Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання. На даний час син [PERSON] навчається у Сумському державному університеті на денній формі, не має змоги працевлаштуватися на роботу та самостійно отримувати дохід. Позивач зазначає, що син знаходиться на її утриманні, а оскільки відповідач працює офіційно та отримує заробітну плату то має можливість утримувати їх спільну дитину. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 25% від заробітної плати, щомісячно починаючи стягнення з дати повноліття сина, тобто з 04 листопада 2015 року та до закінчення навчання чи досягнення сином 23 річного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов в частині розміру стягуваних аліментів, погодилась з вимогою відповідача та третьої особи, щоб аліменти стягувались не на користь матері, а перераховувались на рахунок повнолітнього сина. При цьому позивач зазначила, що і у неї є певні сумніви в тому, що син [PERSON] зможе правильно розпорядитися наданими йому коштами, і що син не прогуляє ці кошти. Про те, що батько перераховував сину кошти на картку, вона не знала до розгляду справи у суді, ні відповідач, ні син їй про це не повідомили. Вона з моменту повноліття сина, коли перестали надходити аліменти, сама утримувала сина, несла витрати на харчування, проживання, одяг, предмети навчання, всі інші потреби. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Він не заперечує сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак він заперечує проти стягнення цих аліментів на користь матері сина - [PERSON], обґрунтовуючи це тим, що [PERSON] є повнолітнім і може самостійно розпоряджатися тими коштами, які він буде йому надавати. Крім того, пояснює, що він певний час забезпечує сина матеріально, перераховує кошти на його банківський рахунок, купує речі, в тому числі і мобільний телефон, тощо. Крім того, відповідач заперечує проти розміру аліментів ? частина від заробітку, просить стягнути аліменти в меншому розмірі, пояснюючи, що він проживає з батьками пенсіонерами, допомагає батькам матеріально, а крім того, просив взяти до уваги, що він і в добровільному порядку надає сину допомогу і буде надавати в подальшому. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову про стягнення аліментів на його утримання не заперечував, пояснив, що батько дійсно вже певний час перераховує кошти на його банківську картку, купує речі, придбав йому мобільний телефон, тощо. Він не заперечує проти того, щоб аліменти було стягнуті безпосередньо на його користь, пояснивши, що частину цих коштів він буде віддавати матері для повсякденних витрат. Крім того, третя особа [PERSON] пояснив, що він навчається на бюджетній основі, тобто коштів за навчання не сплачує, але стипендії не отримує, так як його позбавили стипендії за неуспішність. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Батьком в свідоцтві про народження вказано відповідача - [PERSON] (а.с.8). Сторони 25 жовтня 2006 року розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.9). З довідки, наданої 15 лютого 2016 року деканом факультету ТеСЕТ Сумського державного університету, вбачається, що [PERSON] являється студентом першого курсу, навчається з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2016 року (а.с.11). На підтвердження факту утримання свого повнолітнього сина відповідач [PERSON] надав суду виписку з банківського рахунку відкритого на ім'я [PERSON] з встановленим лімітом 300,00 грн., з якого вбачається, що в період часу з 01 листопада 2015 року по 18 квітня 2016 року на вказаний рахунок було зараховано коштів у сумі 4 736,91 грн. (а.с.25-27). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання. Аналіз вказаної норми Сімейного кодексу України, та роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави вважати, що обов'язок щодо утримання повнолітніх доньки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Наголошується, що дана потреба в матеріальній допомозі має бути обов'язково і невід'ємно пов'язаною лише з навчанням. Крім того, суд повинен врахувати наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, в зв'язку чим не працює, і потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], і відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, що він сам підтвердив, так як він позов визнав частково, і пояснив, що він і так надавав матеріальну допомогу сину. При цьому суд бере до уваги, що відповідач не ухилявся від надання сину допомоги, надаючи кошти в добровільному порядку, а також суд враховує, що обов'язок по утриманню повнолітнього сина, що продовжує навчання, в рівній мірі покладається на обох батьків, і обов'язок цей пов'язаний саме з потребою у допомозі в зв'язку з навчанням. За таких обставин, суд вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього сина в частці - 1/5 частина від усіх видів доходів відповідача буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам повнолітнього сина, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 17 березня 2016 року. Крім того, суд вважає за необхідне стягувати аліменти на користь самого повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто на користь [PERSON], оскільки він є повнолітньою особо і вправі самостійно розпоряджатися отриманими на своє утримання коштами, проти чого не заперечують позивач та відповідач, як батьки вони узгодили між собою це питання. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial