Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м.Красний Луч Луганської області. Свою заяву заявниця обґрунтовує тим, що вона зареєстрована як внутрішньо переміщена особа в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області і фактичного проживає з чоловіком по [ADDRESS]. Вона є донькою [PERSON], яка була зареєстрована, як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області та фактично тривалий час проживала в [ADDRESS]. [INFO] її мати померла в м.Красний Луч Луганської області. 29 червня 2018 року було видано лікарське свідоцтво про смерть, на підставі якого 05 липня 2018 року вона отримала свідоцтво про смерть зразка ЛНР. Вона звернулася до відділу ДРАЦС в м.Марганець з метою отримання свідоцтва про смерть своєї матері українського зразка, але їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті. На тимчасово окупованій території діє юрисдикція та застосовується законодавство ДНР. Тому документи про смерть видаються за формою, яка не є прийнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Встановлення факту смерті громадянки [PERSON] [INFO] в м.Красний Луч Луганської області їй необхідно для оформлення спадщини після смерті матері та отримання одноразової допомоги на поховання. Заявниця надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Марганецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був повідомлений про час та місце розгляду справи засобами телефонного зв'язку. До початку розгляду справи від в.о.начальника Марганецького міського відділу відділу РАЦС надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Заперечення відсутні. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджується, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON], [INFO] (а.с.12-16). Згідно довідки управління соціального захисту населення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 23 грудня 2014 року №6340002657 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої [PERSON], про те, що вона постійно проживала в [ADDRESS] та перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в [ADDRESS] (а.с.11). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 107, виданого 29 червня 2018 року Державною установою «Краснолуцька центральна міська багатопрофільна лікарня «Княгінінська» Луганської Народної Республіки, [PERSON] померла [INFO] в Луганській Народній Республіці в місті Красний Луч, смерть настала вдома по [ADDRESS], від хвороби, яка призвела до смерті: хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз (а.с.7). 05 липня 2018 року відділом запису актів громадського стану Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки видано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], актовий запис № 1007 (а.с.8). Марганецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 12 липня 2018 року за №935/14.21-63 відмовив заявниці в реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] не пред'явлені документи про смерть встановленого зразка. Свідоцтво про смерть, видане на окупованій території України, російською мовою та не відповідає дійсній формі свідоцтва про смерть, яка затверджена Постановою КМУ «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану від 10 листопада 2010 року, із змінами, внесеними згідно Постанови КМУ №775 від 16 вересня 2015 року та №1114 від 16 грудня 2015 року (а.с.17). Таким чином, на даний час заявниця не має можливості зареєструвати факт смерті матері. Відповідно до положень ч.2 ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. Згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.8 п.1 ст.315 ЦПК України в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Частиною 1 статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-І/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545; в) лікарське свідоцтво про пренатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки заявник не може надати органу РАЦС для державної реєстрації смерті своєї матері та отримання свідоцтва про смерть документів встановленого зразка, відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року підставою для реєстрації факту смерті може бути рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Дослідивши всі надані заявником докази, які підтверджують факт смерті [PERSON], суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved