Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

19 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач по справі зареєстрований в будинку, але фактично в ньому не проживає з 23 квітня 2015 року, витрат по утриманню будинку та сплаті комунальних послуг не несе. Реєстрація останнього мала лише формальний характер. На даний час реєстрація відповідача в будинку створює їй перешкоди у користуванні майном. Так, вона змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих осіб. Також реєстрація відповідача унеможливлює отримання житлової субсидії. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, [PERSON] відзив на позов не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №1505 від 20.05.1986 року, виданим державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Кубай Л.В., договором дарування №1-1261 від 19.03.1994 року, посвідченим старшим державним нотаріусом Жовтоводськоїї державної нотаріальної контори Кубай Л.В., та Свідоцтвом про право на спадщину за законом №3033, виданим державним нотаріусом Жовтоводсько державної нотаріальної контори Стовбун Т.М. 16.1.1982 року (а.с.7, 8-9, 13). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.03.2019 року [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а.с.10). З довідки №49 від 21.02.2019 року вбачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року зареєстроване в КП «Жовтоводське МБТІ» за [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1399-14-24-15 від 16.09.2019 року, виданої центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Жовтоводської міської ради у спірній квартирі окрім позивача [PERSON] зареєстровані проживаючими її сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також онук [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.09.2019 року, складеного та засвіченого сусідами [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] не проживає з 23 квітня 2015 року (а.с.15). Відповідно до довідки №21/5-3953 від 31.07.2019 року виданої Державною установою «Солонянська виправна колонія №21» засуджений [PERSON] , [INFO] , відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія «№21» строком 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Початок строку: 04 квітня 2019 року (а.с.32). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст.71 цього Кодексу. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Так відповідно до п.7 ч.3 ст.71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї. Якщо в будинку, квартирі (їх частині) не залишилися проживати інші члени сім`ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму) у встановленому законом порядку іншому громадянину до звільнення таких осіб з-під варти або до відбуття ними покарання. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Таким чином, як випливає із указаної норми, якщо особа перебуває у місцях позбавлення волі за ним зберігається право на жиле приміщення, в якому він зареєстрований. Оскільки відповідач перебуває в місцях позбавлення волі та на теперішній час відсутня інформація про його звільнення (а.с.32), суд, беручи до уваги п.7 ч.3 ст.71 ЖК України вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed