Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

17 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 02 липня 2009 року до 28 лютого 2018 року, вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2018 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Куликівського районного суду від 30 листопада 2018 року з неї на користь відповідача стягнуто аліменти у розмір 1/3 частина заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. 04 грудня 2018 року вона уклала шлюб з [PERSON] . [INFO] у неї з [PERSON] народився син [PERSON] . У зв`язку з народженням дитини її матеріальне становище значно погіршилося. так як вона отримує лише виплати на дитину у розмірі 860 грн. щомісяця. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] згідно з судовим наказом Куликівського районного суду від 30 листопада 2018 року, справа № 737/1055/18, на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини до 1/6 частину всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що позивач не приймає участі у житті дітей, не надає матеріальної допомоги. Також повідомив, що крім спільних з позивачкою дітей, на його утриманні також знаходиться дочка - [PERSON] , [INFO] , та дочка дружини [PERSON] . Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2018 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-6). Судовим наказом, виданим Куликівським районним судом Чернігівської області 30 листопада 2018 року, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 26 листопада 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.7). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам, виданою головним державним виконавцем Міжрайонного відділу ДВС по Куликівському та Чернігівському районах Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] , заборгованість [PERSON] по судовому наказу № 2-н/737/65/18 від 30.11.2018 станом на 31.01.2020 складає 19\~961,16 грн. 04 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.8). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9). Згідно з довідкою виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 348 від 25.02.2020, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та донька дружини [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з\~\~п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частини першої\~статті 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених\~Сімейним кодексом України. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192\~СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК).\~Стаття 192 СК\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Позивачка просила суд зменшити розмір аліментів, який стягується з неї на користь позивача, посилаючись на те, що у неї у 2019 році народилася дитина, тому вона не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, який був раніше встановлений судом. Однак, позивачка в позовній заяві не вказала на те, що у відповідача також у 2019 році народилася дитина і його матеріальне становище також змінилося. Враховуючи те, що суд при вирішенні спорів про зменшення розміру аліментів на утримання дітей враховує наскільки змінилося матеріальне становище обох батьків, і в судовому засіданні було встановлено, що у відповідача також погіршилося матеріальне становище, а саме у 2019 році у нього народилася донька, тому суд вважає, що позов про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed