Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

18.05.2015 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], і одночасно споживачами теплової енергії Охтирської філії ТОВ «Брок-Енергія», як енергопостачальної організації. Відповідачі не проводять в належному обсязі оплату за спожиту теплову енергію, в результаті чого за період з лютого 2009 року по квітень 2015 року включно, виникла заборгованість за надані послуги центрального опалення, підігріву та постачання гарячої води, яку позивач просив стягнути за період з 01.02.2009 року по 15.11.2010 року солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 636.24 грн.; за період з 16.11.2010 року по 26.11.2012 року солідарно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 114.35 грн.; з 27.11.2012 року по 30.04.2015 року з [PERSON] 1980.81 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі за уточненим розрахунком. \\а.с. 83-86\\. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином сповіщеними про час та місце розгляду справи, до суду не прибули, про поважні причини неявки не повідомили, заперечень не надіслали, а тому суд ухвалив вирішити спір у відсутність цих відповідачів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, пославшись на оплату нею послуг теплопостачання, колишній чоловік [PERSON] виїхав до м. Шостка, донька [PERSON] проживає в м. Охтирка окремо, донька [PERSON] в м. Лебедин, крім того позивач надавав неякісні послуги, що призводило до зниження температури повітря в квартирі. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, врахувавши доводи і заперечення осіб, що беруть участь у справі, виходив з наступного: Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2007 року по справі № 2-1523\\2007 в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Охтирської філії ТОВ СП «Правекс-Брок» було стягнуто 3347.95 грн. заборгованості за постачання теплової енергії, яка виникла станом на 01.09.2007 року. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.04.2009 року по справі № 2-517\\2009 в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Охтирської філії ТОВ СП «Правекс-Брок» було стягнуто 1010,57 грн. заборгованості за постачання теплової енергії за період з 01.09.2007 року по 01.02.2009 року. З повідомлення КП «Охтирське МБТІ» від 04.09.2015 року \\а.с. 110\\ вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Охтирським міськвиконкомом 05.06.1996 року, квартира [ADDRESS], зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є відповідачами у справі. З довідок ПП «Базис» від 26.11.2014 року \\а.с. 17\\, від 07.05.2015 року \\а.с. 97\\, від 15.09.2015 року \\а.с. 120\\ вбачається, що в квартирі [ADDRESS], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в різний час значилися зареєстрованими. 16.11.2010 року [PERSON] набув повноліття. Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в [INFO]. \\а.с. 54\\. З наданого позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води вбачається, що він укладений 27.11.2012 року між ТОВ Брок-Енергія в особі Охтирської філії і [PERSON] \\а.с. 16\\. Зазначений договір не оспорюється іншими співвласниками квартири. Пунктом 4.2 згаданого договору передбачено, що обов»язок сплати послуг покладається на споживача, тобто, відповідачку [PERSON] Пунктом 9.1 договору від 27.11.2012 року передбачено, що договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Стаття 61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Статтею 322 ЦК України передбачено обов»язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Стаття 368 ЦК України передбачає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (Закон України «Про житлово-комунальне господарство», Цивільний кодекс України, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Уряду від 21.07.2005 року № 630), а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Власник приміщення - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, зареєстроване у встановленому законом порядку; Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 3 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, яким зокрема, згідно ч. 2 ст. 4 ЦК України є Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний поряд з іншими обов»язками, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Встановлені по справі фактичні обставини і приведені норми закону свідчать про те, що відповідачі є споживачами і фактично отримують послуги теплопостачання, які надає позивач. Зобов»язання про оплату послуг теплопостачання, які виникли з умов закону (за період 01.02.2009 року по 26.11.20012 року) та договору (за період з 27.11.2012 року по 30.04.2015 року), відповідачі не виконали, що свідчить про виникнення їх відповідальності по сплаті за послуги центрального теплопостачання, тарифи за які встановлені, погоджені та затверджені в установленому законом порядку \\а.с. 10-15\\, не оспорюються відповідачами. Доказів про наявність домовленостей чи угод між співвласниками квартири [ADDRESS], щодо розподілу зобов»язань з утримання житла, відповідачі не надали. Доводи відповідачки [PERSON] про те, що [PERSON] значиться зареєстрованим в [INFO] \\а.с. 54\\, [PERSON] проживає в м. Лебедин, а і [PERSON] в іншому житлі в м. Охтирка, не спростовують обов»язку цих відповідачів нести витрати з утримання житла, що перебуває у їх власності, в т.ч. за місцем знаходження цього майна (ст. 114 ЦПК України). З довідок ПП «Базис» від 26.11.2014 року \\а.с. 17\\, від 07.05.2015 року \\а.с. 97\\, від 15.09.2015 року \\а.с. 120\\ вбачається, що відповідачі в різний час значилися зареєстрованими в [INFO], однак наведена обставина не має значення для вирішення питання про стягнення з них заборгованості за надані відповідачем послуги за період з 01.02.2009 року по 26.11.20012 року, оскільки обов»язок з оплати витрат за послуги теплопостачання у відповідачів є похідним з права власності на квартиру. Зважаючи на те, що [PERSON] набув повноліття 16.11.2010 року, його відповідальність перед позивачем розпочинається саме з цього часу. Твердження [PERSON] про те, що договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 27.11.2012 року, укладений між ТОВ Брок-Енергія в особі Охтирської філії і [PERSON] \\а.с. 16\\, закінчив свою дію через рік спростовуються пунктом 9.1 цього договору від 27.11.2012 року. Висновок суду грунтується на тому, що відповідачкою не надано доказів про те, що нею у передбачений договором і законом спосіб письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Доводи відповідачки [PERSON] про оплату нею заборгованості за послуги теплопостачання та надання позивачем неякісних послуг (занижена температура) не знайшли підтвердження належними доказами, захист прав споживача в судовому порядку не здійснювався. Суд перевірив заперечення відповідачки [PERSON] про арифметичні помилки в розрахунку позивача, однак внаслідок математичного перерахунку зазначене не знайшло підтвердження. Суд визнав безпідставним посилання [PERSON] про неврахування сплати нею 384.34 грн. по квитанції за лютий 2009 року, оскільки в цей період значиться сплаченою значно більша сума. Таким чином, суд вважає правильним уточнений розрахунок позивача про стягнення заборгованості з відповідачів \\а.с. 117-129\\: за період з 01.02.2009 року по 15.11.2010 року солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 636.24 грн.; за період з 16.11.2010 року по 26.11.2012 року солідарно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 114.35 грн.; з 27.11.2012 року по 30.04.2015 року з [PERSON] 1980.81 грн. Висновок суду ґрунтується на приписах ст. 256 ЦК України, яка визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України) З наданого позивачем розрахунку вбачається, що строк позовної давності переривався внаслідок здійснення відповідачами оплати за послуги з теплопостачання, зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, тощо. Доводів і доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів висновки суду, сторони не надали. Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України шляхом їх стягнення з відповідачів у дольовому порядку по 24.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved