Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

18.07.2017р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Кредекс Фінанс», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. (треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) про визнання протиправним звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка в подальшому 26.07.2017р. та 07.03.2018р. була уточнена (а.с. № 38-42, 169-172 т. № 1). Провадження по справі відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.07.2017р. (а.с. № 43 т. № 1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.07.2017р. вжито заходи забезпечення позову (а.с. № 47 т. № 1). Ухвалою від 30.05.2018р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати) залучено у якості третьої особи [PERSON] (а.с. № 82-83, 122-130, 222 т. № 1) та прийнято до спільного розгляду з первісним позовом позов третьої особи [PERSON] до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON]) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. № 222 т. № 1). Ухвалою від 11.09.2018р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати) замінено назву відповідача, замість ТОВ «Кредекс Фінанс» вказано ТОВ «Вердикт Капітал», з урахуванням змін, що відбулися згідно з рішенням загальних зборів товариства, оформленим протоколом від 01.08.2018р. (а.с. № 63-64, 67 т. № 2). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21.03.2007р. [PERSON] уклала з ВАТ «Кредобанк» кредитний договір № 21/07-Ф, на підставі якого отримала кредит на споживчі цілі з терміном повернення до 20.03.2014р. У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 21.03.2007р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і ВАТ «Кредобанк» був укладений іпотечний договір № 19/07/Ф-1, на підставі якого в іпотеку банка передана квартира, розташовану за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку із тим, що [PERSON] належним чином не виконувала умови кредитного договору, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2009р. задоволені вимоги банка про стягнення кредитної заборгованості. ТОВ «Кредекс Фінанс» 06.10.2010р. укладено з банком договір про відступлення прав вимоги б/н, за яким були передані права вимоги за кредитним договором, а 16.02.2011р. укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором. 13.12.2016р. державним реєстратором внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію приватної власності на квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс», без його згоди і без проведення оцінки майна. Позивач вважає, що у порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» і п. 61 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постанови КМУ від 25.12.2015р. № 1127, відповідач ТОВ «Кредекс Фінанс» не направило йому та іншим іпотекодавцям, письмової вимогу про усунення порушення у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. А тому реєстрація речового права на кватиру державним реєстратором - приватними нотаріусом ДМНО Зайченко А.І. здійснена протиправно. Крім того, відповідачами звернене стягнення на предмет іпотеки відчужене без згоди власника, чим порушено вимоги ст. Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На підставі вищевикладеного просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач ТОВ «Кредекс Фінанс» позовні вимоги не визнав. 13.03.2018р. представник відповідача - Муха П.В. (діє на підставі довіреності від 28.11.2017р. - а.с. № 195 т. № 1) надав відзив на позовну заяву (а.с. № 63-67 т. № 1), в якому вказав, що з аналізу положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України вбачається, що законом визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу, позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Пунктом 5.3 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавці доручають іпотекодержателю здійснювати всі необхідні дії, пов'язані зі зверненням стягнення на предмет іпотеки на власний розсуд: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, в позасудовому порядку шляхом прийняті у власність та/або продати предмет іпотеки від свого імені. У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавці передають у власність іпотекодержателю предмет іпотеки, при цьому, рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням даного договору іпотекодавці засвідчують, що вони надають згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавці засвідчують, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки (пп. 5.4.1 п. 5.4 р. 5 договору іпотеки). Отже, іпотекодавці надали згоду на відчуження нерухомого майна - предмету іпотеки, оскільки підписанням договору іпотеки засвідчили, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавців. Не погоджується представник відповідача і з думкою позивача про те, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р., оскільки така заборона можлива лише при примусовому стягненні нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки. Але в даному випадку, укладаючи договір іпотеки іпотекодавці надали свою згоду на звернення стягнення на іпотечне майно. До того ж договір іпотеки було укладено раніше, аніж набрав чинності цей Закон. Крім того, на думку відповідача ТОВ «Кредекс Фінанс», даний спір пов'язаний з реалізацією державним реєстратором (нотаріусом) владних повноважень та функцій, тобто є публічно-правовим, а тому має розглядайся у порядку адміністративного судочинства, що тягне за собою закриття провадження по цій справі. Позивач [PERSON] 30.05.2018р. надав відповідь відзив (а.с. № 204 - 205 т. № 1), в якій не погодився із доводами представника ТОВ «Кредекс Фінанс» про відсутність порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки Законом України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя направленою до іпотекодателя з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону про мораторій право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як в судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодателя, а залежало від наявності факту невиконання боржника. В свою чергу Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Крім того, думку відповідача про закриття провадження вважає помилковою, оскільки між позивачем і ТОВ «Кредекс Фінанс» існує спір цивільно-правового характеру, оскільки саме останнім було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач - приватний нотаріус Дніпровського МНО Зайченко І.А. 10.04.2018р. надала заперечення на позов (а.с. № 202 т. № 1), в яких вважала, що вона як нотаріус не повинна відповідати за цим позовом. Нотаріус може бути залучений лише у якості третьої особи. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій. Він не є учасником цивільних правовідносин між особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Крім того, 24.07.2018р. приватний нотаріус Зайченко І.А. надала витребувану судом реєстраційну справу щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс» № 1116312512101 (а.с. № 5 - 58 т. № 2), а також додаткові заперечення, в яких пояснила, що 12.12.2016р. до неї як до державного реєстратора звернувся представник ТОВ «Кредекс Фінанс» Бандуристий Р.С. із заявою про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» на спірну квартиру. Представником були надані всі необхідні документи, жодних підстав для відмови у державній реєстрації, передбачених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не було. У повідомленні ТОВ «Кредекс Фінанс» було зазначено, що закінчився 30-денний строк з дня передачі [PERSON], що діяла від свого імені та від імені [PERSON], яка є одночасно є представником [PERSON], [PERSON], [PERSON], повідомлення про намір здійснити перехід права власності на квартиру за іпотекодержателем ТОВ «Кредекс Фінанс». Також ТОВ «Кредекс Фінанс» 12.12.2016р. було надане повідомлення за №1187/12/16 від 12.12.2016р. про те, що станом на 12.12.2016р. судові спори з боржником і іпотекодавцями відсутні. Реєстраційна дія вчинена з дотриманням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В даному ж випадку стягнення звернено іпотекодержателем на предмет іпотеки в добровільному позасудовому порядку, який передбачено пунктом 5.4.1 іпотечного договору від 21.03.2007р., за змістом якого рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем. Таким чином, укладаючи на основі свого власного добровільного волевиявлення договір іпотеки, яким передбачено застереження про такий позасудовий добровільний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавці дали свою добровільну згоду на здійснення іпотекодержателем звернення стягнення на предмет іпотеки добровільному позасудовому порядку в разі виникнення заборгованості за забезпеченим кредитними зобов'язаннями. Натомість, дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громад України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» розповсюджується виключного на заборону примусового, а не добровільного стягнення предметів іпотеки. Третя особа - [PERSON] 08.02.2018р. звернулася до суд із самостійними вимогами (а.с. № 122 - 130 т. № 1) до приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А., ТОВ «Вердикт Капітал» (треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON].) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в обґрунтування якого вказала підстави, аналогічні аргументам позивача, окремо зазначивши, що про рішення суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором вона дізналася в грудні 2017р. В той же момент вона довідалася про те, що ТОВ «Кредекс Фінанс» 13.12.2016р. зареєструвало право власності на предмет іпотеки на підставі договору про відступлення прав за іпотечним і кредитним договорами. При цьому, вона ([PERSON].) не мала у розпорядженні жодного з оригіналів вказаних договорів: ані кредитного, ані іпотечного договору, не була обізнана про договори про відступлення прав вимоги. Позивач та його представник [PERSON] (діє за довіреністю від 24.10.2017р.- а.с. № 208 т. № 1) в ході судового розгляду справи позовні вимоги в редакції від 07.03.2018р. підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» - Громиш С.В. (діє за довіреністю від 28.10.2016р. - а.с. № 81 т. №2) під час підготовчого засідання по справі 16.10.2018р. (а.с. № 90 т. № 2), позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Раніше (до представник заміни сторони назви відповідача) представник ТОВ «Кредекс Фінанс» - Муха П.В. 29.08.2017р. надав суду письмові заперечення проти позову (а.с. № 63-67 т. № 1). В судове засідання по справі, яке було призначено на 10.12.2018р. відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» не з'явився, про дату судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. № 119 т. № 2), про причини неявки не сповістив, заяв про відкладення розгляду справи суду не направив. За таких обставин суд під час судового засідання 10.12.2018р. ухвалив (без виходу до нарадчої кімнати) про розгляд справи за відсутності представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. № 125-127 т. № 2). Третя особа - [PERSON] (діє в своїх інтересах та в свій час представляла інтереси [PERSON] за довіреністю від 14.05.2018р. - а.с. № 214 т. № 1) в судових засіданнях по справі позовні вимоги вважала обґрунтованими. 16.10.2018р. надала суду свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. № 92 т. № 2). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] (діє за довіреністю від 31.08.2017р. - а.с. № 220 т. № 1) під час підготовчого засідання по справі (а.с. № 94 т. № 2), а також представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] (діє за довіреністю від 26.11.2018р. - а.с. № 123 т. № 2) в судовому засіданні 10.12.2018р. вважали обидва позови не обґрунтованими, просили в їх задоволенні відмовити. Цей представник третьої особи [PERSON] 27.11.2018р. також надав письмові пояснення по справі (а.с. № 111-115 т.№ 2). Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] (діє за довіреністю від 21.12.2017р. - а.с. № 38 т. № 2) в ході судового розгляду справи позовні вимоги своєї довірительки вважала обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Основний позов [PERSON] вважала також обґрунтованим. Цей представник третьої особи [PERSON] 16.10.2018р. надала також письмові пояснення по справі (а.с. № 82-87 т.№ 2). Третя особа - [PERSON] надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] підтримує, справу просить розглядати без її участі (а.с. № 229-230 т. № 1). За таких обставин суд під час судового засідання 10.12.2018р. ухвалив (без виходу до нарадчої кімнати) розглянути справу за відсутності третьої особи [PERSON] (а.с.№ 125-127т. № 2). Приватний нотаріус ДМНО Зайченко\~І.А. в підготовче та судове засідання не з'явилась, про дати розгляду справи була повідомлена належним чином. Ухвалами суду під час підготовчого засідання 16.10.2018р. та судового засідання 10.12.2018р. (без виходу до нарадчої кімнати) було ухвалено про розгляд справи за відсутності одного з відповідачів, а саме приватного нотаріуса ДМНО Зайченко\~І.А. (а.с. № 95, 125-127 т. № 2). При цьому було враховано належне повідомлення про розгляд справи кожного разу (а.с. № 71, 97, 105, 107, 108, 124 т. № 2) та те, що приватний нотаріус 12.06.2018р., 24.07.2018р., 02.11.2018р. та 04.12.2018р. направляла суду заяви про розгляд справи за її відсутності та заперечення щодо заявлених позовних вимог (а.с. № 227, 247 т. № 1, а.с. № 98, 120 т. № 2). При розгляді справи, суд враховує норму п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., згідно якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України та положень п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України підготовче засідання у справі проведено 16.10.2018р. (а.с. № 95 т. № 2). В межах підготовчого провадження сторони обмінялись відзивами та відповіддю на відзив згідно положень ст.ст. 178, 179 ЦПК України (а.с. № 63-67, 185-193, 204-205 т. № 1). Також під час підготовчого провадження 05.07.2018р. винесена ухвала про витребування доказів за трьома клопотаннями (а.с. № 55, 102, 157 т.№ 1), яка виконана відповідними виконавцями (а.с. № 239-240 т. № 1, а.с. № 1-20, 22-57, 76-80 т. № 2). Під час розгляду справи в судових засіданнях здійснювалась повна фіксація судового процесу технічними засобами відповідно до ч.1 ст. 247 ЦПК України. Підстав для винесення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність підстав для винесення по справі заочного рішення, передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України. З письмових пояснень та заяв обох відповідачів ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. № 63-67 т. № 1 та а.с. № 90 т. №2) та приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. вбачається, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] вони не визнають (а.с. № 227, 247 т. № 1 та а.с. № 98, 120 т. № 2). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухав позивача [PERSON], представника позивача, третю особу [PERSON], представників третіх осіб [PERSON] та [PERSON], всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються обидва позови та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.03.2007р. [PERSON] уклала з ВАТ «Кредобанк» кредитний договір № 21/07-Ф на підставі якого отримала кредит на споживчі цілі (ремонт житла) в сумі 36 000 дол.США з терміном повернення до 20.03.2014р. (а.с. № 10 - 13 т. № 1). У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 21.03.2007р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (яка діяла від себе і як представник малолітньої [PERSON].) і ВАТ «Кредобанк» був укладений іпотечний договір № 19/07/Ф-1, на підставі якого в іпотеку банка була передана квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 14 - 19 т. № 1). Як видно з Акта перевірки і оцінки майна, що передається в іпотеку від 01.03.2017р., квартира належала іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло (видане 21.12.1999р. виконкомом Ради народних депутатів, зареєстрована в КП «ДМБТІ», номер запису 24-47 в книзі 386п, в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 17977859. Балансова вартість квартири згідно з технічними характеристиками 34 042 грн., згідно з експертною оцінкою - 368 000 грн., заставлена вартість за погодженням сторін - 249 400 грн. (а.с. № 20 т. № 1). У зв'язку із тим, що [PERSON] належним чином не виконувала умови кредитного договору, заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2009р. по справі № 2-9004/2009 (набрало законної сили 18.03.2010р.) задоволені вимоги та стягнуто з [PERSON] на користь ВАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 329 615,87 грн. (а.с. № 22 т. №1). 06.10.2010р. ТОВ «Кредекс Фінанс» уклало з ВАТ «Кредобанк» договір про відступлення прав вимоги за споживчими кредитами, іпотечними кредитами, кредитами на придбання автомобілів, іншими зобов'язаннями фізичних осіб перед банком, за яким були передані права вимоги за кредитним договором (а.с. № 24 - 46 т. № 2). 16.02.2011р. ТОВ «Кредекс Фінанс» уклало з ВАТ «Кредобанк» договір про відступлення прав за іпотечним договором 19/07/Ф-1 від 21.03.2007р., укладеним банком з [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. № 15, 16 т. № 2). Довідкою ТОВ «Інформаційне агентство «Інфопоінт» від 13.07.2017р. підтверджено, що [PERSON], яка працює редактором в цьому агентстві, сплатила на виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-9004/2009 від 23.08.2011р. на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» 47 017,53 грн. станом на 30.06.2017р. (а.с. № 23 - 25 т. № 1). Як вбачається з наданої приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс» № 1116312512101 (а.с. № 5 - 20 т. №2), 12.12.2016р. до неї, як до державного реєстратора, звернувся представник ТОВ «Кредекс Фінанс» Бандуристий Р.С. із заявою про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS], надавши нотаріусу: копію договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, копію самого іпотечного договору, копії повідомлень про відсутність судових спорів і листа про перереєстрацію права власності у зв'язку із закінченням 30-денного строку з дня передачі іпотекодавцям повідомлення про намір здійснити перехід права власності (з описом вкладення), а також квитанції про сплату за надання інформації з Державного реєстру прав і адміністративного збору (а.с. № 6 - 16 т. № 2). 13.12.2016р. приватним нотаріусом прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №32899041, яким реєстратором вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс» (а.с. № 17 т. № 2). Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладено одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями ч. 3 зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону. Разом з тим порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, аналізуючи положення ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України можна зробити висновок про те, що законодавець визначає три способи захисту для задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових - на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.09.2016р. у справі № 6-1219цс16. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Пунктом 5.4.1 договору іпотеки передбачено, що рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем. 06.10.2010р. між банком і ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором, а 16.02.2011р. - договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. Пунктом 8.6 договору іпотеки передбачено, що відступлення права за цим договором здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за кредитним договором. Зазначені договори є чинними. Разом із тим, аналізуючи матеріали реєстраційної справи у сукупності з іншими наданими сторонами доказами, суд доходить висновку, що державна реєстрація права власності здійснена з порушенням вимог закону щодо підстав і порядку реєстрації права власності на предмет іпотеки як з боку іпотекодержателя ТОВ «Кредекс Фінанс», так і з боку державного реєстратора - приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. зі змінами та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. № 1127 зі змінами. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції чинній на момент прийняття рішення про державну реєстрацію - 13.12.2016р.) передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено підстави для державної реєстрації прав. Зокрема, зазначено, що державна реєстрація прав власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Частиною 3 ст. 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 22 Закону). Згідно з частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.12.2016р. приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. проведено державну реєстрацію права власності спірної квартири. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності зареєстровано на підставі договору іпотеки, договору про відступлення права за іпотечним договором (а.с. № 18 - 20 т. № 2). Пунктом 2.3. договору про відступлення права за іпотечним договором передбачено, що права за договором іпотеки вважаються відступленими з моменту укладення цього договору та його нотаріального посвідчення. Пунктом 61 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Згідно з ч. 2 ст. 77, ст. 79 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, в матеріалах реєстраційної справи міститься копія письмового повідомлення ПАТ «Кредобанк і ТОВ «Кредекс Фінанс» від 15.08.2011р. вих. 06/10/1021КБ (а.с. № 51 т. № 2), адресованого [PERSON], яким запропоновано перерахувати всі кошти за кредитним договором новому кредитору ТОВ «Кредекс Фінанс» за відповідними реквізитами. Вимога про погашення кредитної заборгованості від 15.08.2011р. за вих.№ 06/10/10-22КБ аналогічного змісту, яка була адресована [PERSON], підписана не іподекодержатедем, а генеральним директором ТОВ «Агенції по управлінню заборгованості» (а.с. № 52 т. № 2). При дослідженні цих документів судом встановлено, що повідомлення не містить особистого підпису [PERSON] про його отримання, а відомості про їх направлення поштою відсутні. Відповідно до п.1.3. Розділу 1 Порядку пересилань поштових відправлень затвердженого наказом УДППЗ «Укрпошта» від 12.05.2006р. №211 документом, який підтверджує факт надання послуги є касовий чек, що друкується реєстратором розрахункових операцій. Згідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою КМУ від 05.03.2009р. № 270, розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку. Вимога і повідомлення від 15.08.2011р., які долучені до матеріалів реєстраційної справи, адресовані взагалі іншій особі - [PERSON], з яким укладено кредитний договір № 92/07-ф ВІД 25.12.2007р. Отже ці документи взагалі не мають відношення до справи (а.с. № 49, 50 т. № 2). Суд критично оцінює долучені до матеріалів реєстраційної справи нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Київського МНО Репкіною А.В. свідоцтва про те, що нею 02.06.2016р. на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] направлені заяви від ТОВ «Кредекс Фінанс» про те, що останнє має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, з огляду на таке. У свідоцтвах зазначено, що заява ТОВ «Кредекс Фінанс» містила відомості щодо заборгованості станом на 25.04.2016р. у розмірі 430 375,45 грн., яка виникла за кредитним договором, яке відступлене потім ТОВ «Кредекс Фінанс». Виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було забезпечено договором іпотеки квартири. В заяві повідомлено іпотекодавців і боржника про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від власного імені предмета іпотеки або зареєструвати право власності на вказаний предмет іпотеки відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», запропоновано в порядку ст.ст. 36, 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» протягом 30-денного строку з дня отримання повідомлення виконати основне зобов'язання, а також письмово повідомити ТОВ «Кредекс Фінанс» про свій намір купити предмет іпотеки і набути переважне право на його придбання. Заява була передана поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відправлення було отримане 06.06.2016р.. Відповідь іпотекодавця і боржника на адресу нотаріуса, який передав заяву, не надходила (а.с. № 53 - 57 т. № 2). Між тим, означені свідоцтва не можуть прийняті судом як документи, шо підтверджують дотримання вимог п. 61 Порядку № 1127, оскільки вони не є письмовими вимогами про усунення порушень, не містять підписів про їх отримання, а докази їх направлення не долучені до матеріалів реєстраційної справи (при тому, що о тримання заперечується позивачем і третьої особою). Суд, надаючи оцінку означеним доказам, керується нормами ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, в матеріалах реєстраційної справи не містяться докази, виходячи з яких нотаріус мав би можливість перевірити обставини надіслання іпотекодержателем іпотекодавцям і боржнику відповідним рекомендованим листом саме письмових вимог про усунення порушень від 15.08.2011р. чи то від 02.06.2016р., а саме в справі відсутні, реєстр поштових відправлень, опис вкладення до поштового відправлення, касовий чек, який в свою чергу підтверджує надання послуг поштового зв'язку. Відповідачем - ТОВ «Кредекс Фінанас» (іпотекодержателем) не надано суду копій саме письмових вимог про усунення порушень, які б надсилалися іпотекодавцям [PERSON], [PERSON] (які є відмінними від боржника [PERSON].) і самому боржнику [PERSON] Не надано також і доказів їх отримання іпотекодавцями і боржником, які, в свою чергу, посилаються на те, що таких вимог не отримували. У своєму відзиві на позов відповідач не вказує, що ним були вжиті заходи, передбачені ст. 35 Закону України «Про іпотеку» і п. 61 Порядку № 1127 щодо направлення письмових вимог про усунення порушення, в яких би зазначався зміст порушених зобов'язань, виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж у 30-денний строк і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Таким чином, оцінивши вищенаведені докази, суд вважає, що іпотекодавці і боржник не були належним чином повідомлені про позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на належне йому нерухоме майно, що в свою чергу, згідно до п. 61 Порядку № 1127 виключало можливість здійснення приватним нотаріусом ДМНО Зайченко І.А. реєстраційних дій по державній реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі іпотечного договору. Суд враховує позицію Верховного Суду України, який у своїй постанові від 11.04.2017р. у справі № 21-1458а16 дійшов висновку про те, що завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги, має бути підтверджено відповідними документами оформленими відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12.05.2006р. № 211. Як установлено судом, таких повідомлень, як і доказів їх отримання для проведення державної реєстрації права ТОВ «Кредекс Фінанс» не подав. Тобто вимоги Порядку № 1127 щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано. Наданий нотаріусу для реєстрації лист ТОВ «Кредекс Фінанс» від 12.12.2016р. № 1188-12/16, яким доведено до його відома про закінчення 30-денного строку з дня передачі представнику [PERSON] повідомлення про намір здійснити перехід права власності на квартиру за ТОВ «Кредекс Фінанс» не є належним підтвердженням факту завершення 30-денного строку з моменту отримання письмових вимог, оскільки його зміст суперечить установленим судом обставинам, які спростовують надіслання таких вимог іпотекодержателем. Таким чином, суд дійшов висновку, що державна реєстрація за ТОВ «Кредекс Фінанс» права власності на квартиру за неподання для цього передбачених п. 61 Порядку № 1127 документів проведена державним реєстратором без дотримання положень ст.ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому рішення державного реєстратора від 13.12.2016р. про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредекс Фінанс» є протиправним. Між тим, варто відзначити, що є безпідставними доводи позивача і третьої особи з самостійними вимогами про те, що до спірних правовідносин застосовується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Так, 07.06.2014р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140кв.м. для квартири та 250кв.м. для житлового будинку. У даній справі, звернення стягнення на квартиру, як предмет іпотеки, шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки іпотекодавці надали іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини порушення прав позивача і третьої особи, як іпотекодавців при реєстрації права власності на належне їм майно за іпотекодержателем ТОВ «Кредекс Фінанс» знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а отже їх позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно за ТОВ «Кредекс Фінанс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд не приймає доводи відповідача ТОВ «Кредекс Фінанс» про те, що ця справ має розглядати в порку адміністративного судочинства, оскільки з установлених судами фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами саме за правилами ЦПК України. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача [PERSON] та третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] задоволено, суд вважає можливим стягнути з відповідачів на користь позивача і третьої особи судові витрати. Стягнення судових витрат слід провести в таких розмірах. Позивачем [PERSON] при подачі позову сплачено судових витрат у вигляді судового збору на суму 2240грн. (а.с. № 2-3, 33 т. № 1), отже з відповідачів ТОВ «Вердикт Капітал» та приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. на його користь слід стягнути по 1120грн. з кожного відповідача. Третьою особою із самостійними вимогами [PERSON] при подачі свого позову сплачено судових витрат у вигляді судового збору на суму 1409грн.60коп. (а.с. № 121 т. № 1), отже з відповідачів ТОВ «Вердикт Капітал» та приватного нотаріуса ДМНО Зайченко І.А. на її користь слід стягнути по 704грн.80коп. з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved