Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

18 січня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів, у якому зазначила, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області №152/601/16-ц від 26 квітня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на сина у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач добровільно допомоги на дитину не надає, хоча має можливість і обовязок це робити. У судове засідання позивач не зявилась, однак до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а відтак, враховуючи згоду представника позивача слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Шлюб між сторонами розірвано Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області №152/601/16-ц від 26 квітня 2016 року (а.с. 4,5). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія І-АМ № 239440 (а.с. 6). Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідки, виданої Жмеринською міською радою Вінницької області № 89 від 13 січня 2017 року (а.с. 7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, оскільки доказів протилежного він не надав. Отже, судом установлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України). Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки право позивача та її неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. Отже, суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на сина [PERSON], повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач ніде не працює, у розмірі по 1000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття, що відповідатиме ст. 184 СК України. Таким чином, позов підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved