Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

17 липня 2020 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , де в подальшому уточнивши свої позовні вимоги вона просить ухвалити судове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.05.2018 року шляхом стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробтку (доходу) платника аліментів на кожну дитину, але, не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, з моменту звернення до суду. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з 10.05.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.05.2018 року з відповідача стягнуто та її користь аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 16.04.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На сьогоднішній день діти потребують значно більшого матеріального забезпечення. У зв`язку зі стрімким зростанням цін на продукти харчування та одяг, підвищенням вартості комунальних послуг, вартості побутових речей домашнього вжитку, позивач вважає, що аліменти на утримання двох малолітніх дітей мають бути змінені судом і визначені у розмірі 1/3 видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року по справі було відкрито провадження та вирішено дану справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року по вищезазначеній цивільній справі було встановлено проведення врегулювання спору за участю судді та зупинено провадження у справі на час проведення врегулювання спору за участю судді. Ухвалою суду від 11 вересня 2020 року було припинено процедуру врегулювання спору за участю судді Гусейнова К.А. по вищезазначеній цивільній справі у зв`язку з визнанням позову відповідачем. По справі було поновлено провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в свої уточненій позовній заяві просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. 11 вересня 2020 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява, в якій відповідач просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5,6). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 05.12.2019 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини було задоволено. Стягнуто із [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання спільних малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 16 квітня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.8-10). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК). У відповідності зі статтею 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За правилами, встановленими статтею 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК, так і положень статей 183,184 СК. Частина перша статті 192 СК визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181,192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів, погіршенням такого становища, зміною інших обставин, що впливають на розмір та порядок сплати аліментів, заінтересована особа може подати до суду заяву про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів, а також способу їх стягнення. Відповідно до статей 183,184 СК за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК).Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 184 СК, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 року №37401891 (справа №6-143цс13), яка відповідно до статті 263 ЦПК підлягає урахуванню судом. Згідно із роз`ясненнями наданими у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи встановлені судом обставини та вищевикладені вимоги закону, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання двох малолітніх дітей, має бути змінений шляхом зміни способу їх присудження, а саме з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку). З урахуванням усього вищевикладеного, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнувши з відповідачааліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення збільшеного розміру аліментів з дати набрання законної сили даним рішенням. Відповідно дло ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави, від сплати яких позивачку за законом звільнено. На підставі викладеного

Outcome: approved