Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

19.11.2019 ТОВ «Жоравська Нива» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом до ФГ «Озерце» та [PERSON] про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 2 січня 2021 року, укладеного між СТОВ «Жоравське» в особі директора Цаплія В.П. та адвокатом Гаврилюком С.В., а також визнання недійсним договір про відступлення прав вимоги від 5 квітня 2018 року, укладеного між адвокатом Гаврилюком С.В. та ФГ «Озерце» (а.с.1-7). Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що згідно з рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18 січня 2018 року (справа №911/2208/17) було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників СТОВ «Жоравське», оформлене протоколом №6 від 28.12.2006 року та визнано недійсним зміни до статуту СТОВ «Жоравське» в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників СТОВ «Жоравське», оформлене протоколом №6 від 28.12.2006 року. 5 квітня 2018 року відбулося позачергове засідання зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське», на яких прийнято рішення, оформлене протоколом №05/04-001, про затвердження складу учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» в розмірі 205 фізичних осіб, згідно Додатку №3; про затвердження Статутного капіталу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» в загальному розмірі 242453 грн.; про зміну юридичної назви товариства з СГ ТОВ «Жоравське» на ТОВ «Жоравська Нива»; про затвердження нової редакції Статуту товариства, призначено нового керівника товариства [PERSON] . 12 квітня 2018 року було проведено державну реєстрацію змін до установчих документів товариства, у встановленому чинним законодавством України порядку. При цьому зазначено, що до часу проведення державної реєстрації змін до установчих документів керівництву ТОВ «Жоравська Нива» не було відомо про існування договору про надання юридичних послуг між СТОВ «Жоравське» та адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем від 2 січня 2012, а також про наявність актів виконаних робіт за надані послуги, підписаних попереднім керівником- [PERSON] . Позивач вважає недійсними оспорювані договори, посилаючись на те, що включення в договір про надання юридичних послуг пункту про винагороду адвокату за досягнення позитивного рішення суду не відповідає вимогам закону, а також, що відсутній будь-який розрахунок суми гонорару відповідно до договору, відсутнє у адвоката Гаврилюка С.В. право на укладання договору про надання юридичних послуг та отримання гонорару за свою діяльність. Зокрема, звертає увагу на умови п. 5.1 Договору про надання юридичних послуг згідно з яким Замовник здійснює оплату за цим Договором одноразово в безготівковому порядку платіжними дорученням на поточний рахунок Виконавця у сумі 10000 грн. за один місяць, а за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання) - 10 відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми. Вказує, що з акту виконаних робіт та наданих послуг згідно договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012, підписаного 28 жовтня 2013 року між СТОВ «Жоравське» в особі Цаплія В.П. та адвокатом Гаврилюком С.В. сторонами було визнано, що умови договору виконані, здійснено захист від стягнення фінансових санкцій на суму понад 1500000 грн. за податковими повідомленнями - рішеннями від 20.04.2012 №№00000423200; 0000052300; 0000261700; 0000032300, - шляхом оскарження до вищестоящих податкових органів та до суду, отримання позитивного рішення у справі №2а-5016/12/1070, таким чином з врахуванням витрат до перерахування Замовником Виконавцю належить 370000 гривень. З акту виконаних робіт та наданих послуг згідно договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 підписаного 02.01.2018 року між СТОВ «Жоравське» в особі Цаплія В.П. та адвокатом Гаврилюком С.В. вбачається, що [PERSON] в порядку та на умовах визначених Договором надав послуги по захисту інтересів Замовника, зокрема щодо: визнання недійсними розпоряджень Яготинської РДА та повернення Замовнику земельних ділянок колективної власності (225 га, справи 810/6685/13, 810/2667/16, 382/212/15-ц, 810/483/15, де сума винагороди згідно п. 5.1. складає 650000 гривень; усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ПП «Галаган Агро» у розмірі 108 га, справи №911/2127/17, 382/1467/17, сума винагороди складає 50000 гривень; представництво інтересів товариства в кримінальних провадженнях, справи №№382/1188/16, 1477/17, 440/17, 698/17, 1854/17, 351/18, кримінальному провадженні №420161111100000137, сума винагороди складає 50000,00 гривень. Позивач вважає, шо визначені адвокатом Гаврилюком С.В. суми винагороди за даними актами не відповідають його професійному рівню, є значно завищеними, не відповідають кількості часу витраченого на надання цих послуг, а складені акти не мають детально опису наданих адвокатом послуг, який в належним та необхідним доказом у цій справі. Звертають увагу, що в аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця предметом договору про палання юридичних послуг є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта). Вказують, що судове рішення не належить до об`єктів цивільних прав, а його ухвалення у конкретній справі не є результатом наданих адвокатами сторін послуг, а тому не може бути предметом договору. Включення в умови договору про надання юридичних послуг пункту про винагороду адвокату за досягнення позитивного рішення суду суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні, актам цивільного законодавства, у зв`язку з чим та в силу положень частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним за пред`явленим стороною договору позовом. Зазначає, що саме такого правового висновку дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 12 червня 2018 року по справі № 462/9002/14-ц та від 10 липня 2019 року по справі № 912/2391/16. Зауважує, що [PERSON] не мав права на укладання договору та визначення вартості юридичних послуг, оскільки він не є платником податку та не числиться ані у реєстрі фізичних та юридичних осіб, ані у реєстрі платників податків. Вказують, що наданий договір про надання правової допомоги взагалі викликає сумніви у юридичній правомірності останнього, оскільки нібито був укладений директором товариства [PERSON] , який незаконно отримав право на участь в управлінні товариством та шляхом, який суперечить закону, став його єдиним учасником та засновником. І даний факт був досліджений судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі №911/2208/17. Зазначає, що зміна назви була обумовлена тим фактом, що колишній директор [PERSON] у категоричній формі відмовився повертати печатку СТОВ «Жоравське» та, окрім цього, забрав значну кількість документів, пов`язаних із діяльністю товариства. У зв`язку з чим стверджує, що колишній директор [PERSON] разом із адвокатом Гаврилюком С.В. неодноразово позивалися до судів різних інстанцій та юрисдикцій від імені СТОВ «Жоравське», надавали документи, писали скарги у вже існуючі судові процеси, використовуючи первинну печатку товариства, яку відмовився повертати [PERSON] . По даному факту нинішній директор СТОВ «Жоравське» (станом на сьогодні ТОВ «Жоравська Нива») звертався як до правоохоронних органів, так і до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області. Та, згідно рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 29 травня 2019 року встановлено факт порушення адвокатом Гаврилюком С.В. Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та притягнуто до дисциплінарної відповідальності, із наступним позбавленням заняття адвокатською діяльністю строком на один рік. Позивач зазначає, що можливість участі адвоката Гаврилюка С.В. як представника СТОВ «Жоравське» у судових засіданнях протягом 2016-2018 років на підставі договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 виключається, оскільки вказаний договір втратив свою чинні у зв`язку із підписанням договору від 2 січня 2016 року. Крім того, вказує на неправомірність договору про відступлення прав вимоги від 05 квітня 2018 року, а саме, що один представник одночасно виступає від імені декількох контрагентів; на відсутність будь-яких повноважень у підписанта; відсутність у первинного кредитора права вимоги відступленої суми; неможливість встановити оплатність чи безоплатність договору Зазначено, що договір було укладено між первісним кредитором - адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем та новим кредитором - Фермерським господарством «Озерцем» в особі в.о. голови господарства [PERSON] . [PERSON] , як голова ФГ «Озерце», мав право діяти без доручення як представник Нового кредитора, таким чином виступав одночасно представником обох сторін договору про відступлення права вимоги, оскільки він лише передоручив виконання своїх обов`язків як представника юридичної особи іншій особі. Натомість [PERSON] , яка згідно умов договору діяла на підставі статуту та наказу по підприємству, проте чинна редакція статуту ФГ «Озерце» не містить таких відомостей. Також зазначає, що адвокат Гаврилюк С.В. не мав права вимоги суми у розмірі 1120000 гривень, і, відповідно, не мав права на її відступлення. Вказує, що з довідки про списання коштів, виданої АТ «Райффайзен Банк Аваль», на вказаний адвокатом в договорі про надання юридичних послуг банківський розрахунковий рахунок № [NUMBER] СГ ТОВ «Жоравське» було перераховано наступні кошти: 27.10.2014 в розмірі 100000 грн., 26.12.2016 в розмірі 120000 грн., 28.11.2017 в розмірі 150000 грн.. Тобто загальна сума повністю відповідає сумі згідно акту виконаних робіт від 28 жовтня 2013 року - 370000 гривень, що не було враховано в договорі про відступлення права вимоги дане виконання не враховано. При цьому, договір про відступлення права вимоги не містить істотної умови договору - ціни договору, зокрема зі змісту угоди не можливо встановити: чи є він відплатним чи ні. Позивач зазначає, що договір не містить істотної умови, а саме ціни договору чи умови про його безоплатність, що також є підставою для його недійсності. Також позивач зазначив, що ТОВ «Жоравська Нива» зверталося з даною позовною заявою до Господарського суду Київської області, однак ухвалою від 4 листопада 2019 року у відкритті провадження у справі за зустрічною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» до Фермерського господарства «Озерце» та адвоката Гаврилюка Сергія Васильовича про визнання договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012, укладеного між відповідачем та адвокатом Гаврилюком С.В. та договору про відступлення права вимоги від 05.04.2018, укладеного між позивачем та адвокатом Гаврилюком С.В. недійсними, було відмовлено з огляду на ту обставину, що розгляд зустрічної позовної заяви віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів з розгляду цивільних справ. 10.12.2019 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання (а.с. 103-104). 06.02.2020 відповідачем [PERSON] було подано клопотання про закриття провадження у справі (а.с.112-113). 26.02.2020 ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження в цивільній справі (а.с.145) Ухвалою від 26.02.2020 було частково задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Жоравська Нива» про витребування доказів. Витребувано з Головного управління Державної податкової служби України в Київській області інформацію: чи подавалися Фермерським господарством «Озерце», код ЄДРПОУ 23237644, повідомлення про прийняття на роботу [PERSON] , чи сплачувались внески Фермерським господарством «Озерце», код ЄДРПОУ 23237644, за найманого працівника [PERSON] станом на 05 квітня 2018 року. Витребувано від Фермерського господарству «Озерце», код ЄДРПОУ 23237644, копію наказу по підприємству , виданого на ім`я [PERSON] на вчинення правочину, договору про відступлення права вимоги від 5 квітня 2018 року (а.с.146). 13.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 159-160, 166). У судовому засіданні 23.12.2020 представник позивача [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. В наступні засідання представник позивача не з`явилася, направила клопотання з проханням розглянути справу без присутності представника позивача. Крім того, 11.02.2021 представником ТОВ «Жоравська Нива» подано клопотання про визнання поважними притичини пропуску позовної давності (а.с.189-192).Зазначено, що керівництву та засновникам ТОВ «Жоравська Нива» не було відомо про укладення будь-яких договорів про надання юридичних послуг, а також відступлення права вимоги. Про наявність оспорюваних договорів ТОВ «Жоравська Нива» стало відомо наприкінці лютого 2019 року, під час розгляду Господарським судом справи №911/365/19. Зазначає, що відразу після отримання копій оскаржуваних документів, товариство розпочало перевірку власної документації з метою виявлення та встановлення наявності будь-яких боргів. Відповідач [PERSON] , який діє від свого імені та від імені ФГ «Озерце» заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, вказав, що зазначених позивачем підстав визнання договорів недійсними чинне законодавство не містить. А також зазначив, що позов заявлено з пропуском терміну позовної давності, який відповідачі просять застосувати. Вказав, що вимогу щодо недійсності договору переведення боргу позивачем заявлено всупереч вимог ст.ст.16,203,215, ч.3 ст.238 ЦК України, оскільки позивач не є стороною правочину, при цьому не наводить будь-яких порушень суб`єктивних прав оскаржуваним договором. Зазначає, що доводи позивача спростовуються наданими доказами. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2017 року, ухваленим у справі №911/2208/17, було визнано недійсним рішення загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське», оформлене протоколом №6 від 28.12.2006 року, та визнано недійсними зміни до статуту СТОВ «Жоравське» в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників СТОВ «Жоравське», оформлене протоколом №6 від 28.12.2006 року (а.с.52-55). Факт набрання даним рішенням законної сили сторонами не оспорюється. Зі змісту вказаного рішення, зокрема, вбачається, що рішення загальних зборів учасників СТОВ «Жоравське», оформлене Протоколом № 6 від 28.12.2006 року, є незаконним у зв`язку з порушенням порядку скликання зборів та необґрунтованістю та безпідставністю виключення позивачів зі складу учасників Товариства, що також спростовує наявність підстав для перерозподілу часток і внесення змін до Статуту. Також встановлено, що на позачергових зборах учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське», протокол №05/04-001 від 05 квітня 2018 року, була затверджено нова редакція Статуту товариства та змінено його найменування з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» (а.с.9-31,32-51). Крім того, вказаними зборами було звільнено [PERSON] з посади директора СТОВ «Жоравське» та призначено з 06.04.2018 новим директором - [PERSON] (а.с.32-51). Як визнано сторонами та підтверджується долученою до матеріалів справи копією договору, 02 січня 2012 року СТОВ «Жоравське» в особі директора [PERSON] (Замовник) та фахівець з надання правових послуг, адвокат Гаврилюк Сергій Васильович (Виконавець), уклали Договір про надання юридичних послуг (а.с.57), за змістом п.1.1 якого предметом договору є: в порядку та на умовах, визначених цим Договором , Виконавець зобов`язується надати Замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних адміністративних та господарських судах України з питань укладення господарських та інших договорів, податкових взаємовідносин, відшкодування завданої шкоди та інше. За змістом п.2.1. Договору, послуги надаються Замовнику шляхом: -усного та письмового консультування з юридичних питань; -складання проектів необхідних документів, підписання та подання скарг, претензій та позовних заяв, тощо; -надання консультаційних послуг щодо захисту інтересів Замовника в органах судової влади; -особистої участі та представництва Замовника в загальних та господарських судах України, підприємствах та установах, у тому числі експертних. Пунктом 4.1 Договору визначено обов`язки виконавця: надати необхідні послуги. За умовами п.5.1 Договору, Замовник здійснює оплату за цим Договором одноразово в безготівковому порядку платіжним дорученням на поточний рахунок Виконавця в сумі 10000 гривень за один місяць, а за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання) - 10 (десять) відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми». Згідно з п.7.1 Договору, цей Договір є довгостроковим і набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (а.с.57). Щодо долучених до матеріалів цивільної справи копій Актів виконаних робіт та наданих послуг згідно договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012, датованих 02.01.2018, 28.10.2013 (а.с.58,59), суд вважає необхідним зазначити, що долучені позивачем копії є фактично фотокопіями з копій документів, посвідчених від імені голови ФГ «Озерце» та, як стверджує позивач, що відповідачами не заперечується, є предметом судового розгляду в господарській справі №911/2156/19 за позовом Фермерського господарства «Озерце» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» про стягнення 1120000 гривень, у якій ТОВ «Жоравська Нива» було відмовлено у відкритті провадження за зустрічною позовною заявою про визнання вищевказаного договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 недійсним (а.с.80). Водночас, факт виконання сторонами Договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012, що мало місце до ухвалення вищезаначеного рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2017 року у справі №911/2208/17 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське», оформлене протоколом №6 від 28.12.2006 року, а також визнання недійсними зміни до статуту СТОВ «Жоравське» в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників СТОВ «Жоравське», оформлене протоколом №6 від 28.12.2006 року, а також внесення змін до Статуту СТОВ «Жоравське» (на даний час ТОВ «Жоравська Нива»), та зміну керівника товариства, що мало місце на зборах учасників 05.04.2018 року, жодним чином не позбавляє позивача права оспорювати дійсність укладеного мж СТОВ «Жоравське» та адвокатом Гаврилюком С.В. договору. Так, правовідносини, що виникли між сторонами були врегульовані чинною редакцією Закону України «Про адвокатуру» та Цивільним кодексом України Так, відповідно до ст.ст.1, 5 Закону України «Про адвокатуру», що діяв на момент укладення спірного договору було визначено, що адвокатом може бути особа, яка має вищу юридичну освіту, підтверджену дипломом України або відповідно до міжнародних договорів України дипломом іншої країни, стаж роботи у галузі права не менше двох років, володіє державною мовою, склала кваліфікаційні іспити, одержала в Україні свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та прийняла Присягу адвоката України. Адвокати дають консультації та роз`яснення з юридичних питань, усні і письмові довідки щодо законодавства; складають заяви, скарги та інші документи правового характеру; посвідчують копії документів у справах, які вони ведуть; здійснюють представництво в суді, інших державних органах, перед громадянами та юридичними особами; подають юридичну допомогу підприємствам, установам, організаціям; здійснюють правове забезпечення підприємницької та зовнішньоекономічної діяльності громадян і юридичних осіб, виконують свої обов`язки відповідно до кримінального процесуального законодавства у процесі досудового розслідування. Адвокат може здійснювати й інші види юридичної допомоги, передбачені законодавством. При цьому за змістом ст.12 Закону оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об`єднанням чи адвокатом. За загальним правилом, закріпленим у ч.ч.1,2 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Встановлено, що сторони Договору про надання юридичних послуг від 2 січня 2012 року уклали його у письмовій формі, що відповідає вимогам ст.ст.206-208 ЦК України. Також встановлено, що договір підписаний від імені юридичної особи, її керівником [PERSON] , який був наділений відповідними повноваженнями, про що свідчить, зокрема прийняте позачерговими зборами учасників СТОВ «Жоравське» рішення від 05.04.2018 про звільнення [PERSON] з посади директора СТОВ «Жоравське» (а.с.34). Ця обставина сторонами не оспорюється. Зі сторони Виконавця Договір про надання юридичних послуг від 2 січня 2012 року було підписано адвокатом Гаврилюком С.В., відповідачем у справі, який в силу вимог ст.ст.25,26,30,34 ЦК України та ст.ст.1,5 Закону України «Про адвокатуру» 1992 року мав необхідну цивільну правоздатність та дієздатність, а також передбачене законом право на укладення договору та надання правової допомоги. При цьому суд звертає увагу, що той факт, що відповідач [PERSON] на момент укладення спірного Договору від 02.01.2012 року мав свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю (№418/10 від 30.06.21994 року, видане Київською обласною Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатів), позивачем не оспорюється, а також підтверджується даними Єдиного реєстру адвокатів. Отже доводи позивача, що відповідач [PERSON] не мав права на укладення договору про надання юридичних послуг та отримання гонорару за свою діяльність, слід визнати необґрунтованими,. Крім того, право адвоката на отримання оплати своєї праці на підставі укладеної угоди прямо передбаченого ст.12 Закону України «Про адвокатуру» в чинній на момент укладення оспорюваного договору редакції. Разом із цим суд зазначає, що за змістом п.п.3,5, 6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У цьому зв`язку, суд звертає увагу, що за змістом ч.ч.1-3 ст.30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який набрав чинності 15.08.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення, щодо порядку обчислення гонорару адвоката було встановлено ст.28 «Правил адвокатської етики» (в редакції, яка набрала чинності 17.11.2012 та діяла до 09.06.2017 року), а саме, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами)вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень частини першої статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором про надання послуг виконавець зобов`язаний надати послугу, а замовник - оплатити її. За змістом статей 632, 903 ЦК України ціна договору (плата за договором) - форма грошового визначення вартості наданих послуг. Оплата виконавцю послуги здійснюється за виконання ним договірного обов`язку з її надання. В аспекті цивільно-правових зобов`язань виконавця предметом договору про надання юридичних послуг є вчинення певної дії або здійснення певної діяльності в інтересах другої сторони (клієнта). З огляду на предмет укладеного сторонами Договору про надання юридичних послуг об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги, в тому числі у зв`язку захистом інтересів Замовника в загальних, адміністративних та господарських судах України. Аналіз положень пункту 5.1. Договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012, дає підстави дійти висновку, що його умовами визначено оплату не лише наданих юридичних послуг, а ще й факту досягнення позитивного для замовника результату судового розгляду. Встановлено, що за умовами п.5.1 Договору сторони визначили розмір плати за юридичні послуги адвоката (порядок розрахунків), а саме: одноразово в безготівковому порядку платіжним дорученням на поточний рахунок виконавця в сумі 10000 гривень за один місяць. Тобто, встановивши фіксований розмір гонорару адвокату, сторони вважали його таким, що відповідає кваліфікації і досвіду адвоката, можливої кількості витраченого ним часу, а також фінансовому стану клієнта, іншим істотним обставинам. Разом із цим п.5.1 оспорюваного Договору про надання юридичних послуг від 02.01.2012 року положення, також закріплено, що замовник здійснює оплату за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання) в розмірі 10 (десять) відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми. Тобто, за своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України, а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг. В цьому зв`язку суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 462/9002/14-ц. Так, Верховний Суд зазначає, що рішення суду у цивільній справі (слід враховувати: в адміністративній, господарській справі) є результатом вирішення спору, що виник між учасниками договірних правовідносин (або публічно-правового спору), актом органу судової влади, що приймається, складається і підписується виключно суддями відповідно до чітко визначених процедур судочинства іменем України на засадах верховенства права. За змістом положень частини другої статті 6, пункту 14 частини першої статті 92, частини першої статті 124 Конституції України органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, судочинство визначається виключно законами України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Зазначені норми виключають, як таку, можливість належності діяльності органів судової влади до сфери приватноправового регулювання, а відтак - і до предмета цивільно-правових договорів. Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України у їх системному зв`язку сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом»), або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами. Отже, свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Реалізуючи принцип свободи договору, сторони не вправі змінювати імперативну вимогу закону щодо предмета договору про надання юридичних послуг шляхом визначення в безпосередній чи завуальованій формі результат розгляду справи судом як складову предмета договору про надання юридичних послуг. Таке обмеження жодним чином не звужує зміст та обсяг права сторін договору у цій справі самостійно визначати прийнятні для них умови оплати послуг за договором, загальну вартість послуг тощо. Судове рішення не належить до об`єктів цивільних прав (частина перша статті 177 ЦК України), а його ухвалення у конкретній справі не є результатом наданих адвокатами сторін послуг, а тому не може бути предметом договору (частина перша статті 638 цього Кодексу). Таким чином, включення в умови Договору про надання юридичних послуг у пункті 5.1 положення, що замовник здійснює оплату за результатами рішення суду та реального стягнення чи захисту від стягнення (або добровільного виконання) - 10 (десять) відсотків від отриманої (захищеної від стягнення) суми, тобто винагороду адвокату за досягнення позитивного рішення суду суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні, актам цивільного законодавства, у зв`язку з чим та в силу положень частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Разом із цим, в силу вимог ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Як визнано сторонами та було зазначено вище, наразі в порядку господарського судочинства вирішується спір щодо стягнення оплати за надані юридичні послуги за оспорюваним Договором, а отже, в частині, що не визнана судом недійсною, договір є обов`язковим, в тому числі щодо оплати наданих юридичних послуг у визначеному сторонами фіксованому розмірі. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідачем зроблено заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, а позивачем заявлено клопотання про визнання поважними причини пропуску позовної давності ТОВ «Жоравська Нива» на звернення з позовом до відповідачів про визнання договорів недійсними. Так, за змістом ст.ст.257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг якої починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до умов ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. С плив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч.5 цієї статті, я кщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Дійсно, позивачу, як юридичній особі мало б стати відомо про порушення її права з моменту укладення оспорюваного договору. Разом з цим суд враховує, що договір підписаний керівником [PERSON] (а.с.57), якого було звільнено посади директора СТОВ «Жоравське» рішенням позачергових зборів учасників товариства від 05.04.2018, та призначено нового директора з 06.04.2018, а також прийняті рішення: звернутися до правоохоронних органів із відповідною заявою для перевірки фактів можливих злочинів та фінансових махінацій збоку керівництва СТОВ «Жоравське»; змінити назву Товариства з «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравське» та нову назву «Товариство з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» (а.с.32-36). Як стверджує позивач, про оспорювані договори, зокрема, укладений між СТОВ «Жоравське» та адвокатом Гаврилюком С.В. Договір про надання юридичних послуг від 02.01.2012 року, позивачу, в особі його нового керівництва, стало відомо під час розгляду іншої господарської справи №911/2156/19 за позовом Фермерського господарства «Озерце» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравська Нива» про стягнення 1120000 гривень, тобто у 2019 році. Водночас, на переконання суду, у будь-якому випадку, починаючи з 06.04.2018 року позивач ТОВ «Жоравська Нива» з моменту призначення нового керівника, мало можливість перевірити стан рахунків товариства, в тому числі за період, очолюваний попереднім керівником [PERSON] та отримати відомості щодо укладеного між СТОВ «Жоравське» та адвокатом Гарилюком В.С. Договору про надання юридичних послуг. Наведене вбачається зі змісту долученої до позову Довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» про списання коштів СГ ТОВ «Жоравське» за період з 18.03.2008 по 18.04.2019 (а.с.78). Зважаючи на встановлені судом обставини, оскільки ТОВ «Жоравська Нива» в особі її фактичних засновників та учасників та законного керівництва могла дізнатися про укладення оспорюваних договорів з моменту зміни керівника та державної реєстрації відповідних змін, що мало місцем відповідно 6 та 12 квітня 2018 року, суд дійшов висновку, що слід визнати поважними причини пропуску позовної давності позивачем та частково задовольнити позовну вимогу щодо визнання недійсним положення пункту 5.1 Договору про надання юридичних послуг від 02 січня 2012 року у вищевказаній частині. Щодо іншої заявленої позивачем вимоги про визнання недійсним договір про відступлення прав вимоги від 5 квітня 2018 року, укладений між адвокатом Гаврилюком С.В. та ФГ «Озерце», суд дійшов висновку, що в цій частини позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Так, судом встановлено, відповідачами повністю визнано той факт, що 05 квітня 2018 року між адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем (Первісний кредитор) та Фермерським господарством «Озерце» (Новий кредитор) був укладений оспорюваний Договір про відступлення права вимоги (а.с.56). Предметом укладеного договору відповідно до п.1.1 зазначено, що первісний кредитор передає належне йому право вимоги від боржника СТОВ «Жоравське» згідно з Договором надання юридичних послуг № б/н від 02 січня 2012 року та актами виконаних робіт на суму 1120000,00гривень (один мільйон сто двадцять тисяч гривень), а Новий кредитор приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за основним Договором та актами виконаних робіт. Зі змістом Договору вбачається, що від імені Нового кредитора ФГ «Озерце» він підписаний в.о. голови господарства [PERSON] , діючою на підставі Статуту, та наказу по підприємству. Факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з ФГ «Озерце», а також виконання нею обов`язків голови ФГ «Озерце» на дату укладення Договору про відступлення права вимоги від 05 квітня 2018 року, підтверджується наказом №2к від 05 квітня 2018 року голови ФГ «Озерце» [PERSON] , який також є засновником господарства (а.с.149,69-72). Водночас, згідно з відомостями, отриманими з Головного управління ДПС у Київській області від 10.08.2020 (а.с.170-171) Фермерським господарством «Озерце» 27.04.2018 засобами електронного зв`язку подано повідомлення про прийняття працівника на роботу [PERSON] , дата початку роботи працівника в повідомленні 01.05.2018. Згідно поданого звіту Додаток 4 «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів податків та зборів» таблиця 5 за травень 2018 року, працівник [PERSON] була прийнята з 1-го числа місяця. Нарахування по особовому рахунку [PERSON] були проведені за травень 2018 року (а.с.170-171). Оскільки буд-яких належних і допустимих доказів того, що вищезазначений наказ ФГ «Озерце» №2к від 05 квітня 2018 року був визнаний у встановленому законом судовому порядку недійсним суду надано не було, а також наказ ніким не оспорюється, сам лише факт невідповідності інформації що була подана органу ДФС, не є достатньою підставою дійти висновку, що [PERSON] не мала необхідних повноважень на укладення оспорюваного договору. Крім того, суд враховує, що відповідно до п.7.2 Договору про надання юридичних послуг від 02 січня 2016, укладеного між СТОВ «Жоравське» та СПД, фахівцем з надання правових послуг, адвокатом Гаврилюком Сергієм Васильовичем (а.с.61), після підписання цього Договору всі попередні переговори та листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу. Таким чином, припинились і зобов`язання адвоката Гаврилюка С.В. перед СТОВ «Жоравське» (після перейменування - ТОВ «Жоравська Нива») по наданню юридичних послуг за вищезазначеним Договором від 02 січня 2012 року. Проте відповідач [PERSON] не позбавлений права вимагати виконання зобов`язання від СТОВ «Жоравське» (на даний час - ТОВ «Жоравська Нива») в частині виконання грошового зобов`язання по оплаті наданих послуг, або на підставі ст.ст. 512-516 ЦК України передати (відступити) право вимоги іншій особі, в тому числі ФГ «Озерце». У зв`язку з відступленням права вимоги, позивач, як боржник у зобов`язанні в частині оплати наданих йому юридичних послуг в силу вимог ст.518 ЦК України має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні (ФГ «Озерце») заперечення, які він мав проти первісного кредитора (адвоката Гаврилюка С.В.). Таким чином, суд дійшов висновку, що позов в цій частині також необґрунтований, оскільки позивачем не доведено, що оспорюваним Договором про відступлення права вимоги від 05 квітня 2018 року порушені права позивача або його законні інтереси. З цих підстав у задоволенні позовної вимоги щодо визнання недійсним Договір про відступлення права вимоги від 5 квітня 2018 року, укладений між адвокатом Гаврилюком С.В. та ФГ «Озерце», слід відмовити. У зв`язку з частковим задоволення позову відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Жоравська Нива» слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору за однією вимогою немайнового характеру в сумі 1921 гривня (а.с.102). На підставі викладеного,

Outcome: partial