Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

17 травня 2017 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого [PERSON] сільською радою Барвінківського району Харківської області, актовий запис № 04 від 17 травня 2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1377 га, кадастровий № 6320485500:01:000:0339, розташованої на території [PERSON] сільської ради Барвінківського району Харківської області, що належала [PERSON], яка померла 17 травня 2017 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 074490, виданого 17.08.2004 року згідно з розпорядженням Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 08.08.2003 року № 172 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 382. Позивачі відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги після померлої [PERSON], що підтверджується їх паспортами, свідоцтвами про народження, свідоцтвами про укладення шлюбу, копії яких є в матеріалах справи. Позивачі звернулися до Барвінківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їм у видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначені земельні ділянки листом від 02.08.2018 року № 109/02-17 було відмовлено, так як вони не надали правовстановлюючий документ державний акт на вказану земельну ділянку. У звязку в викладеним вище у позивачів виникли перепони для оформлення спадщини на земельну ділянку, тому вони звернулася до суду з позовом про визнання за ними права власності на зазначені вище земельні ділянки. Позивачі подали до суду заяви, в яких підтримують позов і прохають розглядати справу без їх участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада подала до суду заяву про визнання позову і розгляд справи без участі свого представника, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого. З копії державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 074490, виданого 17.08.2004 року згідно з розпорядженням Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області від 08.08.2003 року № 172 та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 382 вбачається, що [PERSON], яка померла 17 травня 2017, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1377 га, кадастровий № 6320485500:01:000:0339, розташована на території [PERSON] сільської ради Барвінківського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді зазначеної земельної ділянки. Позивачі звернулися до Барвінківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їм у видачі свідоцтва на право на спадщину на зазначені земельні ділянки листом від 02.08.2018 року № 109/02-17 було відмовлено, так як вони не надали правовстановлюючий документ державний акт на вказану земельну ділянку. З повідомлення державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори від 06.03.2018 року № 235/01-16 вбачається, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 27.02.2018 року № 51072537, в Барвінківській державній нотаріальній конторі 10.10.2017 року відкрита спадкова справа № 61259325 після смерті [PERSON], яка померла 17 травня 2017 року, за заявами про прийняття спадщини [PERSON], [PERSON] від 06 жовтня 2017 року. Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР № 074490, виданий на імя [PERSON], було загублено, що підтверджується обявою в газеті «Вісті Барвінківщини» від 16.02.2018 року № 7. У звязку в викладеним вище у позивачів виникли перепони для оформлення спадщини на зазначену земельну ділянку. Стаття 1268 ч. 5 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України 04 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними». Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5. Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, виходячи з наведених вище обставин, на підставі ст. 392 ЦК України та з огляду на приведені вище правовий висновок Верховного Суду України і розяснення постанови пленуму суду касаційної інстанції, у разі неможливості подання спадкоємцем нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документа, ця обставина спричиняє неможливість видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, а тому в такого спадкоємця виникає потреба на підставі ст. 392 ЦК України захистити своє субєктивне документально не підтверджене право власності на успадковане нерухоме майно, яке за законом спадкоємцю вже належить із часу відкриття спадщини, але документального підтвердження набутого права власності на яке немає і одержати його в позасудовий спосіб неможливо. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved