Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

19 березня 2020 року представник позивача за довіреністю Проц А.В. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 01.02.2017 о 19 год. 50 хв. у місті Києві сталася ДТП за участю автомобілів «ВАЗ-2102», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Пежо Партнер», реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2017 у справі № 753/3127/17 [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Потерпіла особа подала заяву про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля потерпілого склала 100250,00 грн. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Розрахунку вартості КТЗ марки «Пежо Партнер» після ДТП та розміру регламентної виплати та зобов`язуючих пропозицій встановлено, що вартість автомобіля після ДТП становить 31981,42 грн. Таким чином, розмір регламентної виплати становить 200124,48 грн - 31981,42 грн = 168143,06 грн. Ліміт відповідальності 100000,00 грн, відповідно розмір виплати становить 100000,00 грн. Вартість проведення експертизи 250,00 грн. Загальний розмір витрат становить 100250,00 грн, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 100250,00 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання сторони повторно не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, відповідач - за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідач неодноразово відмовлявся від отримання судових повісток та копії позовної заяви з додатками, про причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідні оголошення про виклик відповідача були обпубліковані на веб-порталі судової влади України. Представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку. Суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17.03.2017у справі № 753/3127/17, яка набрала законної сили 27.03.2017, встановлено, що [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ 2102», реєстраційний номер [NUMBER] , є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.02.2017 о 19 годині 50 хвилинпо вулиці Привокзальна, буд. 1 в місті Києві, внаслідок якої автомобіль «Пежо Партнер», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження (а.с.5 - копія постанови). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Власником автомобіля «Пежо Партнер» є [PERSON] (а.с.7 - копія свідоцтва), який 21.02.2017 повідомив позивача про ДТП (а.с.6 - копія заяви). Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] на момент вчинення ДТП забезпечена не була, тому [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою від 03.04.2017, в якій просив відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. У цій заяві вказав, що пошкодження належного йому транспортного засобу відбулося під час ДТП 1 лютого 2017 року з вини водія транспортного засобу «ВАЗ-2102» [PERSON] . Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальник [PERSON] застрахував транспортний засіб «Peugeot Partner» у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») строком на один рік з 14 грудня 2016 року до 13 грудня 2017 року (а.с.10 - копія Поліса). Відповідно до звіту від 14 березня 2017 року № 27/03/17, складеного оцінювачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot Partner», реєстраційний номер [NUMBER] , становила 200124,48 грн (а.с.12 - копії звіту, протоколу огляду транспортного засобу, розрахунку). Згідно з платіжним дорученням від 13 квітня 2017 року МТСБУ здійснило виплату [PERSON] у розмірі 100000,00 грн. Крім того, МТСБУ на підставі рахунку № 285 від 30.03.2017 оплатило 19 квітня 2017 року послуги аварійного комісара у розмірі 250,00 грн (а.с.40, 41,42, 44 - копії рахунку, акта виконаних робіт, наказу та платіжних доручень). Позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір в розмірі 2102,00 грн (а.с.1 - платіжне доручення). Відповідач [PERSON] є жителем [ADDRESS] (а.с.51 - адресна довідка). Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою осо\-бою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконан\-ням (стаття 599 ЦК України). До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у справі № 200/13392/13-ц від 10.01.2019. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 993 ЦК України передбачено, що перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди та що його неправомірними діями завдано майнову шкоду майну, за яке позивач в порядку регресу сплатив страхове відшкодування потерпілій особі та оплатив послуги аварійного комісара. На день скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню із відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved