Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

18.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, де просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення сином [PERSON], повноліття [INFO]. Позов мотивує тим, що 04.08.2006 року було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Відповідач, який проживає окремо, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дитини, участі у вихованні дитини не приймає, не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини. Сторони про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, де позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач вказав, що позов визнає в повному обсязі. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180 - 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Судом встановлено, що 04.08.2006 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11). З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками дитини, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Сторони проживають окремо з листопада 2013 року, дитина проживає з матір'ю. Згідно позовної заяви позивачки, відповідач усунувся від матеріального утримання сім'ї та виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям та здоров'ям дитини. Відповідач не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину, а подав заяву, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. А тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці заробітку (доходу) відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини, враховуючи при цьому те, що відповідач є працездатним та працює, тому має постійний заробіток, позов визнає, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх сина, що не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 18.02.2015 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved