Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

17 серпня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість на загальну суму 3664,14 грн. та судові витрати. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.01.2011 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року складає між неюм та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а позичальник [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 30.06.2015 року її заборгованість перед банком складає 3664,14 гривень, яка складається з наступного: 1161,45 грн. - заборгованість за кредитом; 1852,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 150,67 грн. - штраф (процентна складова). В звязку з тим, що [PERSON] в даний час продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за кредитним договором не погашає, тому ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з [PERSON] вищевказану заборгованість за кредитним договором. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В разі неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином не заперечує щодо винесення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилася, але була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності суду не надала, доводів позивача не спростувала, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.01.2011 року року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з матеріалів справи, щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с.5-21). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року складає між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 30.06.2015 року її заборгованість перед банком складає 3664,14 гривень, яка складається з наступного: 1161,45 грн. - заборгованість за кредитом; 1852,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 150,67 грн. - штраф (процентна складова). Даний факт підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.4). Крім того, як встановлено судом при укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустила заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вищевикладеного, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагає від відповідача [PERSON] повернути йому всю суму заборгованості по кредиту. Таким чином сума заборгованості до стягнення з відповідача [PERSON] по виконанню кредитного договору № б/н від 24.01.2011 року становить 3664,14 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати на користь позивача в розмірі 243,60 гривень. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved