Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

18.11.2019 Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 20.07.2017 про передачу товару на консигнацію у сумі 1 727 875 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов укладеного між сторонами у справі договору від 20.07.2017 про передачу товару на консигнацію позивач поставив відповідачеві товар, який останній в порушення умов договору не оплатив. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.11.2019 позовну заяву передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. 28.12.2019 матеріали позовної заяви надійшли до Київського районного суду м. Харкова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2019 справа передана на розгляд судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.01.2020, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 30.01.2020. У підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд про його задоволення. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 135), проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.01.2020, зокрема, закрите підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 13.02.2020. Позивач у письмових поясненнях від 11.02.2020 зазначив, що 04.02.2020 ним на адресу відповідача направлено Акт звірки взаємних розрахунків від 04.02.2020 та копію письмових пояснень. Поставка товару відповідачеві здійснювалась наступним чином: продукцію, виготовлену ФОП [PERSON] на замовлення відповідача, останній вивозив вантажним автотранспортном особисто зі складу. Випуск товару здійснювався згідно накладних, які слугували провізними документами, та виготовлялися у день поставки виробів у трьох екземплярах та підписувались сторонами. Отримання замовлень від [PERSON] та складання накладних проводилось менеджером зі збуту [PERSON] , яка згідно документу відпускала товар. Завантажувати автомобіль допомагав закупник [PERSON] . Позивач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином, (а.с.152), проте в судове засідання не з`явився, однак 11.03.2020 подав через канцелярію суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. Крім того вказав, що у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.177). В судове засідання, призначене на 13.02.2020 відповідач, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовою повісткою, не з`явився (а.с. 150), причини неявки суду не повідомив, ніяких заяв на адресу суду не подавав. В судове засідання, призначене на 11.03.2020 відповідач повторно, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовою повісткою, не з`явився (а.с. 154), причини неявки суду не повідомив, ніяких заяв на адресу суду не подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2017 між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (позивач, консигнант) та [PERSON] (відповідач, консигнатор) укладений договір про передачу товару на консигнацію, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, консигнант зобов`язується поставляти, а консигнатор зобов`язується приймати товари на реалізацію та від свого імені і за обумовлену цим договором винагороду продавати ці товари третім особам (п. 1.1 договору) (а.с.9-10). Предметом цього договору є: меблі та обладнання для ванної кімнати. Найменування, кількість, ціна консигнанта на товари та інші характеристики товарів, що поставляються на консигнацію за цим договором, визначаються у бухгалтерських документах (накладних) на передачу певної партії товару (п. 2.1 договору). Правовідносини за вказаним договором регулюються положеннями статті 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно з частиною 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Відповідно до п. 2.2 договору термін консигнації товарів визначається весь строк дії договору (24 місяці) з дня укладення договору. Після закінчення вказаного терміну консигнації консигнатор зобов`язується оплатити повну вартість за поставлені консигнантом товари протягом наступних 15 календарних днів. Згідно з п. 5.1 договору ціна консигнанта на товари вказується в накладних, які видаватимуться в період дії договору. Консигнатор зобов`язаний перерахувати грошові кошти консигнанту на поточний рахунок протягом п`ятнадцяти банківських днів після закінчення дії договору (п. 7.2 договору). У відповідності до п. 8.1 договору датою поставки товару вважається дата передачі товару (партії товару) від консигнанта консигнатору, яка вказана у відповідній накладній поставки. Цей договір згідно з п. 12.1 договору вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом трьох років. На виконання умов договору позивач протягом строку дії договору передав відповідачеві товар на загальну суму 1 727 875 грн. 00 коп., який відповідач не оплатив (а.с.11-106). Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Надаючи правову оцінку укладеному між сторонами договору від 20.07.2017, суд виходить із того, що він за змістом правовідносин сторін відповідає договору купівлі-продажу, відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення приписів ЦК України, що регулюють купівлю-продаж товару. Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Приписами ст. 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до п. 8.1 договору датою поставки товару вважається дата передачі товару (партії товару) від консигнанта консигнатору, яка вказана у відповідній накладній поставки. Позивачем було відпущено товар відповідачеві за накладними від 26.10.2017 № 538 на суму 41 523 грн. 00 коп., 31.10.2017 № 564 на суму 17 129 грн. 00 коп., 02.11.2017 № 568 на суму 47 688 грн. 00 коп., 16.11.2017 № 611 на суму 94 718 грн. 00 коп., 21.11.2017 № 633 на суму 91 255 грн. 00 коп., 06.12.2017 № 653 на суму 19 386 грн. 00 коп., 12.12.2017 № 677 на суму 34 604 грн. 00 коп., 12.12.2017 № 678 на суму 16 177 грн. 00 коп., 20.12.2017 № 695 на суму 56 934 грн. 00 коп., 21.12.2017 № 697 на суму 10 226 грн. 00 коп., 21.12.2017 № 698 на суму 23 199 грн. 00 коп., 27.12.2017 № 721 на суму 10 746 грн. 00 коп., 26.10.2017 № 538 на суму 41 523 грн. 00 коп., 29.01.2018 № 48 на суму 139 294 грн. 00 коп., 30.01.2018 № 50 на суму 7 131 грн. 00 коп., 07.02.2018 № 56 на суму 126 646 грн. 00 коп., 27.02.2018 № 95 на суму 14 726 грн. 00 коп., 06.03.2018 № 111 на суму 49 538 грн. 00 коп., 22.03.2018 № 128 на суму 49 902 грн. 00 коп., 04.04.2018 № 151 на суму 36 598 грн. 00 коп., 06.04.2018 № 161 на суму 20 755 грн. 00 коп., 11.04.2018 № 166 на суму 138 503 грн. 00 коп., 18.04.2018 № 175 на суму 33 696 грн. 00 коп., 23.04.2018 № 177 на суму 55 888 грн. 00 коп., 03.05.2018 № 194 на суму 34 394 грн. 00 коп., 14.05.2018 № 209 на суму 19 711 грн. 00 коп., 17.05.2018 № 214 на суму 86 527 грн. 00 коп., 24.05.2018 № 226 на суму 19 308 грн. 00 коп., 08.06.2018 № 243 на суму 217 900 грн. 00 коп., 26.06.2018 № 275 на суму 34 466 грн. 00 коп., 05.07.2018 № 286 на суму 38 544 грн. 00 коп., 19.07.2018 № 301 на суму 2 856 грн. 00 коп., 03.08.2018 № 324 на суму 35 381 грн. 00 коп., 10.08.2018 № 334 на суму 56 278 грн. 00 коп., 17.08.2018 № 345 на суму 28 732 грн. 00 коп., 06.09.2018 № 371 на суму 17 916 грн. 00 коп., всього на суму 1 727 875 грн. 00 коп. (а.с.62-105). Копії указаних накладних містяться в матеріалах справи. Також на підтвердження факту передачі товару відповідачу на видатковими накладними позивачем надані суду пояснювальні записки його працівників (а.с.107-109). Відносно вказаних пояснень суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною 1 ст. 90 ЦПК України встановлено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Пунктом 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення), передбачено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення. Пунктом 2.1 Положення встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Відповідно до п. 2.13 Положення керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що надані позивачем пояснювальні записки не можуть бути прийняті до уваги у якості доказів у правовідносинах купівлі-продажу між двома фізичними особами-підприємцями, оскільки, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відомості щодо передачі товарів від покупця до позивача мають бути зафіксовані у первинних документах, якими, у даному випадку, є надані позивачем накладні. Відповідно до п. 2.2 договору термін консигнації товарів визначається весь строк дії договору (24 місяців) з дня укладення договору. Після закінчення вказаного терміну консигнації консигнатор зобов`язується оплатити повну вартість за поставлені консигнантом товари протягом наступних 15 календарних днів. Днем укладення договору є 20.07.2017, тому строк його дії сплинув 21.07.2018. Таким чином, відповідач повинен був оплатити отриманий товар у строк до 05.08.2018 включно, але не зробив цього. Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання. Відповідач позов не оспорив, доказів відсутності заборгованості не подав. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 9 605 грн. 00 коп.

Outcome: approved