Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

19.05.2017 р. [PERSON] (далі за тексом позивач) звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] (далі за текстом відповідач) на її користь на утримання їх спільної неповнолітньої дитини, щомісячно, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 600,00 (однієї тисячі шістсот) гривень 00 копійок, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтуванні позову позивач посилається на ті обставини, що з відповідачем по справі шлюб розірвано, від якого мають спільного сина [PERSON] (12.11.2013 р. н.), дитина постійно проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. В свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. Позивач зазначає, що їй одній важко утримувати дитину, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання, тому вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Відповідач за первісним позовом заявлені позивачем позовні вимоги не визнав та подав до суду позов про виключення відомостей про батьківство з актового запису, посилаючись на те, що він записаний батьком [PERSON] (12.11.2013 р. н.), однак у нього є сумніви щодо його кровного споріднення з сином. Ухвалою суду від 04.12.2017 р. призначено судово-генетичну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 27.03.2018 р. провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 26.04.2018 р. о 09 годині 30 хвилин. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не зявився, проте надав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити їх повністю. Крім того, представник позивача просив суд розглядати справу в його відсутність. Представник відповідача за первісним позовом у судове засідання не зявився, проте надіслав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, просив суд відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити його позов про виключення відомостей про батьківство з актового запису. Представник Арцизького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився. Позицію щодо заявленого зустрічного позову не висловив. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд ухвалив, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати малолітню дитину та повязані з оспорюванням батьківства, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України (далі за текстом СК України). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 17.01.2017 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано /а. с. 6, 7/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія І-ЖД №416205 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеській області від 13.11.2014 р., [PERSON] народився 12.11.2013 р. н., його батьком записаний [PERSON] відповідач по справі /а. с. 5/. Зі змісту довідки №833 від 18.05.2017 р., виданої Камянською сільською радою Арцизького району Одеської області вбачається, що син проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні /а. с. 8/. Згідно висновку експерта №10 від 13.03.2018 р. судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] (18.02.1992 р. н.) не є біологічним батьком дитини [PERSON] (12.11.2013 р. н.), народженої громадянкою [PERSON] (04.12.1989 р. н.) /87-93/. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Такий принцип рівності прав та обовязків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах статті 21 Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками, відповідно до норм статті 24 Конституції України. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків, передбачених ч. 2 ст. 51 Конституції України і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Проте, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не є батьком малолітнього [PERSON], що підтверджено висновком експерта №10 від 13.03.2018 р. судово-медичної молекулярно-генетичної експертизита не заперечувалося позивачем, і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слід відмовити, у звязку з тим, що відповідач не є батьком малолітнього [PERSON] Щодо вимог [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису, суд керується наступним. Згідно з частинами 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до розяснень, які викладені в пунктах 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., судам розяснено, що рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до п. 10, 11 вказаної Постанови, судам розяснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою, відповідно до статей 122, 124 СК України. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, згідно статті 136 СК України,- шляхом предявлення позову про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі, згідно статті 138 СК України,- звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Суд зазначає, що лише у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, суд ухвалює рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Зважаючи на досліджені в судовому засіданні письмові докази, зокрема, висновок експерта №10 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи крові, якою підтверджено відсутність кровного споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON], суд вважає, що є підстави для виключення запису про [PERSON] як батька дитини [PERSON] (12.11.2013 р. н.) з актового запису про народження №423 від 15.11.2013 р., зробленого в Книзі реєстрацій народжень Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арцизького районного управління юстиції в Одеської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved