Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

17 травня 2019 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Снігурівського районного суду Миколаївської області, в порядку ст.31 ЦПК України, надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. В позові зазначено, що відповідачка у 2018 році придбала у позивачки меблі та побутові речі в борг, на загальну суму 2630,00 грн. 08 листопада 2018 року вона власноручно написала розписку про повернення боргу до 10 грудня 2018 року, однак в сплатила лише 1000 грн., а решту боргу, в сумі 1630,00 грн., не повертає до цього часу. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідачки борг, в розмірі 1690,36 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а саме45,49 грн. - інфляційних витрат, 14,87 грн. - річних, а також витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини що випливають з договору купівлі - продажу побутових речей, вартість яких оцінена в 2630,00 грн., про що свідчить оригінал розписки, складений відповідачкою 08 листопада 2018 року (а.с.31). За умовами укладеного між сторонами договору купівлі - продажу, відповідачка зобов`язалась сплатити вартість товару до 10 грудня 2018 року, однак в порушення умов договору, сплатила лише його частину, в сумі 1000 грн., а залишок суми, в розмірі 1630,00 грн., залишився не сплаченим. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. За частиною першою статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі - продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно до частин 1-3 статті 692 ЦК України - покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший порядок оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплату товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Також за вимогами частини першою статті 706 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем в момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідачка прострочила оплату товару та не сплатила його повну вартість у строки обумовлені укладеним між сторонами договором, позовні вимоги позивачки про оплату не сплаченої частини товару, в розмірі 1630,00 грн., є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, статтею 625 ЦПК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового боргу, повинен відшкодувати позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів річних не встановлений договором або законом. Таким чином відповідач повинна сплатити на користь позивача 45,49 грн. інфляційних витрат та 14,87 грн. річних, за період з 10 грудня 2018 року по 13 березня 2019 року (день звернення до суду), на рівні процентної ставки Національного банку України, а всього 60,36 грн., згідно розрахунку позивача (а.с.5,6). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням звільнення позивача від сплати частини судового збору, суд, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, 500,00 грн. витрат на оплату судового збору, стягує з відповідача на користь позивача, а 268,40 грн. - стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: approved