Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

19 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житлом за адресою: 51400, Дніпропетровськ обл., м.Павлоград, пров. Бригадний, 14. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить будинок № 14 по пров. Бригадному в місті Павлограді Дніпропетровської області. В вищезазначеному будинку зареєстровано місце проживання рідного брата позивача [PERSON]. Однак, з моменту реєстрації відповідач у вищезазначеному житловому будинку жодного разу не зявився, в будинку відсутні його особисті речі, він з 1980 року жодного разу не приймав участь в утриманні будинку, жодного разу не сплачував комунальні послуги. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно відповіді № 169 від 22.11.2018 року Колективного підприємства Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок № 14, по провулку Бригадному (колишня адреса: вулиця Котовського, буд. 68а), в місті Павлоград, Дніпропетровської області зареєстровано станом на 05.06.1989 року за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.05.1989 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-2570. Інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня. У вищевказаному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями з адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 10 жовтня 2018 року та домовою книгою для реєстрації громадян, які проживають у [INFO] (будинку №68а по вулиці Котовського у місті Павлоград). Відповідно до акту про не проживання, складеного 12 вересня 2018 року головою квартального комітету № 90 [PERSON], [PERSON] за адресою: м.Павлоград, пров. Бригадний, буд. 14, не проживає та не проживав з 26 березня 1980 року. Акт складено в присутності та підписаний сусідами [PERSON] (пров. Бригадний, буд. 26), [PERSON] (пров. Бригадний, буд. 20). Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16. Відповідач не входить до кола членів сімї власника будинку відповідно до частини другої статті 64, частини четвертої статті 156 ЖК України. Враховуючи, що відповідач, який не є членом сімї власника будинку, не проживав у вищевказаному будинку з 26 березня 1980 року, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та визнати [PERSON]у справі таким, що втрати право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, пров. Бригадний, буд. 14, на підставі статті 391 ЦК України.

Outcome: approved