Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

18 листопада 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 19 листопада 2003 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 гривень, починаючи з 01 серпня 2013 року і до повноліття дитини. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено [PERSON], оскільки на підставі рішення Костянтинівського міського суду від 26 лютого 2003 року з відповідача утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від заробітку відповідача (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, (а.с.29). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що позов визнає в повному обсязі - в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.30). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.25) та письмові заперечення, вказуючи, що не заперечує проти задоволення позову, одна в розмірі не більшому ніж 1/2 (одна друга) частина фактичних (документально підтверджених) щомісячних витрат на дитину (а.с.26-27). Дослідивши докази у справі, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 2003 року (а.с.3), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того що з 1 серпня 2013 року вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково - стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання дитини щомісяця в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову з 18 листопада 2013 року і до повноліття дитини, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 229,40 грн. відповідно до розміру, встановленому на дату подання позову.

Outcome: partial