Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

19 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26 березня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] 23-річного віку, у зв`язку з навчанням у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка» за денною формою навчання, а саме до 25 березня 2026 року. В обґрунтування позову вказує на те, що 25 вересня 1999 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2018 року. Від спільного подружнього життя сторону мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 29 березня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, яким було визначено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06 березня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Зазначила, що фактично судом встановлено кінцевий строк дії судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] до 25 березня 2021 року. [PERSON] продовжує мешкати разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, навчається у 5-му класі комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 82» Дніпровської міської ради. Вважає, що має право на продовження отримання аліментів на утримання сина, які слід стягувати з відповідача. [INFO] найстаршій дитині - [PERSON] , [INFO] , виповнюється 18 років. З 01 жовтня 2020 року [PERSON] зарахована за державним замовленням на денну форму навчання до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на факультет інформаційних технологій, де навчається на 1 курсі. Її сім`я є переселенцями з зони АТО, не має свого житла та вимушена проживати в орендованій квартирі, вони постійно стикаються з матеріальними труднощами. Вона не має можливості самостійно утримувати спільних з відповідачем дітей. Вважає, що має право на стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років (на час навчання). Батько дітей - фізично здорова людина, має постійне місце роботи, працює в територіальному управлінні Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях на посаді головного спеціаліста та має постійний дохід. Крім того відповідач [PERSON] відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (справа № 200/944/17) отримує з 01.10.2016 пенсію за вислугу років на пільгових умовах. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. 26 квітня 2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Вважає, що законні права та інтереси позивача у вказаній справі не порушені. Він своєчасно і в повному обсязі добровільно сплачує позивачу аліменти в розмірі, що відповідає вимогам діючого законодавства України та забезпечує достатній і гармонійний розвиток дітей, а також відповідає розміру та терміну, який позивач вимагає з нього у позовній заяві за цією справою, що свідчить про відсутність спору та порушення прав позивача. Від спільного життя він з позивачем дійсно мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне з позивачем життя не склалось та з січня 2018 року вони проживають окремо. Судом 29 березня 2018 року було видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини доходів на користь позивача по справі матері дітей. За період дії судового наказу № 204/1548/18 з 06.03.2018 року по 25.03.2021 року з його доходів утримано та перераховано позивачу аліменти на утримання двох спільних дітей на загальну суму 433,3 тис. грн., що в середньому складало 5 800 грн./міс. на дитину і було значно більше гарантованого законом мінімуму. Також, додатково до сплачених аліментів він надавав матеріальну допомогу на утримання дітей. При цьому, судом визначено кінцевий строк дії судового наказу №204/1548/18 до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Йому було відомо, що дочка - [PERSON] з осені 2020 року зарахована на 1 курс навчання на денну форму до Національного технічного університету «Дніпровська політехніка». Усвідомлюючи свою відповідальність з утримання дітей та з метою недопущення погіршення їх матеріальних умов після закінчення строку дії судового наказу, він завчасно, а саме 23 лютого 2021 року, звернувся до позивача-матері дітей через мобільний застосунок Viber з письмовим повідомленням про його бажання добровільно сплачувати аліменти, а також щодо надання йому інформації про її банківський рахунок, на який він зможе перераховувати аліменти. Однак, засобів комунікації з колишньою дружиною та дітьми він не має через її небажання спілкуватись та заборону дітям спілкуватись зі ним. У березні 2021 року він повторно звернувся можливими засобами спілкування, зокрема, через застосунок Viber до позивача, до дочки [PERSON] та до сестри позивача [PERSON] з письмовим повідомленням про його бажання добровільно сплачувати аліменти, а також щодо надання йому інформації про банківський рахунок позивача, на який він зможе перераховувати аліменти, проте жодної відповіді не отримав. Вказане свідчить про ухилення позивача від заходів досудового врегулювання. Він є державним службовцем працює головним спеціалістом у територіальному управлінні Рахункової палати по Дніпропетровській області (роботодавець - Рахункова палата знаходиться у м. Київ), тому він не має права займатись і не займається іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю. Також, він отримує пенсію як військовий пенсіонер в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Інших доходів він не має. 18 березня 2021 року він направив до місць отримання доходів відповідні заяви щодо добровільного щомісячного перерахування аліментів у розмірі 1/3 його доходів (але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку) на користь матері дітей, з якою вони проживають - [PERSON] на термін, поки старша дитина навчається у вищому навчальному закладі або до досягнення нею 23-річного віку, тобто до [INFO] . Вказаний розмір та термін добровільної сплати аліментів відповідає розміру та терміну, який позивач вимагає з нього у позовній заяві за цією справою, що свідчить про відсутність спору та порушення прав позивача. Фактично, за його заявами в добровільному порядку з 25 березня 2021 року розпочалось утримання та перерахування з нього аліментів у розмірі 1/3 його доходів на утримання двох дітей на користь їх матері [PERSON] з дотриманням гарантованих законодавством розмірів, яке буде здійснюватись у подальшому допоки старша дитина навчається у вищому навчальному закладі або до досягнення нею 23-річного віку, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 199 СК України. Враховуючи викладене позивач заперечує проти позовної заяви, вважає, що жодні права позивача не порушені та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 12 травня 2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Відносини між нею та відповідачем дуже складні, у неї немає довіри словам відповідача. Від укладення договору про сплату аліментів на дітей та його нотаріального посвідчення відповідач відмовився. Вважає, що добровільно відповідач аліменти сплачувати не буде, у зв`язку з чим просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що \~ \~ \~ \~25 вересня 1999 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 25 вересня 1999 року Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис № 654 (а.с. 7). В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 квітня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 233 (а.с. 10); син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 853 (а.с. 11). У вказаних свідоцтвах про народження батьками дітей зазначені позивач та відповідач. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2018 року по справі № 204/945/18 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 8). З пояснень сторін судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю позивачем по справі. Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2018 року по справі № 204/1548/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~на кожну\~дитину відповідного\~віку щомісячно\~та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06 березня 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 9). Вказаний судовий наказ перебував на примусовому виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження ВП № 56220443. Постановою головного державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Тичинської О.О. від 29 квітня 2021 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового наказу по справі № 204/1548/18, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, закінчено (а.с. 45). Звертаючись у березні 2021 року до суду з даним позовом позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26 березня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] 23-річного віку, у зв`язку з навчанням у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка» за денною формою навчання, а саме до 25 березня 2026 року. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі єдиної частки від заробітку (доходу) платника аліментів на утримання одночасно неповнолітнього сина та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Дійсно, у частині 2 статті 183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З аналізу вказаної норми можна дійти висновку про те, що суд при визначенні розміру аліментів може визначити єдину частку від заробітку (доходу) платника аліментів виключно при стягненні аліментів на двох і більше дітей. При цьому, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що визначено у частині 1 статті 6 СК України. Отже, після досягнення повноліття особа вже не має правового статусу дитини у розумінні норм Сімейного кодексу України. Таким чином, стягнення аліментів у розмірі єдиної частки від заробітку (доходу) платника аліментів на утримання одночасно неповнолітньої дитини та повнолітньої дочки, сина, який продовжує навчання, чинним законодавством України не передбачено. Разом з цим, судом встановлено, що [INFO] дочці сторін - [PERSON] , [INFO] , виповнилось 18 повних років, тобто [PERSON] [INFO] досягла повноліття та на теперішній час вже не має правового статусу дитини у розумінні Сімейного кодексу України. За таких обставин, частка від заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде\~стягуватися як\~аліменти, в даному випадку має визначатись судом окремо для неповнолітнього сина сторін та окремо для повнолітньої дочки сторін, а посилання позивача на частину 2 статті 183 СК України є безпідставним. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Як вже було зазначено вище, 25 березня 2021 року [PERSON] , [INFO] , виповнилось 18 років. При цьому, згідно довідки № 16-56-1782 від 24 лютого 2021 року, виданої Національним технічним університетом «Дніпровська політехніка» вбачається, що [PERSON] навчається на 1 курсі факультету інформаційних технологій, форма навчання денна, за державним замовленням, зарахована з 01 жовтня 2020 року, передбачене закінчення навчання 30 червня 2024 року (а.с. 16). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року,\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом встановлено, що повнолітня [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Дочка сторін [PERSON] навчається на денній формі навчання на бюджетній основі, а тому не працює. Позивач працює в Східному офісі Держаудитслужби на посаді головного державного аудитора, що підтверджується довідкою про доходи № 11-138 від 03 березня 2021 року, виданою Східним офісом Держаудитслужби (а.с. 15). Відповідач працює на посаді головного спеціаліста територіального управління Рахункової палати по Дніпропетровській області (у м. Дніпро), що підтверджується довідкою про здійснення відрахування та виплати із заробітної плати № 13/1-478 від 12 травня 2021 року, виданою Рахунковою палатою України (а.с. 49). Крім того, з пояснень відповідача судом встановлено, що відповідач також отримує пенсію як військовий пенсіонер, що також підтверджується листом Відділу з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05 травня 2021 року (а.с. 50). Враховуючи,\~що відповідач\~перебуває у\~працездатному віці,\~працює та\~отримує регулярні\~доходи,\~суд вважає,\~що\~він спроможний\~надавати\~аліменти\~на утримання повнолітньої дочки. При цьому, судом також встановлено, що до звернення позивача до суду з даним позовом, а саме 18 березня 2021 року відповідач самостійно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та за місцем своєї роботи з заявами про утримання з його пенсії та заробітної плати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітньої дочки [PERSON] на користь [PERSON] , у загальному розмірі 1/3 частини від його доходів (заробітку) (а.с. 29, 30, 32). Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. Сімейним кодексом України передбачено два види сплати аліментів на утримання дитини: договірний коли батьки досягли згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів, та судовий коли такої домовленості між батьками досягнуто не було. При вирішенні даної справи суд виходить з того, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення\~\~аліментів є беззаперечним доказом того, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо розміру аліментів досягнуто не було, а тому суд не приймає до уваги та відхиляє твердження сторони відповідача про те, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , суд враховує також, що сторони мають ще одну дитину неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щодо утримання якого позивачем у даній позовній заяві також заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, враховуючи, що для навчання повнолітньої [PERSON] необхідно нести витрати на проїзд до навчального закладу, канцелярські товари, харчування та інше, а також враховуючи, що навчання [PERSON] відбувається на бюджетній основі та остання отримує стипендію, суд вважає, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів буде 1/6 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулась до суду з даним позовом 19 березня 2021 року. Однак, при цьому, за судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2018 року по справі № 204/1548/18 аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягувались з відповідача до 25 березня 2021 року включно, у зв`язку з чим позивач у вказаній позовній заяві просила стягувати з відповідача аліменти починаючи з 26 березня 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , слід стягувати з відповідача починаючи з 26 березня 2021 року, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог. Підсумовуючи наведене\~та враховуючи\~той факт,\~що кожен\~з батьків\~повинен виконувати\~свій обов`язок\~з утримання\~дитини належним\~чином та\~у рівній\~мірі нести\~витрати на\~дитину,\~дослідивши та\~оцінивши наявні\~у справі\~докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 26 березня 2021 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до 25 березня 2026 року, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд виходить з наступного. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю позивачем по справі [PERSON] . З довідки № 12 від 09 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] є учнем 5 класу Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 82» Дніпровської міської ради у 2020-2021 навчальному році (а.с. 17). Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно\~до ч.\~3\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, працює та отримує регулярні доходи, суд вважає, що\~він спроможний\~надавати\~аліменти на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] , суд\~враховує також,\~що сторони мають також дочку - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої судом вирішено стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, на час її навчання. Беручи до уваги викладене та враховуючи той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того судом встановлено та визнавалося обома сторонами, що що за період після досягнення старшою дочкою сторін [PERSON] 25 березня 2021 року повноліття, а саме за період квітень червень 2021 року включно, відповідачем [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та повнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , були добровільно сплачені в повному обсязі, у загальному розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), шляхом відрахування вказаної частини доходу з його пенсії та заробітної плати за його власними заявами (а.с. 29, 30, 32), що також додатково підтверджується довідкою про здійснення відрахування та виплати із заробітної плати № 13/1-478 від 12 травня 2021 року, виданою Рахунковою палатою України (а.с. 49) та листом Відділу з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05 травня 2021 року (а.с. 50). Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 181, 182, 183, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial