Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

17 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь безпідставно набутих коштів в сумі 33 595,58 грн. та 1 871,33 грн. процентів за користування ними та понесених позивачем судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, на весні 2020 року позивач познайомився з відповідачем, який пообіцяв недорого та швидко виготовити та встановити міжкімнатні двері для оселі позивача. Після проведених обмірів позивачем протягом квітня-травня 2020 року було перераховано на картковий рахунок [NUMBER] , який належить відповідачу 33 066,33 грн., а 07.06.2020 року ще 529,65 грн. Вказує, що з часом позивач зрозумів, що не отримає обіцяних дверей та ще може й втратити гроші. Зазначає, що на даний час Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12021255330000205 від 10.02.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що [PERSON] зареєстрований як фізична-особа підприємець з 22.08.2019 року, номер запису 2026000000045791, один з видів економічної діяльності: установлення столярних виробів. 04.08.2020 року відповідача було допитано дільничним офіцером Сектору превенції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області. В ході відібрання пояснень [PERSON] повідомив, що дійсно отримав кошти від [PERSON] за виготовлення та встановлення дверей, але в силу непередбачуваних обставин, замовлення виконати не вдалося, зобов`язувався повернути кошти. Так, як кошти відповідачем повернуті не були позивачу він вимушений звернутися до суду про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів. Ухвалою Соснівського районного суду від 07.07.2021 року цивільну справу №712/2829/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів передано за підсудністю до Гребінківського районного суду Полтавської області (37400, Полтавська область, м. Гребінка, вул. Ярослава Мудрого, 4) (а.с.52-54). 05 серпня 2021 року цивільна справа №712/2829/21 надійшла до Гребінківського районного суду Полтавської області. 09.08.2021 Гребінківським районним судом Полтавської області направлено запит до Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради щодо встановлення місця реєстрації відповідача [PERSON] , [INFO] . Із відповіді Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради від 16.08.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.63) Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 17.08.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 11-00 год. 14.09.2021 року (а.с.65,66). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву не надав, 14.09.2021 року у судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання 14.09.2021 року та не отримання ним документів, які були направлені судом за місцем його реєстрації, розгляд справи відкладено на 28.09.2021 року о 10 год. 00 хв. 28.09.2021 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання розгляд справи відкладено на 12.10.2021 року о 10 год. 00 хв. опубліковано оголошення на сайті Судова влада України про виклик відповідача [PERSON] у наступне судове засідання. 12.10.2021 року в судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, вони належним чином сповіщені про день, час та місце розгляду справи; раніше подав клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи на підставі наявних письмових доказів, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.89). В судові засіданні призначені на 14.09.2021, 28.09.2021 та 12.10.2021 року відповідач не з`явився. За останнім відомим місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] , судові повістки він не отримує, конверти повертаються до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.76, 88, 98). Окрім того, відповідач повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом оголошення на сайті Судова влада України. З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ухвали суду від 12.10.2021 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.04.2020 року позивачем [PERSON] на картковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано кошти у сумі 19 296 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто шість) грн. 48 коп., про що свідчить квитанція АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (а.с.6). 04.05.2020 року позивачем [PERSON] на картковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано кошти у сумі 1 256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 28 коп., про що свідчить квитанція АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (а.с.7). 05.05.2021 року позивачем [PERSON] на картковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано кошти у сумі 11 843 (одинадцять тисяч вісімсот сорок три) грн. 22 коп., про що свідчить квитанція АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (а.с.8). 09.05.2021 року позивачем [PERSON] на картковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано кошти у сумі 618 (шістсот вісімнадцять) грн. 09 коп., про що свідчить квитанція АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (а.с.9). 12.05.2021 року позивачем [PERSON] на картковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано кошти у сумі 52 (п`ятдесят дві) грн. 26 коп., про що свідчить квитанція АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (а.с.10). 07.06.2021 року позивачем [PERSON] на картковий рахунок відповідача [PERSON] було перераховано кошти у сумі 529 (п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 65 коп., про що свідчить квитанція АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (а.с.11). Згідно копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №12021255330000205 від 10.02.2021 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшла ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.12.2020 року у справі №712/11572/20 за скаргою гр. [PERSON] щодо внесення відомостей в ЄРДР по факту вчинення шахрайських дій з боку ФОП [PERSON] , якому заявник протягом квітня-червня 2020 року перерахував кошти в сумі 33 596,02 грн. за виготовлення та встановлення дверей, однак оплачених послуг не отримав, кошти не повернуті, що свідчить про вчинення шахрайських дій (а.с.12). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області з клопотанням про залучення [PERSON] в якості потерпілого у кримінальному провадженні №12021255330000205 (а.с.13). Із пояснень відповідача [PERSON] , які відібрано дільничним офіцером Сектору превенції Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області 04.08.2020 року слідує, що [PERSON] дійсно отримав кошти від [PERSON] за виготовлення та встановлення дверей, але в силу непередбачуваних обставин, замовлення виконати не вдалося, зобов`язувався повернути кошти (а.с.14). До матеріалів справи додано розрахунок процентів за користування безпідставно набутими коштами за період 23.04.2020 року по 17.03.2021 року на загальну суму 1 871 одна тисяча вісімсот сімдесят одна) грн. 33 коп. (а.с.15-17). Суд дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів, сплачених йому в якості авансового платежу на майбутнє зобов`язання. Таким чином, відносини із позивача та відповідача про виконання у майбутньому робіт із виготовленням та встановленням міжкімнатних дверей без укладеного договору є за своїм змістом кондикційними. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача коштів в сумі 33595, 58 грн., які були внесені позивачем як передоплата за виготовлення міжкімнатних дверей. Крім того, відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (536 цього Кодексу). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Проценти за користування чужими коштами, передбачені ст.536 ЦК України, якщо їх розмір не встановлений, нараховуються за аналогією закону в порядук ст.1048 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже встановивши, що набуті відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 33595,58 грн. є безпідставно набутим майном, яке підлягає поверненню позивачу, суд приходить до висновку, що за безпідставне користування коштами позивача відповідач також має сплатити проценти за користування такими коштами на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 1 871,33 грн. Такий розрахунок аргументовано складено позивачем та з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства суд вважає за можливе стягнути суму боргу з урахуванням визначених відсотків у зазначеному в розрахунку розмірі. Щодо вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з вказаним позовом до суду, було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1). Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач очікує понести судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Проте, на момент постановлення судом рішення, позивачем не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Outcome: approved