Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

17 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити, окрім того, просить слухання справи проводити у відсутності відповідача та врахувати, що справа слухається тривалий час. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, а саме: 12 грудня 2018 року, 22 січня 2019 року, 18 лютого 2019 року, 12 березня 2019 року, 19 березня 2019 року, 09 квітня 2019 року, 10 травня 2019 року. Вона про кожне із вказаних судових засідань повідомлена належним чином, про що свідчать розписки про вручення судових повісток через відділення зв`язку та подання нею клопотань про відкладення кожного судового засідання. Враховуючи те, що відповідач: 1) в судове засідання 10 травня не з`явилася всьоме підряд; 2) надала суду клопотання про відкладення судового засідання аж на три тижні, не надавши підтвердження поважності причин для цього; 3) надала суду лише фотокопію (ніким не звірену з оригіналом) листа без дати та вихідного номера про участь у заході 10 травня 2019 року [PERSON] (хоча відповідачем є [PERSON] ); справа слухається з жовтня 2018 року, суд вважає, що 10 травня 2019 року відповідач не з`явилася в судове засідання повторно без поважних причин. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності відповідача. Взявши до уваги пояснення позивача, відзив відповідача, з`ясувавши обставини по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 червня 2012 року у відділі ДРАЦС Бродівського РУЮ Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 47. У подружжя дітей не має. З пояснень позивача вбачається, що понад рік він з відповідачкою разом не проживає, бо у неї надто складний характер. В сім`ї постійно виникають сварки, скандали, різні непорозуміння. В них немає спільних інтересів, різні погляди на життя. В даний час він втратив до відповідачки почуття любові та поваги і надалі так проживати не може. За таких обставин позивач вважає, що сім`я їхня розпалася і примирення між ними бути не може. Із змісту відзиву відповідача вбачається, що з позивачем вони разом не проживають, бо вона змушена допомагати своїй мамі, так як мам потребує її допомоги, проте, причин для розірвання шлюбу немає. Вона просить врахувати, що на їх сім`ю постійно був негативний вплив батьків позивача; вона неодноразово пропонувала чоловікові змінити місце проживання, тобто пропонувала такі варіанти: винайняти спільне житло для проживання, або проживати у її будинку у селі, але він не пішов на компроміс. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, приходить до висновку, що з 2018 року припинено сімейні відносини між подружжям, сім`я розпалася і зберегти її неможливо.

Outcome: approved