальшої дискримінації її особи та не здійснив жодного кроку для врегулювання спору поза судовим шляхом, доказів, що розмір сплачених витрат є невірним чи зайвим, а тому доводи відповідачки щодо необґрунтованості, є абстрактними та об`єктивно нічим не підтвердженими. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги позивача задоволені, то суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 908 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача гонорару адвоката у розмірі 8000 грн., то таке прохання задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач у своїй заяві просив суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату гонорару адвоката у розмірі 8000 грн., на підтвердження яких надав до суду договір про надання юридичної допомоги адвокатом від 29.03.2021 року, укладений між ним та адвокатом Бодягіним І.Б., ордер. Згідно ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі\~№ 638/7748/18. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником суду не надано жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом, акту прийняття-здачі наданих послуг, а також жодного платіжного доручення, тому витрати пов`язані з оплатою надання професійної правової допомоги у розмірі - 8000 грн., не підлягають стягненню з відповідача і їх слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved