Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

19.07.2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до Миргородського міськрайонного суду із позовом до Миргородської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка також представляла по довіреності інтереси позивача [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що 07 серпня 1997 року помер її батько та дід її сина [PERSON] [PERSON], який на час смерті був зареєстрований в [INFO]. Дана квартира належала спадкодавцеві [PERSON] на праві власності, оскільки він як член Житлово-будівельного кооперативу «Хорол» сплатив за неї всі пайові внески. Спадкодавець [PERSON] заповідав належну йому квартиру по ? частині їй - своїй дочці [PERSON] та своєму онукові позивачеві [PERSON] На момент смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним були зареєстровані та проживали в [INFO] вона та її син [PERSON], а отже вони вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] В той же час, у оформленні спадкового майна їм було відмовлено по причині відсутності правовстановлюючого документу на квартиру, зважаючи на що вони змушені були звернутися з даним позовом до суду. Просить суд визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування після смерті батька та діда [PERSON] по ? частині на квартиру №100, що розташована в м. Миргороді по вул. Незалежності 29/14. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи. Його інтереси за довіреністю представляє позивачка [PERSON] Представник відповідача Миргородської міської ради [PERSON] не висловила заперечень проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 07 серпня 1997 року помер [PERSON] батько позивачки [PERSON] та дід позивача [PERSON], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв та копією рішення Миргородського міськрайонного суду від 09 серпня 2012 року (а.с.13,-15, 28). За життя [PERSON] мав на праві власності квартиру №100 в житловому будинку 29/14 розташованому в м. Миргороді по вул. Незалежності, що підтверджується ордером на житлове приміщення та довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Хорол» про оплату вартості квартири (а.с. 16-18). З копії заповіту вбачається, що [PERSON] зробив наступне розпорядження на випадок своєї смерті: належну йому квартиру №100 за адресою м. Миргород, вул.. Незалежності 29/14 заповідав [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.11). Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та діда [PERSON] З постанов нотаріуса вбачається, що позивачам відмовлено у оформленні спадкового майна в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно (а.с. 10). Відповідно до ст.ст. 524, 525, 527, 548, 549 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує майнове право спадкодавця, перешкоджає позивачам оформити право на спадщину в позасудовому порядку суд вважає за необхідне визнати за кожним з них право на ? частину квартири №100, що розташована за адресою: м. Миргород, вул. Незалежності 29/14 в порядку спадкування після смерті [PERSON]

Outcome: approved