Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

19 грудня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадщину та усунення від права на спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що починаючи з 1995 року по [INFO] вона та [PERSON] проживали разом однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство та мали взаємні права та обов'язки. Вони вели спільний сімейний бюджет, за рахунок спільних коштів купували продукти харчування, спільно готували їжу та разом харчувалися, спільно займалися різною побутовою роботою, доглядали один за одним. [INFO] [PERSON] помер. На день його смерті вона проживала разом з ним у квартирі [ADDRESS], яка належала останньому на праві власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на зазначену квартиру. Спадщину вона прийняла, оскільки направила на адресу П'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини від 08 серпня 2016 року. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти - [PERSON] та [PERSON]. Встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] не менше п'яти років на момент відкриття спадщини має значення для одержання права на спадкування за законом після його смерті разом зі спадкоємцями відповідної черги в зв'язку зі зміною черговості права на спадкування. Вимогу про зміну черговості права на спадкування обґрунтовувала тим, що в квітні 2014 року у [PERSON] діагностували гепатит С. З цього часу [PERSON] у зв'язку з хворобою, яка прогресувала, потребував сторонньої допомоги та догляду, які надавала йому виключно вона. Вона купувала необхідні [PERSON] лікарські (медичні) товари (препарати) та забезпечувала догляд. Вона опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу та підтримку [PERSON], так як з вересня 2015 року він не міг самостійно піклуватися та забезпечувати себе. У такому випадку вона має право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка спадкує майно після смерті [PERSON] Вимогу про усунення від права на спадкування [PERSON] мотивувала тим, що [PERSON] протягом останніх п'яти років постійно звертався до свого старшого сина [PERSON] з проханням відвезти його на автомобілі в населений пункт Опачічі, який знаходиться в 30-кілометровій зоні відчуження, де проживають родичі [PERSON] З таким проханням [PERSON] звертався до сина, оскільки у зв'язку зі станом здоров'я, похилим віком та відсутністю власного автомобіля, йому було складно їздити в Опачічі. Прямого сполучення між м. Києвом та цим населеним пунктом немає. [PERSON] постійно відмовляв [PERSON] у задоволенні його прохання. Останніх два з половиною років він взагалі не навідувався до батька, не надавав йому жодної допомоги та не проявляв турботи. Вважала, що [PERSON] незважаючи на безпорадний стан та важке захворювання свого батька, починаючи з квітня 2014 року постійно ухилявся від надання допомоги батькові, якої той потребував, не виконував свого обов'язку, пов'язаного з утриманням спадкодавця, тому підлягає усуненню від права на спадкування за законом. Просила суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт, що вона та [PERSON], який помер [INFO], проживали однією сім'єю з березня 1994 року по [INFO]; -надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]; -усунути від права на спадкування за законом [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року відкрито провадження в справі. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року витребувано належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року повторно витребувано належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] У квітні 2018 року [PERSON] подала заяву про зміну предмета позову в частині усунення від права на спадкування за законом. Зазначила, що просить усунути від спадкування також і іншого сина спадкодавця - [PERSON]. 05 квітня 2018 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву, яка додатково обґрунтована тим, що [PERSON] також не виконував належним чином свої обов'язки щодо утримання свого батька, який потребував постійної допомоги в зв'язку з погіршенням свого здоров'я. Просила суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт, що вона та [PERSON], який помер [INFO], проживали однією сім'єю з березня 1994 року по [INFO]; -усунути від права на спадкування за законом [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO]. За заявою сторони позивача ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду в частині вимоги про надання права на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування за законом. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій зазначив, що визнає всі наведені позивачем обставини справи та визнає позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 126). У судовому засіданні 05 квітня 2018 року відповідач [PERSON] особисто підтримав свою заяву та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій зазначив, що визнає всі наведені позивачем обставини справи та визнає позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 127). У судовому засіданні 05 квітня 2018 року відповідач [PERSON] особисто підтримав свою заяву та просив позов задовольнити. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Просила розглянути справу за відсутності представника третьої особи з урахування фактичних обставин справи та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 63-65). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від [INFO], актовий запис № 5898 (а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина квартиру [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідачі є синами померлого та спадкоємцями померлого першої черги. Вони Звернулась до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с. 88 - зворот, 89 - зворот). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1264 передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З наданої суду копії спадкової справи № 495/2016 до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємцями першої черги є сини померлого - [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини 12 серпня 2016 року, та [PERSON], який звернувся з заявою про прийняття спадщини 08 вересня 2016 року. (а.с. 88 - зворот, 89 - зворот). Спадкоємці першої черги свідоцтва про право на спадщину за законом на на спадкове майно не отримували. 08 серпня 2016 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася також і позивач [PERSON] (а.с. 89). Звертаючись до суду з позовною вимогою про встановлення факту про те, що вона - [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з березня 1994 року по [INFO], позивач посилалася на те, що встановлення цього факту має значення для одержання права на спадкування за законом після смерті [PERSON] На підтвердження даної вимоги вказувала, що з 1995 року по [INFO] вона та [PERSON] проживали разом як сім'я, були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. Вони вели спільний сімейний бюджет, за рахунок спільних коштів купували продукти харчування, спільно готували їжу та разом харчувалися, спільно займалися різною побутовою роботою, доглядали один за одним. Відповідачі позов в цій частині визнали в повному обсязі. Судом було роз'яснено відповідачам наслідки вчинення відповідної процесуальної дії. Частинами 1, 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім'єю підлягає частковому задоволенню, а саме - з 01 січня 2004 року. Пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Вимога про встановлення факту спільного проживання позивача з [PERSON] з березня 1994 року не ґрунтується на законі, оскільки за законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не передбачалось. Позивач також просить усунути відповідачів від права на спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON] Посилається на те, що відповідачі, не зважаючи на безпорадний стан та важке захворювання свого батька - [PERSON], починаючи з квітня 2014 року постійно ухилялися від надання допомоги своєму батькові, якої він потребував, та не виконували свого обов'язку, пов'язаного з утримуванням спадкодавця. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідачі позов в цій частині також визнали в повному обсязі. У судовому засіданні зазначили, що обставини викладені позивачем відповідають дійсності, та вони не заперечують проти усунення їх від права на спадкування за законом. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 206 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити таку вимогу позивача та усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з кожного відповідача на користь позивача підлягає також 551 гривня 20 копійок судового збору.

Outcome: partial