Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

18 грудня 2013 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В позові зазначив, що 27 березня 2013 року уклав з відповідачем договір позики, за яким передав йому 40 000,00 доларів США на власні потреби, про що він надав розписку. В розписці відповідач зазначив, що поверне кошти до 27 листопада 2013 року, однак до даного часу їх не повернув. Через невиконання відповідачем зобов'язання, позивач просив постановити рішення про стягнення з нього у примусовому порядку суми боргу, еквівалент якої на час пред'явлення позову складає 319 720 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми - 525,60 грн. та витрат на оплату судового збору - 3 311,9 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність, підтримання позовних вимог у повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди позивача та його представника, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача 40 000,00 доларів США з умовою їх повернення до 27 листопада 2013 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується наданою ним розпискою від 27 березня 2013 року (а.с.7). Прийняте письмове зобов'язання відповідач не виконав, грошові кошти до даного часу позивачу не повернув. У відповідності до довідки філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10014/048, офіційний курс долара США за 100 одиниць станом на 17 грудня 2013 року, складає 799,30 грн., тому розмір отриманих відповідачем грошових коштів у гривневому еквіваленті, складає 319 720,00 грн. (799,3 грн. : 100 х 40 000 доларів США) (а.с.8). Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно-правового зобов'язання за договором позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1046 зазначеного Кодексу передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 ст.625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 2 даної статті передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, три відсотки річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання, складають 525,60 грн., з урахуванням періоду прострочення 20 днів (з 28 листопада по 17 грудня 2013 року) (а.с.9). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем прийняте зобов'язання за договором позики не виконане, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved