Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

19.12.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, третя особа Орган опіки та піклування Ківерцівської райдержадміністрації, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з 2003 року і у них [INFO] народилася дочка [PERSON] Вказує, що протягом останніх чотирьох років [PERSON] взагалі не приймає участі у вихованні дочки [PERSON], не цікавиться її навчанням, не відвідує навчальний заклад, не провідує дитину вдома. Матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Також зазначає, що відповідач [PERSON] проживає окремо, є інвалідом 2 групи з дитинства і отримує відповідну пенсію. Вихованням та матеріальним забезпеченням своєї доньки не займається і не цікавиться її життям. Враховуючи, що відповідач усунувся від виконання батьківських обов'язків щодо своєї дитини, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не займається утриманням, вихованням, тому, виходячи виключно з інтересів дитини, з метою встановлення правового статусу дітей та забезпечення їх права на соціальний захист, просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення /а.с.23/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи від Органу опіки та піклування Ківерцівської райдержадміністрації Ківерцівського району Волинської області Дейна О.В. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої, просить розгляд справи проводити без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечує /а.с.24/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та відповідач [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] актовий запис № 26, виданого відділом РАГС Ківерцівського РУЮ 09.04.2010 року /а.с. 4/. Згідно довідки про склад сім'ї №2740 від 09.11.2016 року неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.7/. Відповідно до довідки виданої загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів с. Залісоче Ківерцівського району Волинської області №45 від 09.11.2016 року про те, що за час навчання учениці 4 класу [PERSON] її батько [PERSON] навчанням дитини не цікавиться, жодного разу школу не відвідував /а.с.9/. Разом з тим, відповідно до розрахунку по аліментах [PERSON], згідно виконавчого листа №2-655/11 виданого 02.11.2011 року Ківерцівським районним судом Волинської області заборгованість останнього з 11.08.2011 року по 01.11.2016 року становить 37798,25 грн. /а.с.10/. Згідно висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 3/02-18 від 14.02.2017 року, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON], [INFO] /а.с. 25/. Як слідує з роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не займається їх вихованням, не забезпечує матеріально, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: approved