Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

18.10.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнювала, в обґрунтування вимог зазначивши, [INFO] помер її батько, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], земельна ділянка (пай), яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Батьківщина» села Суходоли, Володимир-Волинського району Волинської області та майновий пай в загальному пайовому фонді майна КСП ТЗОВ «МАЯК», села Суходоли, Володимир-Волинського району Волинської області. Заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не складав. За твердженням позивачки, вона фактично прийняла спадщину після смерті батька, але спадкові права на вказаний житловий будинок не оформила. На інше спадкове майно, а саме, на право земельну ділянку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Батьківщина» села Суходоли, Володимир-Волинського району Волинської області та майновий пай в загальному пайовому фонді майна КСП ТЗОВ «МАЯК», села Суходоли, Володимир-Волинського району Волинської області, позивачці та її брату, [PERSON], 22.03.2002 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] помер [INFO]. На момент своєї смерті він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу в них народилася донька, [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що 10.08.2018 року вона зверталася до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], але їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки її батько за життя не оформив право власності на вказаний житловий будинок. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу в її відсутність. У судовому засіданні представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з наведених підстав. Відповідачка та її представник заперечили проти задоволення уточненого позову. Представник відповідачки у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] після смерті спадкодавця у визначений законом строк не виконала дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини, отримання нею відповідного свідоцтво на інше спадкове майно не є підставою для визнання за нею права власності в порядку спадкування на частину згаданого житлового будинку. Представник Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області вважав за можливе вирішити спір на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідачки та її представника, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER], вид.04.02.2002 року Зарічанською сільською радою Володимир-Волинського району, Волинської області, актовий запис № 02). Як вбачається з довідки № 45, вид.07.08.2018 року Зарічанською сільською радою, згідно по господарських по селу Заріччя рахується господарство, головою якого був [PERSON], який помер [INFO]. Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], та земельної ділянки, яка знаходиться на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року), правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно довідки Зарічанської сільської ради від 18.02.2019 року № 24, [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], фактично прийнявши спадщину після смерті свого батька. Таким чином, оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 23.01.1995 року та була прийнята його сином - [PERSON] до 01 січня 2004 року, суд застосовує до спадкових правовідносин правила розділу VІІ ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Згідно копії свідоцтва [NUMBER], вид. 21.06.1972 року Зарічанською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, про народження [PERSON] [INFO], як батьки у вказаному документі зазначені «[PERSON]» та «[PERSON]». Прізвище «[PERSON]» позивачка змінила на «[PERSON]» після реєстрації шлюбу (свідоцтво про шлюб /повторне/ [NUMBER], вид.10.08.2018 року Володимир-Волинським МВДРАЦС Головного ТУЮ у Волинській області, актовий запис № 123). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю, з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до спадкової справи № 171\\2002 до майна померлого [INFO] [PERSON], 22 березня 2002 року із заявою про прийняття спадщини зверталися [PERSON] та [PERSON]. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в землях КСП та майнового паю ТЗОВ «МАЯК». У довідці, виданій Зарічанською сільською радою 08.02.2002 року № 868 зазначено, після смерті [PERSON] у фактичне володіння сертифікатом на право на земельну частку (пай) та майновий сертифікат вступили його діти - [PERSON] та [PERSON]. 22.03.2002 року Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-499 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що спадкоємцями майна гр.[PERSON], який помер [INFO], є його син - [PERSON], що мешкає в селі Заріччя Володимир-Волинського району Волинської області та його дочка - [PERSON], що мешкає в [ADDRESS] в рівних частинах кожний. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права на земельну ділянку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Батьківщина» села Суходоли, Володимир-Волинського району Волинської області та майнового паю в загальному пайовому фонді майна КСП ТЗОВ «МАЯК», села Суходоли, Володимир-Волинського району Волинської області. Судом встановлено, що 10 серпня 2018 року позивачка зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, [PERSON], та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Постановою Володимир-Волинської державної нотаріальної контори від 10 серпня 2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказане спадкове майно. [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в [ADDRESS], тобто не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини після смерті батька у вигляді частини житлового будинку подала 10.08.2018 року, пропустивши шестимісячний строк. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] у визначений законом строк не виконала дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини у вигляді 1\\2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження позовних вимог позивачем суду не надано, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст.529,548,549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: dismissed