Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

19.07.2016 року до Київського районного суду м.Харкова звернулись з позовом позивачі до відповідача та третьої особи в якій просять: Визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №141 по вулиці Барабашова, будинок №46-А у м. Харкові. Зобов'язати сектор Київський районний відділ у м.Харкові Головного управління ДМС України у Харківській області (61024, м. Харків, вул. Студентська,5/6) зняти відповідача [PERSON], [INFO] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали, що 17.10.1997 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON]. З 27.06.1990 року відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі №141, що знаходиться по вул. Барабашова, буд. 46-А у м. Харкові, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» №1930 від 12.07.2016 року. 18.04.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова у справі №2018/551/12/07. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON] та дочці [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.02.2012 року реєстр.№2-12-316329-П1, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради та Реєстраційним посвідченням від 27.02.2012 року. 13.11.2013 року позивачі уклали Договір про визначення розміру часток у спільній сумісні власності на квартиру від 13.11.2013 року, посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за реєстр. №969. Згідно з п.2 цього Договору наші. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частки у праві спільної власності на зазначену квартиру визначилися рівними та склали по 1/3 частині для кожного . 13.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу від 13.11.2013 року, посвідчений ПН ХМНО [PERSON] за реєстр. №971. Відповідно до цього Договору [PERSON] продав [PERSON] належну йому 1/3 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Таким чином, на теперішній час вказана квартира належить у наступних частках: 2/3 частки - [PERSON], 1/3 частка - [PERSON]. Відповідно до п. 11 Договору купівлі-продажу від 13.11.2013 року Продавець (тобто відповідач [PERSON]) взяв на себе зобов'язання знятися з реєстраційного обліку та повністю звільнити відчужуване нерухоме майно для безперешкодного користування ним Покупцем (тобто позивачем [PERSON]Г.) до 13.11.2013 року. Однак, у встановлений Договором строк відповідач [PERSON] свої зобов'язання знятися з реєстраційного обліку не виконав. У 2010 року [PERSON] добровільно переїхав із вказаної квартири. Останній раз позивачка , [PERSON], бачила відповідача у 2012 році під час розлучення. З 2012 року жодної звістки від нього немає. Будь-яких перешкод в користуванні житлом йому не чинили. Особистих речей відповідача [PERSON] у вказаній квартирі немає, за комунальні послуги він не сплачує. Всі платежі та догляд за станом квартири здійснює [PERSON]. Жодних домовленостей щодо проживання [PERSON] у нашій квартирі немає. Отже, [PERSON] й досі залишається зареєстрованим за вказаною вище адресою, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» №1930 від 12.07.2016 року. Перед початком судового засідання від представника позивачів [PERSON] надійшла заява про слухання справи без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не зявився , але надав до суду відповідну заяву з проханням слухати дану справи без його участі на підставі закону. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У силу положень статей 21, 24 ,41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Статями 317, 358, 361 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник при цьому може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, мешкання членів своєї сім'ї, інших осіб Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином, оскільки відповідачі у спірній квартирі не проживають більше шести місяців, не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті, вони вважаються такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В даному випадку відповідач, втратив право власності на квартиру, втратив разом з одним із його складових, а саме право користування даною квартирою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved