Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до КП СМР «Словміськводоканал» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 25 грудня 2009 року вона була прийнята на роботу в КП СМР «Словміськводоканал» на посаду юрисконсульта , та 20 лютого 2015 року наказом №48-к звільнена за ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. 18.12.2014 року їй усно було повідомлено, що її посаду скорочують згідно наказу №321-к від 18.11.2014 року. Вважає своє звільнення незаконним і таким, що порушує чинне законодавство, оскільки є одинокою матір'ю, виховує малолітнього сина 2005 року народження, без батька, що, з урахуванням її стажу роботи на підприємстві, дає переважне право на залишення на посаді. При звільненні була порушена процедура, їй не вручили повідомлення про скорочення штатів та копію наказу про скорочення, роботодавцем не проведено порівнювального аналізу працівників щодо їх кваліфікації і продуктивності праці, а при однакових їх показниках перевага віддається особам, в сім'ї яких немає працівників із самостійним заробітком та працівникам з більш тривалим безперервним стажем роботи на підприємстві. Вона має більший стаж роботи на підприємстві ніж начальник юридичної служби. Їй запропонували роботу прибиральника території, яка не відповідає її кваліфікації, та від якої вона відмовилася. Інші вакансії їй не пропонували, та вона на них також не погоджується. За час її роботи стягнення за порушення трудової дисципліни та інших порушень не накладались. Вважає , що наказ про скорочення штату мав узгоджуватися із Слов'янської міською радою, а штатний розпис - з профкомом. В результаті незаконного звільнення позивачу завдано моральну шкоду, викликану перенесеними нею приниженнями, страхом за майбутнє сім'ї і неможливістю її утримувати, необхідністю позичати гроші. Це відобразилось на її душевній рівновазі, життєві зв'язки були порушені і вона вимушена витрачати додаткові зусилля для організації життя. Моральну шкоду оцінює в розмірі 5000 грн. Згідно розрахунку середня заробітна плата за весь час вимушеного прогулу за період з 20.02.2015 року до 20.04.2015року, коли вона влаштувалась на іншу роботу юрисконсультом, склав 8303,20 грн. Просила суд поновити її на роботі на посаді юрисконсульта КП СМР «Словміськводоканал», стягнути з відповідача на її користь заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 8303,20 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надала пояснення , наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, пояснив, що у зв'язку із зниженням об'єму реалізації послуг і необхідністю скорочення витрат на заробітну плату КП «Словміськводоканал» наказом №321-к від 18.11.2014 року штат працівників був скорочений на 10 одиниць, в тому числі, посада юрисконсульта, на якій перебувала позивач. 18.12.2014 року КП «Словміськводоканал» було видано наказ №354-к з додатками №1 і №2 , з якими позивач була ознайомлена. Наказ про попередження про скорочення та вакансії були зачитані вголос інспектором відділу кадрів [PERSON] в присутності начальника юридичної служби [PERSON], економіста з договірної та претензійної роботи [PERSON], секретарі [PERSON] На пропозицію позивачу підписатися у додатках до наказу, вона відповіла відмовою, про що був складений відповідний акт. Вказаний наказ з додатками був пізніше отриманий позивачем, що підтверджується її записом на екземплярі наказу. Наказ до теперішнього часу не оскаржений. Вважає, що підприємством виконані всі вимоги закону щодо процедури скорочення штату, а саме попередньо повідомлений виборчий орган первинної профспілкової організації про звільнення працівників; за 2 місяці до планованого звільнення одночасно з попередженням працівників, запропонована інша робота на підприємстві згідно штатного розпису і вакансій; в цей же строк направлений звіт про заплановане звільнення у відділення служби зайнятості; профспілці надано письмове подання про розірвання трудового договору з працівниками, з пропозицією дати згоду на звільнення у зв'язку із скороченням; наказом №379-к від 30.12.2014 року затверджений новий штатний розпис. Крім того, посилання позивача на переважне право на залишення на посаді є безпідставним, так як посада юрисконсульта на підприємстві на момент скорочення була одна і її займала позивач, тому порівняльного аналізу кваліфікації та продуктивності праці проводити не було з ким. До того ж у позивача не було юридичної освіти і, відповідно, кваліфікації, а в особовій справі немає копії відповідного диплому. Посилання позивача на те, що вона є одинокою матір'ю відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 26.07.2010 року вважає безпідставним, так як поняття «одинока матір» застосовується лише для надання пільг і гарантій, встановлених трудовим законодавством відносно відпусток, тому вважає, що позивач не є одинокою матір'ю в розумінні ч. 3 ст. 184 КЗпП України. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа [PERSON] просив справу розглянути без його участі та у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 25.12.2009 року працювала на посаді юрисконсульта комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал»./а.с.8/ Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року за № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу. Суд при розгляді справи про поновлення працівника на роботі зобов,язаний перевірити наявність підстав для звільнення. /чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників./ Причому власник на свій розсуд має право визначати чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації , чисельність одних посад зменшити , здійснити звільнення працівників , одночасно приймаючи рішення при прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації ,збільшити чисельність інших посад. Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з зазначеної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Так, наказом генерального директора КП СМР «Словміськводоканал» №321-к від 18.11.2014 року «Про скорочення штату працівників» у зв'язку із зниженням об'ємів реалізації послуг з водопостачання і водовідведення та необхідністю скорочення витрат на заробітну плату проведено скорочення штату працівників підприємства на 10 одиниць, зокрема, із штатного розпису виключена одна посада юрисконсульта. /а.с.22-24/ Відповідно до статуту КП СМР «Словміськводоканал» є юридичною особою та згідно до ст..64 Господарського кодексу України самостійно визначає свою організаційну структуру , установлює чисельність працівників і штатний розпис, у зв.язку з чим посилання позивача на необхідність узгодження скорочення штатів з міською радою, штатного розпису - з професійною спілкою не ґрунтуються на вимогах закону. Статтею 247 КЗпП України до повноважень виборного органу первинної профспілкової організації не визначено вирішення або узгодження питань щодо штатного розпису на підприємстві,в установі ,організації. В день видання наказу , 18 листопада 2014 року , генеральним директором КП СМР «Словміськводоканал» надіслано лист до профспілкового комітету КП СМР «Словміськводоканал» щодо надання дозволу на скорочення штату працівників на 10 одиниць відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Листом від 03.12.2014 року голова профкому КП СМР «Словміськводоканал» надав згоду на скорочення штату працівників КП СМР «Словміськводоканал» на 10 одиниць. Начальник юридичної служби в службовій записці визначив [PERSON] в якості кандидата на скорочення./а.с.25 -27//. Згідно штатного розпису станом на 01.10.2014 року до звільнення позивача /а.с.56-58/ в юридичній службі були посади начальника служби , юрисконсульта ,економіста по правовій та претензійній роботі. Наказом генерального директора за №379-к від 30.12.2014 року на підприємстві було затверджено штатний розпис станом на 01.01.2015 року , де , зокрема, передбачено посади начальника юридичної служби та економіста і відсутня посада юрисконсульта, що свідчить про те , що дійсно мало місце скорочення штатів. /а.с.53-55/. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 18.12.2014 року наказом в.о. генерального директора КП СМР «Словміськводоканал» №354-к «Про попередження працівників підприємства про майбутнє звільнення у зв'язку із скороченням штату» затверджено список працівників, які підлягають звільненню у зв'язку із скороченням штату і відомість попередження про майбутнє звільнення (додаток №1) та відомість ознайомлення з пропозицією про працевлаштування на підприємстві (додаток №2)./ а.с.6-7,28-31/ Того ж дня [PERSON] було ознайомлена з вищезазначеним наказом і додатками до нього, про що складено акт. Згідно акту від 18.12.2014 року, в присутності осіб, що підписались, інспектор з кадрів КП СМР «Словміськводоканал» [PERSON] о 15 годині 10 хвилин 18 грудня 2014 року в кабінеті юридичної служби КП СМР «Словміськводоканал»: ознайомив юрисконсульта юридичної служби КП СМР «Словміськводоканал» [PERSON] з наказом №354-к від 18.12.2014 року «Про попередження працівників підприємства про майбутнє звільнення у зв'язку із скороченням штату» і додатками №1, №2 до нього; попередив юрисконсульта юридичної служби КП СМР «Словміськводоканал» [PERSON] про те, що у зв'язку із скороченням посади юрисконсульта юридичної служби КП СМР «Словміськводоканал» і у випадку відмови від працевлаштування на підприємстві на запропоновані вакансії [PERSON] зі спливом двомісячного строку від дня попередження буде звільнена за ч. 1 ст. 40 КЗпП України; у зв'язку із скороченням посади [PERSON] запропонував [PERSON] працевлаштуватися у КП СМР «Словміськводоканал» на низку посад. На пропозицію дати розписку про те, що вона попереджена про майбутнє звільнення і ознайомлена з пропозиціями про працевлаштування на підприємстві [PERSON] відповіла відмовою. Даний акт було складено і підписано того ж дня начальником юридичної служби КП СМР «Словміськводоканал» [PERSON], інспектором з кадрів КП СМР «Словміськводоканал» [PERSON], економістом з договірної і претензійної роботи юридичної служби КП СМР «Словміськводоканал» [PERSON], секретарем КП СМР «Словміськводоканал» [PERSON]/ а.с.32/ В судовому засіданні свідки [PERSON] ,[PERSON] , [PERSON] , кожний окремо, пояснили суду, що 18 грудня 2014 року інспектор ОК [PERSON] прийшов до кабінету юридичної служби , щоб ознайомити [PERSON] з наказом про попередження про майбутнє звільнення у зв.язку зі скороченням штатів і запропонувати наявні посади. В кабінеті знаходилися [PERSON], економіст [PERSON], начальник служби [PERSON] та секретар [PERSON] , яка принесла з приймальні кореспонденцію. [PERSON] вголос зачитав наказ і додатки до нього, оголосив всі наявні вакансії та запропонував працевлаштуватися на підприємстві. Попередив [PERSON], що у зв,язку зі скороченням посади юрисконсульта та у випадку відмови від працевлаштування на підприємстві на запропоновані вакансії, вона після спливу двомісячного строку буде звільнена у зв,язку зі скороченням штатів. [PERSON] відмовилася дати розписку про ознайомлення з наказом та додатками до нього, у зв,язку з чим було складено акт та підписано присутніми особами. Вищезазначені докази , акт від 18.12.2014 року та показання свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON] спростовують пояснення позивачки про те , що їй не пропонували всі наявні вакансії , коли попереджали про майбутнє звільнення. Копію наказу №354-к від 18.12.2014 року та додатки до нього позивачка отримала на підприємстві під розпис. /а.с.132/ Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Листом від 19.12.2014 року №2115/05 начальнику Слов'янського міського центру зайнятості в.о. генерального директора КП СМР «Словміськводоканал» повідомлено, що наказом від 18.11.2014 року №321-к штат працівників КП СМР «Словміськводоканал» скорочено на 10 одиниць, згідно наказів №354-к, №355-к від 18.12.2014 року про майбутнє звільнення з пропозицією про працевлаштування на підприємстві було ознайомлено 9 працівників КП СМР «Словміськводоканал», 7 з яких, зокрема [PERSON], відмовились від працевлаштування у КП СМР «Словміськводоканал». 19.01.2015 року генеральним директором КП СМР «Словміськводоканал» надіслано лист до профспілкового комітету КП СМР «Словміськводоканал» щодо надання дозволу на звільнення працівників КП СМР «Словміськводоканал», які не надали згоду на пропозицію про працевлаштування на підприємстві, зокрема, [PERSON] Листом від 22.01.2015 року голова профкому КП СМР «Словміськводоканал» повідомив генерального директора КП СМР «Словміськводоканал» про те, що три працівника підприємства, зокрема, юрисконсульт юридичної служби [PERSON], не є членом профспілкової організації КП СМР «Словміськводоканал», тому згода профспілкового комітету на їх звільнення за скороченням непотрібна. Свідки [PERSON] та [PERSON], відповідно голова та член первинної профспілки , показали суду , кожна окремо , що на засіданні профспілки звільнення [PERSON] не розглядалося , оскільки вона не є членом профспілки. На їх думку [PERSON] належним чином виконувала обов,язки юрисконсульта , коли працювала на підприємстві. Вважають , що адміністрація підприємства повинна узгоджувати з профспілкою штатний розпис. Вищезазначені ствердження свідків [PERSON] та [PERSON] щодо узгодження штатного розпису спростовуються положеннями статті 247 КЗпП України і не ґрунтуються на вимогах Закону. Згідно службової записки інспектора з кадрів КП СМР «Словміськводоканал» від 16.02.2015 року [PERSON] знаходилась на лікарняному, у зв'язку з чим може бути звільнена лише в день виходу на роботу. Наказом №15-в від 19.02.2015 року «Про перенесення невикористаного дня щорічної відпустки [PERSON]» у зв'язку з хворобою під час відпустки 16.02.2015 року невикористаний 1 календарний день щорічної відпустки, надано після виходу з лікарняного, а саме 19.02.2015 року. 20.02.2015 року наказом №48-к [PERSON] була звільнена у зв'язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. /а.с.5/ Аналізуючи всі докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що процедура звільнення [PERSON] у зв'язку із скороченням штату КП СМР «Словміськводоканал» відбулась відповідно до встановленого законом порядку. Посилання позивача на її переважне право на залишення на посаді суд вважає безпідставним. За змістом ст. 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується працівників, які мають таку ж посаду. Відповідно до штатного розпису, затвердженого генеральним директором КП СМР «Словміськводоканал» 29.09.2014 року, який діяв на момент звільнення [PERSON], у КП СМР «Словміськводоканал» діяла одна посада юрисконсульта, тому на той момент не було осіб, працюючих на посаді юрисконсульта, серед яких необхідно було б визначати переважне право на залишення на посаді. Крім того, згідно диплома про вищу економічну освіту Міжнародного інституту управління ,бізнесу та права, позивач [PERSON] в 1994 році поступила в МІУБП і в 1996 році закінчила економіко-правовий факультет інституту, отримала спеціальність менеджер- консультант з правових питань та ступень бакалавра економіки./ а.с.152/ Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що вона є одинокою матір'ю, тому згідно діючого законодавства не могла бути звільнена з посади за ініціативи адміністрації підприємства. Суд критично ставиться до такого твердження з наступних підстав. Пленум Верховного Суду України визначив поняття одинокої матері у пункті 9 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року. Одинокою матір'ю була визнана жінка, яка не перебуває у шлюбі, і у свідоцтві про народження дитини якої, відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, або вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. За цим визначенням для визнання «іншої жінки» одинокою необхідно два ознаки :вона і виховує дитину , і сама її утримує. Листом Міністерства праці та соціальної політики України від 06.07.2006 року №247/13/116-06 щодо роз'яснення терміну «одинока мати» визначено, що для підтвердження факту, що батько не бере участі у вихованні дитини, можуть бути пред'явлені, наприклад, довідка з ЖЕКу про реєстрацію особи за місцем проживання, рішення органів опіки та піклування або суду щодо виховання батьком дитини тощо. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 19.01.2006 року відділом РАЦС по м. Слов'янську Слов'янського МУЮ Донецької області, [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON], батьком дитини записаний [PERSON] Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом РАЦС по м. Слов'янську Слов'янського МУЮ Донецької області, 18.04.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, актовий запис №147. З довідки ПП «Навигатор» від 17.03.2015 року №88 вбачається, що позивач мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON] та матір'ю [PERSON] Згідно довідки начальника відділу ДВС Слов'янського МУЮ, на виконанні у ВДВС Слов'янського МУЮ знаходиться виконавчий лист за №2-4392 від 16.08.2007 року, виданий Слов'янським міськрайонним судом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів боржника з [PERSON] на користь [PERSON] Боржник працює на ТОВ «СІС Вода» та перебуває на обліку в ПФУ м. Слов'янськ, тому постанови про стягнення аліментів направлені до бухгалтерії, де проводиться стягнення. Вищевикладене спростовує той факт, що [PERSON] є одинокою матір'ю та свідчить про виконання відповідачем вимог статті 184 КЗпП України, якою не допускається звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років,або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу , крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Посилання позивача на те, що вона є одинокою матір'ю відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 26.07.2010 року №2650/0/10-10/13 суд вважає помилковим, так як вказаний термін «одинока матір» застосовується при наданні пільг і гарантій щодо відпусток, що випливає зі змісту цього листа. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене , суд приходить до висновку, що при звільненні [PERSON] не було порушено вимог чинного законодавства, тому у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі необхідно відмовити. У зв,язку з відмовою у позові про поновлення на роботі, позивачу слід відмовити у задоволенні позову про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди .

Outcome: dismissed