overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

18 листопада 2013 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання своєї матері [PERSON], [INFO] недієздатною, оскільки вона є інвалідом, періодично перебуває на лікуванні в Запорізькій обласній психіатричній лікарні, хворіє на хронічне психічне захворювання, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та суду пояснила, що [PERSON] періодично перебуває на лікуванні в Запорізькому обласному психоневрологічному диспансері у зв`язку з хронічним психічним захворюванням. Визнання [PERSON] недієздатним заявниці необхідно для встановлення опікунства. Представник заінтересованої особи Козиряцька І.В. в судовому засіданні просить заяву задовольнити. Розглянувши заяву, докази по справі, вислухавши пояснення заявника, прокурора, який вважає необхідним заяву задовольнити, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Ст. 39 ЦК України встановлює, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона, внаслідок хронічного, психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з актом первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи за № 58 від 06 лютого 2014 року [PERSON], [INFO], страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип течії, змішаний тип дефекту (емоційно-вольовий, галюцинаторний), внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

18 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в Єнакіївський міський суд з позовом до [PERSON] , про стягнення суми боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 1 лютого 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Станом на 14 листопада 2013 року вона має заборгованість у розмірі 26554,68 гривень. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з‘явилася, про час і місце судового розгляду була сповіщена належним чином, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 1 лютого 2008 року [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір № б/н (а.с. 9-13), отримавши кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідачем не виконуються. Станом на 14 листопада 2013 року вона має заборгованість у розмірі 26554,68 гривень (а.с.4-8). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов‘язковим для виконання сторонами. Крім того статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов‘язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов‘язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов‘язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно інформації, наданої позивачем, [PERSON] має заборгованість: - 3580,00 грн. – заборгованість за кредитом; - 16289,90 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4944,08 грн. – заборгованість по комісії за користування кредитом; А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : - 500,00 грн.– штраф (фіксована частина); - 1240,70 грн. – штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитом 3580,00 грн., 16289,90 грн. гривні – заборгованість по процентам за користування кредитом, 4944,08 грн. – коміссія за користування кредитом. А також штрафи відповідно до умов кредитного договору : - 500,00 грн.– штраф (фіксована частина); - 1240,70 грн. – штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON], про стягнення заборгованості у сумі 26554,68 гривень підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

18 листопада 2013 року по вказаній справі ухвалене рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю: визнано за [PERSON], [INFO], уродженкою с. Варварівка Карлівського району та мешканкою [ADDRESS], право власності на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], та позначені у технічному паспорті літерами: А-1 (житловий будинок загальною площею 64,2 кв. м. та житловою площею 43,3 кв. м.), Б (сарай), В (гараж), В1 (сарай), Г (гараж), Г1 (літня кухня), Д (погріб), Е (сарай), №1-2 (огорожа), в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] в поданій заяві просить виправити описку в резолютивній частині вище вказаного рішення, вказавши замість «житловий будинок загальною площею 64,2 кв. м.» - «житловий будинок загальною площею 72,3 кв. м.». Зацікавлені особи в судове засідання не з'явились, що не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Дослідивши матеріали цивільної справи №531/2153/13 провадження №2/531/704/13, суд приходить до наступних висновків. Відповідно по прохальної частини позову,[PERSON] просила визнати за нею право власності на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та позначені в технічному паспорті літерами: А-1 (житловий будинок загальною площею 64,2 кв. м. та житловою 43,3 кв. м.), Г1 (літня кухні), В (гараж), В1 (сарай), Б (сарай), Е (сарай), Г (гараж), Д (погріб), №1-2 (огорожа), в порядку спадкування після померлого батька - [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно позову, позивачка просили визнати право власності на житловий будинок загальною площею 64,2 кв. м. та житловою площею 43,3 кв. м. У вказаній частині позов було задоволено, в зв'язку з чим, суд вважає, що підстав для виправлення описки в рішенні суду від 18.11.2013 року немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, яка втратила право користуватися житловим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивач є власником квартири, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 1995 року. Відповідач є сином позивача, якого вона тимчасово зареєструвала за вказаною адресою. Станом на теперішній час вони не мешкають разом. Відповідач не мешкає за вказаною адресою, чим чинить перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні будинком, а також позивач вимушена сплачувати додаткові витрати на сплату комунальних послуг. У зв'язку з цим просить визнати відповідача особою, яка втратила право користуватися житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач надала згоду на ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов'язання повернути земельні ділянки. 23 квітня 2014 року судом було ухвалено рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до фермерського господарства «Агро-Південь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держземагенства у Березнегуватському районі Миколаївської області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, відмовлено. Однак в резолютивній частині зазначеного рішення судом не ухвалено рішення стосовно вимоги позивача про зобов'язання повернути земельні ділянки. Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, однак їх присутність не є обов'язковою. Згідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем в позовній заяві, крім вимоги про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, заявлялася вимога про зобов'язання повернути земельні ділянки, за цією вимогою сторони подавали докази, давали пояснення та рішення за нею не ухвалено, суд дійшов висновку про ухвалення за цією вимогою додаткового рішення та враховуючи, що в задоволенні вимоги про визнання договору недійсним відмовлено, відмовити і в її задоволенні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у сумі 46 787 грн. 54 коп. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 23 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір [NUMBER]/1 про надання кредиту, відповідно до якого позивач надав для власних потреб відповідача за допомогою платіжної картки Visa у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку [NUMBER] коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку, в межах встановленого строку та ліміту овердрафту, а відповідач зобов'язався своєчасно погашати овердрафт, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку - 19 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов'язання згідно цього Договору. Відповідно до п.4.9 умов Договору, позичальник зобов'язався за повне або часткове прострочення повернення кредиту (овердрафту) та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за Договором сплатити банку штраф у розмірі 200 грн. 00 коп. за перший прострочений платіж, та 500 грн. 00 коп. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Дотепер відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, заборгованість за кредитом - 33564 грн. 97 коп., заборгованість по сплаті відсотків - 3522 грн. 57 коп., комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку - 5200 грн. 00 коп., штрафні санкції - 4500 грн. 00 коп.-станом на 12.12.2012 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 46787 грн. 54 коп. Також, на адресу відповідача надсилався лист від 10 червня 2013 року, відповідно до якого, позивач просив у 30-ти денний термін з дати отримання цього листа повністю погасити заборгованість за кредитом в сумі 35422,63 грн., заборгованість за відсотками на дату погашення. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором [NUMBER]/1 від 23 листопада 2012 року в сумі 46 787 грн. 54 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 426 грн.80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від вересня 2012 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач до суду не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 08.09.2012 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від липня 2013 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Зважаючи на думку відповідача, суд вважає за необхідне змінити її прізвище на дівоче.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій вказала, що знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2003 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей доньку - [PERSON] [INFO] та доньку - [PERSON] [INFO]. Сторони не проживають разом. Діти знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Просила стягнути аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів щомісячно і до досягнення дітей повноліття. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила задовольнити її вимоги повністю. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлен належним чином, але у судове засідання не з'явився , про причини неявки суд не повідомив. Суд розглядає справу у його відсутність відповідно ст. 224 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, та надав оцінку доказам в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про одруження (арк. спр.4) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2003 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей доньку - [PERSON] [INFO] та доньку - [PERSON] [INFO] ( а.с.4-5 ). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч.2 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі ? частини усіх доходів відповідача підлягають задоволенню частково. Таким чином, позов в частині стягнення аліментів на дитину належить задовольнити - з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача, щомісячно до досягнення дітей повноліття. Крім того, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

18 листопада 2013 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що від шлюбу з відповідачем мають сина-[PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити, на заочне рішення згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд, за згоди позивача, вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2010 року, що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданим 14.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER], виданим 29.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Суду не представлено доказів про наявність у малолітнього сина сторін дарованого, спадкового майна чи інших джерел доходів. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. За такого суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

18 листопада 2013 року позивачка звернулася до суду і просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/6 усіх видів доходів на її утримання, посилаючись на те, що вона у теперішній час повнолітня, відповідач по справі є її рідним батьком. Шлюб між батьками розірвано. Позивачка з вересня 2013 року навчається у Донецькому Національному Університеті, біологічний факультет за денною формою навчання, мати тимчасово не працює і у зв'язку з цим, потребує матеріальної допомоги. Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/6 усіх видів доходів щомісячно. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/6 усіх видів доходів на її утримання щомісячно, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.11, 12, 16, 17). Статтею 224 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення, тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка народилася [INFO] року, батьками її є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), які розірвали шлюб 25 лютого 2009 року (а.с. 6). Згідно довідки № б/н року (а.с. 7), позивачка навчається на денному відділенні Донецького Національного Університету, біологічного факультету з 1 вересня 2013 року. Відповідно до копії паспорту позивачка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Мати позивачки тимчасово не працює, тому не має змоги забезпечити в повному об'ємі витрати позивачки по справі, повязані з її навчанням. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8), працездатний, інвалідом не являється, не має інших аліментних зобов'язань, матеріальної допомоги позивачці після досягнення нею повноліття у добровільному порядку не надає, хоча має змогу її надавати. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини в порядку ст.ст.199, 200 СК України у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 листопада 2013 року до досягненні двадцять трьох років за умови продовження ним навчання, оскільки відповідач має змогу надавити таку допомогу працездатний, не має інших аліментних зобов'язань.

Outcome: approved