Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

17 грудня 2018 року [PERSON] звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт того, що вона являється єдиним законним представником свого малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заяву мотивує тим, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вона записана матір'ю дитини, а батьком за її вказівкою записаний [PERSON], котрий помер [INFO]. З моменту народження дитини і по теперішній час вона одноосібно вирішує будь-які питання, що стосуються організації належного проживання свого сина, матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини ні від кого не отримує. В найближчий час вона (заявник) разом зі своїм сином вирішили виїхати на постійне місце проживання до Ізраїлю. Проте за законами іноземної держави їй необхідно встановити факт не визнання будь-якою особою чоловічої статі на території України батьківства над малолітнім [PERSON], а також те, що вирішенням одноосібно усіх питань стосовно організації проживання дитини займається вона без сторонньої допомоги, тобто факт того, що вона являється єдиним законним представником своєї малолітньої дитини. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала з підстав викладених у ній, просила встановити факт, що вона являється єдиним законним представником свого малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представники Охтирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області та органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника Охтирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в сумській області надійшла заява про розгляд справи без представника відділу, заперечень щодо розгляду заяви немає. Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ч. 1 ст. 318 Цивільного процесуального кодексу України, заявник у своїй заяві зобов'язаний зазначити який факт він просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого (повторно) 07 грудня 2018 року Охтирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [INFO] народився [PERSON], батьками якого в свідоцтві про народження записані мати - [PERSON], батько - [PERSON]. (а.с.9) З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, сформованого 13 червня 2018 року № 00020352214 вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], - [PERSON] в актовому записі № 413 від 23.12.2015 року зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі №583/4654/18 від 21.11.2018, яке набрало законної сили, встановлено факт, що [PERSON], [INFO], являється мітір'ю - одиначкою та сама утримує свого сина - [PERSON], [INFO]. Ізраїль та Україна входять до числа держав, які зв'язані Гаагською конвенцією «Про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадання дітей» від 25 жовтня 1980 року (Ізраїль приєднався до неї у 1991 році, Україна - 11 січня 2006 року), а тому для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, усиновлення та іншого, для держави Ізраїль необхідно рішення суду України про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме, що заявник [PERSON] є матір'ю та єдиним законним представником своєї малолітньої дитини - [PERSON]. Згідно заяви, посвідченої 08.12.2018 приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Лебедєвою Л.М, зареєстрованої в реєстрі за № 1987, [PERSON] підтверджує, що в період проживання в Україні в шлюбі не перебувала. Станом на 08.12.2018 в шлюбі не перебуває і перешкод для укладення шлюбу не має. (а.с.13) Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цвітного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу органу охорони здоров'я про народження нею дитини . Визначення походження дитини проводиться в момент державної реєстрації її народження, яке має бути здійснене у відповідності до ст. 144 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що встановлення факту про те, що [PERSON] є єдиним законним представником свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], необхідно для їх виїзду на постійне проживання до країни Ізраїль. Відповідно до ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України,батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Оскільки заявник є матір'ю малолітнього [PERSON] та відповідно до закону вона є його законним представником, суд вважає можливим встановити факт того, що [PERSON] є єдиним законним представником своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved