Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

17 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,0800 га, розташованого по вул.Котіна, 17 в м. Павлограді Дніпропетровської області, укладений з [PERSON]. зареєстрований Павлоградською товарною біржею 05.11.1998 р. за реєстраційним номером 11/4-НД та зареєстрований колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 29.12.1998 p., дійсним, встановити факт, що вказана в Договорі купівлі-продажу нерухомого майна, укладеному з [PERSON] та зареєстрованому Павлоградською товарною біржею 05.11.1998 р. за реєстраційним номером 11/4-НД і зареєстрованому Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 29.12.1998 p., площа земельної ділянки, розташованої по вул. Котіна, 17 в м. Павлограді Дніпропетровської області помилково вказана як «0, 0800 га» складає 0,0600 га, визнати за ним право власності на земельну ділянку, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0, 0600 га, розташовану по вул. Котіна, 17 в м. Павлограді Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що 05.11.1998 p. між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме земельні ділянки площею 0, 0800 га, розташованої по вул. Котіна,17 в м. Павлограді Дніпропетровської області, який був зареєстрований Павлоградською товарною біржою 05.11.1998 p. за реєстраційним номером 11/4-НД. Вказана земельна ділянка належала відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03.11.1998 p. за № 3096-ж, виданого на підставі рішення виконкому Павлоградської міської ради № 756 від 08.10.1998 p. Відповідно до п. 1 укладеного Договору відповідач продав мені, а позивач купив цю вказану земельну ділянку за 100 грн. Ці грошові кошти були сплачені позивачем на користь відповідача до підписання зазначеного Договору, про що вказано в п. 2 цього Договору. Але сторони за Договором, не звернулись до нотаріуса, щоб нотаріально посвідчити зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна оскільки на біржі нам пояснили, що на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу» цей договір зареєстрований Павлоградської товарною біржою і тому не підлягає нотаріальному посвідченню. На даний час неможливо здійснити нотаріальне посвідчення цього договору, оскільки відповідач відмовляється від цього, в подальшому з'ясувалось, шо в тексті укладеного Договору купівлі-продажу нерухового майна була допущена технічна помилка, а саме прізвище позивача було помилково вказано як «Володимирович», позивач був вимушений звернутись до суду для вирішення цього питання і рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2014 p. по справі № 185/3406/14-ц був становлений факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді земельної ділянки 0,0800 га, що розташована за адресою: вул. Котіна, буд. 17 у м.Павлоград Дніпропетровської області, укладеного з [PERSON] і зареєстрованого 05.11.1998 p. Павлоградською товарною біржою за реєстраційним номером № 11/4-НД та зареєстрованого Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 29.12.1998 p., де по батькові [PERSON] помилково вказано як «Володимирович». В лютому 2016 р. позивач звернувся до Павлоградського міськрайонного виробничого відділу Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» з питання розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості). З відповіді цієї установи від 01.03.2016 p. № 554 дізнався, що в тексті Договору була допущена помилка в частині площі земельної ділянки, а саме Державному акті про право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03.11.1998 року зазначена площа земельної ділянки 0 0600 га. а в тексті Договору зазначена площа 0,0800 га. Виправлення вказаної вище помилки шляхом встановлення юридичного факту необхідно для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Треті особи у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.11.1998 p. між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме земельні ділянки площею 0,0800 га, розташованої по вул. Котіна,17 в м. Павлограді Дніпропетровської області, який був зареєстрований Павлоградською товарною біржою 05.11.1998 p. за реєстраційним номером 11/4-НД. Вказана земельна ділянка належала відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03.11.1998 p. за № 3096-ж, виданого на підставі рішення виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів № 756 від 08.10.1998 p. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.04.2014 p. по справі № 185/3406/14-ц був встановлений факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді земельної ділянки 0,0800 га, що розташована за адресою: вул.Котіна, буд. 17 у м.Павлоград Дніпропетровської області, укладеного з [PERSON] і зареєстрованого 05.11.1998 p. Павлоградською товарною біржою за реєстраційним номером № 11/4-НД та зареєстрованого Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 29.12.1998 p., де по-батькові [PERSON] помилково вказано як «Володимирович». Матеріали справи не містять спростування твердження позивача, що він та відповідач виконали всі істотні умови договору купiвлi-продажу. Здійснені позивачем у подальшому спроби здійснити нотаріальне посвідчення договору купiвлi-продажу не вдалися, оскільки відповідач ухиляється від здійснення дій щодо його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно до ст.47 Цивільного кодексу України від 18 липня 1963 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З огляду на частин 2,4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Тобто на час укладення спірного договору купівлі-продажу до 01.01.2004 року зареєстровані на біржах договори про відчуження нерухомого майна, нотаріальному посвідченню не підлягають і є дійсними по формі. На запит суду від 19.05.2016 р. № 8787 Відділ Держгеокадастру у м. Павлограді Дніпропетровської області повідомив, що земельна ділянка за адресою: м. Павлоград, вул.Котіна, 17 зареєстрована за [PERSON] площею 0,0800га на підставі рішення Павлоградської міської ради від 08.10.1998p. згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.11.1998p. серії ДП № 3106-ж. Відомості щодо реєстрації вказаної вище земельної ділянки в Державному земельному кадастрі у Відділі відсутні. Згідно відмітки на звороті договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.11.1998 p. право власності на земельну ділянку за спірним договором купівлі-продажу було зареєстровано Колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 29.12.1998 p. за позивачем. Як вбачається з Державного акту про право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03.11.1998 року, та рішення виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів № 756 від 08.10.1998 p. відповідачу була передана безкоштовно у приватну власність та належала на час продажу земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,0600 га, що розташована за адресою: вул.Котіна, буд. 17 у м.Павлоград Дніпропетровської області. Спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.11.1998 p. містить посилання як підтвердження права власності продавця, відповідача у справі, на земельну ділянку саме на Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03.11.1998 p. за № 3096-ж, виданого на підставі рішення виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів № 756 від 08.10.1998 p. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Outcome: approved