Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

19 жовтня 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. У своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який 11 травня 2016 року розірвано. Мають спільного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем були припинені ще до народження сина. В добровільному порядку батько допомоги на утримання дитини не надає, з сином не спілкується та не відвідує, не приймає участь у його вихованні, має заборгованість по сплаті аліментів та повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини. Ухилення батька від прямих обов`язків суттєво ускладнює належне утримання та виховання дитини, адже для зміни місця реєстрації дитини, виїзду за кордон на оздоровлення потрібна згода батька або відповідні рішення суду. Наразі вона з сином фактично проживають не за адресою реєстрації, а за адресою: [ADDRESS] , куди їм необхідно перереєструватися, однак відповідач постійно ігнорує її прохання з`явитися до ЦНАПу. Реалізувати в повній мірі права дитини без згоди батько значно ускладнюється та тягне за собою значні фінансові витрати. Посилаючись на викладене, позивач просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримувала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника з урахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 11 травня 2016 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 25 жовтня 2016 року, актовий запис № 1157 (а.с. 10). Як вбачається із довідок №23307 та 23305, виданих Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області 12 вересня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 березня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.01.2017 року і до досягнення повноліття (а.с. 12). Як вбачається з розрахунку, виданого державним виконавцем Глобинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), [PERSON] станом на вересень 2020 року має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 97349,58 (а.с.13). Згідно довідки №01-14/№137 від 29 вересня 2020 року дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбіновано типу № 80 Кременчуцької міської ради Полтавської області, син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує дошкільний заклад (ясла-садок) комбіновано типу № 80 Кременчуцької міської ради Полтавської області з 02 вересня 2019 року. В дошкільний заклад приводить та забирає з садка [PERSON] мама [PERSON] , інколи бабуся (мамина мама). Харчування [PERSON] в дитячому садку постійно сплачує мама. З батьком [PERSON] - [PERSON] , в дошкільному закладі ніхто з працівників не знайомий. Жодного разу він не переступив порогу садочку, тому інформацію про участь його у вихованні та навчанні [PERSON] надати немає можливості через відсутність таких фактів. Лише мама [PERSON] піклується та дбає про свого сина, приймає участь у різних тематичних ранках, святах та розвагах, на що радо реагує [PERSON] ( а.с. 14). Як вбачається із Інформації на вихованця дошкільного навчального закладу №80 [PERSON] від 29 вересня 2020 року, [PERSON] , [INFO] відвідує дошкільний заклад (ясла-садок) комбіновано типу № 80 Кременчуцької міської ради Полтавської області з 01 вересня 2019 року, ходить до середньої групи садочка, хлопчик завжди охайно одягнений. За час відвідування садочка проявив себе як добрий, життєрадісний хлопчик, любить грати з товаришами, але надає перевагу усамітненим іграм (будівельно-конструктивним та настільно-друкованим). Дитина має все необхідне для життя та відвідування дошкільного закладу. [PERSON] дуже прив`язаний до мами [PERSON] . До неї та інших дорослих ставиться з повагою. Відчувається дбайливе виховання мами, яка постійно цікавиться успіхами та досягненнями сина у навчанні, а також у спілкуванні з однолітками. Вихователі дуже задоволені цією сім`єю, ставленням мами до своєї дитини та в цілому до групи, в якій перебуває [PERSON] . Щодо батька [PERSON] , [PERSON] про нього ніколи не згадує. Він відсутній в його житті (а.с. 15). Відповідно до медичної довідки, виданої 14 вересня 2020 року амбулаторним відділенням №2 ВСП №5 м. Кременчук КП «ПОЗ ТЗ ПОР», [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває, на лікуванні не знаходилася (а.с. 16). Як вбачається із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області 06 січня 2021 року № 6, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини (а.с. 49-52). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено що [PERSON] як батько дитини, ухиляється від виконання ним батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області по розгляду питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення його батьківських прав щодо сина, [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим, будь-яких письмових пояснень не надіслав. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердила, сплату судового збору в сумі 840,80 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved