Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

18 квітня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №R53100365111B від 03 грудня 2012 року, за яким відповідач отримала кредит в розмірі 33000 гривень, зобовязавшись його повернути до 03 грудня 2015 року на умовах, визначених договором. 07 листопада 2014 року між позивачем та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір про відступлення права вимоги №071114нв, за яким позивач набув належне ПАТ «ВТБ Банк» право грошової вимоги до відповідача у вигляді права вимагати повернення на свою користь кредитної заборгованості відповідача, що виникла внаслідок неналежного виконання останньою своїх договірних зобовязань. Розмір такої заборгованості, право вимоги якої набув позивач, складає 34052,06 гривень, з яких 26228,06 гривень заборгованість за тілом кредиту, 7824 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом. За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму вказаної заборгованості, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі з викладених вище підстав, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в звязку із чим суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 03 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», як кредитором, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитним договором №R53100365111B, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 33000 гривень, зобовязавшись його повернути до 03 грудня 2015 року щомісячними платежами відповідно до графіку повернення кредиту або в достроковому порядку, сплативши 36% річних за користування кредитом. Договором передбачено відповідне право кредитора вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, в тому числі у випадку невиконання чи прострочення виконання позичальником своїх грошових зобовязань за договором, із кореспондуючим до нього обовязком позичальника здійснити таке дострокове повернення за вимогою кредитора. (а.с.4-19, 35-39) Із матеріалів справи також встановлено, що позичальник не виконувала належним чином взяті на себе грошові зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість перед кредитором, розмір якої станом на 07 листопада 2014 року склав 34052,06 гривень, з яких 26228,06 гривень заборгованість за тілом кредиту, 7824 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом. (а.с.20) 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги №071114нв, за яким позивач набув належне ПАТ «ВТБ Банк» право грошової вимоги до відповідача в розмірі кредитної заборгованості останньої станом на 07 листопада 2014 року за кредитним договором №R53100365111B від 03 грудня 2012 року на суму 34052,06 гривень, з яких 26228,06 гривень заборгованість за тілом кредиту, 7824 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом. Про відступлення права вимоги та заміну кредитора за вказаним кредитним договором позивачем повідомлено відповідача письмово листом та повідомленням від 14 листопада 2014 року, запропоновано погасити заборгованість позивачу, чого відповідач дотепер не здійснила. (а.с.21-35) Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, окрім положень зазначених вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. При цьому за змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №R53100365111B від 03 грудня 2012 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем даного договору із дотриманням вимог законодавства, а також встановлено, що новим кредитором відповідача за цим кредитним договором є позивач, який набув право грошової вимоги в обсязі заборгованості відповідача, та підтверджено невиконання відповідачем, на відміну від кредитодавця, своїх зобовязань за кредитним договором, що зумовило виникнення заборгованості, розмір якої відповідає обсягу грошової вимоги, право на яку набув позивач, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, що зумовлює необхідність їх задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім при зверненні до суду із даним позовом судові витрати в розмірі 1378 гривень (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved