Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

17 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю з [PERSON] з 18 квітня 2000 року по день його смерті [INFO],поновлення їй строку для звернення до суду,пропущеного із поважних причин,визнання свідоцтва про право на спадщину за законом ВРЛ №672030 реєстровий номер № 523 від 21.06.2014 року виданого на ім»я [PERSON] частково недійсним,визнання за нею права на спадщину за законом ,яка відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді 1/2 частини квартир [ADDRESS],посилаючись на те,що на початку 2000 року вона вступила у фактичні шлюбні відносини з [PERSON],вони вирішили проживати разом однією сім»єю у його квартирі [ADDRESS],продати належну їй квартиру [ADDRESS],що вона і зробила,продала належну їй квартиру,отримала гроші та поділила їх порівну між своєю донь кою та донькою [PERSON]квітня 2000 року вона зареєструвалася в квартирі [PERSON] і вони стали жити разом,вести сумісне господарство,у них був сумісний бюджет,вони були поєднані правами та обов»язками як чоловік і дружина.Прожерін хворів,вона доглядала за ним,лікувала,надавала йому необхідну допомогу,піклувалася ,і коли він перебував у безпорадному стані доглядала за ним,надавала всю необхідну допомогу. [INFO] [PERSON] помер.Вона похоронила його і залишилася проживати в його квартирі як і було обумовлено з ним.Після поховань [PERSON] відповідач [PERSON],яка є його рідною донькою,запевнила її у тому,що вона залишається мешкати у квартирі до своєї смерті і що вона не буде мати ніяких претензій до неї щодо проживання в квартирі.Таким чином вона,позивачка, вважала,що фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] Напротязі всього часу проживання в квартирі вона несла витрати на утримання квартири,сплачувала витрати комунальні послуги,за опалення,водопостачання і таке інше. У вересні 2014 року до неї приїхала відповідач [PERSON] і попередила про те,щоб до 15 жовтня 2014 року вона звільнила квартиру,забрала свої речі і віддала ключі від квартири. Із попередження вона дізналася,що 21.06.2001 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за № ВРЛ672030 зареєстроване у Державному реєстрі 21.06.2011 року за № 523. При таких обставинах вона залишилася без свого житла,але вважає,що з урахуванням цих же обставин вона має право на спадщину за законом нарівні з [PERSON] ,як спадкоємицею першої черги, на підставі ч.2ст.1259 та ст.1264 ЦК України як особа,яка проживала зі спадкоємцем однією сім»єю не менше п»яти років до часу відкриття спадщини та у зв»язку з тим що вона протягом тривалого часу турбувалася,матеріально забезпечувала,надавала іншу допомогу спадкодавцю,який внаслідок похилого віку,тяжкої хвороби або каліцтва перебував у безпорадному стані,так як вона прожила з [PERSON] 6 років і чотири місяці до дня його смерті вона надавала йому допомогу,коли він тяжко захворів і перебував у безпорадному стані,вони мали спільний сімейний бюджет,спільні права та обов»язки як чоловік та дружина і тому вона має право на частку спадщини,яка залишилася після смерті [PERSON] При викладених нею обставинах позивачка вважає,що вона пропустила з поважних причин строк для звернення до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом,тому просить суд його поновити. В суді представник позивачки повністю підтримав її позовні вимоги,не визнавши позовні вимоги [PERSON] 22 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у праві користування та розпорядженням своїм майном,зокрема про зобов»язання [PERSON] усунути перешкоди в праві користування та розпорядження нею належною їй двохкімнатною квартирою [ADDRESS],зобов»язавши державну міграційну службу Першотравенський міський сектор в м.Першотравенську Дніпропетровської області зняти з реєстрації за адресою:[ADDRESS] [PERSON],виселити [PERSON] з належної їй,[PERSON], зазначеної двохкімнатної квартири без надання іншого житла,стягнення на її користь спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 1250грн ,понесених нею витрат на юридичну допомогу 500грн,та стягнення з [PERSON] на її користь понесених нею судових витрат у справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 243,60грн,посилаючись на те,що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2011 року вона являється власником двокімнатної квартири [ADDRESS],які вона успадкувала після смерті батька-[PERSON]. За життя батько проживав у зазначеній квартирі сумісно з [PERSON] без реєстрації шлюбу.Після смерті батька [PERSON] попросила її ще деякий час залишитися проживати у квартирі батька.Так як між ними були хороші відносини,вона пішла [PERSON] на поступки і вони домовились,що за першою вимогою [PERSON] знімається з реєстрації ,забирає свої особисті речі,віддає їй ключі і залишає належну їй,[PERSON],квартиру. Весь цей час [PERSON] проживала в квартирі,сплачувала комунальні платежі,але благоустроєм та ремонтно-відновними роботами квартири не займалась. На початку 2014 року між ними відбулася розмова про те,що вона,[PERSON]прийняла рішення про продаж квартири.У зв»язку з чим вона пропросила [PERSON] добровільно знятися з реєстрації ,забрати речі і переїхати в належне їй житло про існування якого їй,[PERSON], було відомо.Крім того ,їй відомо,що [PERSON] не є одинокою особою,у неї є діти та онуки з якими вона підтримує відносини. [PERSON] пообіцяла їй ,що виконає її вимоги в найкоротші строки. Сподіваючись та розраховуючи на порядність [PERSON] ,з метою послідуючого продажу квартири,вона уклала договір задатку з [PERSON],яка проживає у [ADDRESS] і визначили кінцевий строк продажу 31.10.2014 року. В порядку забезпечення зазначеного договору,[PERSON]оплатила вартість звіту про оцінку майна № УВ140929-001 неохідного для подальшої угоди купівлі-продажу спірної квартири. 10 жовтня 2014 року вона направила [PERSON] попереджувальний лист про виселення та зняття з реєстрації,яке вона отримала 11.10.2014 року,що підтверджується поштовим повідомленням.Після чого [PERSON] зв»язалась з нею по телефону та повідомила,що зніматись з реєстрації не має наміру,що у [PERSON] не вийде її виселити,а також стала погрожувати їй становищем її родичів,які працюють правоохоронних органах,які за її словами притягнуть її,[PERSON] до кримінальної відповідальності за надісланий на її адресу претензійний лист.Вона намагалась довести [PERSON],що вона неправа,що у неї,[PERSON], зірвалась угода купівлі-продажу квартири,що вона понесла у зв»язку з цим збитки і буде змушена звертатися до суду,у зв»язку з чим вона понесе матеріальні витрати за судові витрати,але [PERSON] не вважала їх обґрунтованими. [PERSON] вважає,що [PERSON], порушує її законне право володіти ,користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою,тому просить суд задовільнити її позовні вимоги. В суді [PERSON] та її представник повністю підтримали позовні вимоги,не визнавши позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Представник третьої особи у справі Державна міграційна служба Першотравенський міський сектор в судове засідання не з»явився,про день розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного: Поясненнями сторін та матеріалами справи встановлено,що [INFO] у місті Першотравенську Дніпропетровської області помер [PERSON],рідний батько [PERSON],який з початку 2000 року по день смерті проживав у належній йому квартирі [ADDRESS] спільно з [PERSON] ,з якою проживали однією сім»єю та вели спільне [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі з 18 квітня 2000 року. 21 червня 2011 року [PERSON] як спадкоємиця першої черги після смерті батька [PERSON] отримала у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом ( ВРЛ № 672030 р№ 523 від 21.06.2011 року)на квартиру [ADDRESS] ,яке зареєстровано у колективному підприємстві «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 30.08.2011 року. [PERSON] надано суду докази наміру продати належну їй квартиру з травня 2014 року,оплату за оціночний звіт квартири в сумі 1250гривень,позовні вимоги її в цій частині ухвалою суду від 23 грудня 2014 року за заявою [PERSON] залишені без розгляду. 10 жовтня 2014 року [PERSON] направила на адресу [PERSON] попередження про виселення з квартири,яке [PERSON] отримала 11 .10.2014 року. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Аналізуючи досліджені в суді надані сторонами докази у справі суд вважає доведеним,що [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги померлого [INFO] співмешканця [PERSON], як особа,яка проживала зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини,а [PERSON] є його спадкоємицею першої черги як рідна донька. Суд вважає,що [PERSON] не надано суду доказів для одержання нею права спадкування за законом разом із спадкоємицею першої черги-донькою померлого [PERSON], після смерті [PERSON] на підставі ч.2 ст.1259 ЦК України,оскільки нею не доведено умови встановлені законом для цього,зокрема того,що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Разом з тим [PERSON] надала суду докази того,що її батько отримував пенсію за віком в розмірі 1003,74грн,,працював до самої смерті,отримував заробітну плату в розмірі 710,11грн на день смерті ,утримував себе і [PERSON],яка отримувала незначну пенсію в розмірі 363,14грн на день смерті [PERSON],а на даний час в розмірі 370,14грн.[PERSON], не знаходився тривалий час у безпорадному стані,так як вів нормальний спосіб життя ,був працездатним та матеріально забезпечував себе та співмешканку [PERSON], мав хронічні діагнози,але доказів знаходження його на диспансерному обліку не має,в амбулаторній карточці [PERSON] не вказано про те,що комусь з родичів або членів родини,надавався медичний висновок про необхідність постійного догляду за ним,[PERSON] 01 вересня 2006 року звернувся до лікаря -терапевта на амбулаторний прийом,встановлено діагноз :позалікарняна правостороння нижньо-дольова пневмонія,був направлений до терапевтичного відділення лікарні,де помер [INFO]. (а.с.26-30). Вирішуючи позовні вимоги про усунення перешкод та виселення [PERSON] зі спірної квартири суд , суд зазначає, що [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі співмешканця [PERSON] як член його сім'ї як власника квартири. Разом із тим, суд враховує, що право на користування жилим приміщенням членів сім'ї власника будинку(квартири) і наймачів регулюється різними нормами. Зокрема, права і обов'язки членів сім'ї власника будинку(квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обов'язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку(квартири), які проживають разом із ним у будинку(квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку,квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї(правова позиція, висловлена ВСУ під час розгляду справи № 6-158цс14 від 05 листопада 2014 року). Отже право користування квартирою [PERSON] [PERSON] мала право за його життя,у зв»язку зі смертю [PERSON] та припинення його права власності на квартиру ,та виникнення права власності на квартиру на нового власника [PERSON] як спадкоємицю першої черги померлого,[PERSON] втратила право користування спірною квартирою як член сім»ї [PERSON],тому вона не має права чинити перешкоди новому власнику квартири [PERSON] у праві володіння,користування та розпорядження належною їй квартирою та підлягає виселенню з неї без надання іншого житла. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] В частині зобов»язання державної міграційної служби Першотравенский міський сектор в м.Першотравенську Дніпропетровської області зняти з реєстрації зі спірної квартири [PERSON] суд вважає безпідставними,оскільки Першотравенський міський сектор заявлений позивачкою третьою особою,відносно якої суд не має права виносити рішення про які-небудь зобов»язання.Крім того ,Першотравенський міський сектор не є юридичною особою,оскільки юридичною особою є Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області. Разом з тим суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зобов»язання державної міграційної служби зняття [PERSON] з реєстраційного обліку з зазначеної квартири є зайвими, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення,яке набрало законної сили ,про позбавлення права власності на житлове приміщення,або права користування житловим приміщенням,про виселення,про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає,що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту її проживання однією сім»єю з [PERSON] з 18.04.2000 року по день його смерті [INFO] за зазначеною адресою у спірній квартирі, не підлягають задоволенню у зв»язку відсутністю правових підстав для наявності у [PERSON] з цього приводу права на спадщину на спірну квартиру,тобто встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON]однією сім»єю не має юридичного значення по заявленому спору,тоді як судовому розгляду та задоволенню підлягають лише вимоги про встановлення фактів,що мають юридичне значення,незважаючи на доведеність цього факту в суді,який сторонами не оспорюється. Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі між сторонами відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за можливе звільнення [PERSON] на підставі ч.ч.1,3 ст.82 ЦПК України з врахуванням її тяжкого майнового стану(вона 1939 року народження,отримує пенсію в розмірі 370грн)від сплати судового в розмірі 688,70грн за її позовом в частині заявлених нею позовних вимог майнового характеру про визнання за нею права на 1/2 частину спірної квартири,оціночна вартість якої згідно звіту про її оцінку становить 137740гр(137740грн:2=68870грн та 1 % від цієї суми становить 688,70грн ). Відповідно до положень ст.88,79,84,85 ЦПК України підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати у справі в розмірі 3636,30грн( 243,60грн судовий збір+ 892,70 грн витрати ,пов»язані з переїздом [PERSON] та її адвоката з іншого населеного пункту до суду в судові засідання +2500грн витрат на правову допомогу [PERSON].).

Outcome: partial