Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

19.01.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та змінити прізвище сина на «[INFO]». В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 р., який між ними було розірвано за рішенням суду. Від вказаного шлюбу [INFO] р. народилась спільна дитина - [PERSON]. Позивачем зазначено, що фактично вона виховує сина одна, до моменту народження дитини відповідач перестав спільно проживати з нею (виїхав на постійне проживання у с. Безіменне Донецької області), участі у вихованні та утриманні дитини не приймав та не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Так, позивачем зазначено, що батько не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для освіти. Дитина з народження має певну хворобу, а тому потребує додаткового піклування. За рішенням суду на утримання дитини стягнуто аліменти, однак відповідач аліменти не сплачує, наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] оспорював батьківство, однак батьківство останнього було підтверджене. Позивачем також зазначено, що дитина проживаєз нею та перебуває на її повному утриманні. Таким чином, у зв'язку з ухиленням батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] 21.06.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом рекомендованим листом з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи заяв до суду не подавав. За даними Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради від 29.01.2018 р. за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради відомості щодо реєстрації [PERSON], [INFO], відсутні. Таким чином, виклик відповідача у судове засідання здійснено через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення по справі, про що постановлено ухвалу. Представник третьої особи по справі - органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради 21.06.2018 р. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи по справі -органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації 06.06.2018 р. надав до суду Висновок органу опіки та піклування від 31.05.2018 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав та копію Висновку № 106 від 30.05.2018 р. психологічного обстеження малолітнього [PERSON], [INFO], а також заяву, відповідно до якої прохав суд розглянути справу за відсутності представника Служби та задовольнити позовні вимоги [PERSON] Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], (дівоче прізвище - «[PERSON]»; теперішнє прізвище - «[PERSON]», згідно з даними паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Октябрським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 15.12.2015 р.) та відповідач [PERSON], [INFO], перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року, який між ними було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03.04.2012 року, що набрало законної сили 13.04.2012 року. Вказаним рішенням ухвалено, що після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Від вказаного шлюбу, сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Октябрським ВРАЦС Полтаського МУЮ Полтавської області 05.10.2010 року, актовий запис № 1015. Згідно з вказаним свідоцтвом батьком дитини записано - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] оспорював батьківство відносно [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим 18.02.2011 року звертався до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом про виключення запису про батька з актового запису про народження. В межах розгляду вказаної справи судом призначалась судово-генетична експертиза. Відповідно до висновку експерта від 07.04.2011 р. № 195 ймовірність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO], складає 99,99999%; біологічне батьківство практично доведено. Судом встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.10.2011 р. позов [PERSON] до [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження залишено без розгляду у зв'язку з повторною без поважних причин неявкою позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи. Ухвала набрала законної сили та не була скасована у встановленому законом порядку. Також, судом встановлено що за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31.01.2011 р. призначено стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісячно з 10.12.2010 р. до досягнення дитиною повноліття; призначено аліменти на утримання дружини у розмірі 200,00 грн. щомісячно з 10.12.2010 р. до досягнення дитиною трирічного строку ([INFO] р.) та стягнуто одноразово кошти на лікування сина [PERSON] у розмірі 3 500,00 грн. Рішення набрало законної сили та не було скасовано у встановленому законом порядку. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.03.2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини і зміну розміру аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, первісний позов задоволено частково: стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.11.2013 р. та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на лікування сина [PERSON] у розмірі 8 400,00 грн.; у задоволенні зустрічного позову - відмовлено в повному обсязі. Рішення набрало законної сили та не було скасовано у встановленому законом порядку. Обставини встановлені рішенням суду не доказуються, в силу вимог ст. 83 ЦПК України. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] має іншу дитину від іншої дружини - сина [PERSON], [INFO] р. Згідно з довідкою від 27.06.2017 р., виданою виконавчим директором громадської організації «Відчуй» [PERSON], підтверджено, що позивач [PERSON] з 26.09.2016 р. по теперішній час приводить свого сина [PERSON] до громадської організації «Відчуй» для реабілітації дитини, яка займається з сурдопедагогом та психологом 2 рази на тиждень. Згідно з довідкою № 9 від 31.05.2017 р., виданою директором дошкільного навчального закладу № 602 Н.М. Лісіченко, встановлено, що [PERSON], [INFO], відвідує ДНЗ № 602, дитина охайна і доглянута, неконфліктна, гарно поводить себе у групі; проживає разом з мамою - [PERSON], яка займається вихованням останнього, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини і садочка; батько дитини вихованням не займається, в садочку жодного разу не був і не цікавився дитиною. Судом також встановлено, що згідно з випискою від 30.12.2010 р. з медичної картки стаціонарного хворого № 617 відділення молодшого дитинства НДСЛ «ОХМАТДЕТ» [PERSON] поставлено діагноз: муколіпідоз 1 тип, аутосомно-рецесивний тип спадкування, гепатит з холестатичним синдромом. Відповідно до корінця медичного висновку № 3 від 20.01.2011 року [PERSON] встановлено захворювання (патологічний стан): муколіпідоз 1 типу, аутосомно-рецесивний тип спадкування, гепатит з холестатичним синдромом. Відповідно до довідки від 02.09.2015 р. № 1437, виданої в.о. начальника ВДВС Новоазовського районного управління юстиції Донецької області І.О. Короткової про отримання (неотримання) аліментів, встановлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП) у ВДВС Київського РУЮ Донецької області перебуває виконавчий лист № 2 -1974 від 01.07.2011 р., виданий Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісячно з 10.12.2010 р. до досягнення дитиною повноліття; призначено аліменти на утримання дружини у розмірі 200,00 грн. щомісячно з 10.12.2010 р. до досягнення дитиною 3 років та стягнуто одноразово кошти на лікування сина [PERSON] у розмірі 3500,00 грн. У зв'язку з тим, що даний орган виконавчої служби на підставі розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р тимчасово не здійснює свої повноваження на території АТО, виконавчі дії за вказаним виконавчим провадженням не проводяться, нарахування заборгованості за виконавчим документом неможливе; згідно з заявою стягувача за період з лютого 2015 р. по липень 2015 р. стягувачем коштів не отримано. Відповідно до листа Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області від 15.04.2015 р. № 2-16-119 наданого на звернення [PERSON] повідомлено останню про неможливість надати довідку про несплату аліментів у зв'язку з перебуванням виконавчого провадження, журналів обліку та архівних справи на території активної фази антитерористичної операції. В ході розгляду вказаної справи ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.06.2018 року витребувано докази по справі за клопотанням позивача. На виконання ухвали суду про витребування доказів по справі до суду надійшла довідка Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Подільського району м. Києва (надалі - КНП «ЦПМСД № 2») № 1248 від 14.06.2018 р., відповідно до якої судом встановлено, що [PERSON], [INFO], спостерігається лікарем-педіатром дільничним КНП «ЦПМСД № 2» з 08.08.2013 р., прибув з Полтавської області; громадянин [PERSON] з метою отримання інформації про стан здоров'я чи будь-якої іншої інформації відносно сина [PERSON], [INFO], за час перебування дитини під спостереженням ані письмово ані усно до КНП «ЦПМСД № 2» не звертався. На виконання ухвали суду про витребування доказів по справі до суду надійшла довідка Шевченківського районного у м. Полтаві відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області № 1106/15.30-04-26 від 16.06.2018 р., відповідно до якої судом встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про смерть на громадянина [PERSON], [INFO] На виконання ухвали суду про витребування доказів по справі до суду надійшла заява з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України № 4379-42 від 07.06.2018 р. про неможливість надання відомостей за відсутності необхідних вихідних даних про особу [PERSON], [INFO] 06.06.2018 року до суду надано Висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 31.05.2018 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], наданого за результатом розгляду заяви [PERSON] Згідно з наданим Висновком встановлено, що батьки малолітнього [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі з 2010 р. по 2012 р., від якого мають дитину [PERSON], але фактично сім'я розпалася ще до народження сина. Встановлено, що мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, піклується про стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, будь-якої участі в утриманні дитини не приймає. Висновком підтверджено доцільність позбавлення батьківських прав батька дитини - [PERSON] Судом встановлено, що при наданні органом опіки та піклування Висновку останнім враховувався висновок психологічного обстеження дитини від 30.05.2018 р. № 106, який надійшов з Міського центру дитини ВО КМР КМДА (надалі - Центр), зокрема зазначено, що малолітній [PERSON] має надійну емоційну прив'язаність до матері та вітчима, якого вважає своїм батьком, а також до дядька, бабусі; щодо гр. [PERSON] (рідного батька) у дитини не виявлено почуттів, дитина взагалі не пам'ятає його, а тому психолог дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. Судом безпосередньо досліджено висновок психологічного обстеження дитини від 30.05.2018 р. № 106, з якого також вбачається, що дитина проживає разом зі своєю матір'ю та вітчимом за адресо: [ADDRESS]. Психологічне дослідження проведено на запит ССД Подільської РДА м. Києва за № 106/58-603 від 27.02.2018 р. з метою визначення психоемоційного стану дитини, її особистісних характеристик, особливостей дитячо-батьківських відносин та емоційної прив'язаності до батьків та членів родини. За відсутності будь-яких засобів зв'язку з батьком дитини - [PERSON], відповідно, консультація психолога з ним проведена не була. Під час діагностики встановлено, що про гр. [PERSON] дитина не згадувала, у зв'язку з чим констатовано процес заміщення ролі батька у психіці дитини, так як на сьогодні потребу дитини у наявності дорослого чоловічої статі повноцінно задовольняє вітчим. У дитини чітко прослідковується та діагностично підтверджується сформований повноцінний образ сім'ї, для нього важливим є забезпечення потреб у догляді, любові, ніжності та безпеки. Дитина не проявляє ніяких почуттів до гр. [PERSON] та не пам'ятає його (не був відображений в діагностичних методиках). Суд, при вирішенні позовної вимоги про позбавлення батька батьківських прав з підстави ухилення від виконання батьківського обов'язку з утримання дитини, виходить з того, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Частиною першою статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Згідно зі ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено, що батько з самого народження дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, яка народилась з певними вадами здоров'я, у зв'язку з чим потребує постійного додаткового піклування, матеріальної допомоги. Батьківство дитини з відповідачем було підтверджено відповідним висновком експерта, однак і надалі відповідач не почав піклуватися про дитину, про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечував медичний догляд, лікування дитини, що стало підставою стягнення аліментів в судовому порядку, стягнення аліментів на утримання дружини та відшкодування понесених додаткових витрат на дитину; не бачився та не спілкувався з дитиною. Бездіяльність відповідача в здійсненні своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини суд вбачає свідомою. Суд вважає доведеним факт відсутності будь-якого спілкування дитини з батьком, оскільки встановлено, що будучи у свідомому віці, не маючи перешкод згідно з психологічним висновком, дитина не пам'ятає батька взагалі. Той факт, що відповідач не спілкується з дитиною взагалі, свідчить про свідоме нехтування батьком зустрічей з дитиною. Судом враховано висновок органу опіки та піклування, який вважає обґрунтованим, на підставі якого суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав, в даному випадку буде якнайкраще відповідати інтересам дитини, оскільки дитина проживає з матір'ю та вітчимом, якого вважає своїм батьком, має до них надійну емоційну прив'язаність. Судом встановлено, що матір дитини здійснює належний рівень забезпечення потреб дитини, здійснює належне піклування за дитиною, а тому позбавлення батька батьківських не вплине на погіршення стану дитини, як емоційного (що встановлено психологічним висновком) так і матеріального. Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. На думку суду,попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини з покладенням на орган опіки та піклування обов'язку здійснення контролю за виконанням ним батьківських обов'язків не є доцільним та дієвим способом захисту прав та інтересів дитини в даному випадку, та не буде якнайкраще забезпечувати інтереси дитини, оскільки місцеперебування батька невідоме та він не виявляє бажання з часу народження дитини піклуватися про сина, спілкуватися та бачитися з ним, що підтверджено зібраними у справі доказами. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на позбавлення батьківських прав, а саме: ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними доказами, яких суд вважає достатніми для задоволення позову в цій частині. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст. 166 СК України). Оскільки за рішенням суду вже були призначені аліменти на утримання дитини, в даному випадку вирішення питання про стягнення аліментів є безпідставним. Щодо позовної вимоги про зміну прізвища дитини, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено згідно з свідоцтва про народження, що при народженні дитині було присвоєно прізвище: «[INFO]». Позивач прохала змінити прізвище дитини на «[INFO]», що відповідає прізвищу матері, згідно з паспортними даними останньої. Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків; спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. (ч. 1, 3 ст. 145 СК України). Підстави зміни прізвища дитини за рішенням суду передбачені ч. 5 ст. 148 СК України. Частиною п'ятою вказаної статті передбачено, що у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Враховуючи те, що судом встановлено факт ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також враховуючи неможливість зміни прізвища за згодою батьків, оскільки сторони не підтримують зв'язку, про місцеперебування відповідача позивачу невідоме, батько з дитиною не бачиться, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині та змінити прізвище дитини з «[INFO]» на прізвище одного з батьків, а саме матері: «[INFO]». Щодо вирішення питання про стягнення судового збору, суд виходить з наступного. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.01.2018 року відстрочено сплачу судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, в якому містилися декілька вимог немайнового характеру (позбавлення батьківських прав та зміна прізвища дитини), тому, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України та п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. № 10, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1409,60 грн.

Outcome: approved