Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

18.07.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] р. народилась [PERSON] Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON], про що зазначено в свідоцтві про народження дитини. Дитина проживає разом з матір'ю. Окрім того, позивач зазначила, що самотужки забезпечити дитину усім необхідним не може, відтак вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільної доньки. Ухвалою суду від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті. 22.10.2018 року позивачем було надано до суду додаткові пояснення по суті справи, в яких вона на обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що донька часто хворіє та потребує витрат на лікування, крім того потребує витрат на логопеда та спортивні секції. 14.11.2018 року відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що частково визнає позов та не заперечує проти сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 17% від його заробітку (доходу), оскільки він також сплачує аліменти у розмірі 17% від його заробітку (доходу) на утримання своєї старшої доньки [PERSON], яка досягла 18-річного віку та є студентом університету. Також зауважив що на його утриманні знаходиться мати похилого віку та бабуся, [INFO], які потребують догляду та фінансової допомоги. Окрім цього зазначив, що у добровільному порядку весь цей час до подання позивачем позову до суду сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 17% від свого заробітку (доходу), більш того інколи додатково надавав допомогу на інші потреби. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення. Зазначила, що позивач має скрутне матеріальне становище, а дитина хворіє та потребує додаткових коштів на лікування та спортивні секції. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково з підстав, зазначених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 19.01.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Згідно даного свідоцтва батьками дитини зазначено: [PERSON] та [PERSON], які є сторонами по справі. Дитина, [PERSON], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою ОСББ «Лазурна-34,36,36-А» від 18.07.2018 року №123. Відповідач мешкає окремо від дитини за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки, виданої ЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №2 від 02.06.2015 року №3152. Згідно копії довідки №108/2-170 від 13.11.2018 року [PERSON] проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Миколаївській області з 15.07.2006 року та його заробітна плата з червня 2018 року по листопад 2018 року складає 71079,15 грн.. Як вбачається з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні, [PERSON] надавав матеріальну допомогу дитині, проте не постійно та не в необхідному розмірі. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, з огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), враховуючи пояснення та наданні сторонами докази по справі, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 18.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, посилання відповідача на відрахування із його заробітної плати коштів на утримання старшої повнолітньої доньки [PERSON], яка навчається в університеті, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів необхідних для утримання дитини [PERSON], оскільки таке відрахування відбувається за його добровільною згодою та на його прохання. Будь-яких, допустимих доказів, існування обставин, передбачених ст.198 СК України, на підставі яких повинні сплачуватися аліменти на утримання повнолітньої дитини, відповідачем суду надано не було. Отже, рішення [PERSON] щодо здійснення матеріальної допомоги старшій донці, не повинно впливати на права молодшої доньки [PERSON] отримувати аліменти у розмірі, передбаченому законом. Крім того, доказів на підтвердження того, що мати та бабуся відповідача потребують матеріальної допомоги, окрім копій їх паспортів, а також виписки з лікарні відносно [PERSON] від 17.02.2014 року, яка потребує нагляду у лікаря онколога за місцем проживання, [PERSON] під час судового розгляду не надав. Серед іншого, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому [PERSON] розмірі, оскільки витрати зазначені у позовній заяві є додатковими витратами (розвиток здібностей дитини, лікування), які повинні стягуватися у відповідності до положень ст.185 СК України. Посилання позивача на витрати пов'язані з проходженням медичних обстежень не мають регулярного характеру, в зв'язку з чим не можуть бути враховані при визначені розміру аліментів. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial