overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису його як батька з актового запису про народження дитини. Свої вимоги мотивує тим, що він в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою перебуває з 28 листопада 2011 року. Дитина - [PERSON] народилася до їхнього шлюбу [INFO], але в час їх спільного проживання, тому він вважав її своєю дочкою та її походження від нього. Весь час у позивача виникали сумніви щодо його батьківства стосовно дитини [PERSON], оскільки з відповідачкою він познайомився у січня-лютому 2011 року, а дитина народилася в листопаді цього ж року, і до того ж, йому було відомо, що відповідачка мала багато шанувальників та «насичене життя». З березня 2011 року сторони стали проживати однією сім'єю, тому він повірив відповідачці, що вона вагітна від нього та після народження дитини одружився з нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, на стягненні судових витрат з [PERSON] не наполягав. Відповідачка проти позову не заперечувала, погодившись з виключенням відомостей щодо батьківства [PERSON] стосовно дитини [PERSON], з актового запису про її народження. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між сторонами виникли правовідносини з приводу виключення батьківства із актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що 28 листопада 2011 року сторони уклали шлюб, який рішенням Роменського міськрайонного суду від 17 квітня 2013 року був розірваний (а. с. 3). [INFO] народилась [PERSON], її батьками вказані [PERSON] і [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження (а. с. 4). Однією сім'єю без реєстрації шлюбу сторони почали проживати з березня 2011 року, що не заперечила в судовому засіданні відповідачка. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оскільки відповідачка визнала позов повністю, судово-генетичну експертизу необхідності немає проводити, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає, що позовні вимоги про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 05.02.2005 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають та знаходяться на утриманні позивача. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, тому змушена звертатися до суду. Відповідач отримує пенсію в розмірі 2000 грн., працює в КП «Кіновідеомережа», де отримує заробітну плату в розмірі 1350 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.02.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 2). У свідоцтвах про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 3) та [PERSON], [INFO] (а.с. 4) батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Діти фактично на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням матеріального положення сторін, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття [PERSON] та 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття [PERSON]. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом та просить стягнути зі свого чоловіка [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] до її повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісяця та на утримання [PERSON], [INFO] до досягнення дитини трирічного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісяця починаючи з дня звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач зобовязаний утримувати дитину та позивачку, як жінку, однак матеріальної допомоги не надає. У судове засідання від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю; позивач підтримав позовну заяву, а відповідач позовні вимоги визнав та погодився з розміром аліментів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ці процесуальні дії відповідачу розяснені. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 205228 , сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 березня 2013 року виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області за актовим записом № 04. Як вбачається з довідки виданої 12.11.2013 р. № 322 Дочірне підприємство «Житловик» Кочетокського Державного виробничого управління житлово- комунального господарства [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва серії 1-ВЛ № 322214 про народження 26 серпня 2013 року [PERSON], його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами відповідач офіційно працює у ФОП [PERSON] на посаді оператор коптильної установки, інших осіб на утриманні за рішенням суду немає. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів у частці від заробітної плати. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11 жовтня 2002 року було зареєстровано шлюб між Позивачкою та Відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER]. У зв'язку з тим, що останні роки сімейне життя не складалося і це призводило до частих сварок між подружжям, вони стали проживати окремо. Відповідач постійної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, і це зобов'язаний робити також відповідач. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] на даний час є працездатним, має постійне місце роботи, на його утриманні ніхто не знаходиться, тому він зобов'язаний утримувати неповнолітню доньку. Як свідчить довідка про доходи відповідач працює у взводі з обслуговування стаціонарного посту № 4 (кемпінг) УДАІ ГУМВС України в Харківській області інспектором ДПС та щомісяця отримує заробітну плату в розмірі 2 160 грн. на місяць, тобто позивач має постійний дохід. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач працює та має регулярний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати, позивачкою не доведено будь яких обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд не вбачає. Суд у відповідності зі ст. 182 та ст.183 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти, на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2013 року (тобто з моменту звернення позивачки у суд) до досягнення дитини повноліття . Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи, що 3 червня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та на утримання якої відповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим просить стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки заробітку до досягнення дитиною повноліття. В засідання позивачка не з*явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України. За таких обставин зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 3 червня 2006 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою КП «ЖЕК №6» (а.с.3). Відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов*язань, на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в порядку ст.ст.181, 182 СК України у розмірі ? частки заробітку до її повноліття, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

18 грудня 2013 року Банк звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27.02.2008 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначили, що боржник свої зобов'язання по Договору не виконує. Станом на 22.11.2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 20 133,54 грн. З посиланням на статті 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Представник позивача у своїй заяві погодився на постановлення судом рішення у заочному порядку. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2008 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 3 000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходилась вищезазначена сума грошових коштів. Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання по договору не виконує, внаслідок чого станом на 22 листопада 2013 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала - 20 133,54 грн, з яких: - заборгованість за кредитом - 2 319,82 грн; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 763,79 грн; - заборгованість по комісії - 6 615 грн; - штраф (процентна складова) - 934,93 грн; - штраф (фіксована сума) - 500 грн. Виходячи з того, що відповідач не з'явилася до судового засідання, а отже ухилилася від надання доказів, що спростовують вимоги позивача, то суд вважає нарахований борг безспірним. За таких обставин, наявні правові підстави щодо стягнення у безспірному порядку з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

18 грудня 2013 року до суду звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. За життя 27.06.2003 її мати склала заповіт, яким заповідала їй усе своє майно, в тому числі частину будинку [ADDRESS] Протягом шестимісячного строку після смерті матері вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому є такою, що прийняла спадщину. Після спливу шестимісячного строку з моменту смерті матері вона звернулась до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що в свідоцтві про її народження та свідоцтві про укладення шлюбу її прізвище та прізвище її матері «[PERSON]», а відповідно до актового запису про шлюб - прізвище її матері «[PERSON]». Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надали заяву, в якій просили справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з актовим записом про народження №469 від 11.05.1949 матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.5). Відповідно до актового запису про шлюб №49 від 21.02.1959 прізвище до реєстрації шлюбу вказано як «[PERSON]». Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23.11.1971, після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). Згідно з довідкою ЖКВ КП ШКЗ «Імпульс» від 16.12.2013 [PERSON] була зареєстрована та проживала [ADDRESS] по день смерті - [INFO] (а.с.8). Свідоцтвом про смерть засвідчено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.3). Згідно з заповітом від 27.06.2003 [PERSON] заповідала усе своє майно [PERSON] (а.с.7) Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 18 грудня 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки та призначення опікуна. \~ \~ \~ \~В обгрунтування своєї заяви [PERSON] вказав, що 12 жовтня 1985 року уклв шлюб зі своєю дружиною [PERSON] , [INFO] . З 2005 року дружина стала перебувати на обліку в психіатричному кабінеті Краснокутської ЦРЛ. В зв`язку з її хворобою, [PERSON] за висновком МСЕК визнана інівлідом другої групи з 01.03.2012 року, що підтверджується довідкою серії ААБ № 168090. [PERSON] не може самостійно виконувати свої обов`язки, у всьому потребує сторонньої допомоги, доглядати за собою не в змозі. Викладені обставини змусили заявника звернутися до суду. \~ \~ \~ \~ У відкрите судове засідання заявник не прибув, проте через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву де просить суд слухати справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував . Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 1960 року народження, являється інвалідом, що підтверджується висновком МСЕК № ААБ № 168090. [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності до 01 травня 2014 року. Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області 11 грудня 2013 року надано згоду на призначення заявника [PERSON] опікуном [PERSON] . [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] разом з заявником, про що свідчать дані про реєстрацію місця мешкання, які містяться в паспорті [PERSON] та [PERSON] та згідно довідки №2705 від 17.12.2013 року виданої виконавчим комітетом Козіївської сільської ради Краснокутського району Хрківської області. \~ \~ \~ \~ За висновками амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 01.04.2014 року (акт № 290 ), в даний час ознак психозу і недоумства не виявляє, виявлено органічний розлад особистості , здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та /або/ керувати ними. Таким чином, зібрані докази та їх належна оцінка вказують на відсутність достатніх підстав для визнання [PERSON] недієздатною. В силу ст. 41 ч.1 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка . Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

18 грудня 2013 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності документу. Свої вимоги мотивує тим, що є власником земельної ділянки, площею 0,06 гектарів, наданої на підставі рішення виконкому Коларівської ради народних депутатів від 25.04.1997 року на території с.Зайчевське для ведення будівництва. При видачі Державного акту на право приватної власності вищевказаної земельної ділянки була допущена описка в написанні її прізвища [PERSON] замість [PERSON] Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності їй Державного акту на право власності на землю від 26 травня 1997 року, оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Заявник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа надала суду заяви про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 квітня 1997 року рішенням виконкому Коларівської Ради народних депутатів передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку, площею 0,06 гектарів розташованої на території с.Зайчевське і передано для ведення садівництва. При видачі Державного акту на право приватної власності вищевказаної земельної ділянки була допущена описка в написанні прізвища заявника [PERSON] замість [PERSON] Як вбачається з паспортних даних, прізвище заявника вказано [PERSON] Відповідно до довідки №65 від 10.08.2013 року СТ «Аврора», [PERSON] є членом СТ «Аврора», яке знаходиться біля с.Зайчевське Коларівської сільради і користується земельною ділянкою [NUMBER] площею 0,06 гектарів. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» № 1051 від 17 жовтня 2012 року, не передбачено видачу державних актів на право власності (користування) на земельну ділянку. Відповідно до пункту «а» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved