Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

17.12.2020 року [PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на матір дітей мотивуючи тим, що позивач та відповідач є батьками двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з огляду на стабільно високий дохід відповідача останній має матеріальну можливість сплачувати кошти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.12.2020 визначено підсудність даної цивільної справи та направлено Тисменицькому районному суду Івано-Франківської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Тисменицького районного суду Івано-Франківської області справу №344/17655/20 29.12.2020 передано судді Струтинському Р.Р. Ухвалою суду від 04.01.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 22.02.2021. Ухвалою суду від 26.04.2021 задоволено заяву позивача [PERSON] про відвід головуючого судді Струтинського Р.Р. по даній справі. Після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26.04.2021 справу передано судді Гриньків Д.В. Ухвалою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гриньків Д.В. від 30.04.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 24.05.2021 о 10:00 год. Ухвалою суду від 24.05.2021 року в задоволенні заяви позивача про надіслання справи за підсудністю відмовлено. Ухвалою суду від 24.05.2021 судове засідання у даній цивільній справі відкладено на 10 год 00 хв 07 червня 2021 року. Ухвалою суду від 07.06.2021 витребувано в ТУ ДСА в Івано-Франківській області інформацію про отриманий відповідачем дохід (заробітну плату). Позивач в судове засідання не з`явилась. 31.05.2021 подала заяву, в якій позов підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданому суду відзиві просив розгляд справи проводити без його участі, просив в задоволенні позову відмовити. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 22.06.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст.259 ЦПК України і ч. 5 ст.268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6, 7). Відповідно до довідок від 16.03.2018 та від 23.10.2019 Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взяті на облік внутрішньо переміщеної особи та фактично проживають разом із матір`ю (а.с.9,10). Відповідно до відомостей, наданих ТУ ДСА в Івано-Франківській області, загальний дохід відповідача у 2019 році становив 476 077,87 грн (з урахуванням всіх відрахувань отримав 276 271,2 грн), у 2020 році - 997 220,05 грн (з урахуванням всіх відрахувань отримав 419 528,93 грн), з січня по травень 2021 року - 435 417,48 грн (з урахуванням всіх відрахувань отримав 223 793,09 грн). Аналогічна інформація щодо розміру заробітної плати міститься в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданих відповідачем за 2019, 2020 роки. Крім того, як вбачається з вищевказаних декларацій та повідомлень про суттєві зміни в майновому стані відповідач має у власності транспортні засоби та нерухоме майно. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України. За змістом положення статті 84 СК України дружина має право на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривень. Судом встановлено, що відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 28.12.2020 позивач та відповідач є суддями Івано-Франківського міського суду. Крім того, за рішеннями судів з відповідача присуджено стягнення аліментів у загальному розмірі Ѕ усіх видів доходів на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На даний час з відповідача в примусовому порядку стягуються тільки аліменти в розмірі ј усіх доходів на утримання доньки [PERSON] . Одночасно суд враховує положення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» за якими обмеження у даному випадку складає 70 відсотків заробітної плати та те, що відповідач отримує стабільно високу заробітну плату, є особою молодого віку, а відтак має змогу надавати позивачу матеріальну допомогу. При цьому право на отримання матеріальної допомоги у позивача виникло незалежно від її працевлаштування та матеріального становища, а визначальним є виключно можливість відповідача надавати таку допомогу. Разом з тим, визначаючи розмір такої допомоги, суд приймає до уваги, матеріальне становище сторін, а саме те, що вони мають однаковий стабільний рівень матеріального доходу, стягнення з відповідача ј усіх видів доходів на дочку [PERSON] та присудження рішенням суду аліментів у розмірі ј усіх видів доходу відповідача на дітей [PERSON] та [PERSON] . При цьому не звернення на даний час позивачем рішення до виконання не позбавляє її права здійснити такі дії в будь-який час на який присуджено платежі, а відтак останні мають враховуватись судом при визначенні розміру матеріальної допомоги. Крім того, суд залишає без уваги твердження позивача про перебування на її утриманні непрацездатних батьків, оскільки дані обставини жодними доказами не підтверджені. Суд вважає такими, що не мають значення для даної справи пояснення відповідача стосовно вирішення позивачем як суддею аналогічних спорів, а саме її відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на матір дитини, так як рішення суду першої інстанції у іншій справі не враховуються судом при прийнятті рішення. Таким чином, дотримуючись принципів необхідності та достатності, розумності та справедливості, враховуючи прожитковий мінімум для працездатної особи, визначений законодавством, звернувши увагу на розмір заробітної плати позивача та відповідача, а саме в середньому 70 000 - 80 000 грн. в місяць, наявність на утриманні відповідача ще однієї дитини, окрім спільних дітей сторін, суд дійшов висновку, що достатнім буде надання матеріальної допомоги позивачу у розмірі 1/20 частини заробітку відповідача, що в гривневому еквіваленті перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи. За таких обставин, позов слід задовольнити частково. Усі інші пояснення позивача не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні та не надають можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до вимог ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 79, 84 Сімейного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial