Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

18 січня 2016 року представник позивача ПАТ «[PERSON] Розвитку» [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 17 770,88 грн., мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 20 березня 2013 року між ПАТ «[PERSON] Розвитку» та відповідачем укладено кредитний договір № ICKGMCUI.10569.006, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк розвитку» встановило відповідачу [PERSON] кредитний ліміт у сумі 2000 грн., який неодноразово було збільшено, а саме: 20 травня 2013 року - до 6800 грн., 07 червня 2013 року - до 7900 грн.; 15 серпня 2013 року - до 12200 грн., на рахунок № 26259000098231, який був відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та правил надання банківських послуг, зі сплатою процентів у розмірі 36% річних за користування кредитом. Нарахування процентів здійснювалося щоденно, при цьому, проценти розраховувалися на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами. Щомісячний мінімальний платіж складав 10 % від суми заборгованості та підлягав сплаті позичальником щомісячно до 25 числа за попередній місяць. За порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідач в порушення умов договору, у встановлені строки не сплачував суму Кредиту та проценти за його користування, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 13 листопада 2015 року становить 17 700,88 грн., з яких 8533,13 грн. поточна заборгованість по тілу кредиту, 4595,35 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 429,33 грн. - поточна заборгованість за процентами, 4143,07 прострочена заборгованість за процентами. Відтак, представник позивача просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у сумі 17 700,88 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не подавали, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановлено, що 20 березня 2013 року між ПАТ ««[PERSON] Розвитку» та [PERSON] укладено кредитний договір № ICKGMCUI.10569.006, згідно якого [PERSON] протягом 60 днів з моменту укладення договору, зобовязаний відповідачу встановити кредитний ліміт у сумі 2000 гривень на рахунок № 26259000098231, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 відсотків на рік за користування кредитом, крім пільгового періоду. Надалі ліміт неодноразово був збільшений. Відповідно до п.2.3 кредитного договору банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Відповідно до п. 2.5. кредитного договору щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом трьох років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. У разі закінчення терміну дії кредитного договору, пр. відсутності письмової заяви позичальника про розірвання кредитного договору та простроченої заборгованості по кредиту, договір вважається продовженим на такий самий строк. Відповідно до п. 3.4. кредитного договору, підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у період обслуговування кредитного договору. Відповідно до п.4.2.2, позичальник зобов'язується погашати заборгованість в порядку і строки, зазначені в кредитному договорі. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості станом на 13 листопада 2015 року становить 17700,88 грн., з яких 8533,13 грн. поточна заборгованість по тілу кредиту, 4595,35 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту, 429,33 грн. - поточна заборгованість за процентами, 4143,07 прострочена заборгованість за процентами. В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій розрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved