Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

19.12.2016 позивачі [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] « Про виселення з квартири та зняття з реєстрації», в якому посилалася на те, що вони є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №1-07-263722 від 09 січня 2007 року. В даній квартирі також проживає та зареєстрований [PERSON] законний чоловік [PERSON] Відповідач [PERSON] постійно вчиняє сварки, погрожує позивачці [PERSON] фізичною розправою, постійно висловлюється нецензурною лексикою. Позивачка неодноразово зверталася до поліції, про що є копії висновків поліції Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській області. Також є висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи №1116-2016 на підставі заяви громадянки [PERSON] від 03.10.2016 року в якій зазначено, що позивачка отримала легкі тілесні пошкодження в результаті сварки з чоловіком. Крім того, позивачі зазначають, що відповідач [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, також органи поліції проводили з ним бесіди профілактичного характеру про недопущення вчинення насильства в сімї. Зважаючи на все це , проживання разом з відповідачем є нестерпним, тому вони змушені подати до суду позовну заяву про виселення з квартири та зняття з реєстрації [PERSON], який порушує наше право на спокійне життя, завдає їм моральні страждання. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. В судовому засіданні позивача [PERSON]- [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності ,позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи Дзержинський районний відділ державної міграційної служби України у м. Харкові в судове засідання не прибув про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. При таких обставинах, суд враховуючи позицію представника позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] та третьої особи на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухваливши рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В силу ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачам [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 09.01.2007, реєстраційний номер 1-07-263722. (а.с. 12) Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року №2, з наступними змінами, «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Як вбачається з висновків Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ НП України в Харківській області від 22.09.2016, 13.10.2016, від 24.10.2016 між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] дійсно виникають конфлікти на побутовому підґрунті з червня 2016 року, також вбачається що відносно відповідача [PERSON] було складено адміністративний матеріал за ст.. 173-2 КУпАП. Також органи поліції проводили з ним бесіди профілактичного характеру про недопущення вчинення насильства в сімї. (а.с. 15,16,17) Згідно з висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №1116-2016 на підставі заяви громадянки [PERSON] від 03.10.2016 року в якій зазначено, що позивачка отримала легкі тілесні пошкодження в результаті сварки з чоловіком [PERSON] (а.с. 18) Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 відповідача [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за ст.. 173-2 КУпАП, обмежитись усним зауваженням. Враховуючи, що відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, а заходи запобігання і впливу виявляються безрезультатними, що підтверджується вищезазначеними доказами, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власників житла щодо примусового виселення відповідача без надання йому іншого житла. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позивачами сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн., судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. Щодо позовних вимог, в частині примусово зняти з реєстраційного обліку [PERSON], вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільного вибору місця проживання в Україні » від 11.12.2003 № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідно до приписів вищенаведеного Закону України, безумовною підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Тому, у вказаному випадку, покладення судовим рішенням на відповідні органи реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, обовязку зняття з реєстрації місця проживання особи, діючим законодавством не передбачено. Крім того, позивачем в своєї позовної заяві Дзержинський районний відділ державної міграційної служби України у м. Харкові не визначено в якості співвідповідача. Таким чином, процесуальним законодавством, покладення судовим рішення відповідних обовязків, передбачено лише на відповідача по цивільній справі, а не на інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 109, 116, 150, 157 ЖК України,

Outcome: partial