Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

19 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. В якому прохала : розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], 20 квітня 2012 року, зареєстрований Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області №60. Визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] за місцем проживання останньої. Стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Відновити дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати.Оскільки спільне життя сторін не склалося внаслідок припинення шлюбних відносин та в зв»язку з тим, що [PERSON] добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду свого представника не направив, будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи та не надав суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що сторони з 20 квітня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 20 квітня 2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 22 вересня 2012 року. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.2 ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. У відповідності до вимог ст.ст.79, 191 СК України аліменти на дитину, на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу та задоволення позову про розірвання шлюбу. Також стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу, а не в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач працює, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON],[INFO], від дня пред'явлення позову 19 березня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: partial