Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

19.06.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що 27.06.2013 р. у приміщенні приватного нотаріуса [PERSON] у м. Одесі була складена довіреність на імя [PERSON] на розпорядження автомобілем, який належав на праві власності позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданного 10.03.2011 року у Одеській області, д\\н ВН9750СТ, тип ТЗ автобус пасажирський марки Рута модель 19 ПЕ. Вказана довіреність була складена за усною домовленістю про те, що [PERSON] кожного місяця повинна розраховуватись за автомобіль, сплачуючи по 10000 грн. протягом десяти місяців. Однак після передання вказаного автомобіля [PERSON] на телефонны дзвінки не відповідала, домовленості щодо розрахунку за транспортний засіб не виконала, намагання знайти її за місцем реєстрації також виявилися марними, сусіди розповіли, що за зазначеною адресою вказана особа не проживає, її не знають. 06.11.2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про скасування вказаної довіреності, на що отримав відповідний витяг про реєстрацію з єдиного реєстру довіреностей за № 256888213 від 06.11.2013 року. Копію заяви було надіслано на адресу реєстрації [PERSON] м. Дніпропетровськ, пр. Миру, 71/96, але повідомлення про отримання заяви не надійшло, так як адресат за вказаною адресою не проживає та неможливо належним чином повідомити відповідача про скасування вказаної довіреності. З моменту скасування довіреності [PERSON] незаконно використовувала транспортний засіб позивача та 12.11.2013 року здійснила його відчуження на користь [PERSON], який також використовує незаконно на свою користь спірний транспортний засіб. Посилаючись на ст. ст. 387, 390, 399, 400 ЦК України просив: скасувати реєстрацію транспортного засобу на імя [PERSON]. Застосувати реституцію повернення транспортного засобу власнику [PERSON]. Зобовязати відповідача [PERSON] повернути позивачу майно спірний транспортний засіб марки Рута модель 19 ПЕ, 2000 року випуску, тип автобус пасажирський. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах зазначених в позові. Надав копію нотаріальної справи, що підтверджує зазначені в позові обставини видання та скасування довіреності. Позивач також підтримав заявлені вимоги, пояснив, що оформив довіреність на підставі усної домовленості з чоловіком [PERSON] про поступову сплату ним вартості зазначеного транспортного засобу, проте вказана домовленість не виконувалась, скасував довіреність, так як несподівано побачив в мережі Інтернет, що належний йому транспортний засіб, який передав за довіреністю, продається. Відповідач [PERSON] йому не знайомий, вважає угоду про передання йому транспортного засобу наслідком незаконних дій. Відповідач в судове засідання не зявився, про час слухання справи повідомлявся, надав письмові пояснення, згідно яких придбав спірний транспортний засіб у особи, яка мала довіреність його реалізувати за 100000 грн., про його належність позивачу не був повідомлений, тому не є недобросовісним набувачем, просив розглянути позом без його участі, так як не має можливості бути присутнім під час судового розгляду справи за станом здоровя. Представник відповідача пояснив, що вважає позов безпідставним, так як згідно діючого законодавства про скасування довіреності має бути повідомлена довірена особа, інакше довіреність зберігає для неї чинність, попри скасування її довірителем. Так як особа, на імя якої була складена довіреність не була у передбачений законом спосіб повідомлена про скасування останньої, то вказана довіреність зберігала чинність щодо неї під час реалізації спірного транспортного засобу, а тому [PERSON] є добросовісним набувачем. Від 3-ї особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності в звязку з зайнятістю на роботі. В судове засідання надійшла заява представника позивача про визнання [PERSON] 3-ю особою в справі, так як до неї не заявлено позовні вимоги. Від [PERSON] надійшла заява в якій зазначено, що 02.10.2015 р. між [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з чим [PERSON] змінила приізвище на «Барліт». Просила розглядати справу у її відсутність. До заяви додано : копія свідоцтва по шлюб, що підтверджує зміну прізвища, копія паспорта. На підставі вказаних документів судом було винесено усну ухвалу про уточнення анкетних даних [PERSON] Я В., а саме зміну її прізвища на «Барліт», зміну її процесуального статусу з відповідача на 3-тю особу. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 20) право власності 10.03.2011 р. на транспортний засіб мареи РУТА модель 19 ПЕ автобус пасажирський колір синій, д/н [NUMBER] зареєстровано за [PERSON]. Як вбачається з інформації про реєстрацію та перереєстрацію транспортного засобу (а.с. 5) спірний транспортний засіб було 12.11.2013 р. перереєстровано на нового власника [PERSON] за довідкою-рахунком. Зазначена реєстрація була здійснена Дніпропетровським ВРЕР-1. Як вбачається з копії нотаріальної справи згідно договору довіреності від 27 червня 2013 р. спірний транспортний засіб було передано [PERSON] з наділенням її правами продавати, зняти з обліку в органах ДАІ транспортний засіб. Довіреність була видана строком до 27 червня 2016 року. Про посвідчення вказаної довіреності надано копію витягу з Єдиного реєстру довіреностей Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 06.11.2013 р. він скасовує дану довіреність. Про припинення дії довіреності надано копію витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 06.11.2013 р. Як вбачається з копії листа [PERSON] від 06.11.2013 р. приватним нотаріусом [PERSON] було надіслано лист [PERSON] про скасування довіреності. Відомості про отримання даного листа адресатом не надані. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне : Суд погоджується з доводами позивача про те, що його діями 06.11.2013 року довіреність на використання транспортного засобу було скасовано, так як згідно ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняєься у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Але згідно ст. 249 ч.2 ЦК України особа, яка видала довіреність і згодом її скасувала до моменту припинення її дії повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана така довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того як він дізнався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Як вбачається з пояснень позивача в позові та в судовому засіданні, відомостей про одержання [PERSON] ([PERSON] В.) поштового повідомлення про скасування довіреності немає, так як вона не мешкає за адресою реєстрації за якою дане повідомлення було надіслане. Отже, відомості про те, що [PERSON] під час реалізації спірного транспортного засобу за довіреністю знала про скасування останньої відсутні. За таких обставин особа, яка придбала транспортний засіб за вказаним правочином також не знала та не могла знати про обставину скасування довіреності. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин вчинений представником створює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Зважаючи на встановлені обставини суд вважає, підстави вважати відповідача недобросовісним набувачем недоведеними. Крім того, про необгрунтованість заявлених вимог свідчить положення ст. 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним, ст. 388 ЦК України, відповідно до якої якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, що що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : 1. було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння, 2. було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, 3. вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Позовну вимогу про скасування реєстрації транспортного засобу на ім'я відповідача суд вважає такою, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як реєстрація транспортного засобу здійснюється органом державної влади, а тому виникає висновок про адміністративний спір пов'язаний з даною вимогою, відповідно до ст. 17 КАС України. Відповідно до ст. 205 ЦК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. За таких обставин суд вважає позовні вимоги неправомірними і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed