Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

18.06.2014р. представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Більшівцівської селищної ради про визнання недійсним рішення Більшівцівської селищної ради від 05.05.2014 р. в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Свої вимоги мотивує тим,що рішенням селищної ради від 05.05.2014 р. було вирішено надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS]. Вважає дане рішення незаконним оскільки таким рішенням порушуються права позивача на земельну ділянку. Згідно по господарської книги № 2 на 2011-2015 роки, по господарський номер № 0177,за позивачем рахується земельна ділянка площею 0,69 га, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку -) 10 га; ріллі - 0,39 га. та сіножаті - 0,20 га. З 2006 р. і по даний час у позивача земельні ділянки не вилучалися. Окрім того рішенням селищної ради від 05.05.2014 р. вирішено надати дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) орієнтовною площею 0,39 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS]. Вважає,що селищна рада порушуючи вимоги Земельного кодексу незаконно надала дозвіл [PERSON] на виготовлення даного проекту оскільки земельна ділянка є частиною земельної ділянки позивача. Те що батько відповідача та сам відповідач користувався та користується земельною ділянкою є голослівними а письмові твердження свідків не є допустимими доказами. Інвентаризації земель не проводилось як не відновлювались межові знаки. Сам позивач вважає,що рішенням селищної ради порушені його права на землю так як відповідач виготовляючи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовно 0,10 га займає і його частину земельної ділянки. Необхідно встановити межові знаки. Просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю і зазначила, що позивач є її батьком а відповідач [PERSON] - син її померлого брата [PERSON] ЇЇ брат земельною ділянкою,яку згідно наказу по радгоспу виділено йому, не користувався як не користувалися після його смерті його дружина та син. Надавши [PERSON] дозвіл на виготовлення документації селищна рада тим самим порушила право на земельну ділянку її батька-позивача. Межі не встановлювалися а відповідач виготовив проектну документацію на 10 сотих захопивши частину ділянки позивача. Представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача і зазначив,що 05.05.2014 р. Більшівцівська селищна рада окрім рішення про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою прийняла також і рішення про надання позивачу - [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) орієнтовною площею 0,39 га. в [ADDRESS]. Однак селищна рада не надала можливості відновити межі земельних ділянок знаючи,що загальна площа земельної ділянки, згідно схеми доданої до акту, становить 44,24 позивачу надає дозвіл на 0,39 сотих а відповідачу на 0,10 сотих що в загальному становить більший розмір земельної ділянки який зазначено в схемі і таким чином прийняла незаконне рішення. Посилання відповідача що земельна ділянка на законних підставах залишилась після смерті батька є безпідставними. [PERSON] не успадковував землю і в йому така не виділялася. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник Більшівцівської селищної ради позовних вимог [PERSON] не визнав і суду пояснив,що після смерті батька відповідача згідно свідоцтва про право на спадщину останній успадкував житловий будинок а щодо земельних ділянок то такі не зазначені. Однак згідно наказу по радгоспу « Бовшівський» № 75-В від 29 квітня 1978 р. « Про виділення присадибної ділянки [PERSON] виділено присадибну ділянку площею 0,15 га ( включаючи площу зайняту під будівлю) з присадибної ділянки його батька [PERSON],тобто позивача. Селищна рада враховуючи твердження сусідів, про те,що [PERSON]- батько відповідача обробляв город, а після його смерті обробляє його дружина і син та те,що згідно земельно-шнурової книги за [PERSON] рахувалися земельні ділянки площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га - ріллі та о,38 га-сінокосу винесла законне рішення. Представник також зазначив,що селищна рада не може вказати місце розташування земельних ділянок [PERSON], так як не проведено інвентаризацію землі та немає план-схеми земельних ділянок і чи накладаються земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] одна на одну також сказати не може. Не заперечує того факту що перед прийняттям рішення межі між земельними ділянками позивача та відповідача не встановлювались. Інформація про розміри земельних ділянок сторін відповідає погосподарським книгам. Просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] позовних вимог [PERSON] не визнав і суду пояснив,що рішення селищної ради є законним. Спірна земельна ділянка на підставі наказу радгоспу « Бовшівський» належала батькові [PERSON] ще з 1978 р. та письмовими поясненнями сусідів про те,що земельна ділянка оброблялася і належала саме його батьку. Після смерті батька у 2010 р. він є спадкоємцем. Зважаючи на те,що його батько постійно користувався спірною земельною ділянкою а він як його спадкоємець звернувся із заявою до селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,10 га. Окрім того він не скористався безоплатною приватизацією земельної ділянки. Просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] зазначила,що згідно акту складеного комісією від 29.04.2014 р. проведено обміри і встановлено розмір земельної ділянки - 0,4424 і на даній ділянці посаджені плодові дерева. Приблизно по факту було відміряно відповідачу10 сотих землі по факту і рекомендовано сесії селищної ради надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши доводи представників позивача,заперечення відповідачів, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,які беруть участь у справі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Статтею 60 ЦПК України передбачено,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами,які беруть участь у справі За змістом ст.125 ч.1 Земельного кодексу України,право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа,що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч.1ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників чи користувачів земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Судом встановлено,що згідно копії наказу по радгоспу « Бовшівський» № 75-В від 29 квітня 1978 р. « Про виділення присадибної ділянки [PERSON] виділено присадибну ділянку площею 0,15 га ( включаючи площу зайняту під будівлю) з присадибної ділянки його батька [PERSON] ( а.с.33). З листа Більшівцівської селищної ради від 20.05.2014 р. за № 108 вбачається, що згідно по господарської книги № 2 на 2011-2015 р., погосподарський № 0177 за позивачем - [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0,69 га, а саме: для будівництва і обслуговування житлового будинку - 0,10 га; ріллі - 0,39 га, сіножаті - 0,20 га. та земельний пай 1,164 га. З 2006 р. у [PERSON] земельні ділянки не вилучалися. ( а.с.13). З витягу з по господарської книги Більшівцівської селищної ради за 2014 рік, книга № 2, № об'єкту по господарського обліку 0178 1 видно,що в даному господарстві зареєстрований [PERSON] і за даним об'єктом рахується земельна ділянка площею 0,53 га з них 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,48 га для ведення особистого селянського господарства ( 0,10 га рілля,0,38 га сіножаті), ( а.с. 49). Як вбачається із копії рішення селищної ради від 05.05.2014 р. що [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] ( а.с.4). Рішенням цієї ж сесії від 05.05.2014 р. позивачу - [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) орієнтовною площею 0,39 га. в [ADDRESS]. Як пояснила в судовому засіданні представник селищної ради, що в погосподарських книгах [PERSON] та [PERSON] зазначені розміри земельних ділянок однак не зазначено їх місця знаходження та підстави надання їх. Окрім того не було проведено інвентаризації земельних ділянок, немає план-схеми і чи накладаються земельні ділянки одна на одну також сказати не може. Відповідно до ч.1 п. «й» ст.12 Земельного кодексу України до повноваження сільських,селищних,міських рад у галузі земельних відносин на території сіл,селищ,міст належить: вирішення земельних спорів. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст. 24 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України і законами України. Комісія здійснивши обмір земельної ділянки та рекомендувавши сесії селищної ради надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою селищною радою при винесенні рішення не враховано те,що давши дозвіл [PERSON] на виготовлення документації на 0,10 га. земельної ділянки зменшено розмір земельної ділянки позивача чим порушено право [PERSON] на користування та отримання у приватну власність земельної ділянки а тому, дане право [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання рішення недійсним, згідно з вищевказаними нормами Земельного кодексу України. Доводи відповідача [PERSON] та представників відповідача про те, що він є законним користувачем земельної ділянки площею 0,10 га суд до уваги не приймає. Як ствердив в судовому засіданні представник селищної ради що земельні ділянки після смерті батька відповідача переписані в погосподарські книги хоча у свідоцтві про прийняття спадщини мови про земельні ділянки не йде. Копії письмових пояснень свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON],які підтвердили факт користування земельною ділянкою відповідачем не є належними чином оформлені. За змістом ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється,зокрема,шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування, а також застосування інших способів, передбачених законом. Відповідно до досліджених доказів, суд прийшов до висновку, що права позивача прийняттям оскаржуваного рішення сесії сільської ради від 05.05.2014 року порушені. Таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного ст.19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст.12,90,116,118,120-122,152 ЗК України,

Outcome: approved