Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

18.01.2019 позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідачі нехтують батьківськими обов`язками, з дітьми не проживають, не цікавляться життям та здоров`ям дітей, коштів на утримання дітей не надають, діти проживають із бабою [PERSON] та знаходяться на повному її забезпеченні, тому просить суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та передати їх позивачу для подальшого влаштування. 04.03.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 10.05.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, явку свого представника не забезпечив. До суду подав заяву, у якій просить справу розглянути за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.85). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, до суду подала заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.87). Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча про час, дату і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності від відповідачів до суду не надходили, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак фактично там не проживають. Будинок знаходиться у занедбаному стані, непридатному для проживання, що підтверджується довідками від 21.09.2018 та від 26.11.2018, а також характеристикою [PERSON] , виданими виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с.19-20). З акту обстеження житлово-побутових умов від 15.11.2018, а також характеристик [PERSON] та [PERSON] вбачається, що діти проживають разом зі своєю бабою - [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Санітарний стан помешкання задовільний, діти мають місце для відпочинку та навчання. Батьки не приділяють належної уваги навчанню та вихованню своїх дітей. Навчанням та вихованням дітей займається [PERSON] (а.с.21-22,24) Згідно довідки КЗ «ПОЛТАВСЬКИЙ ДОШКІЛЬНИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД (ЯСЛА-САДОК) № 21 «МЕТЕЛИК», малолітня [PERSON] з вересня 2018 року є вихованкою цього дошкільного закладу. Оформленням дитини у дитячий садок займалась її баба - [PERSON] , вона ж приводить дитину у садок та забирає її, відвідує батьківські збори. Мати в дитячий садок не з`являлась жодного разу, дитиною не цікавилась (а.с.25). Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 27.08.2009 у справі № 2-300/09, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] також позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] ; стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 часини доходу з кожного; над дітьми встановлено опіку; опікуном призначено їхню бабу - [PERSON] (а.с.17-18). З висновку органу опіки та піклування Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.14-15), наданого в порядку ч. 5 ст. 19 СК України вбачається, що [PERSON] вела невпорядкований спосіб життя, ніде не працювала, долею дітей, що виховуються під опікою її матері не цікавилась. У 2011-2012 роках народила дітей: [PERSON] та [PERSON] та в черговий раз залишила їх на виховання своєї матері [PERSON] , яка до цього часу їх виховує та утримує. 30.09.2015 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та [INFO] у подружжя народилась спільна дитина - [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] тривалий час не спілкуються з дітьми, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не виявляють бажання приймати участь у їх вихованні, матеріально не утримують. Місце перебування їх не відоме. Вони самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, не цікавляться життям дітей, не відвідують їх. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, жодним чином не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, Решетилівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; [PERSON] відносно його малолітньої дитини - [PERSON] ; [PERSON] відносно його малолітньої дитини - [PERSON] Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.ст. 150, 155, 164, 166, 167 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи все вищенаведене, зважаючи на те, що відповідачі самоусунулись від виховання своїх малолітніх дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкуються про них у обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створюють умови для отримання ними освіти, суд вважає доведеним безпідставне ухиляння відповідачами від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх малолітніх дітей, а тому приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; [PERSON] відносно його малолітньої дитини - [PERSON] ; [PERSON] відносно його малолітньої дитини - [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У зв`язку з викладеним,

Outcome: approved