Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

19.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, свої вимоги мотивувала наступним. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. З кінця 2015 року вона залишилась без холодного водопостачання внаслідок неправомірних дій свого сусіда [PERSON], який при проведенні ремонту у власній квартирі встановив заглушку на трубу холодного водопостачання. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.12.2016 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та зобовязано відповідача за власний рахунок відновити водопостачання до квартири за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 25/107, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 06.02.2017 року рішення суду першої інстанції скасоване в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, визнано дії [PERSON] протиправними, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач вказує, що відповідач добровільно рішення суду не виконує, тому вона звернулась до ДВС для примусового виконання рішення. Після відкриття виконавчого провадження боржнику неодноразово направлялись виклики та попередження, державним виконавцем здійснювались виходи за місце проживання, щодо боржника виносились постанови від 11.09.2017 року та від 17.01.2018 року про накладення штрафу. Крім того, позивач зверталась і безпосередньо до відповідача, як усно так і письмово, однак її звернення відповідач ігнорував. Також позивач зверталась до КП «Сумитеплоенергоцентраль», як третьої особи, із заявами про вжиття заходів з відновлення водопостачання холодної води, готова була за власний рахунок відновити водопостачання, просила забезпечити доступ до квартири відповідача. На що їй була надана відповідь, що [PERSON] до КП «Сумитеплоенергоцентраль» з питання відновлення стояка холодного водопостачання не звертався. Позивач вказує, що з грудня 2015 року вона не має водопостачання у квартирі, а відповідач ігнорує рішення судів, приписи ЖЕО, вимоги державної виконавчої служби та продовжує порушувати права позивача. Позивач вказує, що такими протиправними діями відповідача їй завдано значної моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона будучі інвалідом, вимушена проживати у квартирі без холодного водопостачання, це спричиняє їй моральні страждання, порушений нормальний уклад її життя, вона вимушена додавати зусиль для організації свого побуту, обмежена в отриманні елементарних побутових зручностей. Відповідач ігнорує свій обовязок відновити водопостачання, умисно не збирається виконувати рішення суду, про що прямо заявив позивачці, і відповідно так і вчиняє, чим фактично знущається над позивачкою. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 30000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували, подали письмовий відзив (а.с.82). Зазначили, що моральна шкода відшкодовується одноразово. Моральна шкода позивачці вже була відшкодована рішенням апеляційного суду Сумської області від 06.02.2017 року, тому у задоволенні позову просили відмовити. Крім того, відповідач пояснив, що рішення суду про відновлення водопостачання вже виконане в грудні 2018 року. До цього часу відповідач не міг провести роботи по відновленню водопостачання, так як він шукав сертифікованих виконавців таких робіт, перебував у відрядженнях, не міг потрапити до квартири позивачки, так як вона там не проживає, і сусіди йому повідомляли, що вона не зявляється у своїй квартирі. Домовитись з позивачкою у нього не виходить. Відповідач зазначив, що він вживав дії по виконанню рішення, звертався до ЖЕКу. Відповідач вважає, що позивачкою не доведено факт завдання їй моральної шкоди, відсутній причинний зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України\~\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених\~\~ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання дій протиправними, зобовязання усунути перешкоди та відновити водопостачання, стягнення моральної шкоди задоволені частково. Зобовязано [PERSON] за власний рахунок відновити водопостачання до квартири за адресою: [ADDRESS]. В задоволенні решти вимог відмовлено (а.с. 41-43). Рішенням апеляційного суду Сумської області від 06.02.2017 року апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди скасоване з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. (а.с.44-46). 16.03.2017 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження по виконанню рішення суду в частині зобовязання [PERSON] відновити водопостачання до квартири позивачки (а.с.47). 11.09.2017 року постановою державного виконавця накладено штраф на боржника [PERSON] у сумі 1700 грн. за невиконання рішення суду (а.с.48). 18.01.2018 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження та в звязку з невиконанням боржником рішення суду надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення (а.с.49). Як встановлено з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою [PERSON] 24.10.2018 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 382 КК України (невиконання судового рішення) (а.с.99). Як вбачається із заяв позивачки, 10.02.2017 року, 05.07.2017 року, 04.10.2017 року [PERSON] зверталась на адресу КП «Сумитеплоенергоцентраль» із заявами про вжиття заходів для відновлення стояка холодної води та вплинути на [PERSON], щоб він відновив водопостачання (а.с.50, 51, 52). На звернення позивачки від 04.10.2017 року їй було надано відповідь з КП «Сумитеплоенергоцентраль», що позивачці слід звернутися для примусового виконання рішення до Зарічного ВДВС. Також повідомлено, що мешканець квартири № 103 до КП «Сумитеплоенергоцентраль» з питання відновлення стояка холодного водопостачання не звертався (а.с.53). 05.07.2017 року [PERSON] зверталась з листом до [PERSON] з вимогою відновити стояк холодної води та просила повідомити її та КП «Сумитеплоенергоцентраль», коли він має намір це зробити (а.с.54). 20.07.2018 року [PERSON] зверталась до КП «Сумитеплоенергоцентраль» з заявою про повідомлення їй причин відсутності гарячого водопостачання (а.с.89). Відповідачем [PERSON] надано суду копію його заяви до КП «Сумитеплоенергоцентраль» від 01.02.2018 року, з якою він звертався як до обслуговуючої організації з проханням провести роботи по відновленню водопостачання до [ADDRESS], за рахунок [PERSON] Оплату гарантував (а.с.104). Судом встановлено, та вказана обставина підтверджена сторонами, що роботи по відновленню холодного водопостачання до [ADDRESS], власником якої є [PERSON], виконані фахівцем КП «Сумитеплоенергоцентраль» (за рахунок відповідача [PERSON]В.) 15.01.2019 року, про що складено акт, підписаний головою будинкового комітету, старшою підїзду та сусідами (а.с.96). Таким чином, судом встановлено, що рішення суду про зобовязання [PERSON] за власний рахунок відновити водопостачання до квартир за адресою: [ADDRESS] набрало законної сили 06.02.2017 року, а фактично виконане було 15.01.2019 року. Тобто, протягом 1 року 11 місяців рішення не виконувалось відповідачем [PERSON] Посилання відповідача на те, що рішення не виконувалось ним виключно з поважних причин суд не приймає до уваги, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він протягом двох років вживав дієвих заходів задля виконання рішення суду та скорішого відновлення водопостачання. Натомість, позивач [PERSON] підтвердила доказами, що вона неодноразово зверталась до обслуговуючої організації КП «Сумитеплоенергоцентраль», до боржника [PERSON] та до Зарічного відділу ДВС з приводу прискорення виконання рішення суду про зобовязання [PERSON] відновити холодне водопостачання. Суд приймає до уваги лише пояснення відповідача [PERSON] в тій частині, що він не міг застати позивачку вдома і що [PERSON] фактично не проживає у [INFO]. Зокрема, ці пояснення частково підтверджуються і тим, що суди неодноразово намагались повідомити позивачку [PERSON] саме за вказаною адресою, однак повідомлення повертались без вручення (а.с.22, 33, 64). Однак при цьому суд вважає, що вказана причина не звільняє відповідача [PERSON] від виконання рішення суду, та не надає відповідачу право такий тривалий час не виконувати рішення суду, крім того, відповідач не надав доказів того, що він вживав дії, щоб домовитись з позивачкою щодо часу її перебування вдома для проведення робіт по відновленню водопостачання. Та обставина, що відповідач з березня 2017 року не виконував рішення суду ні в добровільному, ні в примусовому порядку, підтверджується також матеріалами виконавчого провадження, з яких вбачається, що боржник [PERSON] не зявлявся на неодноразові виклики державного виконавця, не реагував на попередження державного виконавця, на боржника двічі було накладено штраф за невиконання рішення суду, та направлено повідомлення до органу досудового розслідування (а.с. 48.49). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач, на якого рішенням суду було покладено обовязок відновити водопостачання до квартири позивачки, протягом майже двох років (06.02.2017 року і до 15.01.2019 року) вказане рішення суду не виконував. Відповідач не довів належними доказами, що причини невиконання рішення суду були поважними. Зазначені неправомірні дії відповідача спричинили позивачці моральну шкоду, яка полягає у її душевних стражданнях з приводу того, що вона захистивши свої порушені права в суді, не змогла своєчасно отримати належне виконання рішення суду, та була тривалий час обмежена в належному користуванні своєю квартирою у звязку з відсутністю в ній водопостачання холодної води. У звязку з цим змінився звичний уклад її життя, вона вимушена неодноразово звертатися до відповідача, до державної виконавчої служби, до обслуговуючої організації з приводу відновлення її порушеного права. При цьому\~суд вважає,\~що позивачкою\~не обґрунтовано\~належними доказами розмір моральної шкоди 30000 грн. При визначенні розміру грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, те, що позивачка є інвалідом І групи, тривалість її порушеного права та обсяг, перенесених нею душевних страждань, та визначає її у розмірі 1000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., від сплати якого була звільнена позивач, як інвалід першої групи.

Outcome: partial