Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

19.11.2018 позивачка [PERSON], за якої діє в інтересах та за довіреністю адвокат [PERSON], звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2005 році позивачкою було придбано квартиру [ADDRESS]. За вищевказану квартиру позивачка віддала кошти, але нотаріально цей договір не посвідчили. Будь-яких доказів про таке діяння у позивачки немає, але вона вважає, що ця квартира належить їй і за нею мусить бути визнане право власності на цю квартиру з наступних підстав. Вказана квартира належить [PERSON], який помер 06.04.1998 року, відповідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 470602 від 03.12.2004 р. Разом з [PERSON] в даній квартирі проживала його дружина [PERSON] та яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка. В 2005 році, з дозволу [PERSON], позивачка заселилась в цю квартиру і проживає в ній до теперішнього часу без реєстрації. Факт її проживання в цій квартирі підтверджується довідкою Грушівської сільської ради № 171 від 29.03.2018 року та актом, складеним за участю мешканців вул. Вишневої с. Грушівка від 29.03.2018 року. На сьогоднішній день позивачка продовжує проживати в цій квартирі, піклується про неї, сплачує всі комунальні платежі. З серпня 2005 року позивачка переробила на своє імя поточні рахунки зі сплати комунальних платежів. Тобто позивачка добросовісно та відкрито володіє цією квартирою більше тринадцяти років. Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою, що підтверджується квитанціями про сплату за електроенергію та газ. Таким чином, її заволодіння цією квартирою відбулось за згоди дружини власника. Тобто, позивачка має законне право на те, щоб суд визнав за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою від 26.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Адвокат [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи міститься її письмова заява з проханням розглядати справу у її відсутності. Позовну заяву визнає та просить суд задовольнити. Враховуючи надані до суду сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли у справі. Встановлено, що квартира [ADDRESS], якою фактично користується [PERSON], відповідно довідки КП «Купянське бюро технічної інвентаризації» від 02.04.2018 року, належить [PERSON] (а. с. 3). 06 квітня 1998 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 470602 від 03.12.2004 р. (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу III-ВЛ № 285682, [PERSON] був одружений з [PERSON], яка проживала з ним в даній квартирі та фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка (а. с. 5). Довідкою виданою виконавчим комітетом Грушівської сільської ради Купянського району Харківської області № 171 від 29.03.2018 року та актом від 29.03.2018 року, підтверджується що з літа 2005 року [PERSON] постійно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], відкрито користується даною квартирою та утримує її в справному стані (а. с. 6, 7). Відповідно до квитанцій про сплату за електроенергію та газ, [PERSON] постійно сплачує\~комунальні послуги\~за адресою:\~[ADDRESS] (а. с. 10-19). Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК Украни, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості, через певні обставини, підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказується, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом, шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з абз. 2 п. 13 указаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідачкою за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. [PERSON], відповідачка по даній справі, є єдиним спадкоємцем [PERSON] та не заперечує щодо оформлення вказаної квартири на позивачку. Отже, враховуючи те, що позивачка добросовісно, безперервно володіє квартирою № 4 в будинку № 3 по вул. Вишневій в с. Грушівка Купянського району Харківської області, доглядає за нею, сплачує комунальні послуги, проживає в ній, відкрито володіє квартирою більше десяти років, не приховуючи цей факт, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за позивачкою право власності на вказану квартиру, яка належала [PERSON]. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved