Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

17.11.2016 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області по справі №234/13083/16-ц (провадження № 2-в/234/21/16) частково відновлене провадження по цивільній справі № 2/267/494/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, відсотків за користування позикою, штрафу і пені, відповідно до якого: «Стягнути солідарно з [PERSON] (ІПН [NUMBER] , мешкає за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] (ІПН [NUMBER] , мешкає: [ADDRESS] ), [PERSON] (ІПН [NUMBER] , мешкає: [ADDRESS] ), на користь [PERSON] суму боргу за договором позики 12202,38 гривень, відсотки за користування позикою у сумі 10249,96 гривень, штраф у сумі 30000,00 гривень, пеню 1464,29 гривень, а всього 53916 грн.63 коп. Стягнути з\~\~ [PERSON] (ІПН [NUMBER] , мешкає за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] (ІПН [NUMBER] , мешкає: [ADDRESS] ), [PERSON] (ІПН [NUMBER] , мешкає: [ADDRESS] ), на користь [PERSON] відшкодування понесених судових витрат по 179 грн.74 коп. з кожного.\~\~\~ Вказане рішення не виконано до цього часу, що підтверджується постановами державного виконавця ВП №53606155 від 18.05.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Підставою повернення виконавчих документів є п. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і\~виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). Закінчення строку\~договору не\~звільняє сторони\~від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За правилами ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~в разі\~порушення грошового\~зобов`язання боржник,\~який прострочив\~його виконання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуванимигрошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, оскільки чинне законодавство України не пов`язує припинення зобов`язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, то правильними є доводи позовної заяви про наявність підстав для покладення обов`язку на відповідачівсплатити на користь позивача трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення сплати відповідачами стягнутої за рішенням суду суми основного боргу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16, постанові Верховного Суду від 24.06.2019 року по справі № 713/340/17. З огляду на викладене позивач має право на отримання інфляційних втрат та 3% річних за період з 24.08.2013 року (дня, наступного за днем набрання рішення суду законної сили) по 01.03.2019 рік. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Таким чином враховуючи викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що час прострочення повернення боргу за договором позики у сумі 53\~916,00 грн. рахується з дня, наступного за днем набрання рішенням суду законної сили, тобто 24.08.2013 року, і він станом на 01.03.2019\~року становить 2\~015 днів, а тому 3% річних буде становити: 53\~916,00 грн х 3% / 365 х 2024 = 8\~929,38 грн. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. З огляду на те, що сума боргу, стягнута із відповідачів рішенням суду, визначена у національній валюті України - гривні, тому такі грошові кошти підлягають індексації. Розмір інфляційних втрат за період з 24.08.2013 року по 01.03.2019 року становить 57 205,59 грн. 70 коп. (п`ятдесят сім тисяч двісті п`ять грн. 59 коп.), виходячи з наступного: Період простроченняІндекс інфляції (%)Сума боргу (грн.)Розмір інфляційних витрат (грн.) 2013100,553 916,0053\~916 х (100,5-100):100= 269,58 2014124,953 916,0053\~916 х (124,9-100):100= 13\~425,80 2015143,353 916,0053\~916 х (143,3-100):100= 23\~345,63 2016112,453 916,0053\~916 х (112,4-100):100= 6\~685,58 2017113,753 916,0053\~916 х (113,7-100):100= 7\~386,49 2018109,853 916,0053\~916 х (109,8-100):100= 5\~283,77 Січень 2019101,0053 916,0053\~916 х (101-100):100= 539,16 Лютий 2019100,553 916,0053\~916 х (100,5-100):100= 269,58 Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачів слід стягнути на користь [PERSON] інфляційні втрати у сумі 57 205,59 грн. 70 коп. (п`ятдесят сім тисяч двісті п`ять грн. 59 коп.) та 3% річних у сумі 8\~929,38 грн. (вісім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять грн. 38 коп.) за період з 24.08.2013 року по 01.03.2019 рік, а всього 66\~134 грн. 97 коп. (шістдесят шість тисяч сто тридцять чотири грн. 97 коп.) Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 922,31 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 10.03.2019 року, а відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 32 коп.

Outcome: partial