Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

19.06.2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника. Свою заяву обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 30 жовтня 2013 року було розірвано. Після розірвання шлюбу вона, її син [PERSON] з дружиною та онук [PERSON] проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Регулярно протягом 2019 року вони постійно страждають від психологічного та фізичного домашнього насильства зі сторони батька та чоловіка [PERSON] , який зловживає алкогольними напоями. Неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє фізичне та психологічне насильство відносно неї. Син та онук регулярно є свідками того, як він здійснює психологічний тиск та фізичне насильство відносно неї. Також [PERSON] принижує та ображає її на вулиці при оточуючих. Син неодноразово звертався до Локачинського відділу поліції, в результаті чого [PERSON] Локачинським районним судом був визнаний винним та притягнутий до адмінвідповідальності за вчинення насильства в сім`ї. У зв`язку з викладеними обставинами, з метою забезпечення особистої безпеки, просить суд встановити обмежувальний припис відносно кривдника строком на 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: 1) заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися до постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , на відстань ближче ніж 100 (сто) м; З) заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала із підстав, викладених у ній та уточнила її. Просила в п. 2 прохальної частини заяви зазначити заборону [PERSON] наближатися до будинку, де вона проживає за адресою: [ADDRESS] , на відстань ближче ніж 100 (сто) м, а не до неї. Заінтересована особа та його представник в судовому засіданні щодо задоволення заяви заперечили. В задоволенні заяви просили відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Відповідно до рішення Локачинського районного суду № 160/918/13-ц від 30.10.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Отже, заявник та заінтересована особа є особами, на яких відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Вони проживають в одному будинку за адресою: [ADDRESS] , який відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33, 34). Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами виникають конфлікти, що стверджується матеріалами справи, а саме: копіями постанов Локачинського районного суду № 931/63/20 від 27.01.2020 та № 931/810/19 від 05.11.2019, якими притягнуто [PERSON] до адмінвідповідальності за правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14-17). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що його батько [PERSON] систематично вживає алкогольні напої і на цьому грунті постійно вчиняє домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , ображає нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, морально знищує її. Вважає, що є пряма загроза здоров`ю його матері [PERSON] , позаяк така його поведінка триває і після притягнення його судом до адмінвідповідальності. Стримуючим фактором є лише фіксування його дій технічними засобами та звернення до суду із даною заявою. Відеозапис, наданий заявником, на підтвердження вчинення [PERSON] насильства в сім`ї, суд не вважає належним доказом, позаяк не підтверджує фактів вчинення такого насильства. Свідок [PERSON] пояснив, що він є головою Дорогиничівської сільської ради і знає [PERSON] виключно з позитивної сторони. Вказує на те, що останній приймає активну участь в усіх культурних заходах на території села, користується повагою серед односельчан. Щодо його сімейного життя нічого сказати не може, оскільки будь-яких скарг на нього не поступало. Свідок [PERSON] пояснив, що він є заступником керівника з навчально-виховної роботи дитячої музичної школи, де працює [PERSON] . За час перебування його на роботі він також знає його виключно з позитивної сторони, як хорошого професіонала своєї справи, будь-які стягнення на нього не накладались, скарги на його поведінку не надходили. Вказане підтверджується також наданими суду характеристиками за місцем проживання та роботи (а.с.35, 36). Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд розцінює як характеризуючі дані поведінки та стилю життя [PERSON] в суспільстві, однак необхідних для суду обставин щодо подій, зазначених заявником, дані свідки не повідомили, позаяк спільно із сторонами не проживають і не володіють достовірною інформацією такого роду. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, вбачаються наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалої, суд приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису відносно кривдника, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з тим, зважаючи на обставини справи та особи сторін, суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису щодо [PERSON] на строк 6 місяців, вважає, що 3 місяці є достатнім терміном обмеження прав кривдника у даній справі, а відтак заяву, з врахуванням уточнених вимог заявника, слід задовольнити частково. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (ст. 350-7 ЦПК України). Судові витрати суд відносить на рахунок держави у відповідності до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України.

Outcome: partial