Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

19 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2020 року вересень 2020 року в розмірі 57346,36 грн. В подальшому представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на часткову сплату 14 січня 2021 року заборгованості по заробітній платі та просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» заборгованість в розмірі 52346,36 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 03 липня 2017 року по 03 вересня 2020 знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод». Під час знаходження в трудових відносинах з боку відповідача була нарахована, але не виплачена заробітна плата. 03 вересня 2020 року він звільнився з підприємства за власним бажанням, однак у день звільнення остаточний розрахунок з ним не проведений та відповідно до довідки наданої йому відповідачем, заборгованість по заробітній платі склала 57346,36 грн. При судовому розгляді позивач позов підтримав, просив його задовольнити, пославшись на те, що займав у відповідача посаду майстра, відповідач допустив заборгованість з виплати заробітної плати, що і слугувало фактичною підставою до його звільнення, на день звільнення працював однак остаточного розрахунку з ним не відбулося борг дорівнював 58781,33 грн. 09.09.2020 року відповідач йому виплатив 1434,97 грн. та 14.01.2021 р. 5000,00 грн тому і просив стягнути з відповідача 52346,36 грн.. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник відповідача ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, а в судове засідання не з`явився, посилаючись на карантинні обмеження, впроваджені натериторії України, проте правом подачі відзиву у визначені законом строки не скористався. Разом з клопотанням про відкладення розгляду справи зазначив, що сума боргу перед позивачем менша та зменшується, що судом приймається як позиція про невизнання позову. Відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що наказом № 149/к від 29.06.2017 року з 03.07.2017 р. [PERSON] прийнято на посаду майстра 1-го класу на дільниці шліфування наружній кілець шліфувально-збірного цеху, наказом № 70/к від 02.03.2020 р. призначено на посаду майстра 1-го класу шліфувально-збірного виробництва 1. Наказом № 276/к від 03.09.2020 року звільнено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 3) Відповідно до довідки ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» заборгованість з заробітної плати станом на 03.09.2020 року складає 58781,33 грн. Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач надавши заяву якою заперечував проти позову не зазначив суду який розмір заборгованості перед [PERSON] по заробітній платі існував на день звільнення та на час розгляду справи. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч. 1ст. 21 Закону України «Про оплату праці»). Статтею 43\~Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У частині другій статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 24\~Закону України\~«Про оплату\~праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи, що право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом, зокрема ст.43 Конституції України, порушено відповідачем, заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу станом на 03 вересня 2020 року складає 58781,33 грн., суд дійшов висновку, що вимоги позивач до відповідача цілком обґрунтовані, і з останнього слід стягнути з урахуванням вимого ч. 1 ст. 13 ЦПК України заборгованість по заробітній платі у розмірі 52346, 36 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 43 Конституції України, ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», суд -

Outcome: approved