Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

18.11.2020 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі частини житлового будинку. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, вона є власником частини житлового будинку у розмірі 43/100 з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 140,9 кв.м. Як вказує позивач, загальна площа належної їй частини будинку становить 65,4 кв.м., а житлової площі - 27,1 кв.м., і включає в себе: коридор площею 5,1 кв.м., коридор - 4,9 кв.м., кухня - 8,5 кв.м., кімната - 9,7 кв.м., кладовка - 2,1 кв.м., коридор - 5,3 кв.м., коридор - 12,4 кв.м., кімната - 17,4 кв.м. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками будинку [ADDRESS] та володіють площею , відповідно, 48,7 кв.м та 26,8 кв.м., відмовились співпрацювати по оформленню частки житла позивача як окремої квартири. Частина будинку, в якій вона проживає, є ізольованою від інших приміщень, має окремий вхід, окреме газове опалення та водопровід, освітлення. Однак через те, що частина будинку належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, вона не може оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, та взагалі не може реалізувати права щодо володіння нерухомістю. Враховуючи зазначені обставини, позивач звернулась до суду та просить виділити їй в натурі як об`єкт нерухомого майна належну їй частину будинку, а також припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 22 березня 2021 року провадження у справі зупинено у зв`язку із призначенням судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручено судовому експерту Куті В.П. 10 червня 2021 року провадження у справі відновлено у зв`язку із надходженням до суду експертного висновку. В позовній заяві позивач просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримала. Повідомила суду, що [PERSON] є власником 43/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Іншими співвласниками будинку є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які володіють площею, відповідно, 48,7 кв.м та 26,8 кв.м. Враховуючи те, що у [PERSON] належна їй площа визначена у сотих, а у інших співвласників у частках, позивач не може повною мірою реалізувати своє право власності, у зв`язку із чим і звернулась до суду. Як вказала представник позивача, висновком експерта встановлено, що площа будинковолодіння, яка перебуває у власності сторін по справі, відповідає часткам співвласників, визначених у правовстановлюючих документах. Здійснені позивачем перебудови і добудови, за словами адвоката, будуть узаконені в подальшому та не були враховані при проведенні експертизи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду не з`явився. Дослідивши наявні матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 квітня 2011 року [PERSON] є власником 43/100 (сорок три сотих) частини житлового будинку з належними надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Загальна площа житлового будинку - 140,9 кв.м. та житловою площею 68,7 кв.м., житлова площа 43/100 частини - 27,1 кв.м. з надвірними будівлями (а.с. 6). Право власності [PERSON] на 43/100 частини вказаного будинку підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 14.04.2011 (а.с. 5). Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 28.10.2020 № 362, [PERSON] є власником 43/100 частини будинку [ADDRESS] , яка складається з: коридор площею 5,1 кв.м., коридор - 4,9 кв.м., кухня - 8,5 кв.м., кімната - 9,7 кв.м., кладовка - 2,1 кв.м., коридор - 5,3 кв.м., коридор - 12,4кв.м., кімната 17,4 кв.м. За технічними показниками 43/100 частина об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. За даними технічного паспорту [PERSON] є власником 65,4 кв.м. площі будинку [ADDRESS] , з них житлової площі - 27,1 кв.м. (коридор площею 5,1 кв.м., коридор - 4,9 кв.м., кухня - 8,5 кв.м., кімната - 9,7 кв.м., кладовка - 2,1 кв.м., коридор - 5,3 кв.м., коридор - 12,4 кв.м., кімната 17,4 кв.м.) (а.с. 9) Зазначені вище відомості підтверджуються матеріалами інвентарної справи на будинок [ADDRESS] , яка витребувана за клопотанням позивача у КП «Славутське БТІ» ухвалою суду від 17 грудня 2020 року. 22 березня 2021 року за клопотанням представника позивача судом було призначено будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої постановлено питання: чи можливо розподілити на частини та виділити в натурі будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток в праві власності співвласників з врахуванням фактичного їх використання даних часток. Так, висновком експерта встановлено, що відповідно до технічного паспорта від 28.10.2020 за адресою [ADDRESS] загальною площею 140,9 кв. м., складається з трьох квартир. Квартира [ADDRESS] скаладається із: коридора 2-1 - площею ,1 кв.м., коридора 2-2 площею 4, кв.м., кухні 2- площею 8,5 кв.м., кімнати 2-4 площею 9,7 кв.м., кладовки 2-5 площею 2,1 кв.м., коридора 2-6 площею 5,3 кв.м., коридора 2-7 площею 12,4 кв.м., кімнати 2-8 площею 17,4 кв.м. Всього площею 54,4 кв.м., зо становить 46/100 часток житлового будинку. На час обстеження квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] перебудовані і не відповідають технічному паспорту будинку. Однак, як зазначено у висновку, перебудова квартир досліджуваного житлового будинку не змінила розмір часток співвласників у будинковолодіння, які були визначені правовими документами. За висновком експерта по питанню, поставленому судом, в будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в складі житлового будинку А-1, який фактично розподілений на три квартири відповідно до часток в праві власності, літньої кухні Б, гаража В, хліва Д, літньої кухні Г, погріба Є, хліва Ж, хліва З, можливо виділити в натурі: квартиру [ADDRESS] площею 65,4 кв.м., що становить 46/100 часток житлового будинку А-1, 1/3 частки хліва Д, літню кухню Г, погріб Є, хлів Ж, хлів Є, що становить 43/100 всього будинковолодіння - виділити [PERSON] (а.с. 83). Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам суд враховує наступне. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За змістом статей 356-358 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 379 та ст. 382 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до п. 6, 7 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Також в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі № 286/3653/18. Як видно із матеріалів справи, 43/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , належні [PERSON] , має окремий вхід та може бути виділено в натурі. Судом також береться до уваги те, що фактичного спору щодо користування житловим будинком з надвірними будівлями між сторонами немає. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved