Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

18 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що [INFO] у 62-річному віці помер її дядько [PERSON], з яким вони разом проживали в одному будинку по [ADDRESS]. Позивачем заявлені вимоги усунути відповідачів, які являються рідними братом та сестрою спадкодавця, від права на спадкування після його смерті, а також визнати за нею, спадкоємцем п'ятої черги за законом, право на спадкування майна померлого [PERSON] у другій черзі. Позовна вимога зміни своєї черговості спадкування обґрунтована тим, що позивач за свої кошти купувала ліки та інші необхідні засоби для покращення стану здоров'я [PERSON], який постійно знаходився в тяжкому фізичному стані у зв'язку з проблемами із здоров'ям і потребував стороннього догляду, а також оплачувала витрати на комунальні послуги та квартирну плату, оскільки пенсії покійного не вистачало на покриття всіх необхідних витрат, що здійснювала до самої його смерті, а тому в силу ч. 2 ст. 1259 ЦК України має право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, тобто з спадкоємцями другої черги, відповідачами [PERSON] та [PERSON] Позовна вимога усунення брата та сестри спадкодавця від права на спадкування мотивована тим, що відповідачі не приймали ніякої участі у покращенні становища їх брата, не переймалися його життям і здоров'ям, не надавали жодної допомоги, а тому, в силу ч. 5 ст. 1224 ЦК України, внаслідок своєї бездіяльності по відношенню до становища брата мають бути усунуті від права на спадкування. В ході розгляду справи позивач свої вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та додатково пояснила, що внаслідок перенесеної травми дядько [PERSON] часто хворів, щороку один або два рази у рік проходив лікування в Теофіпольській лікарні, лікував травму ока. Вона та її матір здійснювали всі роботи по господарству та городу, а брат покійного [PERSON] та сестра [PERSON] жодної допомоги не надавали. Представник позивача позовні вимоги також підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав, оскільки померлий [PERSON], хоч і мав інвалідність 3-ї групи після травми, однак він не був у безпорадному стані, самостійно ходив без допомоги будь-яких пристосувань (милиць, палиці і т.п.), утримував домашніх тварин, коня, кіз, птицю, обробляв город. Відповідач зазначив, що лише останніх півтора року проживає в смт Теофіполь, а до цього проживав неподалік будинку брата, неодноразово йому допомагав по господарству, в разі його лікування всі роботи виконував по господарству саме він, а не позивачка, яка проживає в смт Теофіполь. Відповідач [PERSON] позовних вимог також не визнала з цих самих підстав, зазначила, що проживає в м. Борисполі Київської області, але кілька разів на рік приїздила в рідне село, також допомагала покійному брату, який не мав власної сім'ї та дітей, по господарству. Представник відповідачів позовних вимог не визнав, оскільки позивачем не доведено фактів перебування померлого [PERSON] в безпорадному стані та ухилення відповідачів в наданні йому допомоги. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наведених позивачкою підстав. Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи судом не вбачається підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення правовідношення. Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Однією з підстав для усунення особи від права на спадкування, якою позивач обґрунтовує свою першу вимогу, є передбачена частиною 5 ст. 1224 ЦК України можливість усунення за рішенням суду особи від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Таким випадком, згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України, на який в обґрунтування своїх вимог посилається позивач, є можливість одержання за рішенням суду фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, права на спадкування разом з спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Черги спадкоємців за законом визначені статтями 1261-1265 ЦК України, зокрема, згідно статей 1262 та 1265 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, а у п'яту - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. [INFO] помер [PERSON], спадкоємцями якого за законом являються рідний брат [PERSON], сестри [PERSON] та [PERSON], а також його племінниця [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в суді свідоцтвами про народження покійного та спадкоємців, свідоцтвами про шлюб сестер, свідоцтвом про смерть спадкодавця та довідкою приватного нотаріуса Сурми Г.Ф. Теофіпольського районного нотаріального округу Хмельницької області від 10 серпня 2017 року № 414/01-60, а також не оспорюються самими учасниками. Позивач [PERSON], як спадкоємець п'ятої черги за законом, звернулася до суду з вимогою усунути від права на спадкування за законом двох спадкоємців за законом другої черги з наявних трьох спадкоємців цієї черги, а також визнати за нею право на спадкування зазначеного майна разом з іншими спадкоємцями у другій черзі. Виходячи з даних вимог, вбачається спір про право на спадщину між спадкоємцем п'ятої черги за законом та трьома спадкоємцями другої черги за законом. Сторонами, згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, у цивільному процесі є позивач та відповідач, тобто сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом. Позивачем не було заявлено вимоги до усіх спадкоємців попередньої черги спадкоємців за законом, хоча в разі задоволення обох вимог позивача або лише другої вимоги, буде порушено право на спадщину спадкоємця за законом другої черги [PERSON], а у разі задоволення лише першої вимоги вона набуде право на всю спадщину, хоча вона таких вимог не заявляла. Таким чином, вбачається, що даний спір не може бути вирішений за відсутності вимог до усіх спадкоємців другої черги. Заміна неналежного відповідача або залучення співвідповідача, згідно ст. 33 ЦПК України, можлива лише за клопотанням позивача, у зв'язку з чим судом, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, було доведено до відома позивача її право звернутися до суду з клопотанням про залучення до участі у справі, в якості співвідповідача, третього спадкоємця за законом другої черги [PERSON], однак таких клопотань від сторони позивача до кінця розгляду справи не надійшло. Враховуючи те, що усі спадкоємці за законом другої черги, як особи, які мають відповідати за позовом, не були залучені до участі у справі, тому суд, враховуючи право [PERSON] на доступ до правосуддя, за даних обставин позбавлений можливості вирішувати її права та обов'язки щодо спадщини [PERSON] у спорі з іншими спадкоємцями на цю спадщину та давати оцінку доказам, наданих сторонам на підтвердження своїх вимог та заперечень. Залучення судом за власною ініціативою третього спадкоємця за законом другої черги [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а також визнання нею позовних вимог в ході судового розгляду, не надає підстав для оцінки обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки обсяг прав третьої особи істотно менший за обсяг прав відповідача, що позбавляє [PERSON], яка не скористалася своїм правом на відмову від прийняття спадщини на користь позивачки відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, можливості належним чином захищати свої права. Крім того, даний позов не може бути задоволений, виходячи також і з наступної підстави. Статтею 11 ЦПК України визначений принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Спадкуванням, згідно ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незважаючи на дані вимоги законодавства щодо прийняття спадщини, позивач заявила свою вимогу усунути відповідачів та змінити черговість прийняття не усієї спадщини, тобто усіх прав та обов'язків спадкодавця, а лише її частину - прав спадкодавця на частину майна - житлового будинку з майном та земельну ділянку, не заперечуючи проти прийняття відповідачами іншої частини майна та обов'язків спадкодавця. Судом в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України було доведено до відома позивача та її представника дану обставину, однак заяв про збільшення своїх позовних вимог та включення до них вимоги щодо усієї спадщини до кінця розгляду справи подано не було. Судом не приймаються до уваги твердження позивача та її представника про відсутність відомостей про інше майно та зобов'язання померлого, оскільки в даному випадку є прийняття лише частини спадщини. Суд позбавлений можливості розглянути такий спір, так як прийняття рішення щодо прийняття всієї спадщини, а не лише спірної частини, є виходом за межі позовних вимог, розгляд лише заявлених вимог суперечить матеріальним нормам. Таким чином, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення даного позову немає.

Outcome: dismissed