Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

18 вересня 2018 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, визнання особою такою, що втратила право на житло. Позов обґрунтований тим, що позивачу на праві власності належить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] В зазначеному будинку окрім позивача зареєстрований відповідач [PERSON], який є знайомим сина позивача. Відповідач хоч і зареєстрований у спірному будинку, однак з моменту реєстрації у будинку жодного дня в ньому не проживав, його особистих речей в будинку немає, участі по утриманню будинку відповідач не несе. Наявна реєстрація відповідача в квартирі, яка належить позивачу на праві власності порушує його права та інтереси як власника, зокрема позивач не може оформити субсидію та інші пільги на оплату житлово-комунальних послуг. Оскільки [PERSON] не проживає у належному позивачу будинку за адресою: [ADDRESS] більше встановленого строку, не вносить плату за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги, не несе інших втрат по утриманню вищевказаної квартири є всі підстави для того, щоб визнати його таким, що втратив право користування вказаною жилою площею. У зв'язку з вищевказаним позивач поросить усунути перешкоди у користуванні майном позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно від 15.03.2007 року. Згідно з довідкою за № 0221 від 21.08.2018 року Трипільської сільської ради, у будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.19). В матеріалах справи містяться Акти обстеження фактичного проживання від 20.02.2018 року, 19.03.2018 року, 20.04.2018 року, 22.05.2018 року, 22.06.2018 року, 25.07.2018 року, 29.08.2018 року зі змісту який випливає, що [PERSON], не проживає у будинку за адресою: [ADDRESS], з 12.11.2008 року по даний час. Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] Наявність реєстрації [PERSON] у вказаному будинку позбавляє позивача можливості здійснювати право власності у повному обсязі. Відповідач відсутній за місцем реєстрації більш 1 року, в зв'язку із чим втратив право на користування вказаним будинком, що належить позивачу. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обов'язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved