Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

17 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.08.2010 вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін є дитина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя між сторонами не склалось і з 09.02.2016 вони припинили фактичні шлюбні відносини та спільне проживання. З цього часу відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча фізично здоровий, офіційно працевлаштований, інших осіб на утриманні не має. За таких підстав просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили позов задовольнити повністю. Суду пояснили, що до 09.02.2016 сторони проживали в будинку у батьків відповідача, їх родину утримували батьки позивача, а дитину батьки обох сторін. В листопаді\~ 2014 року відповідач працевлаштувався і почав утримувати родину. Проте з 09.02.2016 сторони проживають окремо і з того часу дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не надає їй матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач один раз приїжджав до дитини, привіз сину іграшки та фрукти, а мати відповідача приїжджала двічі, також привозила фрукти, нові штани та деякі речі дитини, які залишились в будинку батьків відповідача. Дитина відвідує дитячий садок, росте і розвивається, а для цього потрібні значні витрати. 24 лютого 2016 року позивач влаштувалась на роботу, її заробітна плата становить 1600 грн. на місяць. Цих коштів недостатньо, щоб забезпечувати себе та дитину. Відповідач фізично здоровий, офіційно працює, отримує заробітну плату від 3000 грн. до 7000 грн., інших утриманців не має, а тому позивач просить стягувати з нього аліменти на утримання сина в розмірі ? частини його доходів. Відповідач спочатку позов не визнав, бо вважає, що аліменти позивачем на дитину витрачатись не будуть. В ході розгляду справи відповідач та його представники позов визнали частково, відповідач не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від його доходу. Зазначили, що відповідач хоче добровільно допомагати утримувати дитину, однак не робить цього з вини позивача, так як остання чинить йому перешкоди в спілкуванні із сином. Пояснили, що відповідач працює продавцем-консультантом непродовольчих товарів і його заробітна плата залежить від кількості проданих товарів. При цьому, він несе витрати на оренду квартири в Київській області та проїзд до місця роботи. Аліменти в розмірі ? частини від його доходу поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище, він буде змушений звільнитись і взагалі не зможе надавати допомогу на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.\~ 07 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис № 13, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 088030 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-АМ № 334517 (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Згідно довідки виконавчого комітету Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району № 200 від 16.02.2016 дитина [PERSON], [INFO], проживає із матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с. 3). Як встановлено в судовому засіданні, відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Позивач влаштувалась на роботу 24.02.2016 і її заробітна плата складає 1600 грн. на місяць, що є недостатнім для створення умов для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Дані обставини дають суду підстави вважати, що відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні . Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2016 року становить 1167 гривень, а з 1 травня 2016 року 1228 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина. Як встановлено в судовому засіданні дитина сторін є здоровою, однак потребує покращення матеріального становища за рахунок сплати відповідачем аліментів на її утримання. Відповідач є фізично здоровим, інших осіб на утриманні він не має. При цьому відповідач офіційно працевлаштований продавцем непродовольчих товарів в Приватному акціонерному товаристві «Нова лінія». Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з довідки про доходи від 12.02.2016 № 311 заробітна плата відповідача є відмінною щомісяця, залежить від кількості проданих товарів і становить від 3000 грн. до 7000 грн. (а.с.32). Однак відповідач працює та проживає в Київській області, де в нього немає власного житла. По цій причині він орендує квартиру і сплачує за її оренду 3000 грн. щомісяця плюс комунальні послуги (по лічильнику), що підтверджується копією договору оренди житлового приміщення від 23.03.2016 (а.с.33). Враховуючи дані обставини, зважаючи на рівний обовязок батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/5 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial