Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

18.02.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], [INFO] обоє. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 1999 р. її рідний брат [PERSON] проживав однією сім'єю, не укладаючи шлюб, з [PERSON] в с. Лозуватка П'ятихатського району, а пізніше в с. Василівка Криничанського району Дніпропетровської області. [INFO] у них народилися двійня [PERSON] і [PERSON]. Після їх народження у медичній довідці матір'ю була записана [PERSON], а на підставі цієї довідки 14.04.2011 р. бабуся дітей [PERSON] зареєструвала їхнє народження, отримала свідоцтва про народження, в яких матір'ю вказана [PERSON], а не [PERSON], а батьком записаний [PERSON], який [INFO] помер. 01.04.2011 р. [PERSON] засуджена П'ятихатським районним судом до 8 років позбавлення волі, відбуває покарання у ВК-34 м. Дніпродзержинська. Діти залишилися без батьківського піклування, тому розпорядженням голови П'ятихатської райдержадміністрації від 01.06.2011 р. її призначено опікуном над дітьми і в даний час [PERSON] і [PERSON] проживають з нею в с. Червоний Яр П'ятихатського району. Має намір пред'явити до суду позов до матері дітей про стягнення аліментів, однак у свідоцтвах про народження матір'ю дітей записана [PERSON], а сама [PERSON] не бажає визнавати своє материнство. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові і додала, що [PERSON] з її братом [PERSON] проживали разом однією сім'єю з початку 1999 року до дня його смерті - [INFO], та від спільного проживання народилися син [PERSON] і дочка [PERSON]. За місцем проживання [PERSON] вона особисто приймала роди, з народженими дітьми доправили її до пологового будинку в м. Дніпродзержинську. [PERSON] був присутній при цьому, зустрічав [PERSON] з пологового будинку у жовтні 1999 року після народження дітей, будували стосунки, продовжували проживати разом, спільно вели сімейний побут, спільне господарство. Відповідач [PERSON] про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином за місцем відбування покарання у виправній колії № 34 м. Дніпродзержинська. Суду надано пояснення, в якому [PERSON] просить розглянути справу без її участі, позов визнає повністю. Представник органу опіки та піклування П'ятихатської районної державної адміністрації [PERSON] підтримала позовні вимоги і пояснила, що після смерті [PERSON] і того, як [PERSON] була засуджена до позбавлення волі неповнолітнім дітям [PERSON] і [PERSON] розпорядженням голови райдержадміністрації від 21.12.2010 р. надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням від 05.04.2011 р. дітей було направлено до спеціального інтернатного закладу для дітей-сиріт, а пізніше [PERSON] виявила бажання бути їх опікуном і 01.06.2011 р. її призначили опікуном [PERSON] і [PERSON]. В теперішній час діти навчаються в Саксаганській школі-інтернаті. Зі слів працівників інтернату позивач опікується дітьми, забирає їх на вихідні і святкові дні, претензій до неї не висловили. Заслухавши сторони та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] народилися [INFO], актові записи №№ 08, 07 відповідно, а батьками дітей записані [PERSON] і [PERSON] (а.с. 8, 9). З корінців медичних свідоцтв про народження до форми № 103-У-84 №№ 1549, 1550, виданих 18 жовтня 1999 р., слідує, що матір'ю дитини (дівчини), народженої [INFO] о 00 год. 20 хв., і дитини (хлопця), народженого [INFO] о 00 год. 26 хв., є [PERSON] (а.с. 7). Згідно записів актів про народження № 07, 08 від 24 червня 2000 р. [PERSON] і [PERSON] відповідно в графі «Відомості про батька» є запис «[PERSON], [INFO], місце проживання - помер [INFO]», а у графі «Відомості про матір» є запис «[PERSON], дата народження, місце проживання - не відомо». В графі «Підстава запису відомостей про батька» зазначено, що дані про батьків вказані за вказівкою опікуна [PERSON] (а.с. 39, 40). Вироком П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2011 р. [PERSON] засуджена за ст. 115 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі, відбуває покарання з 10 грудня 2010 р., в теперішній час - у виправній колонії № 34 м. Дніпродзержинська (а.с. 11-12, 42). Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29.04.2004 р. у справі № 2-241/04 встановлено факт, що батьком неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] є померлий [INFO] [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25.04.2002 р., актовий запис № 6, [PERSON] помер [INFO] в с. Василівка Криничанського району Дніпропетровської області (а.с. 10). Розпорядженням голови П'ятихатської районної державної адміністрації від 21.12.2010 р. № 565-р-10 малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, а розпорядженням від 05.04.2011 р. № 161-р-11 дітей направлено до спеціального інтернатного закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на повне державне утримання. 01.06.2011 р. розпорядженням голови П'ятихатської районної державної адміністрації № 285-р-11 призначено [PERSON] опікуном над малолітніми племінниками [PERSON] та [PERSON], визначено місце проживання дітей за місцем проживання опікуна, дозволено оформити та отримувати пенсію на померлого батька (а.с. 13). З дослідженої у судовому засіданні довідки виконкому Лозуватської сільської ради П'ятихатського району від 12.02.2015 р. вбачається, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає в [ADDRESS] і має склад сім'ї, у тому числі дітей під опікою [PERSON] і [PERSON] (а.с. 14). Іншою довідкою Биківської сільської ради Криничанського району від 23.01.2015 р. підтверджується, що [PERSON] дійсно був зареєстрований та проживав в с. Василівка цього району до дня смерті [INFO] (а.с. 15). Встановлюючи материнство [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] суд вважає його доведеним, оскільки відповідач письмово визнала, що являється матір'ю дітей та не заперечила проти задоволення позову. Допитаний свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою позивача і померлого [PERSON]. Їй достовірно відомо про те, що [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON] і [PERSON], проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу до смерті [PERSON]. Після народження дітей разом виховували і утримували їх, переїздили з місця на місце, однак всією сім'єю. Свідок [PERSON] вказала на те, що вона є бабою неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON]. Після їх народження ані батько, ані мати не піклувалися дітьми, часто змінювали місце проживання і діти фактично проживали у неї в с. Червоний Яр П'ятихатського району. Піклуючись за дітьми з'ясувала, що вони не мають свідоцтв про народження, тому 24.06.2003 р. самостійно звернулася до відділу реєстрації актів цивільного стану Криничанського райуправління юстиції, де і отримала свідоцтва. При цьому до відділу пред'явила медичні довідки про народження дітей, де матір'ю була записана не [PERSON], а [PERSON]. На підставі цих довідок, не вдаючись у настання негативних наслідків у подальшому для дітей, [PERSON] і [PERSON] були зареєстровані на прізвище [PERSON], а матір'ю записали [PERSON]. В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до ст. 53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] і [PERSON] обоє народилися [INFO], тобто до 1 січня 2004 року. Батьками зазначені: батько - «[PERSON]»; мати - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвами про народження та записами актів про народження дітей. За таких обставин в силу зазначених норм матеріального права та дати народження дітей правовідносини щодо батьківства, які виникли між сторонами, регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинним на момент їх виникнення, тобто станом на час народження [PERSON] і [PERSON] - [INFO]. Судово-медична молекулярно-генетична експертиза судом не призначалася, оскільки правовідносини регулюються нормами КпШС України, який не передбачав такої підстави для встановлення батьківства. З пояснення позивача слідує, що [PERSON] з [PERSON] проживали разом однією сім'єю до народження дітей та до дня його смерті - [INFO], від їх спільного проживання народилися син [PERSON] і дочка [PERSON]. За місцем проживання [PERSON] вона особисто приймала роди, доправили її з дітьми до пологового будинку. [PERSON] зустрічав її з пологового будинку у жовтні 1999 року після народження дітей, будували стосунки, продовжували проживати разом, спільно вели сімейний побут та спільне господарство. Згідно ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Згідно ст.. 134 цього Кодексу на підставі заяви осіб, зазначених у ст..ст. 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Наведені обставини, що обгрунтовують вимоги позивача, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи дають підстави для висновку про те, що [PERSON] є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], сумніви щодо походження дітей від неї відсутні і її слід визнати матір'ю дітей, про що внести відповідні зміни до актових записів про народження [PERSON] і [PERSON]. З урахуванням викладеного та на підставі п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», статті 53 КпШС України, статей 121, 128, 129, 134 СК України,

Outcome: approved