Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

19.08.2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона тривалий час мешкала сумісно з громадянином [PERSON] , за час сумісного мешкання у нас народилася дитина - [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] , який мешкає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Вона матеріально утримує та піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На теперішній час відносини з батьком дитини не підтримує. Вже протягом 12 років місцезнаходження [PERSON] їй не відоме, раніше відповідач мешкав за адресою: [ADDRESS] , але вона вже тривалий час не може його розшукати та не має змоги звернутися до нього за дозволом на вивезення дитини за межі України. Згідно рішення Харцизького міського суду від 20 грудня 2011 року справа № 2-1868/11 громадянина [PERSON] було позбавлено батьківських прав. Вказане рішення розміщено у державному реєстрі судових рішень http://revestr.court.gov.ua/ . Однак у позивача відсутній оригінал рішення суду. При перетину лінії зіткнення Державна прикордонна служба України діє відповідно до наказу першого заступника керівника АТЦ при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської обл.) від 14 квітня 2017 року № 222-ог, згідно якого визначено, що в`їзд на неконтрольовану територію Донецької та Луганської обл.. здійснюється з дотримання вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетини державного кордону громадянами України. Тому для перетину лінії зіткнення необхідно оригінал рішення суду про позбавлення батьківства [PERSON] , однак цей оригінал рішення Харцизького міського суду від 20 грудня 2011 року справа № 2- 1868/11 було втрачено. На теперішній час вона [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки від 18.11.2015 р., № 1438-24086 та довідки від 13.08.2019 № 1438-5000080830 «Про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». У місті Харцизьк мешкає її мати, рідна бабуся її дитини, [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] Поїздки у м. Харцизьк на зустріч з бабусею відповідають правам сина позивача, однак неможливі без дозволу батька дитини, якого позбавили батьківських прав. На час військового конфлікту такої можливості діти позбавлені. Дозвіл батька отримати неможливо у зв`язку з відсутністю будь-яких стосунків, та відсутністю відомостей про адресу перебування її чоловіка. Єдиною надією на відновлення прав дитини є рішення суду, тому вона звернулася до суду з даним позовом і просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України та в`їзд з тимчасово непідконтрольної території та за межі України неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька - [PERSON] строком на п`ять років. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, також у заяві зазначено, що вона згодна на надання строку у три місяці. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду Донецької області, не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи також не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника та вирішити справу на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із наявного у матеріалах справи рішення Харцизького міського суду Донецької області від 20.12.2011 року вбачається, що в позові [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON] , 3-я особа: служба у справах дітей Харцизької міської ради про позбавлення батьківських прав задоволено. [PERSON] , [INFO] позбавлено батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . З довідки від 18.11.2015 №1438-24086 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ., а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . З довідки від 13.08.2019 №1438-5000080830 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області 10.09.2008 року, актовий запис №657, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: мати - позивач [PERSON] , батько - відповідач [PERSON] . Із наявної у матеріалах справи копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 23 серпня 1997 року вбачається, що його видано на ім`я [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності зі ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які ними уповноважені. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. П. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №367, виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Тимчасовий виїзд малолітньої дитини до тимчасово окупованої території Донецької області повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України або на тимчасово окуповану територію в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Натомість надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за межі України або на тимчасово окуповану територію без згоди батька суперечить чинному законодавству, яке визначає рівність прав та обов`язків обох батьків відносно виховання дитини, унаслідок чого батько фактично позбавляється можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею (такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 12 квітня 2017 року у справі №6-15цс17, позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №725/4303/15-ц). За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що у позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України та в`їзд з тимчасово непідконтрольної території та за межі України неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька, підлягає частковому задоволенню, оскільки виїзд дитини без згоди та супроводу батька повинен мати одноразовий характер з визначенням його початку й закінчення, але позивач у позовній заяві просила надати дозвіл тривалістю п`ять років, що за своєю природою не є одноразовим та не містить дати початку виїзду та закінчення, однак вона не заперечувала про надання такого строку тривалістю три місяці. Суд приймає до уваги положення Сімейного Кодексу України, відповідно до якого батьки несуть повну відповідальність за життя та здоров`я своєї дитини. До того ж, саме позивач, як мати дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини. Беручи до уваги те, що отримати дозвіл на виїзд дитини від відповідача неможливо, та враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд з України та в`їзд з тимчасово непідконтрольної території та за межі України неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька необхідно задовольнити частково.

Outcome: partial