Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

19.08.2020 до суду звернулася позивачка з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] , в якому зареєстровані, але з 2011 року не проживають за даною адресою невістка [PERSON] , [INFO] , та онука [PERSON] , [INFO] . Оскільки реєстрація відповідачів перешкоджає у реалізації права на володіння та користування будинком, просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 20.08.2020 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалися. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Судом встановлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори від 27.03.1997 (а.с. 5). Згідно з довідкою квартального уповноваженого виконавчого комітету Охтирської міської ради від 17.08.2020 року, виданою [PERSON] , [INFO] вона дійсно зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , та разом з нею зареєстровані: невістка [PERSON] , [INFO] , та онука [PERSON] , [INFO] , які за даною адресою не проживають кілька років (а.с. 11). Допитана в судовому засіданні якості свідка [PERSON] , пояснила суду, що відповідачі вже тривалий час не проживають в житловому будинку по [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.\~41\~Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~316\~Цивільного кодексу\~України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення. Відповідно до вимог ст.\~391\~Цивільного кодексу\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32\~ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачі вселилися у спірне домоволодіння в якості членів сім`ї і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406\~ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі № 347/217/17-ц). Оскільки відповідачі, колишня дружина сина позивачки та онука, зареєстровані у спірному приміщенні як члени сім`ї позивача, понад рік не проживають в зазначеному будинку без поважних причин, наявні підстави для задоволення вимог позивачки та визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до положень ст. 405 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved