Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

18 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 5,1900 га, кадастровий номер 1223283500:01:016:0430, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 5,1900 га, кадастровий номер 1223283500:01:016:0430, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , немає. В установленому законом порядку [PERSON] звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини шляхом проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , після чого була заведена спадкова справа №318/2017. Однак, при оформленні спадкових документів, позивачеві стало відомо, що частина документів на ім`я [PERSON] , були втрачені нею при переїзді, серед яких, зокрема, Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 569331. Так, звернувшись до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, площею 5,1900 га, кадастровий номер 1223283500:01:016:0430, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковому земельну ділянку. Вказані обставини перешкоджають [PERSON] у реалізації права на володіння, користування та розпорядження спадковим майном, у зв`язку з чим остання вимушена звернутися до суду для визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року по справі було відкрите загальне позовне провадження. Представник позивача - адвокат Сівацький А.М. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позов підтримав. Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.52), причина неявки не відома, а тому судом розглянуто справу без участі представника відповідача, за наявними у справі доказами. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у свій сукупності, з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , та рідною племінницею [PERSON] , що підтверджується поданими до суду копіями свідоцтв про народження, свідоцтв про укладення шлюбу (а.с.10-14). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 23 травня 2005 року Виконкомом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.19). Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П. заведено спадкову справу №318/2017, у відповідності до якої [PERSON] прийняла спадщину після смерті тітки [PERSON] , як спадкоємець за законом, подавши до нотаріальної контори 20.11.2017 року відповідну заяву (а.с.37). В свою чергу, 09 січня 2018 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, звернулася сестра спадкодавця [PERSON] (а.с.38), якій повідомленням державного нотаріуса №23/02-14 від 09.01.2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на те, що на момент смерті спадкодавця вона не була зареєстрована за адресою померлої та протягом шести місяців не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа -Михайлівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовлено. Копія зазначеного рішення міститься в матеріалах спадкової справи (а.с.45-47). Таким чином, даних про наявність інших спадкоємців за законом або за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , окрім позивача, судом не встановлено. При цьому, 17 грудня 2020 року державним нотаріусом Крутько Л.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку, з огляду на те, що до нотаріальної контори була надана довідка відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16 грудня 2020 року №29-4-0.23-720/110-20 про факт реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 1223283500:01:016:0430, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за спадкодавцем [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ЯГ № 569331 від 15 березня 2005 року, та не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Одночасно, державний нотаріус роз`яснив спадкоємцю необхідність звернутися до суду для вирішення питання щодо спадкування (а.с.51) У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Так, суду подано копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ - 1214882452020 від 02.12.2020 року, у відповідності до якого власником земельної ділянки, площею 5,1900 га, кадастровий номером 1223283500:01:016:0430, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, є [PERSON] , на підставі державного акту від 15.03.2005 року ЯГ 569331 (а.с.14-15). Згідно довідки відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16 грудня 2020 року №29-4-0.23-720/110-20, державний акт на право власності на земельну ділянку ЯГ 569331 від 15.03.2005 року видавався на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.2004 року гр. [PERSON] (а.с.50) При цьому, через відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу - державного акту від 15.03.2005 року ЯГ 569331, який посвідчував право власності спадкодавця на земельну ділянку, державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори правомірно прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і тому позивач позбавлена можливості оформити спадкове майно. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, врегульовані наступними нормами закону. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що спадкодавець [PERSON] на законних підставах набула право власності на земельну ділянку площею 5,1900 га, кадастровий номером 1223283500:01:016:0430, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Однак, за відсутності у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, з незалежних від неї обставин, остання позбавлена можливості оформити свої спадкові права, а тому її право має бути визнане в судовому порядку. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки [PERSON] за життя на законних підставах набула право власності на земельну ділянку, а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. На підставі викладеного,

Outcome: approved