Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

19 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої, з посиланням на ст. 55, ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, просить розірвати шлюб з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначається, що сторони 28 червня 2003 року уклали шлюб зареєстрований Требуховецькою сільською радою Летичівського району Хмельницької області, актовий запис №9, від якого мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З початку подружнього життя відносини в сім'ї були відносно нормальними, проте згодом стали виникати конфлікти, їх причинами стало те, що вони є людьми різного характеру, їм неможливо дійти згоди при вирішенні побутових, сімейних та інших життєвих питань, кожен з них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, виховання дітей. Відповідач перестав розуміти позивача як людину та як члена сім'ї, жінку. Відповідач зловживає спиртними напоями, застосовував щодо неї насильство фізичного та психологічного характеру, їх сім'я фактично розпалася, шлюб став формальністю, вони проживають окремо, тому надання строку на примирення не виправить стану їхніх шлюбних відносин, оскільки такі продовжуються протягом досить тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не приносили жодних позитивних результатів. Відповідач не бере участь у вихованні та утриманні дітей, котрі проживають разом з позивачем, перебувають на її матеріальному утриманні та вихованні, що підтверджується рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року яким ухвалено стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей. Спору про участь батьків у вихованні дітей, вибір місця їх проживання не існує, відсутній спір про спільне майно подружжя. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вказали, що сторони фактично не проживають разом з березня 2016 року, не ведуть спільне господарство, між ними встановились відчужені стосунки, не підтримують будь-яких сімейних відносин, шлюб має формальний характер, їх сім'я фактично розпалась, примирення та подальше подружнє життя, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому просять задовольнити позовні вимоги і шлюб розірвати, після розірвання шлюбу позивачу залишити набуте в шлюбі прізвище, стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення є неможливим, шлюб має формальний характер і їх сім'я розпалась, з березня 2016 року разом не проживають і не ведуть спільного господарства, спору про майно та місце проживання дітей немає. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року вказано, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи повне і безумовне визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог [PERSON] , а також те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає таке визнання і за вказаних обставин вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача з відповідача слід стягнути 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved