Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

18 листопада 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] про визначення правочину недійсним та припинення дії, яка порушує право, просить визнати недійсним договір іпотеки від 21 березня 2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур О.І. та зареєстрований в реєстрі за №2091, в частині предмету іпотеки - земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3223186802:10:003:0027. Скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки під номером запису про іпотеку № 4674829 та запис про заборону відчуження, обтяження № 26914189 від 21.03.2007 року, запис про іпотеку № 26914240 від 21.03.2007 року в частині об`єкту обтяження - земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3223186802:10:003:0027, також просила стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31 липня 2014 року рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі №372/1457/14-ц, позов [PERSON] задоволено, а саме визнано недійсним договір купівлі-продажу від 21.03.2007 року, щодо придбання [PERSON] (відповідач №2) земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12га, кадастровий номер 3223186802:10:003:0027; визнано недійсними та спаровано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12га у [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , виданий на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2007 року земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, у [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186802:10:003:0027; визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12га у [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , кадастровий номер 3223186802:10:003:0027; витребувано із незаконного володіння у [PERSON] земельну ділянку площею 0,12га у [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186802:10:003:0027. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1078 гривень 00 копійок. Окрім того, її право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186802:10:003:0027 підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 149394221 від 13.12.2018 року. Їй стало відомо, що [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено іпотечний договір від 21.03.2017 року, серія та номер: 2094, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2094, предметом якого є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12 га кадастровий номер 3223186802:10:003:0027; земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12 га кадастровий номер 3223186802:10:003:0024; земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12 га кадастровий номер 3223186802:10:003:0025; земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12 га кадастровий номер 3223186802:10:003:0026. Дані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Тому, 25 вересня 2018 року нею, на адресу ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було направлено заяву з проханням припинити іпотеку та обтяження на земельну ділянку у [ADDRESS] , площею 0,12 га, кадастровий номер 3223186802:10:003:0027. Однак, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву від 25.09.20181 року не задовольнив Також, стверджує, що між нею, як власником майна, та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» будь-яких кредитних договорів та договорів іпотеки - ніколи не укладалось. Отже накладене обтяження у вигляді іпотеки, виникло неправомірно та порушує її право у вільному користуванні, володінні та розпорядженні майном, тому враховуючи вищевикладене вна вимушена звернутись до суду з даним позовом. 20 листопада 2019 року винесено ухвалу про залишення без руху позовної заяви, надано позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків. 29 січня 2020 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадженні у цивільній справі, проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого провадження у справі. 07 липня 2020 року винесено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі та відмову в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. 10 листопада 2020 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (через мережу EasyCon). 07 грудня 2020 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. 26 січня 2021 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (через мережу EasyCon). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що відповідно до рішення суду договір купівлі-продажу належної позивачу земельної ділянки [PERSON] було визнано недійсним. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки у [ADDRESS] , площею 0,12 га, кадастровий номер 3223186802:10:003:0027, що підтверджується Витягом з державного реєстру. В подальшому позивачу стало відомо про договір іпотеки, відповідно до якого належна позивачу земельна ділянка є предметом іпотеки. Проте сама позивач [PERSON] будь-яких договорів з відповідачем акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» не укладала. Враховуючи викладені обставини, вважає, що таким чином порушується право позивача, як власника земельної ділянки. Вказаний договір іпотеки був визнана ний недійним рішенням суду, а тому існування іпотеки необхідно припинити. Про порушення свого права власника позивачу стало відомо 29.10.2019 року. Представник відповідача акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Войтенко К.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Пояснила, що позивач не довела свої позовні вимоги, оскільки на момент оскаржуваного правочину, вона не була власником земельної ділянки, власником земельної ділянки на той час була відповідач [PERSON] банк не порушував чиновного законодавства про укладенні правочину. Вважала сумнівним рішення Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, яким позивачу [PERSON] , було виділено спірну земельну ділянку. Просила застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подала. Вислухавши представника позивача, представника відповідача акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 липня 2014 року рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі №372/1457/14-ц, позов [PERSON] задоволено, а саме визнано недійсним договір купівлі-продажу від 21.03.2007 року, щодо придбання [PERSON] (відповідач №2) земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12га, кадастровий номер 3223186802:10:003:0027; визнано недійсними та спаровано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12га у [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , виданий на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2007 року земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, у [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186802:10:003:0027; визнано недійсною та скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12га у [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , кадастровий номер 3223186802:10:003:0027; витребувано із незаконного володіння у [PERSON] земельну ділянку площею 0,12га у [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186802:10:003:0027. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1078 гривень 00 копійок, що підтверджується копією рішення. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186802:10:003:0027, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 149394221 від 13.12.2018 року. Позивачу стало відомо, що [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено іпотечний договір від 21.03.2017 року, серія та номер: 2094, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2094, предметом якого є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12 га кадастровий номер 3223186802:10:003:0027; земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12 га кадастровий номер 3223186802:10:003:0024; земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12 га кадастровий номер 3223186802:10:003:0025; земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] , площею 0,12 га кадастровий номер 3223186802:10:003:0026. Дані обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 25 вересня 2018 року позивачем, на адресу ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було направлено заяву з проханням припинити іпотеку та обтяження на земельну ділянку у [ADDRESS] , площею 0,12 га, кадастровий номер 3223186802:10:003:0027. Однак, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву від 25.09.20181 року не задовольнив. Між позивачем, як власником майна, та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» будь-яких кредитних договорів та договорів іпотеки - ніколи не укладалось. Отже накладене обтяження у вигляді іпотеки, виникло неправомірно та порушує її право у вільному користуванні, володінні та розпорядженні майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч, 1 ст. З, ст.321 Цивільного кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до ст. 316. 317. 328 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1, ст.5 Закону України «Про іпотеку», Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, предметом іпотеки може бути лише нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності. Об`єкти нерухомого майна можуть бути предметом іпотеки лише за таких умов: майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; воно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Відсутність хоча б однієї з указаних ознак є підставою для визнання договору іпотеки недійсним. Згідно з ч. 1ст. 17 Закону України «Про іпотеку», визнанні іпотечного договору недійсним є підставою для припинення іпотеки. Як визначено ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, Статтею 216 Цивільного кодексу України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Як роз`яснено п 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Таким чином, враховуючи визнання в судовому порядку договору купівлі-продажу від 21.03.2017 року недійсним, на підставі якого відповідачем №2 було набуте право власності на спірне майно, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, відповідач №2 не набував права власності на майно, передане відповідачу №1 в іпотеку, тому не мав законних правомочностей власника майна щодо розпорядження майном, яке належало позивачу. Дана правова позиція висловлена Вищим господарським судом України від 12.12.2011 року при розгляді справи № 48/621 та Верховним Судом України в листі від 01.02.2015 року «[PERSON] судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна». Як роз`яснено в розділі III [PERSON] Верховного Суду України від 01.02.2015 року «[PERSON] судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна» у випадках, коли на час передачі нерухомості в іпотеку іпотекодавець був власником майна, що підтверджувалось Правовстановлюючими документами, зокрема, на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване з відмовою іпотекодавцто у визнанні права власності на це майно, або на підставі договору, за яким іпотекодавець набув у власність конкретне нерухоме майно і який після укладення іпотечного договору судом був визнаний недійсним, необхідно враховувати, що в результаті судового вирішення справи не на користь іпотекодавця відбувається відновлення суб`єктивного речового права на майно у певної особи, у зв`язку із чим іпотекодавець не може вважатися його власником. У такій ситуацій не може бути застосовано положення ст. 23 Закону № 898-ІV згідно з яким у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, оскільки на момент передачі майна в іпотеку іпотекодавець не був її власником. Таким чином у разу задоволення судом позову власника про витребування майна із чужого незаконного володіння після набрання рішенням суду законної сили, іпотека цього майна припиняється. Аналогічні позиції викладені у справах № 583/1318/16-ц, № 911/2136/16, № 522/5582/16-ц У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, у відповідності до зазначених правових висновків Верховного суду в контексті заявленого позову належним способом захисту прав позивача є: визнання недійсним договору іпотеки від 21 березня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур О.І. та зареєстрований в реєстрі за №2091, в частині предмету іпотеки - земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3223186802:10:003:0027, скасування запису про державну реєстрацію іпотеки під номером запису про іпотеку № 4674829 та запису про заборону відчуження, обтяження № 26914189 від 21.03.2007 року, запис про іпотеку № 26914240 від 21.03.2007 року в частині об`єкту обтяження - земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої по [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3223186802:10:003:0027. Звернувшись до суду з позовом, в тому числі і про скасування запису про державну реєстрацію права власності, позивачем надано відповідні докази того, що внесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно порушує його речове право користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд вважає звернення позивача правомірним, відповідачі переконливих заперечень на позов не подали, доводи позивача не спростували, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, підстав для застосування строку позовної давності за заявою представника відповідача суд не вбачає, оскільки як вбачається матеріалів справи позивач [PERSON] дізналася про своє порушене право лише 29.10.2019 року. А тому строки звернення з даним позовом до суду не пропущено. Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат в повному обсязі, оскільки такі вимоги відповідають ст. 141 ЦПК України та підтверджуються наявним в матеріалах справи доказами.

Outcome: approved