overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 24.04.2014 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦСу. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З вересня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач подала заяву про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу від 23.10.2014 року, стягнення грошових коштів за неякісний товар в сумі 3648 грн та 2000 грн моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між сторонами був укладений договір купівлі продажу чоловічого костюму «Двійка», 20 грудня 2014 року позивачем було виявлений істотний недолік товару, - костюм окрасив комірці сорочок в місцях контактування з костюмом в чорний колір, у звязку із тим, що відповідач не провів незалежну експертизу костюму та у добровільному порядку не повернув коштів, сплачених за костюм, позивач був змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги зменшив та просив стягнути 2890 грн коштів сплачених за неякісний костюм та моральну шкоду в сумі 2000 грн. Відповідач позовні вимоги визнала частково: в частині стягнення коштів за костюм та моральну шкоду в сумі 1000 грн. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами було укладено договору купівлі-продажу від 23.10.2014 року чоловічого костюму «Двійка» за 2890 грн, що підтверджується копією товарного чеку (а.с. 4). 12.01.2015 року було заявлено претензію стосовно якості костюму (а.с. 5-6). Також в заяві від 10.02.2015 року позивач просив відповідача провести незалежну експертизу, однак його прохання не було задоволено, як відповідач пояснила, через високу вартість такої експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задовлення позову. Часткове визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ Про захист прав споживачів, передбачено споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи визнання позовних вимог відповідачем в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн, а також враховуючи принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, достатньою компенсацією моральних переживань позивача суд вважає 1000 грн., також задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення вартості чоловічого костюму в сумі 2890 грн. З відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 02 вересня 1995 року зареєструвала шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] видане Валківським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 67. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, в даний час вони проживають окремо, з 2014 року вони не підтримують подружніх стосунків, сім'я існує формально. Позивач ставить питання про розірвання шлюбу, вважає, що вони не зійшлися характерами з відповідачем та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їхніх стосунках виникла неприязнь. В судовому засідання позивачка була відсутньою, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити позов у повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про слухання справи без його участі, позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи видно, що 02 вересня 1995 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] видане Валківським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 67. В сім'ї сторін народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 27 червня 2006 року Гонтовоярською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 04. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, як вбачається із обставин справи, причиною розпаду сім'ї є той факт, що позивач з відповідачем не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя, внаслідок чого в їх стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилася в психологічну несумісність, сторони не мають наміру примиритися, подальше їх сумісне подружнє життя неможливе, сім'я сторін розпалась, існує формально. При таких обставинах суд вважає, що шлюб носить формальний характер, тому повинен бути розірваний. Дитина проживає із позивачкою. Прізвище позивач просить залишити «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 грудня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1025 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 грудня 2009 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14 травня 2008 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Донецької області, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 травня 2008 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Донецької області, актовий запис № 119, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З березня 2015 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів в розмірі ? частини його заробітку (доходів) на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року по 1 грудня 2014 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки, суд не повідомив. Суд, на підставі п.1, 2 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року по 1 грудня 2014 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості відносно утримання дитини, яка після припинення відносин між сторонами, проживає з позивачем. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В зв'язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік та її матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, тому вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в заявленому розмірі - в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

18 березня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що вона є донькою відповідача і навчається в Запорізькому національному університеті на 1 курсі за спеціальністю «Країнознавство». Тому позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, у розмірі ? всіх видів доходів, але не менше ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку починаючи з 18.03.2015 рокудо досягнення нею 23 років, або закінчення навчання. Позивач надала суду заяву в якій просить винести заочне рішення, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи його було повідомлено належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутністю не звертався. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою № 2161 від 12.02.2015 року [PERSON] навчається в Запорізькому національному університеті. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

18 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що вони 25 листопада 2006 року зареєстрували шлюб в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьком яких є відповідач. Розлад сімейного життя стався через відсутність порозуміння між ними, розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року з цього часу вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає неможливим, просила шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодна. Спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей та майнового спору на даний час вони не мають. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов та слухати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився від нього до адреси суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав повністю не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд слухати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого повторно Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 19 лютого 2014 року, актовий запис № 1016. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис № 582, в графі «батьки» зазначені: батько -[PERSON], та мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, актовий запис № 917, в графі «батьки» зазначені: батько -[PERSON], та мати - [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

18 березня 2015 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29 жовтня 2000 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Він постійно проявляє до неї неповагу, не надає ніякої матеріальної допомоги. Сімейні стосунки між ними припинилися, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 жовтня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 вересня 2001 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідач заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved