Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

19 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до Криворізької міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що його рідний батько [PERSON] мешкав у квартирі [ADDRESS] та помер [INFO] . Сталося так, що про смерть батька позивачеві ніхто не повідомив і він про це дізнався лише в листопаді місяці 2019 року, коли в черговий раз приїхав до батька, який вже був похоронений в секторі невідомих та безрідних громадян на кладовищі «Західне». Зазначив що ні поштою, ні по телефону, ні навіть через працівників поліції жодного повідомлення про смерть батька його не було повідомлено. У теперішній час він є єдиним спадкоємцем першої черги і звернувся до державної нотаріальної контори з проханням про оформлення спадкового майна, однак отримав відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно покійного батька [PERSON] через пропуск строку для звернення до нотаріальної контори. На підставі зазначеного позивач [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21 січня 2020 р., 21 лютого 2020 р., та 20 березня 2020 року тощо. Оскільки позивач у підготовчі судові засідання не з`являвся до суду, Ухвалою від 21 січня 2020 року визнано обов`язковою його явку до суду з метою повного та об`єктивного розгляду справи. 06 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] оскільки в позові позивачем не достатньо наведено поважності причини пропуску строку прийняття спадщини після смерті батька. Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року за клопотанням позивача витребувано з Другої криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою від 20 березня 2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 13 квітня 2020 року. Під час розгляду справи в судовому засіданні, що відбулося 13 квітня 2020 року позивач [PERSON] та його представник - адвокат Денисенко М.Б. підтримали заявлені вимоги та послалися на обставини, що зазначенні в позовній заяві. Відповідачем у справі є Криворізька міська рада, однак 27 січня 2020 року до суду надійшло клопотання про те, що представництво інтересів Криворізької міської ради у справах даної категорії здійснюється представниками виконкомів районних у місті рад згідно Рішення Криворізької міської ради від 31 березня 2016 року № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів ». Так відповідно зазначеного рішення повноваження представництва в суді делеговані Виконавчому комітету Покровської районної в місті ради . Представник відповідача - О.Симоненко в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі та прийняти рішення з урахуванням зібраних доказів згідно чинного законодавства України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , який народився [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] про що свідчить свідоцтво про народження, яке міститься в матеріалах справи. [INFO] батько позивача [PERSON] - [PERSON] помер про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 607). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно в порядку ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України, де зазначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Так, згідно довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету покровської районної у місті ради № 21555 від 29 листопада 2019 року померлий [PERSON] на момент смерті був зареєстрований та постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] . В зазначеній квартирі був зареєстрований один. Так, у відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] в розумінні статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги на спадкування за законом, оскільки є сином померлого [PERSON] , що належним чином доведено та спору із цього приводу не існує. Позивач [PERSON] в позові зазначає , що не був повідомлений про смерть батька оскільки мешкав далеко від нього (у м. Старокостянтинів Хмельницької області ) і дізнався про цю подію лише в листопаді 2019 року. Дізнавшись про смерть батька та отримавши довідку КП «Ритуал Сервіс Плюс» КМР про поховання [PERSON] від 03 грудня 2019 року № 437 що надана до матеріалів справи одразу звернувся до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових справ, однак Постановою державного нотаріуса від 03 грудня 2019 року отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. Отже судом встановлено, що позивач [PERSON] названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини у період з 21 січня 2019 по 21 липня 2019 року не надав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (у шестимісячний строк). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно наданих на підставі Ухвали від 21 лютого 2020 року доказів, що надішли до суду 04 березня 2020 року з Другої криворізької державної нотаріальної контори встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] державним нотаріусом було заведено спадкову справу за №542/2019 оскільки до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини звернувся представник Головного Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з претензією кредитора спадкоємця на суму 8 546 грн. 93 грн. Інформації про осіб із числа інших спадкоємців [PERSON] , які б надали заяви про прийняття спадщини в період часу з 21.01.2019 року до звернення позивача [PERSON] ( [INFO] ) - в матеріалах спадкової справи відсутня. Допитаний під час розгляду справи свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] їздив до батька в м. Кривий Ріг один раз у два місяці, бувало що й один раз на півроку, постійно перебував на зв`язку із батьком. Свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] приїздив до батька у м. Кривий Ріг один раз на три місяці, іноді два рази на півроку, ночував у нього. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] періодично навідувався до батька [PERSON] , доглядав його, приїздив раз у 2 місяці , бувало й один раз на півроку. Жінка з якого мешкав померлий обмежувала в спілкуванні батька з сином. Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця; ніхто із інших спадкоємців до нотаріуса не звертався, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також урахування норм європейського законодавства по правах людини, дозволяють суду задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved