overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала , що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2003 року. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки зупинені з липня 2015 року, оскільки в сімї часто виникають сварки, які призвели до втрати почуттів взаєморозуміння та поваги один до одного. Але сторони мешкають за однією адресою. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе, просить шлюб розірвати, дітей залишити мешкати разом з нею. Судом були вжиті заходи для збереження родини, сторонам надавався строк для примирення. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згоден розірвати шлюб з позивачем. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 05 серпня 2003 року сторони [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 206. Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання з серпня 2014 року, тому що в родині часто виникають непорозуміння з приводу різних поглядів на сімейне життя. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають за однією адресою, але між ними відсутні шлюбно-сімейні відносини. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Протягом наданого судом строку примирення між сторонами не відбулося. Малолітніх дітей суд вважає за необхідне залишити проживати з матірю, оскільки питання про місце проживання дітей вирішено сторонами в добровільному порядку. Батько згодний з тим, щоб діти проживали разом з матірю. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «Литвиненко» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 12 листопада 1994 року Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 12. Свої вимоги мотивує тим, що з 12 листопада 1994 року вони перебувають у зареєстрованому Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 12. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в сім'ї постійно виникали непорозуміння з різних побутових питань, кожен має різні погляди на сім'ю та шлюб. Взаємна підтримка та повага один до одного відсутні. Приблизно з серпня 2011 року припинені шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] 12 листопада 1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Удянською сільською радою Золочівського району Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу дружина обрала прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 7). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, з огляду на те, що обоє з подружжя наполягають на розірванні шлюбу, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи, що позивачем [PERSON] вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст. 113 СК України не заявлялася, суд це питання не вирішує, в зв'язку з чим після розірвання шлюбу прізвище позивача залишиться без змін - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

18 серпня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі 500 грн.,щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, 07 вересня 2005 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка залишилася проживати з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає добровільно позивачці допомогу на утримання доньки, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачкою подано заяву про зменшення розміру позовних вимог де просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,щомісячно з урахування його збільшення відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України». В судовому засіданні позивачка та її представник змінені заявлені позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні заперечують проти задоволення позовних вимог. Пояснили,що спільний син сторін у справі Юрій якому визначено місце проживання за рішенням Світловодського міськрайонного суду з відповідачем проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, мати матеріальної допомоги на його утримання не надає. На даний час відповідач хворіє, та перебуває на лікарняному. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON],суду пояснила,що сином після розірвання шлюбу опікувався відповідач, позивачка участі у вихованні дитини не приймала. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Світловодського міськрайонного суду від 12 січня 2009 року встановлено місце проживання дітей, сина [PERSON] з батьком-[PERSON],а доньки - [PERSON], з матір'ю [PERSON]. (а.с.40) Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не надає утримання своїй дитині, що є порушенням її цивільних прав і тому порушене цивільне право підлягає захисту, а позов, - задоволенню. Судові витрати по справі повинні бути стягнуті з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

18 серпня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 05\~березня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей синів: [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, вони припинили шлюбні стосунки, живуть окремо, відповідач перестав брати участь у веденні домашнього господарства, між ними виникають постійні сварки. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам малолітніх дітей, тому просить суд шлюб розірвати (а.с.2). Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, через позивачку надав заяву про те, що проти позову не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності, оскільки перебуватиме в іншій країні. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 березня 2013 р., який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №\~273, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], [INFO], що підтверджуються копіями свідоцтв про народження від 26 квітня 2014 року серії 1-ЖД №\~390621 та серії 1-ЖД №\~390622 (а.с. а.с. 4 5). Через різні погляди на життя між позивачем та відповідачем спільне життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивач зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо поділу майна та подальшого мешкання дітей між сторонами немає. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

18 серпня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 6 жовтня 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Останнім часом сімейне життя між ними припинено через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, обоє надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 6 жовтня 2007 року Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 29. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Джигової на [PERSON]. За час шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дитини, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач, ПАТ Альфа-Банк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № 500929724 від 07.02.2014 року. Посилався на те, що 07.02.2014 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 26 102 грн. 07 коп., що підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 29 244 грн. 69 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 23 697 грн. 68 коп., заборгованість по відсотках 2 504 грн. 89 коп., заборгованість по комісії 1 469 грн. 08 коп., штраф 1 573 грн. 04 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач \~[PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 07 лютого 2014 року укладений кредитний договір № 500929724. \~ \~ \~ Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 26 102 грн. 07 коп. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 29 244 грн. 69 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 23 697 грн. 68 коп., заборгованість по відсотках 2 504 грн. 89 коп., заборгованість по комісії 1 469 грн. 08 коп., штраф 1 573 грн. 04 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволенню позовних вимог. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач, ПАТ «Дельта Банк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 002-16009-070709 від 07 липня 2009 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладений договір, відповідно до якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] на загальну суму 30 000 грн. та встановлює ліміт в сумі 7 310 грн. 09 коп. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 9085 грн. 71 коп., яка складається із: тіло кредиту - 9085 грн. 71 коп. Просив стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 07 липня 2009 року укладений кредитний договір № 002-16009-070709, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії відкриває кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та встановлює ліміт на день укладення договору в сумі 7 310 грн. 09 коп. Відповідач [PERSON] отримала кошти та не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 9085 грн. 71 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до постанови Правління національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджену тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». Згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач, ПАТ «Дельта Банк», звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 004-16527-101011 від 10 жовтня 2011 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем укладений договір, відповідно до якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] на загальну суму 100 000 грн. та встановлює ліміт в сумі 10 000 грн. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 13 462 грн. 88 коп., яка складається із: тіло кредиту - 6882 грн. 38 коп.; прострочене тіло кредиту - 2346 грн. 58 коп.; заборгованість за відсотками - 4233 грн. 92 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 10 жовтня 2011 року укладений кредитний договір № 004-16527-101011, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії відкриває кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та встановлює ліміт на день укладення договору в сумі 10 000 грн. Відповідач [PERSON] отримав кошти та не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 13 462 грн. 88 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до постанови Правління національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджену тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». Згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

18 серпня 2015 року представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 23054,68 гривень за кредитним договором та 243,60 гривень судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився; на адресу суду направив заяву в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 15.08.2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], було укладено договір № Б/Н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 6900 гривень. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, також врегульовано ст. 1054 ЦК України. Однак відповідач, порушуючи умови договору, не виконував свої зобов'язання належним чином. Станом на 30.06.2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 23054,68 грн., а саме: - заборгованість по тілу кредиту 6889,00 грн.; - заборгованість по відсоткам 12108,30 грн.; - заборгованість за пенею комісіями 2483,35 грн.; штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1074,03 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки він ґрунтується на законних підставах. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На основі викладеного,

Outcome: approved