Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

18 січня 2017 року до Кремінського районного суду Луганської області звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу позивача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що проживає разом з дітьми, а відповідач, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі і який є батьком дітей, добровільно не надає матеріальну допомогу на їх утримання. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки в судове засідання суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, заперечень проти позову не надав. У зв'язку із повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 08.02.2017, 16.02.2017 та 28.02.2017, та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, причини неявки ним не повідомлялися, а позивачка не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена відповідна ухвала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь в судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно оцінивши докази як окремо, так і в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 вересня 2002 року Кудряшівською сільською радою Кремінського району Луганської області, актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19.04.2005 та серії [NUMBER] від 14.02.2014 (а.с. 6, 7). Згідно з довідкою Кудряшівської сільської ради № 76 від 18.01.2017, що є в матеріалах справи, позивачка [PERSON] зареєстрованата проживає за адресою: [ADDRESS]. Із зазначеної довідки також вбачається, що разом з нею проживають і, відповідно, перебувають на її утриманні її дочки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). В позовній заяві зазначено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, доказів на спростування цього твердження відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на користь [PERSON] на малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зважаючи на те, що позовна заява підлягає задоволенню, а при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011, з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved