Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

19.10.2017 року позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Шевченка, 169, в с. Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинкок їй та її батькам [PERSON] та [PERSON], дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності, належить по 1/7 частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за вищевказаною адресою. 15.03.1991 року [PERSON] (батько) помер. Після його смерті позивачка вступила в управління спадковим майном. Позивачка бажає оформити право власності на спадкове майно на своє імя, однак в нотаріальному порядку їм відмовлено в оформленні спадщини, оскільки свідоцтво про право власності видане після смерті спадкодавця. У звязку з вищевказаним, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Шевченка, 169, с. Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позову, просив справу розглядати у його відсутність. Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, однак до суду направили письмову заяву, в якій вказали що не заперечують щодо задоволення позову та просили розгляд справи провести без їх участі. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.08.2002 року [PERSON], [PERSON] (третя особа), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (третя особа), [PERSON] (третя особа), [PERSON] (третя особа) та [PERSON] (третя особа) на праві спільної часткової власності належить по 1/7 частині кожному домоволодіння, розташованого по вул. Шевченка, 169 в с. Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 3). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.04.1991 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за вищевказаною адресою, побудовані у 1967 році (а.с. 9-10). Згідно копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (третя особа) (а.с. 11). 12.11.1983 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Замрикот», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 11). 15.03.1991 року [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON]В (батько), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за законом після смерті батька [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, проводила похорон матері, до дня її смерті проживала разом з ним та вела з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 423 від 10.07.2017 року (а.с. 5). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 83/2017 від 16.06.2008 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], яка бажала прийняти та прийняла спадщину (а.с. 20-31), що також підтверджується письмовою заявою третіх осіб про визнання позову (а.с. 51). Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Шевченка, 169, в с. Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями, оскільки Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 27.08.2002 року видане після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 167/02-31 від 16.06.2017 року (а.с. 6). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 320,0 грн. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved