Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

17 серпня 2017 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] в якому зазначила, що 2 грудня 1999 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу № 111, згідно якого вона придбала будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,19 га за цією ж адресою. Продавець [PERSON] помер [INFO] Посилаючись на те, що між ними були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, тому просила визнати дійсним укладений між ними договір купівлі-продажу зазначеного будинку разом з земельною ділянкою та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, але надіслали на адресу суду заяви в яких позов підтримали та просили справу розглянути без їх участі. Відповідачка до суду не з'явилась про його час та місце була повідомлена належним чином причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявні матеріали і докази у справі достатні для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 2 грудня 1999 року позивачка уклала на універсальній товарній біржі «Марія» письмовий договір № 111, за яким придбала у [PERSON] будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,19 га, згідно з державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] від 3 лютого 1997 року. При продажу будинок належав власнику на підставі свідоцтва на право на спадщину за заповітом № 2-1665 від 21 листопада 1996 року. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, площею 0,19 га належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 3 лютого 1997 року серії [NUMBER] Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в комунальному підприємстві «Миколаївське МБТІ» за № 6. В даний час позивачка дізналась, що укладений договір про купівлю нерухомості повинен бути нотаріально посвідченим. Однак, на тепер засвідчити його нотаріально у неї не має можливості. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд може на вимогу однієї із сторін договору визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу дачі. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Крім того на підставі ст. 392 ЦК України, позивач, вправі звернутися до суду за визнанням права власності, якщо це право оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved