Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

19 березня 2021 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, 05 березня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. У шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між ними припинилися з лютого 2021 року. З цього часу відповідач коштів на утримання доньки не надає. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення, яким просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку [PERSON] 29 червня 2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] , який просив позовні вимоги позивачки задовольнити частково, стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Свій відзив мотивує тим, що дійсно він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , наразі вони проживають разом. Зазначає, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір , яка потребує матеріальної допомоги. Крім того у нього на утриманні перебуває малолітня дитина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та згідно рішення суду він сплачує аліменти у розмірі ј частини усіх видів свого заробітку щомісячно. Позивачка [PERSON] \~подала до\~суду заяву,\~в якій\~просила справу\~слухати у\~її відсутности, не заперечувала проти стягнення на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частки усіх доходів [PERSON] .. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1/6 частини усіх його доходів. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою від 13 травня 2021 року у справі відкрито спрощене провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Згідно із копією свідоцтва про шлюб серія: [NUMBER] , з 05 березня 2016 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно із копією свідоцтва про народження [PERSON] , серія: [NUMBER] , вона народилася [INFO] в м. Бахмуті Донецької області та її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно із актом № 16 від 17 березня 2021 року, [PERSON] разом із своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 01 жовтня 2016 року по теперішній час проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження відповідача, серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію як інвалід 3 групи за загальним захворюванням. Відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від12 грудня 2013 року, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини всіх його доходів та до досягнення останнім повноліття. Відповідач визнає частково позов позивачки, а позивачка не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача, однак заяви про зменшення позовних вимог не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789\~XII 78912, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. ст.183, 184 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 18 3 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом . Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що з відповідача за рішенням суду вже стягуються аліменти у розмірі ј частини на іншу дитину, крім цього на утриманні у відповідача знаходиться непрацездатна мати інвалід 3 групи. Відповідач визнав позов у повному обсязі та погодився на стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини його заробітку. З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дитини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, згодою позивача, досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 березня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимоги відповідача, викладеної в у відзиві про верхню граничну межу розміру аліментів, за якими розмір аліментів не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, судом вона не приймається, оскільки не передбачена при розгляді справи в позовному порядку. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати». За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави. Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial