Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

19.06.2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначили, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 19 серпня 2003 року житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством на підставі розпорядження № 84 від 19.08.2003 року. Відповідачка по справі - [PERSON] є донькою [PERSON] Відповідачка зареєстрована в квартирі з 24 листопада 2006 року, але не мешкає з нею з 2008 року. Спочатку вона мешкала в м. Краматорськ Донецької області, потім з зв'язку з бойовими діями в Донецькій та Луганській областях виїхала та дуже нетривалий час проживала в квартирі, а потім виїхала за межі міста Ізюм її місце знаходження їм не відоме, ніякого зв'язку з нею не має. Таким чином відповідачка перебуваючи на реєстраційному обліку за вказаною адресою чинить їм перешкоди в користуванні та розпорядженні їх майном. Порушує їх права власників житла, позбавляє їх можливості оформити субсидію, доводиться оплачувати комунальні платежі виходячи з кількості прописаних у даній квартирі людей, що є скрутним. Просять суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зазначеній квартирі та зняття її з реєстраційного обліку в цій квартирі. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, хоча позовну заяву з доданими матеріалами вона отримала 11.07.2018року (поштове повідомлення про вручення поштового відправлення). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 06 липня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 серпня 2003 рок увиданого Житлово ремонтно-експлуатаційним підприємством позивачам [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7) Відповідач [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі з 24.11.2006 року. (а.с. 9-10) Згідно акту, посвідченого Комунальним житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством - 1, від 12.06.2018 року [PERSON] за адресою : [ADDRESS] зареєстрована з 2006 року, але не проживає з 2008 року. (а.с. 4) Оскільки квартира [ADDRESS] належить позивачам [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв'язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідач втратила в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2008 року по день розгляду справи у суді в квартирі не проживає. Відповідач порушує права позивачів тим, що не знялася з реєстрації як така, що не проживає і не користується жилим приміщенням. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 704,80 гривень, відповідно заяви позивача залишити за позивачем.

Outcome: approved