Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

17 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем №б/н від 28.03.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанку. Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року має заборгованість в розмірі 14268,45 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 1159,18 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 11153,63 грн.; заборгованість за пенею 800 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 655,64 грн. процентна складова. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалами від 21.10.2019 року та від 18.11.2019 року позовна заява була залишена без руху. Після усунення недоліків позовної заяви та отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 14 січня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, які нараховані у періоди з 23.05.2016 року до 18.01.2017 року та з 15.06.2018 року по 17.07.2019 року. Свої заперечення обґрунтував тим, що за умовами кредитного договору, строк погашення заборгованості минулого місяця до 25 числа поточного місяця. Кредитним договором вони з позивачем погодили строк виконання зобов`язань за договором в повному обсязі, а отже і строк кредитування, а саме: у разі виникнення простроченого кредиту (овердрафту) 210 днів з моменту виникнення такої заборгованості. Тому, виходячи зі змісту абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, ним було здійснено платежі з метою погашення заборгованості по кредиту 23.09.2015 року та 18.10.2017 року, однак платежі, які він мав виконати до 25.10.2015 року та до 25.11.2017 року відповідно, ним не здійснено. Тому, починаючи з 26.10.2015 року та 26.11.2017 року у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом та, виходячи з умов договору, зазначеними у п.2.1.1.12.6.4, позивач, починаючи з 26.10.2015 року та 26.11.2017 року, мав право нараховувати відсотки за користування кредитом лише протягом 210 днів, а саме: з 26.10.2015 року до 22.05.2016 року та з 26.11.2017 року до 14.06.2018 року. Однак позивачем нараховано відсотки по 31 серпня 2019 року включно. Тому, на думку відповідача, в періоди з 23.05.2016 року до 18.01.2017 року та з 15.06.2018 року по 17.07.2019 року відсотки нараховано без відповідних правових підстав, а тому не мають бути з нього стягнутими. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій щодо правомірності нарахування процентів до повного погашення заборгованості за кредитним договором зазначив, що згідно п.91 постанови Великої палати Верховного Суду по справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, на думку представника позивача, виходячи із зазначеного, можна зробити наступний висновок: якщо строк виконання зобов`язання сплив, або якщо були заявлені вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості, то кредитор має право на індекс інфляції за весь час прострочення та 3 проценти річних. Однак кредитор може вимагати і інший розмір процентів, якщо він встановлений договором. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Крім того, згідно умов кредитного договору, при непогашенні кредиту у встановлений термін, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок процентів здійснюється з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредиту на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, на думку представника позивача, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування процентів на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому, представник позивача вважав, що нарахування Банком відсотків після закінчення строку виконання зобов`язання є цілком законним та повністю узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг та зовсім не суперечить положенням постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №444/9519/12 та ч.2 ст.625 ЦК України. Тому представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та письмовому клопотанні просив розглянути справу у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.2-4, 57/. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він також зазначив, що свою позицію по справі висловив у відзиві на позов, який просив врахувати при ухваленні рішення /а.с.122/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.03.2020 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши зазначену анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. Таким чином, [PERSON] уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 28.03.2012 року, за яким отримав кредит в сумі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.53, 54, 63, 89, 103-104, 132-134/. АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.95-96/. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банком проведено перевірку наданих документів та прийнято рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту у сумі 1200 грн. /а.с.53/. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний\~ погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати\~ комісії на умовах,\~ передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов`язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку. Згідно з п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов`язання, передбачені п.п.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: пеня = базова процентна ставка по договору /30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту /а.с.87/. Крім того, відповідно до п.2.1.1.12.7.2. Умов\~ та правил, у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період, рівну діючій Базовій місячній процентній ставці від боргових зобов`язань на момент списання /а.с.87/.\~\~ Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивач вважає, що станом на 31.08.2019 року відповідач має заборгованість в сумі 14268,45 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 1159,18 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 11153,63 грн.; заборгованість за пенею 800 грн.; штраф /фіксована частина/ - 500 грн.; штраф /процентна складова/ - 655,64 грн. /а.с.103-104/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.\~ Відповідно п.п.2.1.1.5.5,\~ 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений\~ договором. Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. При цьому, згідно з абзацом 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Тому, виходячи із аналізу абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у пунктах 53-55. Крім того, аналогічні положення щодо відсотків закріплені і в самому кредитному договорі. Так, п.2.1.1.12.4 Умов та правил встановлено, що відповідно до ст.212 ЦК України, у разі наявності Простроченого Кредиту (Овердрафту) строком повернення кредиту (Овердрафту) в повному обсязі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості /а.с.89/. Відповідно до п.2.1.1.12.6.4 Умов та правил, у разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини понад 210 днів весь Кредит (Овердрафт) вважається простроченим і нарахування з дати переводу Кредиту (Овердрафту) в статус прострочених боргових зобов`язань проводяться згідно п.п.2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості Боржник сплачує пеню в розмірі, вказаному в п.2.1.1.12.6.1 Умов. При цьому винагорода відсотки за користування Кредитом не сплачується. Таким чином, кредитним договором сторони погодили строк виконання зобов`язань за договором в повному обсязі, а отже і строк кредитування, а саме: у разі виникнення простроченого кредиту (овердрафту) - 210 днів з моменту виникнення такої заборгованості. Строк погашення заборгованості минулого місяця по кредиту та овердрафту відповідно до п.2.1.1.12.4, 2.1.1.12.7.2 Умов та правил до 25 числа поточного місяця. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач регулярно здійснював платежі по погашенню заборгованості до вересня 2015 року. Платіж, який він повинен був здійснити до 25 жовтня 2015 року, ним не здійснено. Таким чином, починаючи з 26 жовтня 2015 року у відповідача з`явилась прострочена заборгованість за кредитом та виходячи з умов договору, встановлених вищевказаним п.2.1.1.12.6.4, позивач, починаючи з 26 жовтня 2015 року, мав право нараховувати відсотки за користування кредитом лише протягом 210 днів, тобто по 22 травня 2016 року включно, а далі з 23 травня 2016 року весь Кредит (Овердрафт) вважається простроченим та право позивача на нарахування відсотків припинилося. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано відсотки по 31 серпня 2019 року включно. Тому суд вважає, що в період з 23 травня 2016 року по 31 серпня 2019 року відсотки нараховано без відповідних правових підстав, а розмір відсотків, нарахованих правомірно (по 22 травня 2016 року включно), складає 1398,77 грн. Щодо позовних вимог про стягнення штрафу, суд дійшов наступного висновку. Так, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по\~ будь-якому\~ грошовому\~ зобов`язанню, передбаченому цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі\~ 500 грн.\~ плюс 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій /а.с.84/. На думку суду, позивач помилився при розрахунку розміру штрафу в частині процентної складової, так як до складу заборгованості, від якої слід розрахувати 5%, врахував не лише заборгованість за кредитним лімітом та відсотками, як передбачено договором, а і заборгованість за пенею, що договором не передбачено. Тому розмір процентної складової штрафу складає 127,90 грн. (/1159,18 грн. + 1398,77 грн./ х 5%). Таким чином, судом встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача, нарахований правомірно, складав 3985,85 грн. (з них: заборгованість за тілом кредиту 1159,18 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 1398,77 грн.; заборгованість за пенею 800 грн.; штраф /фіксована частина/ - 500 грн.; штраф /процентна складова/ - 127,90 грн.). Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача, починаючи з 19.01.2017 року по 18.07.2019 року, тобто після закінчення визначеного кредитним договором строку кредитування (210 днів з моменту виникнення простроченої заборгованості, в даному випадку вказаний строк закінчився 22 травня 2016 року) в якості погашення заборгованості на рахунок відповідача надійшли кошти на загальну суму 9600,51 грн. шляхом здійснення кількох платежів у відділенні банку в смт Окни Одеської області та м.Подільськ Одеської області, а також шляхом надходження коштів на рахунок внаслідок погашення з іншого рахунку. Останнє зняття відповідачем коштів з картки було здійснено 28.04.2015 року. В подальшому відповідач лише вносив кошти на рахунок для погашення заборгованості. Тому, з урахуванням зазначених платежів на загальну суму 9600,51 грн. заборгованість [PERSON] в сумі 3985,85 грн. повністю погашена. Враховуючи, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а під час судового розгляду справи встановлено, що заборгованість відповідача за кредитним договором повністю погашена, у зв`язку з чим діями відповідача не порушено права чи інтереси позивача, то суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні. Тому у задоволенні позову позивачу слід відмовити повністю. Посилання позивача на ч.2 ст.625 ЦК України, як на підставу продовження нарахування відсотків до повного виконання зобов`язань за договором, є помилковими, так як ч.2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тоді як договором, а саме п.2.1.1.12.6.4 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку встановлено, що з дати переводу Кредиту (Овердрафту) в статус прострочених боргових зобов`язань нараховується пеня, а винагорода відсотки за користування Кредитом не сплачується. При цьому вимог на стягнення з відповідача передбачених ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних, які за своєю природою є не платою за користування кредитом, а відповідальністю за невиконання грошового зобов`язання, позивачем не заявлено.

Outcome: dismissed