Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

19.08.2015 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що 26.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВіЕйБі Банком» і відповідачем [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № ВL_КГ100090259 за яким відповідач отримав на поточні потреби грошові кошти в сумі 13500 грн. зі сплатою 0,01% річних на строк до 26.12.2014 року. Відповідно до п.2.5.2 Договору позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБіБанк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахунком, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Позивач виконав договірні зобов'язання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. Заборгованість відповідача [PERSON] за Договором банківського обслуговування становить 74216,68 грн., в тому числі: кредит -9216,54 грн.; відсотки - 0,09 грн.; комісія за РО - 9125,86 грн.; плата з пропуску платежів -55874,19 грн. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнського Акціонерного Банку » 74216,68 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст. 74 ч.5 ЦПК України за місцем реєстрації, в судове засідання не з'явився. Згідно положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 26 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством ВіЕйБі Банком» і відповідачем [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № ВL_КГ100090259. Сума кредиту отриманого відповідачем складає -13500 грн. Термін повернення кредиту 26 грудня 2014 року. Процентна ставка 0,01% річних. Комісія за управління кредитом становить 3,00 % (а.с.3-11). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Відповідно до п.2.5.2 Договору відповідач [PERSON] зобов'язувався не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБіБанк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів , встановлені в графіку, а також у сумах комісії за управління кредитом. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № ВL_КГ100090259 (а.с. 13). За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем станом на 10.08.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором № ВL_КГ100090259 від 26.12.2011 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитним договором становить 74216,68 гривну, в тому числі: 9216,54 гривень - заборгованість по сплаті кредиту, 0,09 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 9125,86 грн. - комісія за розрахункове обслуговування, 55874,19 грн. - плата за пропуск платежів (неустойка). Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стосовно можливості застосування до заявлених позовних вимог строків позовної давності, суд приходить до наступних переконань. Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Термін повернення кредиту за договором банківського обслуговування № ВL_КГ100090259 від 26.12.2011 року визначено до 26.12.2014 року. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК У країни). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність в один рік, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В той же час, відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 13) вбачається, що 02 червня 2014 року строк позовної давності перервався проведенням відповідачем відповідного платежу, а отже, підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Отже, позивачем доведено суму заборгованості відповідача перед ним по кредитному договору № ВL_КГ100090259 від 26.12.2011 року долученим до позову розрахунком, зважаючи на що, позов підлягає до задоволення. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: approved