overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений з [PERSON], посилаючись на ті обставини, що з початку червня 2016 року між ним та дружиною погіршились, так як останні не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих сімейних питань внаслідок різних поглядів на сімейне життя, на права та обовязки подружжя, що призвело до припинення з початку липня 2016 року шлюбних відносин з відповідачем та ведення з нею спільного господарства. Крім того, вказує, що зазначені обставини роблять неможливим подальше спільне сімейне життя з відповідачем, а збереження шлюбу, у свою чергу, суперечитиме як інтересам останніх, так інтересам їх сина- Хорунжий [PERSON],який після припинення сімейних стосунків. за взаємною згодою залишився проживати з матірю. В судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву в якій просить судове засідання проводити за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та цілком визнає заявлені позивачем вимоги. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює \~\~ рішення про задоволення позову. \~\~ Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~\~ ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 серпня 2000 року у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова про що зроблено відповідний актовий запис № 352, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на «Хорунжа».(а.с. 5) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], який народився 23.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. (а.с. 6) Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, виникнення суперечок з важливих сімейних питань, різних поглядів на сімейне життя, на права та обовязки подружжя, у звязку із чим фактично шлюбні відносини остаточно припинились на початку липня 2016 року, після чого подружжя спільного господарства\~ не веде, шлюбних відносин не підтримує. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не предявлялись. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаною заявою, посилаючись на слідучи обставини. 21 квітня 2016 року в м.Макіївка Донецької області помер її батько [PERSON], який на момент смерті проживав у вказаному місті. Оскільки згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» місто Макіївка відноситься до такого населеного пункту, то заявниця звернулась до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська, просила винести рішення, яким встановити юридичний факт смерті свого батька. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала. Суд, заслухав заявницю, дослідивши матеріали справи, визнав заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окрім того статтю 257-1 ЦПК можна застосовувати як в справах щодо фактів на непідконтрольних територіях Донецької та Луганської області, так і в справах щодо фактів народження і смерті на території Криму. Заявниця є донькою громадянина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.5), свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с.6), рішенням Першотравенського міського суду Донецької області від 04 листопада 2011 року (а.с.7), згідно якого було розірвано шлюб заявниці. З паспорту громадянина України [PERSON] видно, що він був зареєстрований в [INFO] (а.с.13-5). Заявниця надала суду довідку про причину смерті [PERSON], померлого 21 квітня 2016 року в м.Макіївка Донецької області (а.с.12), та свідоцтво про його смерть. Вказане видано в «Донецькій народній республіці», належними доказами судом, відповідно до діючого законодавства, не визнаються. Однак, заявницею надані декілька фотознімків могили [PERSON], де містяться дані про дату народження- дату смерті [PERSON] На одному з фотознімків видно, що [PERSON] поховний поряд з могилою своєї дружини- Щербини [PERSON] (матері заявниці). Суд визнає доводи заявниці про смерть батька достатньо переконливими, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.06.1993 року у виконкомі Тополівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в червні 2016 року, через відсутність порозуміння та поваги між ними, неналежну поведінку відповідача, який зловживає спиртними напоями. Позивач [PERSON] просить заявлені позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб між ними. Вказує на те, що з червня 2016 року, через погіршення відносин між ними, вони проживають окремо. Миритись вона не бажає. В 2015 році вона вже зверталась до суду з аналогічним позовом, вони помирились, проте відносини у сім'ї не змінились. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, своєчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки від 26.07.2016 року. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06.06.1993 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Тополівської сільської ради Теплицького району Вінницької області.. Від шлюбу мають одну дитину, сина [PERSON], [INFO], який проживає із сторонами. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2016 року. Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відносини між сторонами погіршились через непорозуміння між ними і з червня 2016 року сторони спільно не проживають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 551,20 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився [INFO] Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Відповідно до письмових пояснень, які відібрані в порядку допиту за окремим дорученням, відповідач позов визнав частково, а саме згоден сплачувати аліменти після звільнення з місць позбавлення волі, оскільки на теперішній час доходів не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], який народився [INFO], та проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] та довідкою ОСББ «Юг-1» № 09 від 19 липня 2016 року про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Доводи відповідача про неможливість сплати аліментів до його звільнення з місць позбавлення волі суд не може прийняти до уваги, оскільки положеннями СК України не передбачена можливість звільнення з цих підстав від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їх дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилася [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання дитини. Позивачка та відповідач в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилася [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] та довідкою ОСББ «Ніка-83» № 76 від 12 липня 2016 року про склад сім'ї позивачки. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем, має малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час знаходиться лише на її утриманні через відокремлене від сім'ї проживання її батька та відсутності матеріальної допомоги з його боку. У зв'язку з цим, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримала, відповідач визнав позовні вимоги, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 17 листопада 2007 року [PERSON], 1977 року народження, та [PERSON], 1975 року народження, перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Позивач разом з [PERSON] проживає по [ADDRESS]. Відповідач проживає по [ADDRESS]. Працює малярем на ТОВ «Завод Кобзаренка», його середньомісячна заробітна плата складає близько 3470 грн. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що малолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст.180 СК України відповідач, як її батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері дитини. Враховуючи, як того вимагають положення ст.182 СК України, матеріальне становище дитини, платника аліментів (наявність сталого заробітку, відсутність відомостей про наявність інших утриманців) та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували 15 листопада 1986 року у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського району м. Херсон, актовий запис №1007, від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON] - [INFO] та доньку [PERSON] - [INFO]. На теперішній час діти є повнолітніми та проживають окремо від них. Подружнє життя не склалося через різність характерів та частих сварок,суперечок. Подружні стосунки не підтримуємо, кожен живе власним життям. Добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач відмовляється. На примирення не погоджується, оскільки вже подавала до суду заяву про розірвання шлюбу та надавався час на примирення та справа була закрита за її заявою, але відповідач не змінив своєї поведінки. Просить шлюб розірвати через фактичний розпад сім'ї. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала, на примирення не погоджується та згодна на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, з перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 листопада 1986 року у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського району м. Херсон, актовий запис №1007. (а.с.3) Від шлюбу мають двох дітей, сина [PERSON] - [INFO] та доньку [PERSON] - [INFO]. На теперішній час діти є повнолітніми та проживають окремо від них. Подружнє життя не склалося через різність характерів та частих сварок, суперечок, кожен живе власним життям. Добровільно розірвати шлюб через органи ДРАЦС відповідач відмовляється. Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Та залишає позивачу прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу 551,20 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, до закінчення ним навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно свій обовязок по утриманню сина не виконує. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і просив суд стягувати з нього аліменти в розмірі 350 грн., оскільки не має змоги сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], який навчається у Вищому професійному училищі № 42 денної форми навчання, не на повному державному утриманні, але добровільно свого законного обовязку по утриманню свого повнолітнього сина не виконує. Дані правовідносини регулюються ст.ст.182, 199 ч.1, 200 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких продовження навчання повнолітніми дітьми і наявність у звязку з цим потреби в матеріальній допомозі, зобовязує батьків утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за наявності можливості надавати матеріальну допомогу; при ухилянні батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, при цьому враховується можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню повнолітнього сина, який навчається і потребує у звязку з цим щомісячних витрат, чим порушує його права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, перебуванням на його утриманні неповнолітньої дитини, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, в розмірі 350 грн. в примусовому порядку до закінчення ним навчання. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 12.10.2015р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані в с. Круподеринці Погребищенського району Вінницької області по вул. Піщанка, 25. Однак позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити (а.с. 28). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Павлівської сільської ради листом повідомив суд, що зявитись в судове засідання не має можливості, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 29). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини регулюються: - ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном.; - ч.1 ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична особа або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 12.10.2015р., була власником житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані в с. Круподеринці Погребищенського району Вінницької області по вул. Піщанка, 25; [PERSON], як єдина спадкоємиця за заповітом впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про її прийняття, але через відсутність правовстановлюючого документа про належність нерухомого майна спадкодавцю за життя не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 16.11.2004р. померла її мати, [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай) та Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий Сертифікат), яку вона має намір успадкувати за заповітом, проте не має можливості оформити спадщину через пропущений строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 21). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Андрушівської сільської ради повідомив суд листом, що не має можливості зявитися в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 20). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 16.11.2004р., відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай) та Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий Сертифікат), яку [PERSON] має намір успадкувати за заповітом, проте не має можливості оформити спадщину через пропущений строку для подання заяви про прийняття спадщини, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на спадкове майно.

Outcome: approved