overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~17 лютого 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. З відповідачем проживають окремо з серпня 2020 року, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем. Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 березня 2021 року. Розгляд справи відкладався в зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивача надійшла письмова заява, в якій просить слухати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив у встановлений судом строк не подано. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 29.11.2003 року у Сумському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис №1907, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 4). Відповідно до\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 \~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Підтримання позивачем позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

17 лютого 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем зареєстрований 27 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, згідно актового запису № 1165 розірвати. В обґрунтування позову зазначила, що 27 листопада 2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, тому сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Судова повістка про виклик до суду відповідачу [PERSON] не направлялась у зв`язку з тим, що тимчасово призупинено приймання поштових переказів, адресованих до Донецької області на території проведення АТО. Повідомлення про місце, дату та час розгляду справи розміщено шляхом публікації оголошення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони 27 листопада 2007 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 27 листопада 2007 року (арк.с.8). Від зазначеного шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] (арк.с.12) та [PERSON] , [INFO] (арк.с.11). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

17 лютого 2021 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми - задоволено частково. Зобов`язано відповідача [PERSON] , не перешкоджати позивачу [PERSON] , брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . Визначено способи участі [PERSON] у вихованні дітей, а саме: - перші та треті вихідні місяця (субота та неділя) з 09 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.; - другий та четвертий робочий тиждень місяця (понеділок - п`ятниця) з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. після відвідування дітьми школи; - спілкування можливе на вулиці, в школі, на дитячому майданчику, в дитячому кафе та в інших розважальних комплексах для дітей, як за участю матері дітей за її бажанням, так і без її участі; - у період літніх канікул два тижні щомісяця літніх канікул для відпочину та оздоровлення за бажанням дітей з вивозом дітей на відпочинок до інших населених пунктів в межах України. В задоволенні інших вимог - відмовлено. Із вказаним рішенням суду не погодилась відповідач по подала апеляційну скаргу, яку було направлено разом з матеріалами справи до Донецького апеляційного суду. Ухвалою судді Донецького апеляційного суду від 12 квітня 2021 року вказану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо розподілу судових витрат Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання повідомлялись належним чином, відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові питання про внесення додаткового рішення. Суд, вивчивши матеріали вищезазначеної справи, вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 243/5909/20 (№ 2/243/134/2021) позивачем [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн, однак судому при ухваленні рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, оскільки Слов`янським міськрайонним судом Донецької області в рішенні суду не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, слід ухвалити додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

17 серпня 1998 року [PERSON] і [PERSON] уклали між собою шлюб у відділі ЗАГС виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області, про що 17 серпня 1998 року зроблено відповідний актовий запис за №171. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №126517, повторно виданим Кузнецовським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 10 березня 2017 року. 17 березня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що протягом майже 19 років сторони проживали у спільному шлюбі, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, проте в останні роки їх спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Згідно з доводами позивача подружжя не проживає разом як сімя і їх шлюб існує лише формально. За таких обставин, [PERSON] вважає неможливим збереження цього шлюбу і подальше спільне проживання з відповідачкою та просить суд розірвати шлюб, укладений із [PERSON], у судовому порядку. У судове засідання сторони не зявилися повторно, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені судом про час, дату і місце розгляду даної справи. У поданих у суд письмових заявах від 29 березня 2017 року і від 26 квітня 2017 року [PERSON] зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу, заявлені до [PERSON], просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. [PERSON] не подано суду будь-яких заяв, клопотань та заперечень проти вказаного позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

17 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 44. У цьому шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. У червні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до свого чоловіка [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, постійні сварки, ревнощі та неможливість знайти спільну мову призвели до втрати почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а з початку 2012 року шлюбні відносини між ними фактично припинено, вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Вважає, що їхня сімя розпалася, спільне життя і збереження сімї стали неможливими та суперечили б її інтересам та інтересам їхніх дітей. Посилаючись на ці обставини просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 2012 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, інтересам дітей подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 18, 55, 104, 105, 110, 112 СК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

17 серпня 2011 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 9000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 березня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 16097,68 грн., заборгованність за кредитом 7964,94 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6889,99 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 742,75 грн., всього загальна сума забогованості склала 16097,68 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 серпня 2011 року в розмірі 16097,68 грн. та судові витрати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день розгляду справи сповіщена, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за її відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 17 серпня 2011 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 9000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 31 березня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 16097,68 грн., заборгованність за кредитом 7964,94 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 6889,99 грн, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 742,75 грн., всього загальна сума забогованості склала 16097,68 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

17 серпня 2011 року ПАТ «Акцент-Банк» (скорочена назва ПАТ «А-Банк») уклало з [PERSON] договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Посилаючись на те, що Рустамов має заборгованість за кредитом в сумі 5006 грн. 76 коп., за відсотками в сумі 8915 грн. 72 коп., у звязку з чим йому нараховано 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 696 грн. 12 коп. штрафу (процентна складова), ПАТ «Акцент-банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього цих коштів. В судове засідання сторони не зявились, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку від 17 серпня 2011 року (яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта і Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг), відповідач оформив в ПАТ «Акцент-банк» платіжну картку «Кредитка «Універсальна» з кредитним лімітом на суму 5000 грн. В подальшому ліміт кредитування було збільшено. Відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, але протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних. Згідно з цими умовами, в разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням більш ніж на 30 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом. Позивач станом на 12 вересня 2016 року нарахував [PERSON] 5006 грн. 76 коп. заборгованості за кредитом, 8915 грн. 72 коп. заборгованості за відсотками, 500 грн. штрафу (фіксована частина) і 696 грн. 12 коп. штрафу (процентна складова). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Оскільки позов підлягає до задоволення, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати в розмірі 1378 грн. сплаченого судового збору. На підставі наведеного і ст. 526, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

17 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Дружківського міського управління юстиції Донецької області, про що мається актовий запис за №219. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили у 2014 році.. В теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки являється працездатним, має постійний заробіток і на утриманні нікого не має. Просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача до виповнення дитині трьох років. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про підтримку позову і розгляд справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову і розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 серпня 2013 року у відділі РАЦС Дружківського міського управління юстиції Донецької області, про що мається актовий запис за №219. Свідоцтвом про народження [NUMBER] [PERSON] яка народилася [INFO] року, виданим відділом РАЦС Дружківського міського управління юстиції, про що має місце актовий запис за №539, підтверджується, що її батьком вказаний [PERSON] Згідно з вимогами ст.80 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що позивачка являється непрацездатною, оскільки виховує дитину до досягнення нею трирічного віку. Суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти, оскільки він працює, має постійний доход і нікого на утриманні не має. Суд приходить до висновку, що з відповідача можливо стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу до виповнення дитині трирічного віку. Згідно зі ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати в сумі 243.60 грн. в Державний бюджет міста Дружківки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

17 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача інших спадкоємців за заповітом та законом немає. 24 червня 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори. Однак вона відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину тому, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини. Пропущення строку сталося через те, що позивач у жовтні 1998 року захворіла, з 05.10.1198 року по 12.10.1998 року перебувала на лікуванні і по причині хвороби вчасно не подала заяву про прийняття спадщини померлої матері. Позивач вважає, що строк на прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин, а тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка настала [INFO]. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути за її відсутності, про що надала відповідну заяву. Відповідач - Першотравенська сільська рада проти позову не заперечують, позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять справу розглянути за відсутності їхнього представника, про що надали до суду відповідну заяву. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяви учасників, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із таких підстав: згідно ст. 1272 ч. 3 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 3-4). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Крім позивача інших спадкоємців за заповітом та законом немає. 24 червня 2014 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори. Однак вона відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину тому, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини (а.с. 9-10). Пропущення строку сталося через те, що позивач у жовтні 1998 року захворіла, з 05.10.1198 року по 12.10.1998 року перебувала на лікуванні (а.с. 8) і по причині хвороби вчасно не подала заяву про прийняття спадщини померлої матері. З наведеного випливає, що встановлений строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, так як це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи те, що позивачем строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, суд приходить до висновку, що необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved