overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

18.08.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 3-6), в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 19348,97 грн., посилаючись на те, що 26.01.2008 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складає 19348,97 грн. В судове засідання 11.12.2014 р. представник позивача не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 37). В судове засідання відповідач не з'явилась, про причини неявки не повідомила, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить виписка з реєстру (а.с. 41). За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК| України.|речі| З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 26.01.2008 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 13-18). Банк свої зобов'язання виконав. Однак відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складає 19348,97 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 17951,40 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 897,57 грн. (а.с. 8-12.). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Статтею 628 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

18.08.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (а.с. 3-6), в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 6646,73 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 20.09.2006 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складає 6646,73 грн. В судове засідання 11.12.2014 р. представник позивача не з'явилася, надала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 44). В судове засідання відповідачка не з'явилася, надала заяву, в якій визнала позов у повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності (а.с. 43). Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 20.09.2006 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 12-18). Банк свої зобов'язання виконав. Однак відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складає 6646,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5854,03 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 292,70 грн. (а.с. 8-10). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Статтею 628 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому суд бере до уваги визнання позову відповідачем (а.с. 43). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

18.08.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.2), мотивуючи свої вимоги тим, що 19.11.2012 р. між ТОВ КБ «Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого останній відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 1000 грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 11.06.2014 р. не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 1563,59 грн. Просили стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 1563,59 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача в позові просить розглянути справу у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність. З письмової згоди представника позивача (а.с.2) та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір від 19.11.2012 р.(а.с.3-5), зобов'язання згідно даного договору не виконує, внаслідок чого за позичальником існує заборгованість у розмірі 1563,59 грн. (а.с.8). Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк», затвердженого рішенням загальних зборів учасників Банку 15.09.2009 р., Банк є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків ТОВ «Комерційний Банк «Дельта». Необхідно стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1563,59 грн. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60(а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

18.08.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.2), мотивуючи свої вимоги тим, що 24.11.2012 р. між ТОВ КБ «Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого останній відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 5000 грн.. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 11.06.2014 р. не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 9640,86 грн. Просили стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 9640,86 грн. та судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому порядку. Представник позивача в позові просить розглянути справу у його відсутність; позов підтримує; проти заочного розгляду справи не заперечує. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу у їх відсутність. З письмової згоди представника позивача (а.с.2) та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки про наявність угоди свідчить поведінка сторін, а отже між сторонами виникли правовідносини у вигляді певних прав та зобов'язань. Проте [PERSON], уклавши кредитний договір від 24.11.2012 р.(а.с.3-5), зобов'язання згідно даного договору не виконує, внаслідок чого за позичальником існує заборгованість у розмірі 9640,86 грн. (а.с.8). Відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк», затвердженого рішенням загальних зборів учасників Банку 15.09.2009 р., Банк є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків ТОВ «Комерційний Банк «Дельта». Необхідно стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9640,86 грн. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60(а.с.1), які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

18.08.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу(а.с.2-3), мотивуючи свої вимоги тим, що 24.05.1996 р. зареєстровано шлюб з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалось, шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Спільних дітей не мають. В судовому засіданні позивач позов (а.с.2-3) підтримав; судові витрати з відповідачки просить не стягувати. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала; на розлучення згодна; прізвище просить залишити «[PERSON]». Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення. Судові витрати не стягуються, оскільки позивач просить цього не робити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

18.08.2015 [PERSON] \~ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. Позивач [PERSON] просить суд\~ розділити майно, що є спільною сумісною власністю сторін, а саме: визнати за ним право власності на мікроавтобус «Ореl Vivaro» 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] ,\~ номер шасі [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4\~частину трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , що йому належить; та припинити для нього право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву від 19.10.2015, в якій зазначив, що підтримує заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити і справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала пред`явлені позивачем позовні вимоги та не заперечувала проти запропонованого ним варіанту розподілу спільного майна. Пояснила, що мікроавтобус був дійсно придбаний сторонами під час шлюбу і є спільною власністю сторін, а квартира, право власності на частку в якій позивач просить визнати за нею, була отримана для проживання її сім`ї від військової частини, а в подальшому приватизована на неї, чоловіка [PERSON] та двох їхніх дітей. Договір про визначення часток кожного співвласника у праві на кварту між ними не укладався. Повідомила, що шлюб із позивачем був розірваний за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2015. Визнання відповідачем позову суперечить нормам Цивільного кодексу України і Сімейного кодексу України (у редакціях, що діяли станом на час виникнення права власності на спірне майно), якими визначено підстави і порядок набуття подружжям права власності на майно, врегульовані питання права власності батьків і дітей. Тому суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

18.08.2015р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що 23.10.2013р. уклав з відповідачкою шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], 02.07.2002р.н. Останнім часом їх сімейне життя не склалося. В сімї не має взаєморозуміння, виникають постійні сварки. Позивач вважає, що їх сімя розпалася і не бажає відновляти стосунки з відповідачкою, що і стало причиною звернення до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 23.10.2013р. зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 269, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БП № 081136 від 23.10.2013р.(а.с.5) Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 02.07.2002р.н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП № 052375 від 15.08.2002р.(а.с.17) Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені. Відновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України\~ суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки, їх сімя розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову до суду в дохід держави судовий збір .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

18.08.2015 р. [PERSON] звернуласядо суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має дочкуКольцову [PERSON], [INFO], яку відповідач добровільно матеріально не забезпечує.Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочкиаліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини. Позивачкау судове засіданняне зявилася, надавши заявупро розгляд справи в її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справив порядку ч.9 ст.74 ЦПК Україничерез оголошення у пресі, до суду не зявився, заперечень проти позову суду не надав. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню затаких підстав. Судом встановлено, що від зареєстрованого 06.04.2011 р.шлюбусторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про шлюб, про народження дитини в матеріалах справи на а.с.3,5). Рішенням Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 12.08.2015 р., що набрало законної сили,шлюб між сторонами розірвано. Відповідачсвоїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України, не виконує, на що вказала позивачка у позовній заяві, і що відповідачем не спростовано. За таких обставин з відповідача на користь позивачкиу відповідності до ч.3 ст.181 СК України слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, який останнім не заперечений, позов задовольнити. На підставі ст.ст.180-183,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

18.08.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], якого відповідач добровільно матеріально не забезпечує.Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця до повноліття дитини. Позивачкау судове засіданняне зявилася, надавши заявупро розгляд справи в її відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень проти позову суду не надав. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню затаких підстав. Судом встановлено, що від зареєстрованого26.02.2011 р.шлюбусторони мають малолітню дитину [PERSON], 05.05.2012р. народження (копії свідоцтв про шлюб, про народження дитини в матеріалах справи на а.с.5,6). Рішенням Костянтинівського міськрайсуду Донецької області від 20.05.2015 р., що набрало законної сили 30.05.2015 р.,шлюб між сторонами розірвано (копія судового рішення на а.с.3). Відповідачсвоїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України, не виконує, на що вказала позивачка у позовній заяві, і що відповідачем не спростовано. За таких обставин з відповідача на користь позивачкиу відповідності до ч.3 ст.181 СК України слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, який останнім не заперечений, позов задовольнити. На підставі ст.ст.180-183,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

18.08.2015 р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Словянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку № 9 по пров. Ізюмський в м. Словянську Донецької області. В належному їй будинку зареєстровані як члени її родини дочка [PERSON] та онучка [PERSON], але вони з червня 2014 року за вказаною адресою не проживають, будь-яких платежів не здійснюють, належних їм речей в квартирі немає. Просила суд визнати [PERSON] та її дитину [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинку № 9 по пров. Ізюмський в м. Словянську Донецької області. У судове засідання сторони не зявилися, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але від представника органу опіки та піклування [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю та винесенням рішення в інтересах дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню за наступних підстав: [PERSON] з 09.10.2009 року є власником будинку № 9 по пров. Ізюмському в м. Словянську Донецької області, право власності зареєстроване в КП БТІ м. Словянська 30.10.2009р.; [PERSON] зареєстрована в будинку Ізюмському в м. Словянську Донецької області, в цьому будинку також зареєстровані дочка [PERSON] та онучка [PERSON] (а.с. 6, 7). З акту № 335 від 10.08.2015 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Північний» м. Словянська, слідує, що [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані [INFO], фактично не мешкають в будинку з червня 2014 року, їх особистих речей в будинку немає (а.с.8). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що згідно ч. 1,3 ст. 405 ЦК України як [PERSON], так і [PERSON], які не є власниками житлового приміщення, втратили право користування у будинку № 9 по пров. Ізюмський у м. Словянську Донецької області. Визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] не буде порушенням прав неповнолітньої [PERSON], так, як [PERSON], так і [PERSON] не є власниками будинку № 9 по пров. Ізюмському в м. Словянську Донецької області і більше року не використовують його як житло, не несуть витрат з його утримання, самі добровільно виселились з цього будинку. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

18.08.2015 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останнього року з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою; спірного майна не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «Варченко» (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не зявився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.19). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останнього року, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved