Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

18.12.2013 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до [PERSON] про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що у них на праві оперативного управління знаходиться будівля гуртожитку, що розташоване за адресою: [ADDRESS], у якій зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] Форма власності будівлі гуртожитку - державна. Відповідач із березня 2012 року у вищезазначеному гуртожитку, що розташоване по [ADDRESS], не проживає, його особисті речі у гуртожитку відсутні та місцезнаходження відповідача у теперішній час невідоме. Ордеру на вселення у приміщення гуртожитку адміністрацією технікуму відповідачу не видавалося. Тому просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнати [NUMBER] гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS], та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач не з'явився, однак представник позивача, за довіреністю, Бутко О.О., до суду надав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про державну реєстрацію юридичної особи, Луганський національний аграрний університет зареєстровано виконавчим комітетом Луганської міської ради 09.07.2002 року, Луганський національний аграрний університет включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ. Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Слов»янський технікум Луганського національного аграрного університету є Відокремленим підрозділом Луганського національного аграрного університету. Згідно Положення про Відокремлений підрозділ Слов»янський технікум Луганського національного аграрного університету має право здійснювати виробничо-господарську діяльність. Відповідно до листа та додатку до нього Міністерства аграрної політики та продовольства України № 37-11-3-13/10056 від 01.07.2011 року, гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], є об»єктом державної власності та знаходиться в користуванні Луганського національного аграрного університету на праві оперативного управління. Згідно довідки форми А, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено актом комісії від 13.12.2013 року, [PERSON], в гуртожитку у [ADDRESS] із березня 2012 року не проживає, особисті речі за вказаною адресою відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового Кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, якщо ця особа відсутня понад встановлені строки. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не мешкає та своїх особистих речей не має в гуртожитку понад встановлений законом строк, що підтверджується актом комісії від 13.12.2013 року, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатила при подачі даної позовної заяви у сумі 229,40 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved