Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

18.02.2019 [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що в її власності перебувають дві земельні ділянки, площею по 5,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Вказані ділянки були надані позивачу та її покійному чоловіку [PERSON] як членам КСП імені Гагаріна. Після смерті [PERSON] позивачка успадкувала належну спадкодавцю ділянку, однак позбавлена можливості користуватися нею в повному обсязі, оскільки на місці її розміщення, згідно з даними ДЗК, знаходиться ділянка [PERSON] площею 3,1282 га кадастровий номер 6522382000:07:002:0165 . Отже, існує накладення земельної ділянки відповідача на майно належне [PERSON] , підтвердженням чого, на думку позивача, є лист ДП «Херсонгеоінформ». Таким чином, вказуючи на те, що земельна ділянка її чоловіку була виділена раніше ніж [PERSON] , після смерті якої її нерухомість була успадкована відповідачем, і у встановленому законом порядку вилучення (викуп) цього майна у [PERSON] не відбувалося, то в даному випадку має місце порушення права власності [PERSON] на успадковану земельну ділянку. За вищевказаних обставин та посилаючись на ст. 392 ЦКУ та ст. 152 ЗКУ, позивач просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Голопристанської РДА від 05.02.2003 № 58 «Про затвердження технічної документації та передачу у приватну власність земельних часток (паїв), виділених у натурі, громадянам власникам-сертифікатів», в частині затвердження документації із землеустрою щодо передачі у власність гр. [PERSON] земельної ділянки, площею 3,13 га (№ [NUMBER] - 3,13 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, номер 772, видане 18.05.2017 приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Негра Л.А. [PERSON] , на підставі якого останній є власником земельної ділянки площею 3,1282 га. з кадастровим номером 6522382000:07:002:0165 . 20.03.2019 представник Голопристанської РДА подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні пред`явлених до них вимог з мотивів їхньої необґрунтованості та безпідставності. Свою позицію мотивував тим, що технічна документація зі складання державних актів на право власності на землю громадянам, серед яких була і [PERSON] , була затверджена розпорядженням голови районної державної адміністрації 05.02.2003 № 58. Перед затвердженням, розроблена ВКФ «Стасо» технічна документація, була затверджена уповноваженими органами державної влади - Відділом земельних ресурсів Голопристанського району та Херсонським обласним управлінням земельних ресурсів. У висновках цих органів не було зазначено про накладення земельної ділянки [PERSON] на ділянку [PERSON] , а тому при видачі оспорюваного розпорядження державна адміністрація діяла в межах повноважень та діючого законодавства не порушувала. 07.08.2019 відзив на позовну заяву було подано [PERSON] , в якому відповідач вказує на ті ж обставини щодо відсутності відомостей про накладення земельних ділянок його та позивачки при затвердженні техдокументації, що зазначені і у відзиві Голопристанської РДА. Також наголошує на відсутність доказів, які б підтверджували відмову розробників у проведенні виправлень помилки та зміненні конфігурації ділянок. Крім цього, вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності на оскарження розпорядження датованого 2003 роком, а тому за вищевказаних підстав просив в задоволенні позову відмовити повністю. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові та наполягали на їхньому повному задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, залишившись на своїй позиції, зазначеній у відзиві, у задоволенні позову просили відмовити. Представник Голопристанської РДА в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши і проаналізувавши матеріали справи та обґрунтування сторін щодо заявлених вимог, судом були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що за замовленням громадян-власників сертифікатів колишнього КСП ім. Гагаріна Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області державним підприємством «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» було розроблено технічну документацію зі складання державних актів площею 87,89 га 17 громадянам-пайовикам вказаного КСП, в тому числі і [PERSON] та [PERSON] площею по 5,17 га. Вказана технічна документація була затверджена розпорядженням голови Голопристанської райдержадміністрації від 23.12.2002р. № 583 та на його підставі 29.12.2002 р. [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії IV-XC 037958 площею 5,17 га на території Гладківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] - державний акт на право приватної власності на землю серії IV-XC 037958 площею 5,17 га на території Гладківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . З листа завідуючого Голопристанською державною нотаріальною конторою Негра О.А. вбачається, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу № 101/2014. Спадкоємицею його майна являється дружина - [PERSON] . Також судом встановлено, що виробничо-комерційною фірмою «Стасо» було розроблено технічну документацію зі складання державних актів на право приватної власності на землю 483 громадянам із частини земель колективної власності колишнього КСП ім. Гагаріна Гладківської сільської ради в контурах №№ 1-3,6-27,30,35,36,44,45,48,49,50,53-56,62,66,67,69,71,80. Висновком від 27.01.2003 №49 відділ земельних ресурсів погодив надану документацію на контури №№1-3,6-27,30,35,36,44,45,48,49,50,53-56,62,66,67,69,71,80, яка була виконана в повному обсязі і вважав за доцільне подальше її використання для виконання робіт по видачі Державних актів на право приватної власності на землю та виносу в натуру земельних ділянок власникам сертифікатів. Технічна документація також була погоджена Херсонським обласним управлінням земельних ресурсів про що свідчить висновок державної землевпорядної експертизи від 29.01.2003 № 93. Як зазначив представник Голопристанської РДА у відзиві, покладаючись на вищевказані погодження, голова державної адміністрації своїм розпорядженням від 05.02.2003 № 58 затвердив технічну документацію та передачу у приватну власність земельних часток (паїв), виділених у натурі громадянам - власникам сертифікатів в тому числі і [PERSON] в контурі 45 по [ADDRESS] сертифіката ХС 0046651 ). Як зазначив позивач і відповідачем це не заперечувалось, після смерті [PERSON] належна їй вищевказана земельна ділянка була успадкована [PERSON] , що також підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за даними якого відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.05.2017 приватним нотаріусом [PERSON] є власником ділянки площею 3,1282 га. кадастровий номер № 6522382000:07:002:0165 . Зі змісту листа ДП «Херсонгеоінформ» (правонаступника ДП «Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») вбачається, що з аналізу розробленої документації із землеустрою, державних актів та публічної інформації щодо внесення земельних ділянок до Публічної кадастрової карти України встановлено на місці розміщення земельної ділянки [PERSON] до бази даних ДЗК внесена ділянка [PERSON] площею 3,1282 га. кадастровий номер 6522382000:07:002:0165 , сама ділянка розміщена нижче за кадастровим номером 6522382000:02:001:0201 . У схемі розміщення земельних ділянок, складеної представником ДП «Херсонгеоінформ» вказано про накладення земельної ділянки [PERSON] на ділянку [PERSON] площею 2,5244 га. Посилаючись на відомості вказаних документів, позивач вважала їх належним підтвердженням порушення свого права користування земельною ділянкою, що залишилася після смерті її чоловіка. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 83, 84, 89, 228, 229, 235 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. На обґрунтування своїх доводів позивачка надала лист ДП «Херсонгеоінформ» зі схемою розміщення земельних ділянок на території Гладківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, проте з наданих документів не можливо встановити площу, конфігурацію, розміщення (з прив`язкою до місцевості) земельної ділянки [PERSON] , що накладається на ділянку позивачки. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Частиною 2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Отже, судова експертиза призначається у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Під час розгляду справи позивачка та її представник не надали суду висновок експерта щодо встановлення порушення меж земельних ділянок, та відповідне клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи позивачка та її представник не заявляли, незважаючи на роз`яснення такого права в судовому засіданні, а суд позбавлений можливості самостійно призначити експертизу, яку не оплатить жодна зі сторін. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. В даному випадку для підтвердження факту порушення прав позивачки єдиним належним засобом доказування є висновок експерта, який позивачкою не надано, а суд не володіє спеціальними знаннями для встановлення фактичних даних. Лист ДП «Херсонгеоінформ», який наданий позивачкою, не є достатнім та достовірним доказом порушення прав позивачки, а тому не може бути покладений в основу судового рішення. Враховуючи, що [PERSON] не надала належних допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їхнього задоволення.

Outcome: dismissed