Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

17 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 21 жовтня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено запис за № 2192. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось. Шлюбні стосунки між ними припинились три роки тому, однак, проживають в одній квартирі. Почуття любові та поваги між позивачем та відповідачем немає. Спільного господарства не ведуть, відновлення шлюбних стосунків неможливе. З огляду на зазначене вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та зазначив, що заперечує проти збереження сім'ї, посилаючись на підстави викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала, позовні вимоги не визнала та вказала, що не погоджується з доводами позивача, які викладені у позовній заяві. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 жовтня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено запис за № 2192, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], видане 21 жовтня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дітей - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 22 березня 2004 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 6) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане 08 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 7). Як встановлено судом, сімейні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у подружжя постійно виникали сварки та скандали, які призвели до втрати взаєморозуміння, у кожного були різні інтереси та погляди на життя, в результаті були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] надано термін для примирення строком з 21 грудня 2015 року по 21 січня 2016 року включно (а.с. 25). Однак, наданий судом строк для примирення позитивного результату щодо збереження сім'ї не дав. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 55 СК України, чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, а зберегти сім'ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved