Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

18.08.2021 року до суду надійшла заява [PERSON] , подана в порядку окремого провадження, заінтересована особа - Овідіопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Заявник просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Горлівка, Донецької області, Україна. Необхідність встановлення даного факту обґрунтовує тим, що встановлення факту смерті матері необхідно для отримання соціальної допомоги на поховання. Оскільки він є рідним сином [PERSON] , тому звернувся до Овідіопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] , однак йому було надано письмову відмову Листом від 29.07.2021, яким відмовлено у здійсненні державної реєстрації смерті з огляду на те, що надане свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи наведене заявник просить суд встановити факт смерті. Ухвалою суду від 19.07.2021 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду на 20.08.2021 року, яке було відкладено в зв`язку з неявкою сторін на 25.08.2021 року на 13:20 год. Заявник в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою підтримав свою заяву в повному обсязі, просив проводити розгляд справи на підставі наданих суду документів та задовольнити вимогу. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в заяві поданій до суду зазначив про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є громадянкою України, народилася [INFO] в с. Велика Чернеччина, Сумської області. Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно 04.08.2021 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] народився [INFO] в м.Горлівка, Донецької області. В графі мати зазначено: [PERSON] , в графі батько: [PERSON] . Місце державної реєстрації Горлівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 615 від 04.06.1966 року. [PERSON] померла [INFO] . Єдиними наявними документами, що підтверджують факт смерті [PERSON] , померлої на території, непідконтрольній державній владі України, що відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 року № 254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» є: лікарське свідоцтво про смерть № 1229 від 10.05.2021 року (надається для реєстрації в державних органах реєстрації актів цивільного стану), в якій зазначено що [PERSON] померла через гостру серцево-судинну недостатність, атеросклеротичний коронакардіосклероз, а також свідоцтво про смерть [PERSON] , видане 14.05.2021 року Калинінським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, Серія [NUMBER] , актовий запис № 540, свідоцтво про захоронення померлої [PERSON] , на кладовищі м.Горлівка, виданого 11.05.2021 року начальником відділення в м.Горлівка державної корпорації «Ритуал» свідоцтво № а/з 540, реєстраційний номер захоронення № 81/1235. Заявник звернулася до Овідіопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] , однак йому було надано письмову відмову Листом від 29.07.2021 № 8/78-121, яким відмовлено у здійсненні державної реєстрації смерті [PERSON] з огляду на те, що надані документи про смерть не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Указом Президента України від 14.11.2014 №875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким доведено до відома громадян України, державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, їх посадових і службових осіб, що будь-які органи, їх посадові та службові особи, утворені, обрані, сформовані та призначені за результатами так званих виборів 2 листопада 2014 року, які проводилися в окремих районах Донецької та Луганської областей, є такими, що утворені, обрані, сформовані, призначені і діють усупереч Конституції та законам України, а також зобов`язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст.1, 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Розпорядженням КМУ № 1085 від 07.11.2014 затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів входить Донецька область, м. Горлівка на території якого померла [PERSON] . Таким чином, видані органами на території м. Горлівка Донецької області довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть не засвідчують у встановленому законодавством порядку факту смерті громадянина України. Державна реєстрація смерті громадянина [PERSON] не може бути проведена на території України, оскільки підтвердженням факту її смерті є документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому, заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] . Згідно з ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері [PERSON] . Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерел права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v, Turkey> «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. th Republic о f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»' де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЧЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналізуючи вищевикладені доводи, враховуючи, що заявником до матеріалів справи додані документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] у м. Горлівка Донецької області, видані на території населеного пункту, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, заява про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved