overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

18 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 27 жовтня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 2004, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, внаслідок чого почали виникати конфліктні ситуації, побутові сварки, що в свою чергу привело до застосування з боку відповідача фізичної сили. В результаті цього між сторонами втрачено кохання та взаємоповагу. Вказує, що сімейні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Спору щодо спільного майна подружжя та місця проживання дітей не має. Позивач заперечує щодо примирення з відповідачем. Підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Проте, від її представника [PERSON] надійшла заява в якій він просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає на розірвання шлюбу згідний. Заперечив щодо залишення позивачем його прізвища «[PERSON]». Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 27 жовтня 2006 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 2004 (а.с. 3). Від шлюбу у сторін народилось двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.5-6). Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Спору щодо спільного майна подружжя та проживання неповнолітніх дітей немає. Наміру зберегти шлюбні відносини сторони не мають а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

18 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 листопада 1988 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом № 996 між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин неповнолітніх дітей у сторін не має. Причиною розпаду сім'ї, є те, що відповідач зловживав алкоголем. Вказує, що 9 років тому, сторони припинили проживати як подружжя, відповідач має іншу сім'ю, в якій проживає близько 6 років. Зазначає, що на розірвання шлюбу через органи ДРАЦС відповідач не погоджується і на пропозицію розлучитись не відповідав. Позивач заперечує щодо примирення з відповідачем. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але в позовній заяві вказала своє прохання щодо розгляду справи за її відсутності, оскільки вона буде перебувати за кордоном. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 20 листопада 1988 року, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом № 996 (а.с.3). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

18 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня ухвалення рішення суду. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити та не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від спільного життя неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

18 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що з 28 грудня 2002 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який 12 січня 2005 року був розірваний. [INFO] у позивачки з відповідачем народилася дочка [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дочки відмовляється. Коштів позивачки на належне утримання дитини не вистачає. [PERSON] має задовільний стан здоров'я, на його утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків немає, хоча офіційно він ніде не працює, але все рівно зобов'язаний утримувати дитину. Тому посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до суду також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами 28 грудня 2002 року був зареєстрований шлюб, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 12 січня 2005 року розірваний (а.с. 6). [INFO] у них народилася дочка [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 5). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою (а.с. 7) та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач на даний час офіційно не працює, але він має задовільний стан здоров'я, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні немає. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-182, 184 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 18 січня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23 серпня 2003 року він уклав шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем. Сімейне життя не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, почуття любові та поваги між ними відсутнє. Сімейні відносини з відповідачем припинили в 2013 року, вже два роки проживають окремо. Спір щодо майна буде вирішено окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем.\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування позову пояснив, що шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені з 18 січня 2016\~року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Він військовослужбовець, проходить службу у військовій частині [NUMBER] , постійно знаходиться у службових відрядженнях, а тому з 2013 року стосунки з відповідачем почали погіршуватися. Не заперечував, що має стосунки з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Пояснила, що з позивачем вони припинили шлюбні відносини 01 січня 2016 року, з 18\~січня 2016 року спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Додала, що сімейне життя з позивачем не склалось через те, що останні півтора року позивач підтримає стосунки з іншою жінкою. Не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони одружились 23 серпня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження Виконкомом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено запис за №\~37 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 7). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 19). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, подружню зраду позивача, який не бажає зберегти сім`ю і шлюб. Шлюбні відносини між сторонами припинені 18 січня 2016\~року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В судовому засіданні позивач наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки позивач проживає однією сім`єю з іншою жінкою. Враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача та відповідача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що сім`я розпалася за вини позивача, то справлені судові витрати відповідно до ст.ст.\~3, 27, 88 ЦПК України відшкодуванню йому не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

18 січня 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом . На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він на користь позивача за рішенням суду відповідач сплачує аліменти у розмірі 33% на утримання двох спільних дітей. В цей час змінився її матеріальний стан, а саме позивач не може влаштуватись на роботу та постійні хвороби у дітей не дають змоги знайти належну роботу. Просить збільшити розмір аліментів до 50% з огляду на зміну її матеріального та сімейного стану. Позивач надала заяву в якій позов підтримала з підстав в ньому викладених, просила його задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Відповідач надав заяву в якій позов визнав, просив розглянути справ без його участі. Судом у межах заявлених позовних вимог наявними у справі доказами встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2007 року було стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м.Дніпропетровська аліменти на утримання його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісяця на користь [PERSON] На час звернення до суду з даним позовом , та на час винесення рішення суттєво зріс прожитковий мінімум в Україні, відбулися інфляційні процеси та подорожчання товарів у тому числі ліків та медикаментів. За таких обставин суд приходить до висновку, що матеріальний стан позивача у справі суттєво змінився порівняно зі станом, який існував на час визначення розміру аліментів за судовим рішенням, що є підставою для задоволення позову у відповідності до вимог ст. 192 СК України. При визначенні нового розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітніх дітей сторін, які не мають самостійного доходу в силу віку; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є особою працездатного віку, має постійну роботу та заробітну плату, інші обставини , що мають значення для справи, а саме те, що [PERSON] також є особою працездатного віку, і має обов'язки по утриманню дітей, оскільки права і обов'язки батьків щодо утримання дітей є рівними. Враховуючи викладене, а також позицію відповідача у справі, який пояснив, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1\\2 частки від доходів, суд прийшов до висновку про необхідність стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття в розмірі 1\\2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на користь [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, що в даному випадку становить 551,20 грн судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

18 січня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 04 березня 2005 року до 08 лютого 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від фактичних шлюбних відносин вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обовязків, не займається вихованням дитини та матеріально не допомагає. Просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття і вважає, що 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дитини. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2005 року до 21 лютого 2011 року (а.с. 6-7). Від фактичних шлюбних відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

18 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 24 лютого 1990 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, від спільного проживання мають трьох дітей, з них одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння, між ними втрачені фізичні та духовні зв'язки. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 лютого 1990 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 132 (а.с.8). Сторони від спільного проживання мають трьох дітей, з них одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом РАГС Костянтинівського міського управління юстиції (а.с.7). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння, між ними втрачені фізичні та духовні зв'язки. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

18 січня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем не зійшлися характерами та поглядами на життя, у зв'язку з чим у них постійно виникали суперечки і сварки. Фактичні сімейні відносини припинені у грудні 2015 року, з цього часу вони проживають окремо. Просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Під час наданого судом терміну на примирення ситуація не змінилась на краще. Миритись з чоловіком не бажає. Відповідач позову не визнав і пояснив, що намагався помиритися з дружиною. Останнім часом зловживає спиртними напоями через психологічну травму. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Подружнє життя сторін не склалося, між ними відсутні взаєморозуміння і повага. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки і вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Наданий судом термін для примирення позитивних наслідків не мав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, отже, необхідно ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved