Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

18.09.2014р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний. Вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання лише сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. Аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], просила не стягувати, так як відповідач не є його батьком. Відповідач, який був допитаний в порядку судового доручення Савранським районним судом Одеської області позов визнав частково, вказуючи, що не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], однак заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON]. При цьому він згоден на розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайоного суду Миколаївської області від 29.12.2011р. (а.с.2). Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с. 3), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробіку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як алміенти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, не працює, інших дітей не має. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач проти стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] не заперечував, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в доход держави.

Outcome: approved