Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

19 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просила розділити між сторонами майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши право власності за позивачем на будинок [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , за відповідачем - на квартиру [ADDRESS] , автомобіль марки Renault Logan MCV 2019 року випуску. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 26.09.1998 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, на теперішній час шлюбні відносини припинені і у провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу перебуває цивільна справа № 212/7277/20 про розірвання шлюбу за позовом [PERSON] . У зв`язку з припиненням шлюбних відносин виникла необхідність здійснити поділ майна, яке було набуте сторонами у справі у шлюбі, а саме: новозбудованого житлового будинку з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS] , який після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію був зареєстрований на ім`я позивача, і його приблизна вартість складає 700 000 грн.; однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була придбана у 2009 році і її вартість складає 21 334,00 грн.; квартири за адресою: [ADDRESS] , яка була придбана 25.08.2020 вартістю 269 335 грн.; автомобіля марки Renault Logan MCV 2019 року випуску, придбаного 22.03.2019 вартістю 413 290,00 грн. На думку позивача, оскільки усе вказане майно набуто у період шлюбу за спільні кошти подружжя, то воно є спільним сумісним майном подружжя. Такий спосіб поділу майна обумовлений тим, що будинок і квартира, які знаходяться у м. Кривому Розі, перебувають у володінні і користуванні позивача, тоді як квартира у м. Вінниця і автомобіль на даний час знаходяться у володінні та користуванні відповідача. 23 жовтня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у спрощеному позовному порядку із викликом сторін з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 1998 року, у жовтні 2020 року постановлено рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами, на теперішній час шлюбні відносини з відповідачем припинені і постало питання про поділ спільно нажитого майна подружжя. Зазначила, що нерухоме і рухоме майно, яке вона просить поділити не перебуває у заставі, на нього не накладений арешт, відсутні треті особи, які заінтересовані у вирішенні спору щодо майна. Також пояснила, що проживає у будинку у м. Кривому Розі, який і зареєстрований на її ім`я, але вона розуміє, що цей будинок є спільним майном подружжя, оскільки був придбаний у період шлюбу, квартира по [ADDRESS] зареєстрована на них обох. В серпні 2020 року відповідач придбав на своє ім`я квартиру у м. Вінниця і там проживає, а також користується автомобілем, тому, на її думку, такий поділ майна буде відповідати інтересам їх обох. Проти визнання відповідачем позову не заперечувала, оскільки це не суперечить ні її інтересам, ні інтересам відповідача, ні інтересам інших осіб. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення судового засідання, до суду не з`явився, до початку судового засідання від нього надійшла заява про визнання позову у повному обсязі у спосіб, визначений у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, суду пояснив, що такий поділ майна, який зазначений у позові, відповідає інтересам обох сторін, відповідач не заперечує проти такого вирішення спору, вважає його доцільним. Також, пояснив, що відповідач дійсно проживає у м. Вінниця і планує зареєструвати своє місце проживання у придбаній ним квартирі у м. Вінниці, квартира придбана за власний кошт, кредитні кошти на її придбання не отримувалися. Просив задовольнити позов. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Як встановлено судом сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу від 26 вересня 1998 року (а.с. 8). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 20.03.2013 та копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1421305 від 20.03.2013, право приватної власності на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку з мансардою літ. А-1, загальною площею 161,7 кв.м, житловою площею 57,2 кв.м, літньої кухні літ. В, шлакоблочного гаражу літ. Ж, шлакоблочної вбиральні літ. З, парканів №№ 1-4, водоколонки І, замощення ІІ, зареєстроване за [PERSON] (а.с. 9-10). Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 08.09.2009, посвідченого нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23855916 від 15.09.2009, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11-13). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 25.08.2020, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Циц Н.В., та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 221459074 від 25.08.2020, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 14-16). Згідно з копією договору № 2019 ПР/74 купівлі-продажу автомобіля від 22.03.2019 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля марки Renault Logan MCV 2019 року випуску (шасі № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ) (а.с. 17-20). Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як вбачається з позовної заяви позивач визначила вартість майна, що підлягає розділу, у розмірі 1 403 969,00 грн., а саме: будинок за адресою [ADDRESS] вартістю 700 000,00 грн., квартира за адресою: [ADDRESS] вартістю 21 334,00 грн., квартира за адресою: [ADDRESS] вартістю 269 335,00 грн., автомобіль Renault Logan MCV 2019 року випуску вартістю 413 290,00 грн., і відповідач не заперечував проти визначення саме такої вартості, а отже судом встановлено, що сторони дійшли згоди щодо вартості спірного майна. Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи наведені вище правові норми, суд приходить до висновку, що спірне майно було придбано сторонами під час шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, з урахуванням заяви відповідача про визнання позовних вимог, вбачається, що сторонами досягнуто згоди щодо розміру часток кожного з подружжя у спільній сумісній власності подружжя, а отже, суд вважає можливим відступити від принципу рівності часток і поділити спільне сумісне майно подружжя у порядок, визначений у позовній заяві. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач і представник відповідача позовні вимоги визнали і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, і обставин на підтвердження іншого судом не встановлено, то згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача судовий збір у розмірі 5 255 грн., а позивачу повернути з Державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору, тобто 5 255 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved