Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що з 07 березня 2003 року по 19 грудня 2003 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. За весь час, що пройшов з моменту розірвання шлюбу, відповідач жодного разу не цікавився життям дитини, участі у її вихованні та утриманні не приймав, аліменти не сплачував. Дані обставини свідчать про порушення останнім прав дитини. Крім того, вона не може вивезти її за межі України на відпочинок та лікування. Посилаючись на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої доньки, а також на наявність фінансової можливості утримувати дитину самостійно, позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Згідно поштового повідомлення, останній за місцем реєстрації не проживає. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що він належним чином сповіщений про час, день і місце розгляду справи. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Сумської міської ради, органу опіки та піклування Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність. Прокурор Глущенко Г. О. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивачку [PERSON], представника останньої [PERSON], прокурора Глущенко Г. О., повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 07 березня 2003 року по 17 березня 2004 року сторони в справі перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 4, 6). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], яка народилась [INFO] року в м. Суми, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження відділу реєстрації актів громадянського стану Зарічного районного управління юстиції міста Суми 21 жовтня 2003 року зроблено відповідний запис за №958, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). З довідки Зарічної районної в м. Суми адміністрації від 21 січня 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO] прописана і проживає в [ADDRESS] разом із матір'ю та сім'єю останньої (а. с. 10, 44). За місцем останньої роботи позивачка характеризується позитивно (а. с. 45). Згідно розрахунку ВДВС Сумського міського управління юстиції, станом на 31 жовтня 2014 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] за період 2003-2014 років у загальній сумі 44 457 грн. 48 коп. (а. с. 7-8). У відповідності до висновку органу опіки та піклування Сумської міської ради від 19 лютого 2014 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку з тим, що останній фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального виховання і самоусвідомлення. Зі слів [PERSON], батька вона не знає, ніколи його не бачила, не спілкувалася з ним і вже не потребує його уваги та турботи (а. с. 40-41). Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечувати здобуття освіти, готувати до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що відповідач неналежним чином відносився та відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, всупереч інтересам та потребам дитини, без врахування її прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] і позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого останньою при звернення з даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved