Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

18 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є донькою позивача. З 1993 року донька позивача [PERSON] була зареєстрована у квартирі як член сім`ї та співвласник 1/5 частини та мешкала у ній. У 2014 році відповідач фактично виїхала до іншого місця проживання на навчання, а саме до Російської Федерації, де і залишилася на постійне місце проживання. 18 жовтня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 21 жовтня 2019 року ухвалою судді зазначена позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 25 жовтня 2019 року недоліки позовної заяви позивачем усунуті. 28 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження, надано відповідачам 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 25 листопада 2019 року. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 грудня 2019 року. Відзив на позовну заяву відповідачем не надано. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подавала. Згідно ст. 281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідач [PERSON] є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.22). З 1993 року донька позивача [PERSON] була зареєстрована у квартирі як член сім`ї та співвласник 1/5 частини та мешкала у ній. Відповідно договору купівлі-продажу від 02.07.2019 року позивач купила у відповідача 1/5 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-25). У 2014 році відповідач фактично виїхала до іншого місця проживання на навчання, а саме до Російської Федерації, де і залишилася на постійне місце проживання. Відповідно довідки № 10219 від 26.06.2019 року, наданої сектором реєстрації місця проживання фізичних осіб, за адресою [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] з 30.09.1987 року по теперішній час; відповідач [PERSON] - дочка позивача з 02.12.1993 року по теперішній час; [PERSON] - брат позивача з 14.12.1992 року по теперішній час; [PERSON] - мати позивача з 05.03.1975 року по теперішній час (а.с.34). Відповідно акту, виданого 03.10.2019 року комунальною установою Покровський координаційний комітет саморганізації населення, [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з квітня 2014 року (а.с. 35). Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини щодо права власника на користування своєю власністю та захист цього права шляхом усунення перешкод у користуванні власністю з одного боку та права члена сім`ї на користування житлом з іншого. Вказані правовідносини регулюються главами 29 та 32 Цивільного кодексу України. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас ч. 1 ст. 405 ЦК України визначає право члена сім`ї власника, який проживає з ним, на користування цим житлом відповідно до закону, однак таке право не є абсолютним і згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України воно втрачається у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що така домовленість відсутня між сторонами, як відсутні і інші правові підстави для користування власністю позивача з боку відповідача (договір, сервітут тощо). Доказів поважності причин відсутності [PERSON] позивачем не надано і при розгляді справи судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт відсутності [PERSON] у належній позивачеві квартирі понад один рік підтверджено належними доказами, і відповідно в наявності підстави для втрати ним права користування вказаним будинком, як членом сім`ї. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Таким чином позивач обрав належний засіб свого цивільного права в розумінні ст. 16 ЦК України, тому його вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved