Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

19.07.2019 [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення донькою повноліття, починаючи з дня подання позову до суду. Позовні вимоги обґрунтовані наступним чином. Вона та [PERSON] перебували у шлюбі протягом 2011-2017 років. У шлюбі в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З лютого 2016 року вона з відповідачем проживає окремо. Матеріально відповідач утримувати дитину не допомагає, в натуральній формі допомоги не надає та не приймає участі у вихованні доньки. Добровільно сплачувати аліменти в розмірі, який передбачений законом не бажає. Відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей та не сплачує аліменти іншим особам. Він у змозі надавати грошову допомогу доньці, але добровільно таку допомогу не надає. Дочка проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . В лютому 2016 року відповідач пішов з її квартири, та згідно з рішенням суду від 15.01.2019 відповідача визнано таким, що втратив право користуватися квартирою [ADDRESS] . Без допомоги відповідача, їй з дочкою дуже скрутно, зараз вона змушена самостійно піклуватися про доньку. 19.08.2019 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено відповідачу право подати до суду відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не прибула, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд задовольнити позовні вимоги, щодо ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак своїми процесуальними правами щодо подання відзиву на позовну заяву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, із заявами до суду не звертався. Враховуючи думку позивача, суд розглянув справу у відсутність учасників справи з постановлення заочного рішення у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 25.06.2011, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2017, яке набрало законної сили 06.03.2017, розірвано. (а.с. 16). У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14, 20). Згідно з заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.01.2019, яке набрало законної сили 05.06.2019, [PERSON] , 1984 р.н. визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . (а.с.17). Згідно з відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 14.08.2019 [PERSON] , 1984 р.н. вибув з адреси місця реєстрації - [ADDRESS] , за рішенням суду (а.с. 20). Як зазначила позивач, угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто, відповідач добровільно сплачувати аліменти не бажає. (а.с. 1). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дітей їх мати, є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у зазначеному розмірі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини. За таких обставин, суд вважає необхідним позов задовольнити. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved