Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

18 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 червня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Спільне життя не склалось, тривалий час між подружжям були непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Позивач вважає, що основними причинами цього є наявність великих розбіжностей в інтересах сторін та їх поглядів на життя. З травня 2019 року проживають окремо. За таких обставин, позивач стверджує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки шлюб фактично розпався. У зв`язку з цим, [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачем. До початку судового засідання позивачка [PERSON] звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, зазначивши, що збереження шлюбу шкодить її інтересам, оскільки вона має намір укласти шлюб з іншим чоловіком. Позивачка також зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити теперішнє прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю та просить розірвати шлюб в підготовчому судовому засіданні. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 27 червня 2017 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 03 (а.с. 4). Як убачається з матеріалів справи, 27 червня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Дітей подружжя [PERSON] не мають. Спільне життя не склалось, постійно виникають сварки та непорозуміння через різні погляди на життя. З травня 2019 року позивачка та відповідач проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинились. Позивачка проживає з іншим чоловіком і має намір укласти з ним шлюб. Враховуючи викладені позивачкою та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім`я розпалась остаточно та поновлена бути не може. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON] , оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок (а.с. 1, 2). На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved