Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

17 червня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 40% усіх його доходів щомісячно, посилаючись на те, що з квітня 2014 року вона разом з сином проживає окремо від відповідача. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча має постійне місце роботи і заробіток, задовільний стан здоров'я та можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не виконує зобов'язання по утриманню сина, у добровільному порядку коштів не виділяє. Вона самостійно утримувати дитину невзмозі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Єдиним джерелом доходу є соціальна допомога на дитину. Крім того, зазначила, що є інвалідом 3 групи з дитинства, отримує мінімальну пенсію, але часто хворіє, а тому значна частина грошей йде на її лікування. Крім того позивачка зазначила, що відповідач працює інспектором 19-ї Державної пожежно-рятувальної частини Управління ДСНС України в Чернігівській області, має постійний заробіток, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу по утриманню сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 16), заперечень щодо позову суду не надіслав. Суд зі згоди позивачки проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі та являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження (а.с. 3, 4). З квітня 2014 року дитина проживає разом з матір'ю окремо від відповідача і знаходиться на її утриманні за рахунок державної допомоги на дитину та пенсії по інвалідності позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Домовленості між батьками дитини щодо способу виконання своїх обов'язків по її утриманню не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] працездатний та має задовільний стан здоров'я, суд приходить до переконання, що він повинен утримувати свого сина [PERSON]. У відповідності з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача та дитини, їх стан здоров'я, а тому вважає, що розмір аліментів повинен становити 2/5 частини усіх видів заробітної плати (доходів) відповідача щомісячно. Крім того, оскільки позивачі за подання позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,6 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved