Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

17 лютого 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ «Приватбанк») в особі свого представника (за довіреністю) [PERSON] предявило вказа- ний позов, посилаючись на наступні обставини. 31.03.2011 р. [PERSON] стала клієнтом Банку та отримала кредит у розмірі 3400 грн. у вигля- ді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», підтвердила свою згоду на умови надання кредиту. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено зміна (зменшення або збільшення) кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. Власник ка- рти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі. У порушення умов догово- ру відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 31.10.2016 р. має заборгованість за кредитом в розмірі 41212,05 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом в сумі 2180,84 грн.; по процентам за користування кредитом в сумі 32512,54 грн.; пені та комісії в сумі 4080 грн. та штрафів в розмірі 500 грн. та 1938,67 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність представника Приватбанку, позовні вимоги підтримав, доповнивши їх вимогою про стягнення з відповідача витрат на оголошення про судовий розгляд справи у засобах масової інформації, не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно повідомлення Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеській області від 22.02.2017 р. (а.с.33), [PERSON] зареєстрована, але не проживає в [INFO]. В судове засідання на 06.03.2017 р. [PERSON] не зявилася, хоча про дату, час та місце роз- гляду справи за місцем реєстрації сповіщалася належним чином - поштою з повідомленням (а.с.37). До суду повернувся конверт із поміткою «за вказаною адресою не проживає». Тому у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України відповідача викликано до суду шляхом опублікування оголошення в пре- сі на 06.04.2017 р. на 11 год. Але відповідач повторно до суду за викликом не зявилася, тому суд вважає можливим роз- глянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір без номеру у вигляді заяви від 31.03.2011 р. та умов надання кредиту, за умовами якого [PERSON] от- римала кредит у розмірі 3400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Пунктами 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено зміна ( зменшення або збільшення) кредитного ліміту. Договором передбачено порядок та умови погашен- ня кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування кре- дитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Розрахунком (а.с.9-11) підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем за креди- тним договором без номеру від 31.03.2011 р. Так станом на 31.10.2016 р. [PERSON] має заборго- ваність в розмірі 41212,05 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом в сумі 2180,84 грн.; по процентам за користування кредитом в сумі 32512,54 грн.; пені та комісії в сумі 4080 грн. та штра- фів в розмірі 2438,67 грн. Відповідно до п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.21), по- зичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним дого- вором. У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з по- вергнення кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 згаданих Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків пла- тежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позича- льник зобовязується сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (зворот на а. с.21). Згідно даних з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ПАТ КБ «Приватбанк» пройшло останню реєстрацію у зазначеному реєстрі юридичних осіб 22.12.2016 р. і володіє банківською ліцензією на право надання банківських послуг (а.с.26-27). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умо- вах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити процен- ти. За змістом ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника про- центів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одер- жання процентів встановлюється договором… У разі відсутності іншої домовленості сторін про- центи виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути пози- кодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином від- повідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за від- сутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичай- но ставляться. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобовязання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконан- ня з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, вс- тановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої від- мови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1,3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зо- бовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного гро- шового зобовязання за кожен день прострочення виконання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконала зобовязання у строк, встанов- лений договором. Відсутність своєї вини за порушення зобовязання вона не довела, як це перед- бачено ч.2 ст.614 ЦК України. За таких обставин, вважає суд, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором мають бути задоволені в повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 1600 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошень про виклик останньої до суду в сумі 160 грн. відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved