Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

18 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років, вказавши, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 22.07.2011р. та проживала з ним до серпня 2013 р. , від шлюбу є неповнолітня дитина донька [PERSON],[INFO] р.н.Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Добровільної допомоги на утримання дитини та позивача відповідач не надає, хоча має постійний прибуток. Позивач не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини [PERSON],[INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його прибутку щомісячно ,але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ,починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на своє утримання у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно,але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ,починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною [PERSON] ,[INFO] р. віку трьох років (а.с.1,22). Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що він сплачує на утримання доньки аліменти у розмірі 25 % у добровільному порядку ,аліменти відраховуються у нього з заробітної плати за його заявою.Проти стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини заробітку не заперечує. Він може сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі 1/12 частини його заробітку.Стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі ? частини приведе до його скрутного матеріального становища. Вислухавши пояснення позивача, відповідача ,представника відповідача , з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач знаходяться у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стана по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 22.07.2011 р. (а.с.3) та є батьками малолітньої [PERSON] ,[INFO] (а.с.2). Шлюбні відносини між подружжям припинені з серпня 2013 р. Дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 1,6). Відповідач [PERSON] проживає окремо від дитини та матері дитини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна з сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами, які беруть участь по справі. Відповідно до ст.213 ЦПУ України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні . Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами , внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру , що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання .Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів , що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.1 ч.2,3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м.Страсбург 25 січня 1996 р., реєстраційний код 37216/2006 ) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей -підтримка їхніх прав , надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища , при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується .Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей , визначається розглядом сімейних справ , зокрема тих , що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності , наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «суб'єкти батьківської відповідальності » - батьки та інші особи чи органи , які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність . Відповідно до ст.ст.3,7,8,18,19 Конвенції про права дитини ( ратифіковано Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.91 )в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. мала громадянства. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства » батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину , піклуватися про її здоров'я , фізичний , духовний і моральний розвиток . Відповідно до ст.. 4 Конвенції про контакт з дітьми , підписана 15.05.2003 р.,набрала чинності для України 01.04.2007 р., дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним, такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді , коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з батьків. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та від вказаного обов'язку не звільняються особи, позбавлені батьківських прав, що передбачено ч.2 ст.166 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі , а також за наявності інших обставин , що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює машиністом гірночо-виймальних машин на шахті 1/3 Новогродівська , отримує заробітну плату у середньому у місяць 9000-10000 грн.(а.с.13). З урахуванням вимог ст. ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, а також того, що відповідачем до суду не надано доказів неможливості виплати аліментів на утримання дитини , ураховуючи матеріальне становище та стан здоров'я відповідача - працює, не є інвалідом, відсутності на утриманні відповідача іншої дитини , ураховуючи матеріальне становище позивачки, стан здоров'я дитини , суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття, внаслідок чого будуть гарантовані права дитини на належне утримання з боку відповідача. Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного кодексу України дружина ,з якою проживає дитина ,має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною віку трьох років . Відповідно до ст. 84 ч.4 Сімейного кодексу України право на утримання дружина ,з якою проживає дитина , має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища , за умови , що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не працює , здійснює догляд за дитиною до досягнення нею віку трьох років . В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює машиністом гірночо-виймальних машин на шахті 1/3 Новогродівська , отримує заробітну плату у середньому у місяць 9000-10000 грн.(а.с. 13) В судовому засіданні встановлено,що за заявою відповідача за місцем роботи з його заробітної плати за січень-лютий 2014 р. відраховані аліменти на користь позивача на утримання дочки у розмірі 25 % щомісячно , що у середньому у місяць складає 2000-2250 грн.(а.с.13) . Після відрахування аліментів розмір отримуваного відповідачем заробітку 7000-7750 грн. На підставі викладеного ,суд приходить до висновку , що відповідач [PERSON] може надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення дитиною віку трьох років. З урахуванням вимог ст. ст. 79, 80, 82, 84 Сімейного Кодексу України, а також того, що відповідачем до суду не надано доказів неможливості виплати аліментів на утримання дружини, ураховуючи матеріальне становище та стан здоров'я відповідача - працює, не є інвалідом, за даним рішенням буд сплачувати аліменти на утримання доньки Лілії24.11.2013 р.н., у розмірі ? частини доходу, ураховуючи матеріальне становище позивача,суд вважає, що відповідач може виплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною трирічного віку, що буде достатнім для утримання позивача на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років.. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial