Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

19 лютого 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача [PERSON] - [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 жовтня 2012 року між позивачем [PERSON], та відповідачкою, [PERSON], було укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №480. Від шлюбу з відповідачкою дітей позивач не має. Шлюбні відносини з відповідачкою фактично ніколи не підтримувалися, у зв'язку з чим в провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебувала цивільна справа №210/611/14-ц за позовом позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, проте рішенням суду від 12 лютого 2015 року, в позові було відмовлено, у зв'язку з чим позивач [PERSON] вимушений звертатися з цим позовом до суду. Зважаючи на те, що позивач та відповідач фактично мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують протягом більш як двох років, проте надати згоду на розірвання шлюбу та подати спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу відповідачка відмовляється, це зумовлює необхідність розірвання шлюбу в судовому порядку. Причиною розпаду сім'ї послужив той факт, що позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] усвідомили та зрозуміли, що є різними людьми, мають різні погляди на питання спільного життя, сім'ї та шлюбу, ведення домашнього господарства, духовні цінності тощо. Подальше збереження сім'ї, яка фактично не була ними створена, стало недоцільним. Останнім часом вони майже не спілкуються. Почуттів любові та взаємної поваги між ними не існувало. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Спору щодо поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, між ними не існує у зв'язку з відсутністю факту набуття в шлюбі будь-якого цінного майна. Їх спроби примиритися та зберегти сім'ю ні до чого не призводили і лише зашкоджуватимуть їм. На підставі вищевикладеного просили позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким розірвати шлюб між позивачем, [PERSON], та відповідачем [PERSON], що зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №480, витрати, пов'язані з розірванням шлюбу в суді та органах ДРАЦС, покласти на позивача як ініціатора розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, скориставшись правом представництва, його інтереси в залі суду представляє представник [PERSON] (а.с.8), котрий надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] до зали суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про перенесення слухання справи, або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Будучи присутніми у попередньому судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, просили в їх задоволенні відмовити, надали до суду письмові заперечення (а.с.66-67), в яких посилалися на ті обставини, що позовна заява підписана не самим позивачем [PERSON], а його представником, який діє на підставі договору про надання правової допомоги. В той же час, жодних даних про такого представника позивача, в порушення вимог п.2 ч.2 ст.119 ЦПК України, в самій позовній заяві не було зазначено. В той же час, даний договір про надання правової допомоги від 12 травня 2015 року містить загальні положення про права повіреного (адвоката) представляти інтереси позивача в тому числі і в судах і в тому числі подавати і підписувати від нього позовні заяви без зазначення предмету даних позовних заяв. Також посилалися на те, що з позовної заяви вбачається, що вона підписана від імені позивача адвокатом [PERSON], який не є ні опікуном, ні піклувальником позивача, а тому відповідно до вимог ст.272 ЦК України не мав права підписувати від імені позивача позовну заяву, яка містить вимоги про реалізацію немайнового права позивача. Посилання [PERSON] на наявність в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу справи № 210/611/14-ц, рішенням від 12 лютого 2015 року за яким було відмовлено позивачу у позові до відповідача про визнання шлюбу недійсним не може вважатися підставою для розірвання шлюбу. Крім того, по справі №210/611/14-ц позов також був підписаний не особисто [PERSON], а його представником за довіреністю [PERSON], який діяв на підставі довіреності від 23 січня 2014 року, виданої приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорною О.В., зареєстрованої в реєстрі під №114, яка також була підписана не особисто [PERSON], а іншою особою - [PERSON], який нібито підписав дану довіреність від імені [PERSON], оскільки останній нібито не міг підписати дану довіреність за станом здоров'я. Проте в судовому засіданні по справі №210/611/14-ц [PERSON] в подальшому взяв участь сам особисто і більшість тих обставин, що були зазначені в позові спростував, що в тому числі і стало підставою для відмови в задоволені його позову. З огляду на дані обставини, у відповідача є великі сумніви, що у [PERSON] є дійсне бажання на розірвання шлюбу. Вважають, що фактично це є бажанням племінника його першої дружини - [PERSON], який всіляко намагається втручатися в особисте життя позивача та відповідача, настроюючи [PERSON] проти відповідача і всіляко не обгрунтовно паплюжичі її в очах позивача та інших осіб, з якими спілкується позивач. З огляду на те, що дана позовна заява не була підписана особисто [PERSON], вважають, що в його особистому волевиявленні в реалізації його немайнового права на розірвання шлюбу з відповідачем є великий сумнів, а це право може бути реалізовано тільки особисто позивачем, а не його представником. На підставі вищевикладеного просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, з матеріалів справи судом встановлено наступні факти. З копії свідоцтва про шлюб (повторне), серії [NUMBER], виданого 24 січня 2014 року вбачається, що 20 жовтня 2012 року, Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6), та [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №480 (а.с.4). З копії вступної та резолютивної частини рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року, винесеного в рамках розгляду цивільної справи №210/611/14-ц, провадження №2/210/160/15, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, вбачається, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с.7). З копії акту, вих.№40 від 09 лютого 2015 року (а.с.35), та акту вих.№53 від 24 червня 2015 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] приписані та проживають: [PERSON] та її донька [PERSON]. Крім цього, з ними не приписані, але фактично проживають [PERSON], 1932 року народження та [PERSON], 1961 року народження. [PERSON] являється чоловіком [PERSON], приписаний у [ADDRESS], що залишився йому у спадщину від батьків, та являється рідним племінником покійної першої дружини [PERSON], котрий приписаний та проживав у м. Кривий Ріг, але за останні роки він переніс три інсульта, і зараз він важкохворий, майже не рухається, потребує постійного медичного нагляду, і сім'я Білоцерковців, як самі найближчі родичі, у грудні 2013 року взяли його до себе на проживання, щоб забезпечити належний догляд. Незадовільний стан здоров'я позивача [PERSON] вбачається з наданих до суду копій медичної документації (а.с.52-64). Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача, та розірвати шлюб, укладений 20 жовтня 2012 року між - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького імського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №480, виходячи з наступного. У відповідності до положень ст.110 ч.1 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. При встановленні таких обставин, при яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так відповідачем під час укладення шлюбу не було взято прізвища позивача, а отже питання про зміну прізвища суд не вирішує. Згідно ст.114 ч.2 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Конституцією України проголошена охорона сім'ї державою, що полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч.5 ст.191 Цивільного процесуального кодексу України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. З приводу цього, ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року, подружжю [PERSON]-[PERSON] було надано строк для примирення тривалістю у два місяці (а.с.40). Однак, в подальшому після поновлення провадження відповідач [PERSON] до зали суду не з'явилися. Зі слів представника позивача встановлено, що ніяких спроб примиритися зі сторони відповідача вчинено не було. Судом встановлено, що сторони припинили сімейне життя, їх шлюб існує формально, поновлювати сімейні відносини позивач не бажає. Спільних дітей сторони не мають, спір про поділу спільного майна подружжя між сторонами відсутній. За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Що стосується посилань відповідача [PERSON] та її представника про те, що позовна заява підписана не [PERSON] а його представником, а тому виникають сумніви в дійсності бажання позивача про розірвання шлюбу, суд вважає їх безпідставними виходячи із наступного. Так, право позивача і відповідача брати участь у цивільній справі особисто або через представника передбачено ст.38 ч.1 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України. З цього правила існує виняток, - не допускається ведення через представника справ про усиновлення. Звідси випливає, що всі цивільні та сімейні справи, крім справ про усиновлення, можуть провадитись уповноваженими представниками сторін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved