Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

19.10.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] оборони України про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 17 квітня 1985 року по 28 червня 1987 року він проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій. При виконанні службових обовязків в Демократичній Республіці Афганістан отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук (контузія головного мозку-1987 рік), наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що призвело в подальшому до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, ГПМК по типу ішемічного інсульту в ВББ (29.09.2012 року), у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебротенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими судинними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю, правобічним гімесиндромом. Після травматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Атеросклероз МАГ.ГХ ІІ ст. Варикозна хвороба. Варикозного розширення вен нижніх кінцівок без порушення кровообігу», а також захворювання: «Хронічний персистуючий після інфекційний гепатит, часто рецидивуючий перебіг з помірно вираженим порушенням пігментного обміну та виходом у цироз. Хронічний панкреатит, хронічний холецистит, хронічний гастрит з рідкими загостреннями та незначними порушеннями функцій». Проходив неодноразові стаціонарні лікування з приводу болі в голові, оніміння обох кінцівок. Після проведення лікування стан його здоровя в повному обсязі не відновився. Внаслідок поранень змушений тривалий час знаходитися на лікарняному та проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. Зазначає, що був звільнений з лав Збройних сил України за станом здоров'я, йому встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням військової служби. Він втратив роботу, оскільки не має можливості повноцінно виконувати свою професійну діяльність. Його заробітна плата була основним засобом існування його родини. У звязку з отриманням зазначених поранень, порушено нормальний життєвий стан позивача, оскільки позбавлений можливості реалізовувати свої життєві функції, звички, бажання. Постійно виникають складнощі з болем та постійними спазмами. Він не може вільно пересуватися, після ходіння впродовж 3-4 годин має перебувати 2-3 дні в постільному режимі, оскільки відчуває сильну слабкість, страждає на безсоння. Вважає, що у звязку з отриманням поранень під час захисту Вітчизни та отриманням інвалідності внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням військової служби, йому завдана моральна шкода в розмірі 100000,00 грн. Оцінюючи завдану йому моральну шкоду виходить з тривалості і глибини своїх душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травми, а також фізичного та фактичного значного погіршення стану здоровя. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.. Позивач у судове засідання не зявився, довірив свої інтереси представляти [PERSON], який позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] оборони України [PERSON] заперечував проти позову, вважає, що відсутні підстави для його задоволення, оскільки, на його думку, позивачем та його представником не було надано документальних доказів моральних страждань. Додатково пояснив, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено соціальне забезпечення військовослужбовців у разі встановлення інвалідності, пов'язаної з проходженням військової служби, шляхом виплати грошової допомоги, яку позивач отримав. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вчинення [PERSON] оборони України винних дій щодо позивача та наявність причинного зв'язку між такими діями та моральною шкодою, як і відсутні докази завдання позивачеві моральної шкоди. \~Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. В період з 17.04.1985 року по 28.06.1987 року [PERSON] проходив військову службу в Демократичній Республіці Афганістан в складі діючої армії в період бойових дій (а.с. 12), військовий білет серія ГГ № 158787 від 14.09.1975 року (а.с. 9-11). При виконанні службових обовязків в Демократичній Республіці Афганістан отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук (контузія головного мозку-1987 рік), наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що призвело в подальшому до розвитку «Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, ГПМК по типу ішемічного інсульту в ВББ (29.09.2012 року), у вигляді після травматичної та дисциркулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючого, кризового перебігу, з вираженим церебротенічним синдромом, двобічною пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, частими судинними кризами змішаного характеру (лікворно-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю, правобічним гімесиндромом. Після травматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним синдромом. Атеросклероз МАГ.ГХ ІІ ст. Варикозна хвороба. Варикозного розширення вен нижніх кінцівок без порушення кровообігу», а також захворювання: «Хронічний персистуючий після інфекційний гепатит, часто рецидивуючий перебіг з помірно вираженим порушенням пігментного обміну та виходом у цироз. Хронічний панкреатит, хронічний холецистит, хронічний гастрит з рідкими загостреннями та незначними порушеннями функцій». Зазначене підтверджено витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 462 від 05.02.2016 року (а.с. 16). 22.03.2016 року [PERSON] була встановлена ІІІ група інвалідності в зв'язку з хворобою, яка пов'язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ№0550987 (а.с. 14) та посвідченням серія Є № 011349 (а.с. 13). Згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 173/Ж від 28.01.2016 року описані рубці у лобній ділянці справа, на передній поверхні правого ліктьового суглобу, на долонній поверхні лівого променево- запясткового суглобу, на долонній поверхні лівої кисті в проекції підвищення 1 пальця, на тильній поверхні лівої кисті в проекції основи основної фаланги 3 пальця, на тильній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги 1 пальця є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1987 році (а.с. 15). Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законодавством порядку. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що [PERSON] оборони України є центральним органом влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на [PERSON] оборони України як на уповноважений орган державного управління. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів. Також ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати. Згідно п.1 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою КМУ від 03.12.2009 р. №1317 метою проведення медико-соціальної експертизи є, в тому числі, виявлення причини настання інвалідності. Тобто, Центральною військово-лікарською комісією, як компетентним органом, наданий висновок, що поранення та захворювання [PERSON] повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При визначенні розміру моральної шкоди суд керувався вимогами вищезазначеного законодавства та конкретними обставинами справи. Після отримання поранення стан здоровя позивача значно погіршився, що призвело до моральних страждань, які виражаються у психологічному дискомфорті, порушенні душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху. Позивач відчуває себе втраченим для суспільства та родини, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя. Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує обставини справи, групу інвалідності, характер та обсяг фізичних та душевних страждань позивача, їх тривалість, і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн., в решті позовні вимоги задоволенню не підлягає. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви не майнового характеру в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial