Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

18.03.2019р. [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.09.1997 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої [ADDRESS]. Посвідчення даного правочину відбулося на товарній біржі «Ізумруд». На теперішній час позивач має намір відчужити вказану нерухомість, однак через відсутність нотаріального посвідчення правочину, за яким вказану квартиру було придбано, остання позбавлена можливості оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі. В звязку з цим, [PERSON] просить суд визнати дійсним договір № 2449 від 15.09.1997 року, який був укладений між нею та [PERSON], посвідчений в товарній біржі «Ізумруд». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах викладених в позовній заяві та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відзив не подавала. На підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою представника позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.09.1997 року на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» був посвідчений договір купівлі-продажу № 2449. За даним договором [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 домобудівля продана за 7000 гривень, сплачених «Покупцем» «Продавцю» повністю до підписання даного договору. До правовідносин, які виникли між сторонами необхідно застосувати Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, оскільки взаємні права та обов'язки відповідно до правочину виникли в 1997 році під час дії ЦК УРСР. Статтею 128 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст.. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угода зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На підставі ст. 47 ЦК України (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~ Пунктами 5, 10 Договору передбачено, що покупець набуває право власності на квартиру з моменту підписання даного договору. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Враховуючи, що всі зобовязання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх намірам та було спрямоване на реальне настання наслідків укладеної угоди, суд вважає можливим визнати даний правочин дійсним. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved