Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

19.06.2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника, визначення місця проживання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та жорстоко поводиться із дитиною. У судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи позов підтримали, наполягаючи на його задоволенні. Прокурор проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач у судове засідання з'явився. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, неповнолітнього [PERSON], розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.04.1995 р. було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у Полтавському міському Палаці шлюбів, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 29.04.1995 р. серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 01.02.2000р. серії [NUMBER] шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. [INFO]. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради від 14.08.2007р. № 355 «Про призначення опіки та звільнення від обов'язків опікуна» було призначено [PERSON], [INFO], опікуном над малолітнім внуком [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть від 15.05.2014р. серії [NUMBER]. [PERSON] є чоловіком рідної тітки неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], відповідно до свідоцтва про одруження від 28.03.2003р. та паспорту [PERSON]. З часу смерті бабусі неповнолітній [PERSON] проживає з сім'єю позивача за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира приватизована, позивач є її співвласником (копія свідоцтва про право власності на житло від 15.02.1994р.). Відповідач не виявляє жодного бажання до спілкування з дитиною, не приймає участі у його вихованні, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умов до отримання ним освіти. Вказані факти підтверджуються поясненнями [PERSON], [PERSON], актом обстеження житлово-побутових умов, затвердженим директором Полтавської ЗАШ-І-ІІІ ступенів №28. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви відповідача від 04.05.2014р. [PERSON] свідомо відмовився від його батьківських прав щодо сина та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання навчання і розвиток дитини. Статтею 150 СК України встановлений обов»язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов»язані піклуватись про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з роз»ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справа про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. П.16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ураховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. За ч. 1 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. За ч. 2 вказаної статті цього Кодексу опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. За ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба або дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини. Позивач з дружиною виховує двох синів: [PERSON] та [PERSON]. Неповнолітній [PERSON] проживав з нами, [PERSON] проживає та працює за кордоном. [PERSON] з [PERSON] товаришують та знаходять спільну мову. У позивача є можливість утримувати та виховувати неповнолітнього [PERSON], турбуватися про нього, як про власну дитину. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 10.06.2014р. для виховання та розвитку дитини створені такі умови: дитина має окреме місце для відпочинку, робочу зону та куточок для дозвілля. Відповідно до довідки виконавчого комітету Октябрської у м. Полтаві ради, позивача поставлено на облік потенційних кандидатів в опікуни/піклувальники в службі у справах дітей Октябрської районної у м. Полтаві ради та занесено його відомості до єдиного банку даних. Згідно висновку про стан здоров'я особи від 12.06.2014р. позивач може бути за станом здоров'я піклувальником. За вказаних вимог закону та з урахуванням, що саме позивач здійснює обов'язки піклувальника відносно неповнолітнього [PERSON], суд приходить до висновку про призначення його піклувальником останнього. Питання судового збору суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши його з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved