Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

17 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь нього 68422,70 грн. за відшкодування матеріальних збитків та 1000000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зіслався на те, що постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 - заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 та постанову Львівського апеляційного суду від 30 липня 2020 в частині відмови у задоволені вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено та скасовано рішення реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Труби О.М. від 05 березня 2012 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, прийнятого у зв`язку із заявою [PERSON] та договору іпотеки від 11 серпня 2011, реєстраційний №926. Зазначає, що квартира [ADDRESS] належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2010. Однак, 05 березня 2012 державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Труба О.М. прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру на ім`я [PERSON] . Таким чином, державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Труба О.М. 05 березня 2012 незаконно його позбавив права власності на спірну квартиру. Верховний Суд визнав дії відповідача незаконними. Судове рішення набрало законної сили. Крім того, зазначає, що у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 установлено наступне: « ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» під час постановлення судом ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру та заборони на вчинення будь-яких дій щодо розпорядження нею, Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень». Отже дії щодо відчуження майна, яке перебувало під арештом на підставі судового рішення, є незаконним. Таким чином, державний реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Труба О.М. 05 березня 2012 незаконно позбавив його права власності на вищезазначену квартиру, зареєструвавши право власності за [PERSON] . Такими своїми діями ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» нанесло йому як матеріальної, так і моральної шкоди, оскільки він протягом 8 років доводив керівництву БТІ, керівництву Львівської обласної ради, судам, відділам поліції, органам прокуратури про незаконність дій реєстратора БТІ Труби О.М . На підставі висновку про оцінку майна від 01 березня 2012 суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] та ст.ст. 623, 625 ЦК України, позивач матеріальні збитки, які завдані йому внаслідок протиправних дій ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» оцінює у сумі 68422,70 грн. Крім того, від незаконного позбавлення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» його права власності, він зазнав нервового потрясіння, починаючи з березня 2012, у нього став підніматися артеріальний тиск, порушився ритм серця, тремтять руки та ноги, він постійно проходив курс лікування, з 17 по 23 жовтня 2019 з гіпертонією та хворобою серця проходив стаціонарне лікування у лікарні, тому на підставі ст. 23 ЦК України просить суд відшкодувати йому 1000000 грн. в якості компенсації за нанесення йому моральної шкоди. У зв`язку із вищенаведеним змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав з підстав наведених у ньому. В судове засідання представник відповідача ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, неодноразово надсилав на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи, тому суд вважає, що дану цивільну справу можна розглянути у відсутності представника відповідача на підставі поданих матеріалів та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ст.ст.3,78 , 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено, що постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 - заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 та постанову Львівського апеляційного суду від 30 липня 2020 в частині відмови у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині, якою позовні вимоги [PERSON] задоволено та скасовано рішення реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Труби О.М. від 05 березня 2012 щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, прийнятого у зв`язку із заявою [PERSON] та договору іпотеки від 11 серпня 2011, реєстраційний №926. Судом встановлено, що 03 березня 2012 ухвалою Франківського районного суду м. Львова у справі №2/1326/1642/2012 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , якою заборонено [PERSON] , іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження арештованим майном, у тому числі здійснювати перереєстрацію права власності, відчуження у будь-який спосіб, передачу в оренду, іпотеку, заставу, безоплатне користування третім особам, продаж обмін, дарування, передачу в оперативне управління чи до статутних фондів, тощо. 05 березня 2012 року ухвалу суду отримано ОКП Львівської обласної ради БТІ, про що свідчать матеріали інвентаризаційної справи. У той же день, 05 березня 2012 року на підставі поданих заявником документів, а також інвентаризаційних та реєстраційних матеріалів, державним реєстратором бюро технічної інвентаризації Трубою О.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав про реєстрацію права приватної власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта: 30666308. Підстава виникнення права власності: договір іпотеки від 11 серпня 2011 року за реєстровим № 926, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й. Є. 05 березня 2012 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» Бовт Д.П. видано відповідний витяг про державну реєстрацію прав за № 33389948. У постанові Верховного суду від 07 квітня 2021 надано оцінку вищезазначеним діям державного реєстратора бюро технічної інвентаризації Труби О.М. , де вказано, що дії щодо відчуження майна, яке перебуває під арештом на підставі судового рішення, є незаконними, незалежно від того, чи було зареєстроване таке обтяження відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що і стало підставою для скасування заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 за позовом [PERSON] до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] та постанови Львівського апеляційного суду від 30 липня 2020 за апеляційною скаргою [PERSON] . Як на підставу порушених прав позивача - Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», яке незаконно позбавило [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , зареєструвавши 05 березня 2012 року право власності за [PERSON] під час дії вищезазначеної ухвали Франківського районного суду м. Львова від 03 березня 2012 року про арешт квартири [ADDRESS] , та заборони іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження арештованим майном, у тому числі здійснювати перереєстрацію права власності, відчуження у будь-який спосіб, передачу в оренду, іпотеку, заставу, безоплатне користування третім особам, продаж обмін, дарування, передачу в оперативне управління чи до статутних фондів, тощо, яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2010, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р., реєстраційний №2648. Матеріальні збитки, завдані протиправними діями Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», позивач [PERSON] на підставі висновку про оцінку спірної квартири від 01 березня 2012 суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , ст.ст. 623, 625 ЦК України оцінює у сумі 68422 грн., 70 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», шкода, завдана державним реєстратором фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов`язків, підлягає відшкодуванню на підставі судового рішення, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За викладених обставин, визначена позивачем сума у розмірі 68422 грн. 70 коп. не є збитками в розумінні ст. ст. 22, 623 ЦК України, а тому суд вважає, що їх не можна віднести ані до реальних збитків, ані до упущеної вигоди, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1000000 грн. у відшкодування моральної шкоди. При вирішенні даного питання суд керується ст.23 ЦК України, де зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п.3 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю фізичних осіб. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку. Згідно роз`ясень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК). Позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду виходячи з того, що від незаконного позбавлення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» його права власності, він зазнав нервового потрясіння, починаючи з березня 2012 року, у нього став підніматися артеріальний тиск, порушився ритм серця, тремтять руки та ноги, він постійно проходив курс лікування, а саме з 17 по 23 жовтня 2019 з гіпертонією та хворобою серця проходив стаціонарне лікування у лікарні. Позивачем не доведено розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди в сумі 1000000,00 грн., а також не надано доказів, які б це підтверджували. Наданий суду витяг з 5-ої клінічної лікарні, у зв`язку із перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні у період з 17 по 23 жовтня 2019 з гіпертонією та хворобою серця не дає змоги суду оцінити ступінь фізичних та моральних страждань позивача, крім того жодних доказів витрат на лікування позивачем суду не надано. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення матеріальної компенсації завданої моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, а обставини наведені ним під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження, відтак, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про відшкодування збитків, завданих державним реєстратором слід відмовити.

Outcome: dismissed