Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

18 квітня 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява вмотивована тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2013 року, який було зареєстровано у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 471. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Після реєстрації шлюбу спільне життя з відповідачем не склалося в звязку з тим, що в них різні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вважає подальше спільне проживання недоцільним, примирення неможливим. Суперечок щодо розподілу майна немає. Від позивачки [PERSON] надійшла письмова заява, в якій вона просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання на зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на Офіційному веб-порталі «Судова влада України» на офіційному веб-сайті Краматорського міського суду Донецької області, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи у їх сукупності, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Сторони припинили подружні стосунки одразу після реєстрації шлюбу, через те, що в них різні характери та різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння, мешкають окремо. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Як розяснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 76 ЦПК\~України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сімї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved