Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

19.11.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до договору дарування від 03.07.1998 року посвідченого Державний нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] та відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №43845755 від 15.09.2015 року, [PERSON], є власницею житлового будинку №103 по вул.Бєляєва у м.Краматорську. Крім позивачки в даному будинку також зареєстровані: її чоловік [PERSON] та відповідач [PERSON] Однак відповідач більше трьох років не проживає у даному будинку, житлом не користується, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 103 по вул. Бєляєва у м. Краматорську Донецької області. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Була не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення у пресі, відповідно до ст.75 ЦПК України, клопотань про відкладення слухання справи або заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши позов, вислухавши позивачку, надані докази витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.8), відповідно до якого позивачка [PERSON] є власником житлового будинку № 103 по вул. Біляєва у м. Краматорську Донецької області, копії сторінок домової книги (а.с.12,13,14), відповідно до якої відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку № 103 по вул.Бєляєва у м.Краматорську Донецької області, акт про не проживання відповідача за адресою:м.Краматорськ, вул.Бєляєва, 103, понад два роки, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач з 2014 року не користується житловим будинком № 103 по вул.Бєляєва у м. Краматорську Донецької області, який належить на праві приватної власності позивачу, а також не користується до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved