Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

17 травня 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, вказуючи, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13.12.2011 року шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбі ними було придбано квартиру [ADDRESS]. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.11.2012 року між нею та відповідачем було поділено сумісно нажите майно, внаслідок чого за нею було визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. З листопада 2010 року відповідач не проживає у спірній квартирі і його речей там немає. Реєстрація відповідача в квартирі порушує її, позивача, право власника розпоряджатися власною квартирою та змушує сплачувати за відповідача комунальні платежі. Тому позивач просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її приватним майном, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 28). Відповідач, [PERSON], двічі в судове засідання не з'явився, на адресу суду повернулися конверти із рекомендованим повідомленням із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 31, 32) Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглядати справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи, ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 30). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.11.2012 року за позивачем визнано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 8-12). Відповідач у вказаній квартирі не проживає з листопада 2010 року, його речей у квартирі немає, що підтверджується актом, складеним за участю мешканців квартир № 142 та №160 вказаного будинку, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], затвердженим головою ОВББ «К47А», [PERSON] 10.05.2016 року (а.с. 13). Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач понад один рік без поважних на то причин не проживає за адресою: [INFO], є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що дає підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved