Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

19.06.2011 року до Деснянського районного суду м.Чернігова звернулася позивач із позовом до [PERSON], публічного акціонерного товариства «Кредит промбанк», про визнання недійсним договору поруки. В своєму позові позивач просить визнати недійсним договір поруки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, між ним та публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельтабанк», було укладеного договір поруки № 49.37.6/151/08-ПМК від 20.03.2008 року згідно якого перед останнім позивач взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати за виконання [PERSON] умов договору про надання кредиту № 49.37.6/151/08-КМК від 20.03.2008 року. Свої позовні вимоги мотивувала, тим, що на час підписання договору перебувала в тяжкому моральному стані і неусвідомлювала свої дії. В судовому засіданні представник позивача позов з викладених у ньому підстав підтримали, просили задовольнити. Представник публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлялися належним чином за адресами вказаними в позовній заяві. Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2008 року між ВАТ «Кредитпромбанку» (правонаступник - ПАТ «Кредитпромбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.37.6/151/08-КМК від 20.03.2008 року, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) доларів США. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 49.37.6/151/08-КМК від 20.03.2008 року, між ним та публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельтабанк», було укладеного договір поруки № 49.37.6/151/08-ПМК від 20.03.2008 року згідно якого перед останнім позивач взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати за виконання [PERSON] умов договору про надання кредиту на суму 144000 (сто сорок чотирі тисячі) доларів США. За клопотанням представника позивача по справі була призначена судово почеркознавча експертиза та судово психіатрична експертиза. Як вбачається з висновку експерта судово почеркознавчої експертизи № 620 від 07.02.2012 року досліджуваний підпис поставлений від імені [PERSON] у графі «Поручитель» договору поруки від 20.03.2008 року публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] виконаний [PERSON]. Як вбачається з висновку експерта судово психіатричної експертизи № 86 від 06.02.2014 року досліджувався психологічний стан [PERSON], встановлено, що [PERSON] на момент укладання договору поруки 20.03.2008 року стійким хронічним та тимчасовим хворобливим психічним розладом не страждала, а страждала психічним порушенням у вигляді Розладу адаптації, пролонгована даприсивна реакція ( F43.21) на тлі Органічного емоціонально-лабільного (астенічного) розладу (F 06.6). [PERSON] на момент підписання договору поруки 20.03.2008 року за своїм психічним станом могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність [PERSON] в момент підписання договору поруки 20.03.2008 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання договору поруки недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст. 22 ЦК України. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом сторони у справі. За викладених підстав, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України та те, що особи які беруть участь у розгляді справи не заперечували проти проведення судового засідання за відсутності відповідача [PERSON], суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності останніх. Вислухавши пояснення осіб які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Наголошуючи на тому, що позивач під час підписання договору перебувала в тяжкому моральному стані і не усвідомлювала свої дії жодним доказом під час судового засідання не підтверджено . Разом з цим, суд не може погодитись з доводами позивача викладеними в його позовній заяві, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними. Так, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зазначене дає підстави для висновку, що позивач уклала кредитний договір добровільно і повністю погодилася з його умовами Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Крім того, слід зауважити, що чоловік [PERSON] [PERSON] знав про укладання договору поруки та особисто надав дружині свою згоду на оформлення і підписання нею договору поруки, що свідчить про факт свідомого підписання договору поруки. Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, позивач та його представник на підтвердження порушення прав позивача з боку відповідачів суду не надали. Позивач не виконав зазначені приписи закону і не надав суду жодного доказу на підтвердження факту, що дійсно позивач мав психічний розлад здоров'я на момент вчинення правочину. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачами не було порушено прав позивач, а тому підстави для задоволення його позову відсутні. За таких підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed