Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

18 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк» або позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 27 лютого 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в сумі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, посилається на те, що цим договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), з якими як зазначає позивач, відповідач ознайомлений, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього терміну жодна із сторін не поінформує іншу про припинення дії договору, то він автоматично пролонгується на такий же строк. Оскільки станом на 28.02.2017 у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 11 586 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за кредитом 778,93 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 7\~579,26 грн.; заборгованість за пенею та комісією 2 200,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 527,91 грн., то позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та 1 600 грн. витрат по оплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, двічі завчасно викликався в судове засідання шляхом направлення судової повістки про виклик за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а отже, в силу положень частини пятої статті 74 ЦПК України він вважається належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. За таких обставин, враховуючи позицію представника позивача, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі представника позивача та відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Так, з кредитного договору без номера від 27 лютого 2013 року вбачається, що в цей день між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким останній отримав в кредит грошові кошти в сумі 800,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту позивачем неодноразово збільшувався (а.с.5). Надання кредиту у вигляді ліміту на платіжну карту це окремий вид користування коштами, наданими в кредит. При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого\~\~сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Статтями 651, 654 цього Кодексу передбачено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом та вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії\~\~договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а.с. 19). Відповідачем не надано доказів про те, що дія вищевказаного кредитного договору за його ініціативою та у спосіб передбачений пунктом 1.1.7.12 Умов була припинена, тому суд вважає, що кредитний договір від 27.02.2013, укладений між сторонами, діє з часу його укладення й по термін дії виданої кредитної картки, тобто до 28 лютого 2017 року. Вищевказаними Умовами передбачено, що за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно частини другої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 27 лютого 2013 року, вбачається, що останній свої зобовязання за договором належним чином не виконує, останній платіж на виконання своїх зобовязань був здійснений ним 30.05.2014 в сумі 100 грн., а станом на 28.02.2017 загальна заборгованість за цим кредитним договором становить 11586,10 грн., з яких: заборгованість за кредитом 778,93 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 7579,26 грн.; заборгованість за комісією 2200,00 грн.; судові штрафи: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова)527,91 грн. (а.с.4). Аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку суд погоджується з розміром визначеної в ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить\~778 грн. 93 коп., водночас розмір визначених процентів вважає необґрунтованим. Так, розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, представник позивача обґрунтовує умовами, викладеними у довідці та Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 6-31). Проте надані представником позивача довідка та зазначені умови і правила всупереч вимогам статей 207, 1055 ЦК України та частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані та з матеріалів справи не вбачається, що оригінали цих документів були передані кредитором відповідачеві, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015, № 6-240цс14 від 11.02.2015, № 6-698цс15 від 10.06.2015, № 6-757цс від 01.07.2015. Наявність у відповідача обовязку зі сплати процентів передбачена частиною першою статті 1054 ЦК України, але враховуючи зазначені вище обставини, розмір процентів у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень частини першої статті 1048 та частини другої статті 1054 ЦК України, у відповідності до яких, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем був зроблений 30 травня 2014 року у розмірі 100 гривень. Отже розмір процентів за період з 01 червня 2014 року по 28 лютого 2017 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із суми поточної заборгованості в розмірі 778,93 грн., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період становить 409,21, що розраховується наступним чином: За період з 01.06.2014 по 16.07.2014 (ставка НБУ 9,5%, кількість днів 45) 9,12 грн.; з 17.07.2014 по 12.11.2014 (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 119) 31,74 грн.; з 13.11.2014 по 05.02.2015 (ставка НБУ 14%, кількість днів 85) 25,40 грн.; з 06.02.2015 по 03.03.2015 (ставка НБУ 19,5%, кількість днів 26) 10,90 грн.; з 04.03.2015 по 27.08.2015 (ставка НБУ 30%, кількість днів 177) 113,32 грн.; з 28.08.2015 по 24.09.2015 (ставка НБУ 27%, кількість днів 28) 16,14 грн.; з 25.09.2015 по 29.10.2015 (ставка НБУ 22%, кількість днів 35) 16,43 грн.; з 30.10.2015 по 17.12.2015 (ставка НБУ 22%, кількість днів 49) 23,00 грн.; з 18.12.2015 по 28.01.2016 (ставка НБУ 22%, кількість днів 42) 19,72 грн.; з 29.01.2016 по 03.03.2016 (ставка НБУ 22%, кількість днів 35) 16,43 грн.; з 04.03.2016 по 21.04.2016 (ставка НБУ 22 %, кількість днів 49) 23,00 грн.; з 22.04.2016 по 26.05.2016 (ставка НБУ 19%, кількість днів 35) 14,20 грн.; з 27.05.2016 по 23.06.2016 (ставка НБУ 18%, кількість днів 28) 10,75 грн.; з 24.06.2016 по 28.07.2016 (ставка НБУ 16,5%, кількість днів 35) 12,32 грн.; з 29.07.2016 по 15.09.2016 (ставка НБУ 15,5%, кількість днів 49) 16,21 грн.; з 16.09.2016 по 27.10.2016 (ставка НБУ 15%, кількість днів 42) 13,44 грн.; з 28.10.2016 по 08.12.2016 (ставка НБУ 14%, кількість днів 42) 12,55 грн.; з 09.12.2016 по 26.01.2017 (ставка НБУ 14% кількість днів 49) 14,64 грн.; з 27.01.2017 по 28.02.2017 (ставка НБУ 14% кількість днів 33) 9,90 грн.; Щодо стягнення з [PERSON] пені та комісії, штрафу (фіксована складова), а також штрафу (процента складова), то така вимога про стягнення є безпідставною, оскільки сама анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалось вище, укладено не було. Оскільки позивачем надано кредит, а відповідач не виконав умов договору і кредит не повернув, то виходячи із вимог закону, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а саме, на загальну суму 1188,14 грн., з яких 778,93 грн. поточна заборгованість та 409,21 грн. заборгованість за процентами. Також зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (1188,14 х 100 : 11586,10 = 10,2), то відповідно до положень статті 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 163,20 грн. судових витрат по оплаті судового збору (1600 х 10,2 : 100 = 163,20). На підставі статей 526 527, 530, 549, 651, 654, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial