overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася 11 лютого 2016 року. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та в силу ч. 1 ст. 224 ЦПК України у суду є підстави для проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії 1-ФП № 243708 та довідкою Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 1010 від 17 листопада 2016 року про склад сімї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 08.08.2015 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис №258. 08.01.2016 року у них народився син [PERSON], яка наразі проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є батьком вказаної дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки не хворіє, працює, але не повідомляє їй про місце свого неофіційного працевлаштування та має нерегулярний, мінливий дохід, а частину доходу може одержувати в натурі. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь в твердій грошовій сумі у розмірі 760,00 грн. на її утримання. Позивач в судове засідання не зявилась, надіслала на адресу суду заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу за її відсутності.\~ Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову та просив розглядати справу за його відсутності. Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.2). Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3).\~ Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружна, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.85 СК України\~ дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], який знаходиться на утриманні позивача, та визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з 12 лютого 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Новодвірською сільською радою Турійського району Волинської області. Від цього шлюбу вони мають три неповнолітні дитини: синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалося через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На цьому грунті між ними часто виникали сварки та непорозуміння, вона не підтримують подружні стосунки з відповідачем. На примирення з [PERSON] не згідна ні за яких умов та, оскільки їх шлюб існує тільки формально і його збереження суперечить її інтересам, просила цей шлюб розірвати. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, подавши суду заяву від 12 грудня 2016 року про розгляд справи за її відсутності, де вказує, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] слідує, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 12 лютого 2011 року Новодвірською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис № 01 (а. с. 5). Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER], серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а. с. 6. 7, 8) сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають істотне значення. Судом встановлено, що в даному випадку сім'я розпалась остаточно, сторони не підтримують подружні стосунки, шлюб існує формально, підстави для надання сторонам строку на примирення відсутні, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 551.20 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вказуючи, що вони з відповідачем 15 червня 2011 року зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до її повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує свої вимоги (а.с. 3). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст. 74, 76 ЦПК України, шляхом телефонограми (а.с. 16, 18). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 15 червня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), який було розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року, що набуло законної сили 02 листопада 2016 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7), який проживає з матір*ю, що відповідачем не оспорювалося (а.с. 2). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

17 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі у його вихованні. Позивач в судове засідання не зявилася, направила заяву з клопотанням розгляду справи за її відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи, в судове засідання не зявився. Справа розглянута за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільного із позивачкою сина [PERSON], який народився 12 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 02 жовтня 2006 р. Святецькою сільською радою Теофіпольського р-ну серії 1-БВ № 038196. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою виконкому Святецької сільської ради від 14 квітня 2016 р. № 501. Відповідно до довідки Теофіпольської ЦРЛ від 18 квітня 2016 р. дитина здорова. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоровя, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дитини мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

17 листопада 2016 року головний лікар Краматорської психіатричної лікарні звернувся в суд з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний заклад в умовах стаціонару без його згоди . В судовому засіданні лікар-психіатр та представник Краматорської психіатричної лікарні підтримали заявлені вимоги і суду пояснили, що [PERSON] внаслідок психічного розладу не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Законний представник хворого - мати, просить також заяву задовольнити. Прокурор підтримав заяву головного лікаря психіатричної лікарні про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди. Вислухавши доводи учасників судового засідання, суд вважає, що заяву головного лікаря КЛПУ «Міська психіатрична лікарня» задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] внаслідок свого психічного розладу не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні який забезпечує його життєдіяльність, потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар для лікування без його згоди . Зазначені обставини підтверджуються поясненням лікаря - психіатра, висновком комісії лікарів-психіатрів. За таких обставин, суд вважає, що у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» є всі підстави для госпіталізації [PERSON] у психіатричний стаціонар у примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

17 листопада 2016 року до Дружківського міського суду Донецької області з Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], до Ясинуватської міської ради Донецької області, третя особа Броварська міська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позові позивач вказав, що [INFO] року померла мати [PERSON] - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, якою при житті померла не розпорядилася. [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері. У встановлений законом шестимісячний строк він не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що вона померла на тимчасово окупованій території України, свідоцтво про її смерть було видано органами окупаційної влади. [PERSON] був змушений звертатися до Броварського міськрайонного суду Київської області для встановлення факту смерті матері. 23 травня 2016 року суд встановив факт смерті [PERSON] Позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] строком три місяці. У судове засіданні позивач [PERSON] та його довіритель [PERSON] не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Виклик відповідача у судове засідання здійснювався шляхом розміщенні оголошення на офіційному сайті Дружківського міського суду Донецької області (http://dr.dn.court.gov.ua/sud0516/novini/134822/), оскільки відповідач знаходиться на тимчасово окупованій території України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України встановлює наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до інформації Броварської міської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с.29-31). Суд вважає, що причини, зазначені позивачем, є поважними, у зв'язку з чим вважає за можливе визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] строком у три місяці з дати набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

17 листопада 2016 року до Любешівського районного суду Волинської області із позовом звернулася [PERSON]. Позивач просить розірвати її шлюб з [PERSON]. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось. У сім'ї часто виникали суперечки та сварки, у зв'язку з цим вона переїхала проживати до своєї матері, а шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем фактично припинені. За таких обставин позивач вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, настоює на розірванні шлюбу, щодо надання судом строку на примирення заперечила. Крім цього, [PERSON] додала, що суперечки з [PERSON] здебільшого виникали у зв'язку з втручанням у їх сім'ю батьків відповідача, з якими вони спільно проживали. На її неодноразові пропозиції відповідач не виявив бажання проживати окремо від батьків тощо. Відповідач до суду не з'явився, подав письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] Крім цього, відповідач просить покласти судові витрати на позивача як ініціатора розірвання шлюбу. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Корець) [PERSON] зареєстрували шлюб 06 жовтня 2001 року у відділі РАГСу Любешівського районного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 40. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], який народився 15 серпня 2015 року. Позивач не вбачає можливостей подальшого збереження сім'ї та настоює на розірванні шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, пояснення [PERSON] у судовому засіданні, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Питання про розподіл судових витрат необхідно вирішити згідно з статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). У зв'язку із задоволення позову понесені позивачем судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану, частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили необхідно надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

17 листопада 2016 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що з 14 липня 1991 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося: між ними відсутнє взаєморозуміння. На даний час шлюбні стосунки з відповідачем припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин вважає, що їх шлюб існує лише формально, відновлення стосунків та збереження сім'ї не можливі. В судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч.2 ст. 2, ч.9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що шлюб може бути розірвано у разі встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що 14 липня 1991 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований у Хмельницькому будинку урочистих подій, про що у книзі реєстрації актів укладення шлюбу зроблено запис №1074. На даний час родина розпалася остаточно, відновити її неможливо. Позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу. За таких обставин, а також зважаючи на категоричну позицію позивача про небажання перебувати у шлюбі, виходячи з засад добровільності як укладення шлюбу так і перебування у ньому, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved