Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернулася у суд із позовною заявою до Державної казначейської служби України, Харківської місцевої прокуратури № 5, Прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України, Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту Слобідський ВП ГУНП в Харківській області), Головного управління Національної поліції в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України, яку в подальшому неодноразово уточнювала, та в остаточній редакції просила суд визнати незаконними рішення, бездіяльність та дії органів досудового слідства та прокуратури у звязку з неповним та неналежним досудовим слідством та стягнути з Державного бюджету України на її користь спричинену моральну шкоду в розмірі 172800 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що 26 вересня 2016 року вона звернулася до Харківської місцевої прокуратури № 5 з заявою про скоєння [PERSON] відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126 КК України. Але тривалий час її заява не була внесена до ЄРДР у звязку з чим вона вимушена була звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Харківської місцевої прокуратури № 5. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року скарга [PERSON] стосовно невнесення відомостей до ЄРДР була задоволена. 17 жовтня 2016 року Слобідським відділом Харківської місцевої прокуратури № 5 відомості за її заявою були внесені до ЄРДР за № 42016221070000166 за ознаками частини 1 статті 126 КК України. Позивач неодноразово зверталася до прокуратури № 5 Слобідського відділу м. Харкова та прокуратури Харківської області зі скаргами, в яких просила змінити підслідність по справі. Листами Харківської місцевої прокуратури № 5 від 23 та 28 грудня 2016 року та листом прокурора Харківської області від 30 грудня 2016 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні її скарг та розяснено право звернутися до суду зі скаргами на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора на підставі статей 303-307 КПК України. [PERSON] скористалася своїм правом на подання скарги, та ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року її скарга на бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 залишена без задоволення. 20 січня 2017 року слідчим СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області було закрито провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкові від 03 лютого 2017 року було відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] щодо скасування постанови від 20 січня 2017 року про закриття кримінального провадження. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2017 року ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року скасована, скарга [PERSON] задоволена, постанова слідчого від 20 січня 2017 року скасована. Позивач вважала, що протиправними діями або бездіяльністю відповідачів було порушено її права та свободи, а тому просила суд стягнути з Державного бюджету України спричинену їй моральну шкоду у розмірі 172 800 грн, що була спричинена прийняттям незаконних рішень і протиправною тривалою бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб при виконанні ними своїх службових обовязків. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 липня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. В іншій частині позов залишений без задоволення. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Харківська місцева прокуратура № 5, прокуратура Харківської області та Генеральна прокуратура України подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на безпідставний висновок суду щодо поширення норм статті 1176 ЦК України на спірні правовідносини та взагалі про наявність моральної шкоди, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалися на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції [PERSON]Л подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати рішення в частині залишення без задоволення її позовних вимог щодо визнання незаконними рішення, бездіяльності і незаконності дій органів досудового слідства та прокуратури, та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга [PERSON] задоволенню не підлягає, а апеляційні скарги Харківської місцевої прокуратури № 5, прокуратури Харківської області та Генеральної прокуратури України підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом та наявними у справі доказами встановлено, що 26 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Харківської місцевої прокуратури № 5 з заявою про скоєння [PERSON] відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126 КК України, в якій посилалася на те, що 07 грудня 2015 року о 20 год. 00 хв. в підїзді будинку № 8-А по вул. Танкопія в м. Харкові сусідка [PERSON] на підґрунті неприязних стосунків, які раніше склалися, умисно спричинила їй ушкодження, знаходячись навпроти, вдарила її, чим спричинила фізичний біль. У звязку з невнесенням її заяви до ЄРДР вона звернулася зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Харківської місцевої прокуратури № 5 до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року скарга [PERSON] на бездіяльність посадових осіб Харківської місцевої прокуратури № 5 задоволена частково. Зобовязано прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 внести відомості про кримінальне правопорушення за статтею 126 КК України, зазначене [PERSON] в її заяві від 26 вересня 2016 року до ЄРДР. 17 жовтня 2016 року Харківською місцевою прокуратурою № 5 відомості за заявою [PERSON] були внесені до ЄРДР за № 42016221070000166 за ознаками частини 1 статті 126 КК України та вона визнана потерпілою по цьому кримінальному провадженню. Позивач неодноразово зверталася до Харківської місцевої прокуратури № 5 та прокуратури Харківської області зі скаргами, в яких просила змінити підслідність по справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2016 року скарга [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 залишена без задоволення. 20 січня 2017 року слідчим СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області було закрито провадження по справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкові від 03 лютого 2017 року було відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] щодо скасування постанови слідчого від 20 січня 2017 року про закриття кримінального провадження. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2017 року ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2017 року скасована, скарга [PERSON] задоволена, постанова слідчого від 20 січня 2017 року скасована. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України завдану незаконними діями прокуратури Харківської області, Харківської міської прокуратури № 5, СВ Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, моральну шкоду, повязану з неефективним, одностороннім та неповним досудовим розслідуванням, порушенням її конституційних прав, а також у звязку з невиконання та несвоєчасним виконанням ухвали Апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2017 року, яку оцінила у 172\~800 грн. При цьому посилалася на вимоги статей 23, 1174 ЦК України (а.с. 123-127). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями субєктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Посилання позивача на ухвали судів про задоволення її скарг на дії прокурорів у справі № 641/8287/16-к від 10 жовтня 2016 року та № 641/496/17 від 09 березня 2017 року, як на підставу заподіяння їй шкоди, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки не містять даних про визнання протиправними дій чи бездіяльності прокурорів та їх рішень. Скасування постанов про відмову в порушенні кримінальної справи (закриття справи) не свідчить про протиправність дій прокуратури та органу слідства, про наявність їх вини та завдання цим шкоди. За таких підстав, апеляційний суд вважає, що відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Крім того, задовольняючи позов [PERSON] в частині стягнення на її користь компенсації спричиненої моральної шкоди в розмірі 15\~000 грн з підстав, передбачених статтею 1176 ЦК України, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного звязку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Таких доказів [PERSON] не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції. З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги [PERSON] та за наслідками розгляду апеляційних скарг Харківської місцевої прокуратури № 5, прокуратури Харківської області та Генеральної прокуратури України на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України скасовує рішення, з підстав передбачених пунктом 1 частини 1 статті 309 ЦПК України, в частині часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення компенсації спричиненої моральної шкоди в розмірі 15\~000 грн та ухвалює в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed