Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

18 жовтня 2021 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що він є сином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Обгрунтовано заяву тим, що в документах заявника та його батьків, зокрема, в паспортах, містяться розбіжності в написанні прізвища, а тому для впорядкування документів, попередження можливих складнощів у майбутньому, пов`язаних із майновими відносинами та для подальшого правильного оподаткування при вчиненні правочинів з нерухомим майном, у заявника виникла необхідність у встановленні такого факту. Представник заявника у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні також підтримали заяву та вказали, що заявник є їх сином, однак при видачі останньому паспорта було допущено помилку в написанні прізвища, через що в їх паспортах та паспорті заявника містяться розбіжності в його написанні. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованих осіб та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявник народився [INFO] , його прізвище в ньому вказано як « [PERSON] », а батьками записані: « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 14 на звороті). Згідно із даними паспорта серії [NUMBER] , прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с. 5-7). Водночас, у паспорті батька заявника серії № [NUMBER] , його прізвище записано « [PERSON] » (а.с. 8-10). Також, у паспорті матері заявника серії № [NUMBER] , її прізвище записано « [PERSON] » (а.с. 11-13). Заявник вказав, що вказані розбіжності могли виникнути через невірний переклад прізвища з російської мови на українську під час оформлення та видачі йому паспорта громадянина України. Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами . У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1)згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2)чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3)заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4)встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Також, відповідно роз`яснень Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 2) Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 3) Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). 4) Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Докази, наявні в матеріалах справи, не містять підтверджень того, що до пред`явлення заяви до суду заявник звертався до відповідних органів чи установ, зокрема, до Відділу реєстрації актів цивільного стану та/або Управління державної міграційної служби для вирішення спірного питання і, що заявнику чи його батькам було відмовлено у врегулюванні цього питання чи вказано на неможливість усунення наявних розбіжностей у написанні їх прізвища. Таким чином, із наданих заявником до заяви доказів не вбачається, що заявник не має можливості встановити вказаний факт в іншому порядку, аніж в судовому. Крім того, заявник, зокрема, просить встановити факт родинних відносин для попередження можливих складнощів у майбутньому, що чинним законодавством не передбачено. За вказаних обставин, суд не знаходить підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed