Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

18 листопада 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до відповідачів, яким просив стягнути з ПАТ «СК «Країна» та ТДВ «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 37 377,54 грн., та компенсацію моральної шкоди - з [PERSON] в розмірі 20 000,00 грн. Позов обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 22.03.2016 року було пошкоджено його автомобіль Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], а також позивач отримав тілесні ушкодження, через що перебував на стаціонарному лікуванні. Винним у ДТП визнано [PERSON], відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Країна» та ТДВ «Альфа-Гарант». На теперішній час позивачу страховиками винуватця в аварії не відшкодовано ні вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок отримання тілесних ушкоджень, ні вартість матеріальної шкоди, спричиненої через механічних пошкоджень автомобіля. Відповідач ПАТ «СК «Країна» проти позову заперечували та вказували, що вимоги до них є безпідставними, оскільки 04.08.2015 року між ПАТ СК «Країна» та [PERSON] (власник транспортного засобу) був укладений договір страхування відповідальності власника транспортного засобу «Mercedes», державний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], та 30.04.2015 року, за три місяці до цього, між [PERSON] та ТДВ «Альфа-Гарант» укладено Поліс обов'язкового страхування того ж автомобіля. При цьому, при укладанні договору 04.08.2015 року [PERSON] не повідомив страховика про вже існуючий договір страхування його автомобіля, через що Договір страхування, укладений з ПАТ «СК «Країна» є недійсним з моменту його укладання та у відповідача відсутні обов'язки щодо відшкодування позивачу страхового відшкодування. Відповідач ТДВ «Альфа-Гарант» проти позову також заперечували, посилаючись на те, що факт порушення прав позивача з їх боку відсутній, так як позивач із заявою про виплату страхового відшкодування у визначений законом строк так і не звернувся, в зв'язку з чим підстави для прийняття рішення про його виплату - відсутні. Позивач повідомив відповідача про ДТП лише 17.10.2016 року, більше ніж через півроку після страхового випадку. Автомобіль позивача на момент звернення до страховика вже був відремонтований, що позбавило останнього можливості визначити розмір страхового відшкодування. Належним доказом, який може свідчити про наявність підстав для виплати страхового відшкодування є лише висновок автотоварознавчого дослідження незалежного оцінювача, а позивачем долучено рахунок, яки не відповідає вимогам законодавства та не може вважатись допустимим доказом. Щодо вимог позивач про відшкодування витрат на лікування , то вони також є безпідставними, оскільки ним не доведено причинно-наслідкового зв'язку між заявленими витратами на лікування та дорожньо-транспортною пригодою. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін не надходило, відтак суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без участі сторін. 30.11.2016 року згідно Ухвали відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 10.02.2017 року судом витребувано у ПАТ «СК «Країна» страхову справу за полісом №АЕ/5277051 від 04.08.2015 року. 06.03.2017 року Ухвалою суду витребувано у ТДВ СК «Альфа-Гарант» пакет документів, оформлених з привиду ДТП, що сталась 22.03.2016 року за участю автомобіля «Mercedes», державний номер [NUMBER]. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке. 22 березня 2016 року на перехресті вул. Чкалова та вул. М.Василевського в м. Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та транспортного засобу марки ««Mercedes», державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] При цьому, останній виїжджаючи на перехрестя з головною дорогою вул. Чкалова був неуважний, проігнорував вимоги знаку 2.2. (STOP) та не надав переваги в русі позивачу, внаслідок чого допустив зіткнення з його транспортним засобом. Відповідно до постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.04.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. В результаті ДТП позивачу було завдано матеріальної шкоди внаслідок отримання ним тілесних ушкоджень та завдання механічних пошкоджень його автомобілю. Згідно Рахунку та Акту виконаних робіт ФОП [PERSON] відновлювальний ремонт автомобіля позивача склав 34 440 грн. 00 коп. Також з матеріалів справи вбачається, що 22.03.2016 року, через ДТП, позивача було госпіталізовано до Жовтневої центральної районної лікарні та в подальшому він витратив на лікування кошти в загальному розмірі 2 197 грн. 54 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи випискою з історії хвороби, чеками та квитанціями (а.с. 21-24). Власником автомобіля марки «Mercedes», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], був [PERSON] 04.08.2015 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Mercedes», державний номер [NUMBER], була застрахована власником автомобіля [PERSON] в ПАТ СК «Країна» відповідно до Полісу №АЕ5277051. Разом з тим, на момент дорожньо-транспортної пригоди, з 30.04.2015 року, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Mercedes», державний номер [NUMBER], була застрахована колишнім власником автомобіля - [PERSON] в ТДВ «Альфа-Гарант» відповідно до Полісу №АЕ3034137. При цьому, вказаний Поліс передбачає ліміт відповідальності у розмірі 100 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю та 50 000 грн. за майнову шкоду. 01.04.2016 року [PERSON] звернувся до ПАТ СК «Країна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 22.03.2016 року, а 12.05.2016 року він звернувся із заявою про погодження розміру страхового відшкодування в сумі 21 367,87 грн. Проте, під час проведення перевірки ПАТ «СК «Країна» було встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не лише в ПАТ «СК «Країна», а ще й в ТДВ «Альфа-Гарант». При чому, страховий поліс в ТДВ «Альфа-Гарант» був виданий раніше, ніж ПАТ «СК «Країна», однак останньому страховику про перший поліс не було відомо. 16.06.2016 року ПАТ СК «Країна» повідомили позивача про те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes», державний номер [NUMBER], на момент ДТП була забезпечена Полісом №АЕ3034137, виданим в ТДВ «Альфа-Гарант», який діяв з 30.04.2015 року по 29.04.2016 року, та був укладений раніше, ніж Поліс №АЕ5277051. При цьому, зазначено, що оскільки страхувальник не повідомив страховика про вже діючий Поліс страхування, то Поліс виданий ПАТ СК «Країна» є нікчемним, а відтак страхова компанія не несе обов'язок виплати страхового відшкодування. Згідно Листа МТСБУ від 09.08.2016 року позивачу повідомлено, що оскільки на момент ДТП власник транспортного засобу, водій якого винен у скоєнні ДТП, мав два Поліси страхування, то позивачу необхідно звернутись до того страховика, який раніше отримав Страховий Поліс, тобто до ТДВ «Альфа-Гарант». 17.10.2016 року позивач звернувся до ТДВ «Альфа-Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 27.10.2016 р. аварійним комісаром ФОП [PERSON] складено Рапорт про неможливість проведення огляду транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], в зв'язку з тим, що даний автомобіль вже відремонтований та проданий іншому власнику. Таким чином, на теперішній час, страхове відшкодування ні одним зі страховиків транспортного засобу під керуванням водія, який винен в ДТП, позивачу не сплачено. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 33.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно ст. 34.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. За ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У відповідності до ст. 36.2 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статями та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем було заявлено вимоги до страховиків винної особи, однак вони не несли обов'язку сплачувати йому страхове відшкодування, оскільки Страховий поліс, виданий ПАТ «СК «Країна» був нікчемним на момент ДТП, а до ТДВ «Альфа-Гарант» позивач звернувся із повідомленням про ДТП, однак із заявою про страхове відшкодування так і не звертався та не надав необхідних документів згідно обов'язкового переліку. В зв'язку з цим, ні ПАТ «СК «Країна», ні ТДВ «Альфа-Гарант» не мали підстав для виплати страхового відшкодування позивачу. Проте, згідно відзиву на позов ТДВ «Альфа-Гарант» зазначає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача у будь-якому разі і саме таке рішення буде прийнято, через те, що аварійний комісар був позбавлений можливості визначити розмір страхового відшкодування, оскільки пошкоджений автомобіль вже було відремонтовано та неналежність доказів завдання шкоди у зазначеному позивачем розмірі. Суд вважає, що така позиція відповідача безумовно порушує права позивача та не може погодитись з тим, що неможливо визначити розмір страхового відшкодування, належного до сплати, оскільки цей розмір визначається розміром реальних завданих ДТП збитків, які, за наданими позивачем доказами ( арк. 9 - 20) , складають 34 440 грн. 00 коп. Також, суд не приймає до уваги твердження ТДВ «Альфа-Гарант», що позивач не має права на відшкодування шкоди, завданої його здоров'ю, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та його лікуванням, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що позивач отримав тілесні ушкодження внаслідок ДТП та проходив через це курс лікування та витратив зазначені ним кошти. Щодо доводів ТДВ «Альфа-Гарант» про неналежність та недопустимість в якості доказу Рахунку за проведений ремонт, на який посилається позивач, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди підтверджується матеріалами справи та сторонами не спростовується, а відтак позивач, як потерпіла особа, має право на відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями відповідача [PERSON] у розмірі реальних збитків. З урахування вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у загальному розмірі 37 377, 54 грн. з ТДВ «Альфа-Гарант» підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, внаслідок того, що він зазнав моральних страждань та душевних переживань через ДТП, так як проходив курс лікування та певний час був позбавлений можливості користуватись своїм автомобілем, суд виходить з такого. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує, що в результаті неправомірних дій та порушення ПДР України водієм [PERSON] під час ДТП позивачу завдано моральних та душевних страждань, він хвилювався, змінився його нормальний життєвий уклад та ті обставини, що він проходив курс лікування та на певний час втратив можливість користуватися транспортним засобом у зв'язку з його ремонтом. Таким чином, суд дійшов висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу завдано моральної шкоди, яка має бути йому компенсована в розмірі 3000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: partial