Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

18.08.2021 заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців заінтересована особа - [PERSON] , у якій просила визначити наступні обмеження: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонити [PERSON] наближатися на відстань, меншу ніж 100 м до місця проживання (перебування), а саме: будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначила, що її донька [PERSON] перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2001 та проживає у окремому будинку за адресою [ADDRESS] , у якому також проживає заявник тому вона і стала жертвою систематичного насильства від свого зятя. З січня 2017 року зять повернувся з АТО та став некерованим, почали виникати скарки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] стала занадто агресивною, він почав погрожувати їй фізичною розправою, вбивством. Вона зазнає постійного психологічного та фізичного тиску з боку [PERSON] він спричиняє їй тілесні ушкодження. Вона неодноразово просила [PERSON] покинути її будинок, проте він всі прохання ігнорує та стає ще більш агресивним та небезпечним. Від такої поведінки [PERSON] також страждає неповнолітня дочка [PERSON] . Вона неодноразово зверталась з приводу поведінки [PERSON] до правоохоронних органів, були складені протоколи про адміністративне правопорушення за домашнє насильство, але вони результатів не дають. Вважає, що вона є постраждалою від психологічного та фізичного насильства, тому змушена звернутись до суду із заявою. Ухвалою суду від 18.08.2021 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримала, просила її вимоги задовольнити з підстав зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у розписці про отримання повістки про виклик до суду, що міститься в матеріалах справи, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду заяви про видачу обмежувального припису. Заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Норми статей 1, 3, 4, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачають, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя. Діяльність, спрямована на запобігання та протидію домашньому насильству, серед іншого, ґрунтується на засадах гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що донька заявника [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2001. В шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Заявник разом із родиною [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві власності, відповідно до договору купівлі-пролажу від 31.10.2005. За вказаною адресою з 05.05.2015 зареєстрований [PERSON] . Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник зазначає, що з 2017 року [PERSON] систематичного проявляє до неї та її доньки [PERSON] безпідставну агресію, погрожує вбивством, застосовує фізичне та психологічне насильство, виражатися на їхню адресу нецензурною лайкою, зловживати спиртними напоями, не працює, від такої поведінки [PERSON] також страждає неповнолітня дочка [PERSON] . [PERSON] та її донька [PERSON] неодноразово у 2018-2021 роках звертались до правоохоронних органів із заявами щодо домашнього насильства психологічного характеру [PERSON] . Згідно зворотнього повідомлення від 20.05.2021 року, виданого Миколаївською лікарнею швидкої медичної допомоги у [PERSON] наявний забій м/тканин голови. 21.01.2018 за №16487/5278 Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області [PERSON]. було надано відповідь про те, що її заява щодо вжиття заходів до [PERSON] , який 20.11.2018 року за місцем мешкання вчинив сварку, погрожував фізичною розправою та висловлювався нецензурною лайкою, були розглянути, з [PERSON] була проведена профілактична бесіда та роз`яснено положення ст. 173-2 КУпАП, матеріали адміністративної справи направлені до Заводського районного суду м. Миколаєва. Крім того, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2018 (справа №487/8354/18 провадження №3/487/2270/18), постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.10.2019 (справа №487/7400/19, провадження №3/487/1875/19), постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.05.2020 (справа №487/1707/20, провадження №3/487/866/20) матеріали адміністративної справ відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративних відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, повернуті до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, у зв`язку з тим, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за викликом до суду не з`явилась, явка особи до суду не була забезпечена і співробітниками Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, привід відносно [PERSON] виконано не було. У зв`язку з повернення матеріалів адміністративних справ відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративних відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, у зв`язку не явкою особи, що притягується до адміністративної відповідальності за викликом до суду, не забезпечення явка особи до суду і співробітниками Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, та не виконання останніми приводів відносно [PERSON] , суд позбавлений можливості розглянути відповідні протоколи про адміністративні правопорушення, встановити вину особи у вчиненні правопорушень або навпаки прийти до висновку про відсутність в його діях складу або події адміністративного правопорушення, проте сам факт неодноразового звернення [PERSON] до правоохоронних органів з підстав вчинення відносно неї [PERSON] домашнього насильства, свідчить про наявність тривалого конфлікту між ними та підтверджує факт того, що останній вчиняє по відношенню до заявника домашнє психологічне та фізичне насильство, при цьому не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії стосовно заявниці, не бажає змінювати свою поведінку та вказана протиправна поведінка носить тривалий та системний характер. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] , шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника строком на 6 (шість ) місяців та покладення на нього обов`язку, зокрема, встановленого п.п.4, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved