Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

18 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку остаточно вточнив та просить стягнути: з [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 20987 грн. 90 коп., яке складається з: компенсації матеріальної шкоди у розмірі 12012 грн. 69 коп., 3 % річних у розмірі 248 грн. 92 коп., інфляційних збитків у розмірі 4889 грн. 15 коп., пені у розмірі 3837 грн. 14 коп.; з [PERSON] у відшкодуванні моральної шкоди - 5000 грн. 00 коп., різницю між фактичним розміром збитків та страховим відшкодуванням у розмірі 8633 грн. 83 коп., витрати на експертне дослідження у розмірі 1000 грн. 00 коп. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що вимога позивача щодо відшкодування різниці між фактичним розміром відновлювального ремонту та матеріальною шкодою не ґрунтується на нормах закону та всі витрати, які понесені позивачем внаслідок ДТП, повинні бути сплачені [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія». Представник відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» надав письмові заперечення проти позовної заяви, посилаючись на те, що, відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі, якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення проздійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. \~ Судом встановлено, що 01 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер ВН 16 ВС 6481, під керуванням [PERSON], з автомобілем марки «CHEVROLET», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Водій [PERSON], під час керування автомобілем на перехресті Люстдорфської дороги та вул. Левітана, у м. Одесі, порушила вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», не витримала безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснила наїзд на автомобіль під керуванням [PERSON] Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2014 року [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК893703, власником автомобіля марки «CHEVROLET», реєстраційний номер [NUMBER], є позивач [PERSON] Відповідно до довідки Державної автоінспекції МВС про ДТП, автомобіль «CHEVROLET», реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Згідно з висновком № 158/14 від 17 травня 2014 року, складеним експертом [PERSON], вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «CHEVROLET», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 квітня 2014 року, становить 22569 грн. 06 коп.; розмір матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля марки «CHEVROLET», реєстраційний номер [NUMBER], становить 15520 грн. 00 коп. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з полісом № АС/8545125 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним між [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» та власником транспортного засобу «TOYOTA», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], була застрахована цивільна відповідальність за шкоду, завдану третім особам під час ДТП.\~ Відповідно до повідомлень про обставини події за участю ТЗ забезпеченого полісом № АС/8545125 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у автомобіля марки «TOYOTA», № кузова YTEEP21AX70197740, змінений реєстраційний номер з АК 7077 АВ на ВН 16 ВС 6481. Матеріальну шкоду, яка була завдана позивачеві внаслідок ДТП, [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» не відшкодувала. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок чого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до страхових сум, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, за включенням витрат на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Стягненню з відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає стягнення у відшкодування матеріальної шкоди 12012 грн. 69 коп. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 994 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Враховуючи постанову Верховного суду України від 06 червня 2012 року у цивільній справі № 6-49цс12, суд дійшов висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто, будь-яке зобовязання зі сплати коштів. З урахуванням цього, суд вважає, що з відповідача [PERSON] «Укр Українська транспортна страхова компанія» слід стягнути на користь позивача 3 % річних у розмірі 248 грн. 92 коп, інфляційні збитки у розмірі 4889 грн. 15 коп., пеню 3837 грн. 14 коп. Відповідно до висновку № 158/14 експерта [PERSON] від 17 травня 2014 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «CHEVROLET», реєстраційний номер [NUMBER], становить 22569 грн. 06 коп., вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля, 15520 грн. 99 коп. Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром збитків та матеріальною шкодою, спричиненою дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 7048 грн. 07 коп. (вартість відновлювального ремонту 22569 грн. 06 коп. вартість матеріальної шкоди 15520 грн. 99 коп. = 7048 грн. 07 коп.). Відповідно до ч. 1\~ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 1\~\~ст. 1167 ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди ураховує характер й обсяг моральних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку із наслідками дорожньо-транспортної пригоди з боку відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що на користь позивача з відповідача [PERSON] має бути стягнуто відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Відповідно до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, протягом 10 робочих днів зобов'язаний направити свого представника для визначення розміру збитків. І якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). У звязку з цим, суд вважає, що слід вимовити у задоволенні вимог у частині стягнення з відповідача [PERSON] витрат на проведення експертизи, яка була проведена 17 травня 2014 року, за висновком № 158/14. Вимог щодо стягнення з [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» витрат на проведення експертизи позивачем не заявлялося, тому суд не вбачає правових підстав для стягнення цих витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 338 грн. 49 коп., з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 211 грн. 55 коп.

Outcome: partial