Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

17 грудня 2014 року до суду надійшла вказана справа, у якій позивач просив стягнути з відповідача суму майнової шкоди у розмірі 48 128, 04 грн, відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн та судові витрати /т. І а. с. 2-6/. Ухвалою судді Середи К. О., у провадження якої надійшла для розгляду вказана справа, 20 січня 2015 року у справі відкрито провадження /т. І а. с. 48/. 13 липня 2015 року до суду подано письмові заперечення позивача на подане відповідачем клопотання про залучення до участі у справі третьої особи /т. І а. с. 69, 78-81/. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 403 від 21 вересня 2015 року, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, у зв'язку із чим для розгляду справу 23 вересня 2015 року передано судді Литвиновій І. В. /т. І а. с. 106, 107-113/. Ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні від 06 листопада 2015 року, на місці без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до журналу судового засідання залучено до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON], [PERSON] /т. І а. с. 69, 124-125/. Суд ухвалою від 09 лютого 2016 року призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, у зв'язку із чим провадження у справі зупинено /т. І а. с. 206/. 30 жовтня 2018 року до суду з експертної установи повернулися матеріали справи разом з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи /т. ІІ, а. с. 18-69/. Ухвалою від 31 жовтня 2018 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено у справі судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі, їхніх представників, третіх осіб /т. ІІ а. с. 134-135/. 20 лютого 2019 року представником відповідача у судовому засіданні подано до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти позову, посилаючись на те, що у матеріалах справи є акти про залиття від 21 жовтня 2014 року, що складені з порушенням законодавства та є недопустимими доказами. Також зазначає, що не можливо встановити достовірні причини залиття, оскільки комісія не обстежувала квартиру [NUMBER] та особисто не встановлювала причини /т. ІІ а. с. 202-206/. Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до журналу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідка [PERSON] /т. ІІ а. с. 21/. Допитаний у судовому засіданні 20 лютого 2019 року свідок [PERSON] надав суду покази, що працює у громадській організації «Комітет по боротьбі з корупцією», а у жовтні 2014 року, протягом десяти днів, вдень він проводив ремонтні роботи по укладенню ламінату по [ADDRESS], хоча номеру квартири не пам'ятає, на другому поверсі. На підставі норми пункту 9 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15 грудня 2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судовому засіданні позивач та його представник підтримав позов і просив задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Треті особи [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши обґрунтування позивача та його представника, заперечення представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 54, 10 кв м, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 15 грудня 2011 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та технічним паспортом /т. І а. с. 7, 9-10/. Також позивач є власником квартири [ADDRESS], загальною площею 43, 70 кв. м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23 червня 2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та технічними паспортами /т. І а. с. 8, 11-13/. У той же час відповідач є власником [ADDRESS]. Як вбачається з довідки форми № 3 від 21 квітня 2015 року вих. № 8, виданої ЖБК «Радянський гігієніст», у квартирі [ADDRESS], зареєстрованими значаться треті особи у справі: [PERSON] та [PERSON] /т. І а. с. 70/. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) 21 жовтня 2014 року, обстеження квартир № 2 і [ADDRESS], затоплення відбулося із квартири [ADDRESS], яка знаходиться на другому поверсі будинку о 00:30 год., 21 жовтня 2014 року, а саме - у ванній кімнаті прорвало трубу з гарячою водою /т. І а. с. а. 14/. Матеріали справи містять звіти про визначення розміру матеріальних збитків [PERSON], що складені ФОП [PERSON] 10 листопада 2014 року, у яких зазначено про результати огляду приміщень квартир, що були об'єктами даного дослідження. Згідно із звітом № 189/14 від 10 листопада 2014 року розмір матеріального збитку, який завдано [PERSON] в результаті залиття 21 жовтня 2014 року квартири [ADDRESS], складає 28 532, 44 грн, а внаслідок залиття квартири № 6 - 17 328, 44 грн /т. І а. с. 23-34, 35-41/. Відповідно до висновку експерта № 7101/16-42/17810-17810/18-42 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 01 жовтня 2018 року /т. ІІ а. с. 20-69/, за результатами проведеного дослідження встановити технічну причину залиття квартир [ADDRESS], яке сталося 21 жовтня 2014 року, не вбачається за можливе. Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для відновлення конструктивних елементів або їх частин до належного технічного стану в приміщеннях квартир № 2, [ADDRESS] після залиття 21 жовтня 2014 року, розрахована згідно вимог нормативної документації автоматизованим способом в діючих цінах на момент проведення дослідження: - для усунення переліку пошкоджень, які наявні станом на момент проведення даного дослідження та зазначені в акті комісії від 21 жовтня 2014 року, складає 32 766, 00 грн; - для усунення фактичних пошкоджень приміщень квартири, станом на час проведення обстеження, що могли виникнути внаслідок залиття рідиною з вищерозташованих приміщень або конструкцій будівлі, складає 18 482, 40 грн. Вартість відшкодування майнової шкоди з відновлення конструктивних елементів або їх частин до належного технічного стану з врахуванням фізичного зносу опоряджувальних матеріалів, в приміщеннях квартир [ADDRESS] після залиття 21 жовтня 2014 року, розрахована згідно вимог нормативної документації автоматизованим способом в діючих цінах на момент проведення дослідження: - для усунення переліку пошкоджень, які наявні станом на момент проведення даного дослідження та зазначені в акті комісії від 21 жовтня 2014 року, складає 31 106, 40 грн; - для усунення фактичних пошкоджень приміщень квартири, станом на час проведення обстеження, що могли виникнути внаслідок залиття рідиною з вищерозташованих приміщень або конструкцій будівлі, складає 17 251, 20 грн. Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень статті 1166 Цивільного кодексу України, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. У відповідності до частини першої ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга вказаної статті Кодексу). Статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено випадки, у яких сторона звільняється від доказування обставин, на які посилається. Так, згідно з частиною четвертою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що на момент проведення обстеження сліди протікання системи опалення, гарячого водопостачання та холодного водовідведення відсутні, що у свою чергу зумовило неможливість визначення причини залиття квартир [ADDRESS], яке мало місце 21 жовтня 2014 року /т. ІІ а. с. 34, на зворотному боці аркушу/. Незважаючи на те, що призначеною судовою будівельно-технічною експертизою на підставі ухвали суду від 09 лютого 2016 року, з метою встановлення технічних причин залиття квартир [ADDRESS], яке мало місце 21 жовтня 2014 року, не було визначено технічну причину залиття, судом приймається як належні докази акти, складені комісією у складі Голови ЖБК «Радянський гігієніст» [PERSON] та члена кооперативу [PERSON], та звіти з висновками, складені суб'єктом оціночної діяльності, висновок судового експерта, на підтвердження того, що частина пошкоджень оздоблювальних покриттів конструктивних елементів могли відбутися як в наслідок залиття рідиною з вище розташованих приміщень або конструкцій будівлі так і внаслідок неякісного виконання робіт та можливого застосування виконавцем неякісних матеріалів, та і в процесі експлуатації даної квартири (життєдіяльності мешканців квартири) після проведеного в ній останнього ремонту /т. ІІ а. с. 34/. Висловлені доводи сторони відповідача спростовані обставинами, встановленими під час судового розгляду, які підтверджуються належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. Відтак, відшкодуванню відповідачем позивачу підлягає сума на загальний розмір 17 251, 20 грн, що становить майнову шкоду з відновлення конструктивних елементів або їх частин до належного технічного стану з врахуванням фізичного зносу опоряджувальних матеріалів, в приміщеннях квартир [ADDRESS] після залиття 21 жовтня 2014 року, для усунення фактичних пошкоджень приміщень квартири, станом на час проведення обстеження, що могли виникнути внаслідок залиття рідиною з вищерозташованих приміщень або конструкцій будівлі. Також підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача витрати по оплаті послуг оцінювача в розмірі 2 200 грн /т. І а. с. 22/. За приписами статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач вважає, що крім матеріальної шкоди, йому була нанесена і моральна шкода, завдання якої обґрунтовує стресовим станом та переживаннями, пов'язаними з острахом за своїм здоров'я та членів своєї сім'ї. Крім цього позивач не отримав відповідь від відповідача на вимогу про відшкодування заподіяних збитків в позасудовому порядку та під час судового розгляду. Отже, позивач був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, а це потребувало значних затрат і часу, що у сукупності викликало у позивача негативні емоції, роздратування, створювало відчуття безпорадності - а отже, стрес. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги тяжкість вимушених змін у його житті потерпілого, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Європейським судом з прав людини визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду). Тому суд вважає, що дійсно у результаті встановленої вини відповідача, позивач зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Суд приймає до уваги зазначену практику Європейського суду з прав людини як беззаперечну та, враховуючи наведені правові норми, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, визначає розмір моральної шкоди у 3 000 грн з відповідача на користь позивача. У відповідності до частини першої ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 632 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial