Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

19.03.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 31.03.2021 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2021 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 24.05.2021 року. Відповідачем не наданий відзив на позовну заяву Фіксування судового засідання технічного засобами не здійснювалось у відповідності до положень ст. 247 ЦПК України Згідно заявлених позовних вимог позивач просить змінити спосіб виконання рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , встановлений в судовому наказі №2-н-403/2010 від 12.11.2010 року, визначивши стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі 3000.00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 22.03.2021 року до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 30.01.2009 року вона і відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 3 В період спільного проживання і шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] . За наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2010 року (справа № 2-н-403/2010) з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. 12.12.2018 за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. Відповідач добровільно у часті в матеріальному утриманні дітей не приймає, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.01.2009 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 12.12.2018 за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду. В період спільного проживання і перебування у шлюбі у сторін народилася двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] і син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, в яких батьком дітей записаний відповідач. Також судом встановлено, що за наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2010 року (справа № 2-н-403/2010) з відповідача стягуються аліменти на утримання їхнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, що підтверджується копією судового наказу. Позивачка просить змінити спосіб і розмір стягуваних аліментів на утримання старшого сина з частки на тверду грошову суму. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України - Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року в зв`язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи, що позивач бажає отримувати аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі, тобто позивачем обирається саме такий спосіб захисту прав, тому суд вважає, що існують підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини. Так як спосіб стягнення аліментів у відповідності до норм Сімейного кодексу України обирається стягувачем . Крім того за судовим наказом аліменти на утримання старшого сина сторін стягненні в мінімальному розмірі, який на даний час збільшений у відповідності до Закону. Сторонами не надано суду доказів про отримувані ними прибутки і наявність інших обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Проте судом враховується, що обоє із сторін є працездатними особами, можуть працювати і матеріально утримувати дитину. Також судом враховується, що на даний час розмір аліментів, які стягненні з відповідача за судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.11.2010 року, є нижчим від встановленого законом гарантованого розміру аліментів, з чого суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів і збільшення їх розміру. В свою чергу позивачем не обґрунтовано матеріальну потребу дитини в розмірі 3000.00 грн.. щомісячно. Також суд враховує те, що позивачем поданий до суду позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання меншого сина та, що матеріально утримувати дитину повинні обоє батьків Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період Вирішуючи питання про суму, в якій потрібно визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує вік дитини, її потреби, відсутність особливих обставин, що мають наслідком стягнення аліментів в більшому розмірі, а враховуючи всі вищенаведені обставини приходить до висновку про можливість змінити розмір та спосіб стягнення аліментів , стягуваних з відповідача, стягнувши з відповідача на ім`я позивачки аліменти на утримання старшого сина, визначивши їх в твердій грошовій сумі 1500.00 грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону. Стягнення аліментів в даній сумі з урахуванням обов`язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде достатнім для гармонійного розвитку дитини в відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так як позивачем поданий позов про збільшення розміру аліментів, а не про стягнення аліментів, стягнення аліментів у збільшеному розмірі здійснюється з дня набрання рішенням законної сили, а не з часу подання позову до суду. Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 908.00 грн., так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 180, 182, 183, 192 СК України.

Outcome: partial