Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

19.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста [PERSON] із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 01.08.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 481. В обґрунтування позову позивач вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, крім того відповідач веде аморальний спосіб життя. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через державний орган реєстрації актів цивільного стану. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з'явився, заперечень проти задоволення позову до суду не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 01.08.2015 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 481. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через державний орган реєстрації актів цивільного стану. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Подружні відносини сторони припинили. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище «Максимова». З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивача, суму судового збору сплаченого ним при подачі позову до суду.

Outcome: approved