Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

19.04.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 06.08.2011 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 38. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть. Позивач зазначає, що 19.03.2014 року від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти визначення місця проживання доньки разом із матірю. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає та просить визначити місце проживання доньки разом із нею. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Тригубенко». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 06.08.2011 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - Рясна/ Ю.Г. уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 38, що слідує із свідоцтва про шлюб, серії 1-СР № 078663 /а.с. 14/. Від шлюбу у сторін 19.03.2014 року народилася [PERSON]. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання доньки та поділу спільного майна на теперішній час не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач визнала позовні вимоги та просить визначити місце проживання дитини з нею, а позивач не заперечує проти проживання дитини з матірю, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved