Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

18.06.2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.06.2018 року було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та відкрито провадження у даній цивільній справі №234/8861/18. Копія вищезазначеної ухвали, а відповідачу- разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, було надіслано в порядку ст.272 ЦПК України, що підтверджується супровідним листом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на позові наполягали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи не надав. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом постановлено про заочний розгляд справи. Згідно позову, позивачам [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності. Крім них у вищевказаній квартирі зареєстровані: донька [PERSON], [INFO] та онук [PERSON], [INFO]. Останній з липня 2014 року і по теперішній час у квартирі не проживає, житлом не користуються, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, комунальні послуги не сплачує, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачам вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просять суд винести рішення, яким усвизнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши позов, надані заяви та докази - ксерокопію паспорта позивачів [PERSON] та [PERSON], копію посвідчення серія [NUMBER], відповідно до якого [PERSON] є особою з інвалідністю (2 група), копію свідоцтва про право власності від 1996 року зареєстрованого в КП «БТІ», відповідно до якого позивачі набули право власності на квартиру [ADDRESS], копію міграційної картки №0552926 щодо виїзду відповідача [PERSON] до РФ, копію виду на проживання іноземного громадянина у РФ, довідка №17933 про склад сім'ї та зареєстрований у житловому приміщення осіб, відповідно до відомостей якого за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], акт про не проживання від 01.06.2018 року відповідно до якого, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], однак з липня 2014 року за вищевказаною адресою не проживає, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] з липня 2014 року не користується житлом - квартирою [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності позивачам, а також не користується до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, оплату по комунальним послугам не проводить, чим порушує їх право вільно здійснювати своє право власності щодо житла, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації. Оскільки, позивачка на підставі п.9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, а на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційна задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь держави , слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved