Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулася до суду з заявою, в якій вказувала, що 02 жовтня 2012 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №4, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області та про що зроблено відповідний актовий запис за №14. Дитина перебуває на її утриманні. Позивач посилається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги, а саме, окрім аліментів просила стягнути з відповідача додатково понесені нею витрати на дитину в розмірі 867,64 грн, які були витрачені на лікування дитини. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 02 жовтня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області в Книзі реєстрації шлюбів 02 жовтня 2012 зроблено відповідний актовий запис за №4. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою №12 від 10 січня 2014 року, виданою Рудосільською сільською радою Володарського району Київської області. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами немає домовленості щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дитину. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, як відповідач не виконує обов'язку утримувати дитину до її повноліття, вимоги позивача в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. Також позивач просила стягнути з відповідача додатково понесені нею витрати на лікування дитини. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що відповідач працює у ТЛ «Авто», яке знаходиться по вул. Симиренка, 36, у м. Київ, отримує заробітну плату, не є інвалідом, інших утриманців немає, тому на переконання суду він здатний сплатити документально підтверджені додаткові витрати на лікування дитини. Понесені позивачем додаткові витрати на дитину, що викликані її хворобою та потребою у медичному лікуванні, підтверджені документально відповідними чеками та становлять 867,64 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрачені кошти, що складають 867,64 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved