Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

19.04.2016 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті 18 березня 2016 року [PERSON], [INFO], який є його батьком, посилаючись на те, що останній перебуваючи на тимчасово окупованій території Автономній Республіці Крим в смт. Кіровське помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 22.03.2016 року серії І-АЯ № 557279, про що 22.03.2016 року складено запис акту смерті № 191. Причиною смерті [PERSON] стало онкологічне захворювання, а саме: рак нирок. Заявник зазначає, що тримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті настав на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичні документи, що можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою. Звернувшись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON], було отримано відмову в проведенні державної реєстрації факту смерті. Заявник зазначив, що встановлення факту смерті йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть в органі державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Заявник в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 18 березня 2016 року в смт. Кіровське, Автономна Республіка Крим. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно медичного свідоцтва про смерть, серія 35 № 018085, виданого 21.03.2016 року, зазначено, що [PERSON], чоловічої статі, [INFO], помер 18.03.2016 року о 17 годині 40 хвилин, який постійно проживав за адресою: [INFO]. Місцем його смерті зазначено: Республіка Крим, Кіровський район, смт. Кіровське, вул. Дзержинського, буд. 4. Смерть настала в стаціонарі внаслідок раку лівої нирки. На підставі цього Кіровським районним відділом ЗАГС Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про смерть від 22.03.2016 року [PERSON], [INFO], актовий запис № 191, в якому зазначено дату смерті 18.03.2016 року. Після смерті [PERSON], його син [PERSON] звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції в Херсонській області з метою отримання свідоцтва про смерть, однак йому було відмовлено через те, що для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Як встановлено, заявник має намір встановити факт смерті батька [PERSON], оскільки це має юридичне значення, а саме для отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Оскільки заявник, після смерті батька [PERSON] 18 березня 2016 року на тимчасово окупованій території України, визначеною Верховною Радою, не може отримати лікарське свідоцтво про смерть відповідного зразку, що діє на території України, а отримане свідоцтво про смерть в Російській Федерації не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту його законних прав та інтересів суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] 18 березня 2016 року в смт. Кіровське, Автономна Республіка Крим, який знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved