Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

18 серпня 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що розташовані по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 14. До дня смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала в с. Павлівка, Погребищенського району, Вінницької області, що підтверджується записами в документі, який посвідчував її особу - паспорті громадянина України. Спадкодавець [PERSON] за життя, користуючись своїм правом, передбаченим статтею 1233 ЦК України, зробила заповітне розпорядження, яким заповіла їй все майно, що належало їй на праві власності, заповіт посвідчений секретарем виконкому Павлівської сільської ради, Погребищенського району, Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за номером 52. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по [ADDRESS] . Житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельних ділянках, що належали спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки, кадастрові номери: 0523484000:10:001:0117 та 0523484000:10:001:0118. Вона, як спадкоємець за заповітом на спадкове майно після смерті спадкодавця, має право на успадкування майна. Крім неї інших осіб, які мали б право на отримання свідоцтва про право на спадщину немає. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріального органу вона звернулася у передбачений законом строк (спадкова справа № 58/2019). Після її звернення до нотаріального органу приватним нотаріусом Заболотною Т.М. їй було оформлено право власності на присадибні земельні ділянки та видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Водночас, в частині видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами приватним нотаріусом Заболотною Т.М. їй було відмовлено та винесено постанову № 251/02-31 від 14.08.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вищевказаного житлового будинку спадкодавцю за життя та відомостей про реєстрацію права власності на житловий будинок. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с. 38). Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Проте, голова комісії з припинення Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Потучек-Запольський Є.М. телефонограмою повідомив суд про те, що позовні вимоги [PERSON] визнає та просить суд розглянути дану справу за його відсутність (а.с. 82). В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарським будівлями і спорудами від 12.06.2020 року, вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані в період з 1972 по 1984 роки (а.с.10-12). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 14 (а.с. 5). На день смерті вона постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , та які належали померлій, що підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданим Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 12.06.2020 року (а.с. 11-12), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Погребищенського нотаріального округу Вінницької області Заболотною Т.М. від 14.08.2020 року (а.с. 16). За життя [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 22.06.2017 року секретарем виконавчого комітету Павлівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, за реєстровим № 52, згідно із яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала позивачу -[PERSON] ( а.с. 6). Позивачка у встановлений законом строк спадщину після смерті [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Погребищенського районного нотаріального округу Вінницької області Заболотної Т.М., що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи № 58/2019 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 58-78). Однак, нотаріусом після відкриття спадкової справи позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність вищевказаного житлового будинку спадкодавцю за життя та відомостей про реєстрацію права власності на житловий будинок (а.с. 78). Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В роз`ясненнях, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи те, що [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивача за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані по [ADDRESS] . Ураховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та беручи до уваги те, що позивачка бажає судові витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за собою, суд не вбачає підстав стягувати із відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved