Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

19 лютого 2015 року\~ позивач звернувся до суду із зазначеним позовом з вимогою стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 194 від 27 серпня 2007 року в сумі 394\~234,72 гривні, а саме: залишок боргу за кредитом 334\~412,44\~ гривень; по відсотках 43958,95 гривень, пеня 7190,:2 гривні, штраф 8672,71 гривня та судові витрати 3\~654,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 27.08.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) і відповідачем ЕРІКАЙКІНОЮ Р.Г., було укладено Кредитний договір № 194 в іноземній валюті в сумі 35\~000,00 доларів США 00 центів, строком користування до 15.08.2022 року та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 13% річних. 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідач [PERSON] отримала кошти, проте станом на 01.01.2015 року у відповідача є борг на загальну суму кредиту у розмірі 21\~207,55 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 334\~412,44 гривень, по відсотках 2\~787,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 43\~958,95 гривень, пеня 456,01 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 7\~190,62 гривні, по штрафам 550,00 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 8\~672,71 гривня. Крім того даний кредитний договір був забезпечений Договором поруки № 79 від 27.08.2007 року, укладеним між ними і відповідачем [PERSON], який відповідно до Договору поруки узяв на себе зобов,язання перед Банком по зобов,язанням відповідача [PERSON]. Тому просили в солідарному порядку стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, понесені судової витрати. Заочним рішенням Славутицького міського суду від 19.05.2015 року позовні вимоги позивачів були задоволені. Ухвалою Славутицького міського суду від 16.06.2015 року заяву відповідача [PERSON], було задоволено, заочне рішення скасоване. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, письмових заяв про відкладення розгляду справи суду не надали. Судова повістка повернута з поштового відділення з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ч.5 п.5 у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач [PERSON], і її представник [PERSON], в судове засідання не з,явилися, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнали до суду надали письмове заперечення. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, про те, що позивач є новим кредитором по кредитному Договору, а також відсутні документи про те, що ПАТ «Альфа-банк» повідомляв відповідача про те. що він є новим кредитором. Договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 росу не містить інформації про передачу Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банк до Договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року взагалі не містить інформації про передачу Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банк до ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитним договором №194, який був укладений 27.08.2007 року. Крім того розрахунок заборгованості, який надано позивачем не відповідає дійсності, по Договору встановлена процентна ставка в розмірі 15% річних, з розрахунку вбачається, що процентна ставка збільшена 30%, проте, ніякими документами це не обґрунтовано. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом з матеріалів справи встановлено, що 27.08.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) і відповідачем ЕРІКАЙКІНОЮ Р.Г., було укладено Кредитний договір № 194 в іноземній валюті в сумі 35\~000,00 доларів США 00 центів, строком користування до 15.08.2022 року та сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 15% річних. 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести у суді ті обставини на які вона посилається. До приблизного переліку необхідних доказів по даній категорії справ входить письмовий кредитний договір, ліцензія на здійснення банківських операцій, витратний касовий ордер, або інший платіжний документ, що засвідчує отримання позичальником суми кредиту, прибутковий касовий ордер, інший платіжний документ, що засвідчує повернення позичальником суми кредиту і сплату ним відсотків на суму кредиту до встановленого кредитним договором або законом строку, розрахунок заборгованості за кредитним договором з роздільним зазначенням суми основного боргу, прострочених сплатою відсотків на суму кредиту і (або) неустойки. Суд уважно ознайомився з наданими позивачами копіями документів і прийшов до висновку, що ті докази які надані позивачами недостатні для обґрунтування їх вимог. Відповідно до ст.ст. 513-514 ЦК України, Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існувати на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов,язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов,язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Позивач надав до суду копію Договору відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. В той же час до суду не надано доказів того, що позивач є новим кредитором по кредитному Договору №194 від 27.08.2007 року та Договору поруки №79 від 27.08.2007 року. Договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року не містить інформації про передачу Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банк до Договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року взагалі не містить інформації про передачу Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банк до ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитним договором №194, який був укладений 27.08.2007 року. Крім того п.6.1. Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року передбачено порядок повідомлення позичальників, тобто в даному випадку відповідачів, але доказів того що відповідачі повідомлені відповідно до вказано пункту Договору відступлення суду не надано, суду також не надані документи про те, що ПАТ «Альфа-банк» повідомляв відповідачів про те. що він є новим кредитором. Відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов,язанні,якщо обов,язковість такої згоди передбачено,є підставою для визнання недійсним на підставі ч.1 ст.203 ЦК України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч.1 ст.516 ЦК України. Всупереч п.6.1. Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року. відповідач не була повідомлення належним чином. Також суд вважає, що заперечення представника відповідача про безпідставне підвищення процентної ставки, також обґрунтовані. Так відповідно до п.2.2. Договору №251/194-07 від 22 грудня 2008 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №194 від 27.08.2007 року встановлено, що за користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 15 % річних. В той же час з розрахунку наданого позивачем вбачається, що всупереч умовам Договору при розрахунку заборгованості з 26.11.2012 року збільшено відсоткову ставку з 15 % до 30% річних. Тобто в даному випадку позивачі порушили закріплений Конституцією України принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно - правових актів /ч.1 ст.58/, на підставі чого усі рішення банку у будь - якій формі /постанова, рішення, інформаційний лист/ щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку після 10 січня 2009 року є неправомірними /рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №:1-рп/99 у справі за Конституційним зверненням Національного банку України /справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно правових актів/. Тому на підставі наведеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в даному випадку не підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилом ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по оплаті судового збору не підлягають задоволенню, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed