Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

17 листопада 2018 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов, в якому прокурор зазначив, що державним реєстратором в порушення вимог земельного законодавства України, без передбаченої законом землевпорядної документації та відповідного рішення органу, уповноваженого на зміну цільового призначення земельної ділянки про його затвердження, проведено державну реєстрацію змін до об`єкту нерухомого майна, яким в порушення вимог чинного законодавства змінено цільове призначення земельної ділянки. Отже, державним реєстратором фактично проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з цільовим призначенням «для розміщення універсальних торгово-складських комплексів», що є грубим порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», прокурор вважає, що з метою поновлення державних інтересів, вбачається необхідність звернення саме прокуратури з вищевказаним позовом. Представник прокуратури та представник Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області в ході судового розгляду фактично підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в ході судового розгляду подав відзив, з якого вбачається, що з позовом не погоджується, просить відмовити у його задоволенні (а.с.97). Відповідач державний реєстратор до суду не з`явився, при цьому направила відзив, з якого вбачається, що з позовом не погоджується. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 202 ч.1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як встановлено судом та підтверджується дослідженими доказами, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2014 року відповідачу [PERSON] (код [NUMBER] ) належить земельна ділянка 1/7 площею 0,4778 га., за адресою: [ADDRESS] ), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5123755800:01:003:4003 (а.с.103). 31 березня 2018 року державним реєстратором Тихоновою А.С. проведено державну реєстрацію змін до об`єкту нерухомого майна, а саме змінено цільове призначення вищевказаної земельної ділянки з «для ведення особистого селянського господарства» на «для розміщення універсальних торгово-складських комплексів». Підставою для реєстрації таких змін стали документи, що зазначені у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: витяг з ДРРП від 22.10.2014 року, рішення місцевого органу державної виконавчої влади, розпорядження про внесення змін до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 17.07.2017 р. № 313/А-2017, серія та номер: 450/А-2017, виданий 17.09.2017 р., видавник: Овідіопольська районна державна адміністрація, тощо (а.с.12). Разом з цим, згідно з чинним законодавством зміна цільового призначення земельної ділянки відбувається в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», Законом України «Про державний земельний кадастр», Порядком ведення Державного Земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. № 1051. Відповідно до ст. 20 ч.1,ч.2 ЗК України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Пунктом 3 Кодексу визначено, що зміна цільового призначення земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів здійснюється районною державною адміністрацією. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом, та погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Стаття 186-1 ЗК України визначає повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Так, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно з ч.4 зазначеної статті, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Як зазначив у своєму відзиві на позов відповідач [PERSON] , ним 27 липня 2017 року на адресу компетентних органів була надана відповідна Заява з проханням про надання згоди на зміну цільового призначення належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:003:4003 площею 0,4778 га., за адресою: [ADDRESS] , посвідчена приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Гурською В.С. за № 1133 (а.с.99). На підставі вказаної заяви ПП «Земельно-житловий центр «Ресурс» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки цільове призначення якої змінюється, який наданий на погодження у відповідності до діючого законодавства. Висновком Управління містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 15.03.2018 року № 332, Управління погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки цільове призначення якої змінюється (а.с. 88). Натомість, про затвердження проекту землеустрою Овідіопольською районною державною адміністрацією в Одеській області і про наявність відповідного Розпорядження відповідач не вказує. В свою чергу представник Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області в своєї відповіді наголошує на тому, що будь-яких звернень чи клопотань про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, від [PERSON] чи інших громадян до Адміністрації не надходило, зміна цільового призначення вказаної земельної ділянки не провадилось, відповідне розпорядження не видавалось (а.с.15). Таким чином, визначеного земельним законодавством України порядку зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 5123755800:01:003:4003 площею 0, 4778 га., за адресою [ADDRESS] не дотримано, а тому дії державного реєстратора Тихонової А.С. щодо винесення рішення індексний номер 40420820 від 31.03.2018 року про реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна на підставі чого було змінено цільове призначення земельної ділянки не відповідають закону, отже відповідна позовна вимога Прокуратури підлягає задоволенню, а рішення державного реєстратора - скасуванню. Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2014 року відповідачу [PERSON] належить вищевказана земельна ділянка (а.с.103). Зазначене право власності зареєстровано належним чином в компетних установах (а.с. 102) та внесено відповідний запис. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2011 року № 1141 затверджений Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Розділ 7 Порядку визначає процедуру внесення змін до Державного реєстру, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, внесення записів про скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав. Скасування права власності можливе лише за умови визнання протиправним та/або незаконним рішення або документа на підставі якого зазначене право виникло. Державний реєстр речових прав та витяги з нього фактично є титулом про право. Правовстановлюючі документи - це документи за результатами аналізу яких винесено запис про право. В даному випадку ані правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності від 22.10.2014 року ніким не оспорене та не є предметом теперішнього позову. До того ж слід зауважити на тому, що скасування рішення державного реєстратора про внесення змін у Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасовані, у разі їх наявності у Державному реєстрі прав. Таким чином, підстав для задоволення вимоги Прокуратури скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за [PERSON] на нерухоме майно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером 5123755800:01:003:4003 площею 0,4778 га., за адресою: [ADDRESS] , в результаті чого було змінено цільове призначення земельної ділянки для розміщення універсальних торгово-складських комплексів, не вбачається, тим більше, що право власності в Україні є непорушним, та охороняється законом. При подані позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу в розмірі 3524 грн. (а.с.40), суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, по справі є два відповідача, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 (3524:2=1762) грн. з кожного.

Outcome: partial