Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

19.05.2015 року позивач звернувся до суду із позовом визнання незаконними та скасування розпоряджень Громадської організації Спортивний клуб «Фаворит» № 5 від 25.11.2013 року та № 6 від 27.12.2013 року, які стосуються зменшення розміру виплат коштів по контракту за листопад, грудень 2013 року. Зазначав, що від 01.01.2006 року перебуває у трудових відносинах з Харківським міським волейбольним клубом «Локомотив». У 2008 році між Харківським міським волейбольним клубом «Локомотив» та ГО СК « Фаворит» укладений договір оренди гравця волейбольного клубу « Локомотив» [PERSON] на спортивний сезон 2013-2014 року. Умови вказаного договору передбачали виплату йому заробітної плати у розмірі, яка погоджена з ним керівництвом клубу. 01.08.2013 року між ГО СК « Фаворит» та ним укладений контракт № 13-В на строк з 01.08.2013 року по 30.04.2014 року. Умови контракту передбачали обов»язки відповідача виплачувати йому заробітну плату у розмірі 16\~800 грн. щомісячно. У листопаді та грудні 2013 року розмір його заробітної плати в односторонньому порядку був зменшений. Вважає такі дії відповідача такими, що не відповідають умовам контракту та порушують його права. Просив поновити йому строки на оскарження вказаних розпоряджень, оскільки про їхнє існування йому стало відомо тільки 19.02.2015 року. У судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, просив розглядати справу у відсутність їхнього представника, відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у запереченнях на позов. Заслухавши представників позивачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Харківським міським волейбольним клубом «Локомотив». Між Харківським міським волейбольним клубом «Локомотив» та ГО СК « Фаворит» укладений договір оренди гравця волейбольного клубу «Локомотив» [PERSON] на спортивний сезон 2013-2014 року. Відповідач 01.08.2013 року уклав з позивачем контракт № 13-В, предметом якого є спільна діяльність спортсмена позивача ( спортсмена) та відповідача ( клубу) пов»язана з підготовкою в виступом спортсмена на всіх змаганнях в період дії цього контракту, строк дії контракту з 01.08.2013 року по 30.04.2014 року. Пунктом 2.1. контракту визначена, що позивач отримує по вказаному контракту оплату у розмірі 16800 грн. на весь час дії контракту . Додатком № 1 до контракту передбачено що гравцеві виплачується встановлена заробітна плата на місяць, у разі повного виконання ним умов контракту. Підвищення спортивної майстерності під час дії контракту веде до збільшення заробітної плати, рівно як і зниження його до зменшення. Розмір суми визначається керівництвом клубу. У листопаді та грудні 2013 року відповідач зменшив виплату коштів позивачеві , що передбачені контрактом на підставі розпоряджень № 5 від 25.11.2013 року та № 6 від 27.12.2013 року. Статтею 23 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» (далі - Закон) передбачено, що діяльність у професіональному спорті спортсменів, тренерів та інших фахівців, яка пов'язана з підготовкою та участю у спортивних змаганнях серед спортсменів-професіоналів і є основним джерелом їхніх доходів, здійснюється відповідно до цього Закону. Кодексу законів про працю України та інших нормативно-правових актів. Згідно зі ст. 23-1 Закону, суб'єктами організації діяльності спортсмена-професіонала в Україні є органи виконавчої влади з фізичної культури і спорту, спортивні клуби, професіональні спортивні ліги, федерації (асоціації, спілки, об'єднання тощо), національні спортивні федерації, статути яких передбачають цей вид діяльності згідно з вимогами відповідних міжнародних спортивних організацій з виду спорту. Відповідно до ст. 23-3 Закону, особи, які здійснюють діяльність у професіональному спорті, працюють за трудовими договорами (контрактами), що укладаються в письмовій формі відповідно до порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України з врахуванням вимог відповідних українських і міжнародних спортивних організацій. Контракт в обов'язковому порядку має визначати зобов'язання суб'єкта організації діяльності спортсмена-професіонала і виплати йому заробітної плати, пенсійних виплат після закінчення спортивної професіональної діяльності, забезпечення усіма передбаченими законодавством видами соціального страхування та обов'язковим особистим страхуванням його здоров'я і життя, надання для його спортивної підготовки кваліфікованого персоналу, а також фізкультурно- спортивного спорядження і обладнання та спортивних споруд, створення відповідних житлово-побутових умов, дотримання його особистих прав. Згідно ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування »акту визначається законами України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня1994 року «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. Укладений між сторонами контракт є різновидом строкового трудового договору, а тому при вирішенні спору суд керується нормами КЗпП України. Отже заперечення відповідача в тій частині, що укладений між сторонами контракт не є трудовим договором суд до уваги не приймає. Відповідно до статті 3 КЗпП України трудові відносини осів усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Частина друга статті 3 КЗпП України передбачає можливість установлення особливостей праці, тобто особливостей правового регулювання певних трудових відносин, надаючи окремим підприємствам, установам, організаціям право регулювати трудові ш їхніми статутами, положеннями. Статтею 9 КЗпП України закріплена є норму, яка забороняє підприємству, установі, організації уводити до своїх внутрішніх нормативних актів умови, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством про працю, щодо оплати праці окремих категорій працівників, які визначаються відповідним законодавством та статутами підприємства, установ, організацій. Аналогічні норми закріплені у статті 22 Закону України «Про оплату праці». Ст. 9-1 КЗпП України передбачає підстави підприємству , в межах повноважень та за рахунок власних коштів встановити додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові зміни. Ст. 103 КЗпП України передбачено, що про новi або змiну дiючих умов оплати працi в бiк погiршення власник або уповноважений ним орган повинен повiдомити працiвника не пiзнiш як за два мiсяцi до їх запровадження або змiни. Із контакту № 13-В та додатку № 1 до нього убачається, що він укладений між сторонами та його виконання стосується саме цих сторін. Пункт 2 додатку № 1 до контракту передбачає можливість зменшення чи збільшення заробітної плати, встановленої контрактом у разі зниження або підвищення спортивної майстерності саме стороною вказаного контракту, у даному випадку позивачем. Із змісту оспорюваних розпоряджень убачається, що підставами для зменшення розміру виплат за листопад, грудень 2013 року стали результати підсумків проведених ігор команди СК « Фаворит» у першому відбірковому колі Чемпіонату України з волейболу 2013-2104 року . Вказані розпорядження не мають посилань на те, що саме позивач знизив майстерність у спорті, а тому вони не можуть стосуватись зменшення його заробітної плати, встановленої контрактом, а право позивача на отримання заробітної плати відповідно до умов контракту підлягає захисту шляхом визнання оспорюваних розпоряджень відповідача незаконними та їх скасування. Окрім того про зміну умов оплати праці позивач не був повідомлений відповідачем, а взнав про існування оспорюваних розпоряджень тільки під час розгляду справи в апеляційній інстанції 19.02.2015 року. Відповідач не надав суду належних доказів того, що позивач у визначений законом строк був повідомлений про зменшення розміру його заробітної плати, а тому суд дійшов до висновку про поновлення позивачеві строку для звернення до суду із вказаним позовом для захисту порушених прав. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved