Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

18 квітня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «ЖБК № 30 «МАРС-2», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що матері позивача належала квартира [ADDRESS]. У липні 2010 року остання померла, після чого позивач звернулася до нотаріуса, проте їй було відмовлено через ненадання правовстановлювального документа на спадкове майно. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкову квартиру за законом (а.с.а.с. 2 5). У судовому засіданні представник позивача підтримала позов у повному обсязі. Представник відповідача до суду не зявився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Третя особа до суду також не зявилася, звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що матері позивача, [PERSON], 19.08.1977 року в Обслуговуючому кооперативі «ЖБК № 30 «МАРС-2» була виділена квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Пайовий внесок був внесений [PERSON] у повному обсязі (а.с. 12). 25 липня 2010 року [PERSON] померла (а.с. 7). На час смерті [PERSON] і дотепер у квартирі постійно проживає позивач із сином, [PERSON] (а.с.а.с. 10, 11). 06 листопада 2015 року позивач звернулася до третьої особи із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Того ж дня третя особа своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що вона не надала правовстановлювальні документи на спадкове майно (а.с. 9). Право власності на вказану квартиру на час розгляду справи не зареєстровано. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною 1 статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності зі статтею 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті [PERSON] залишився один спадкоємець її майна позивач. Частиною 3 статті 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Позивач на час смерті матері постійно мешкала з нею, не відмовилася від спадщини, отже, у розумінні закону, прийняла спадщину. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач прийняла це майно після смерті матері і є спадкоємцем першої черги. При цьому суд вважає, що вказана вище квартира входить до спадкової маси, оскільки спадкодавець повністю сплатила пайовий внесок за неї, про що свідчить довідка відповідача від 17.02.2016 року № 11.

Outcome: approved