Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

19.06.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №05-038/100 відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 212000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 12.03.2033 року. Позивач зазначає, що станом на 01.02.2014 року виникла заборгованість відповідача по вказаному договору кредиту, яка обліковується на рахунках простроченої заборгованості, оскільки відповідач порушив графік погашення заборгованості за кредитом визначений п.п. 1.1. договору, не здійснив погашення чергової частини кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому відповідач згідно ст. 1050 ЦК України відповідач зобов'язаний достроково погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції у загальному розмірі 3081513,22 грн. До почату судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту №05-038/100 за змістом якого, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 212000,00 доларів США, зі сплатою 11,75 процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку вказаного у п.п. 1.1.1 договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 12.03.2033 року (а.с. 11). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом п.п. 3.3.8, 3.3.9, 3.3.10 договору кредиту, позичальник зобов'язаний: сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п/п 2.4, 2.5 цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичне використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п/п 1.1 цього договору; достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених п/п 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього договору. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно положень п.п. 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 договору кредиту, у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. У разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2.-3.3.18. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 3 (три) проценти від суми кредиту, визначеного п. 1.1. цього договору, за кожний випадок. У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.2-3.3.6., 3.3.10-3.3.12., 3.3.17 та 3.3.18 цього договору, порушення позичальником умов договорів визначених п. 1.3 та 3.3.5 цього договору, протягом більше ніж десять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 3081513 грн. 22 коп., розрахована позивачем та перевірена судом, яка складається з: - 221256,24 доларів США (еквівалент 1768501,13 грн.) - заборгованість за кредитом; - 142350,78 доларів США (еквівалент 1137809,79 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4326,46 доларів США (еквівалент 34581,41 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 17593,01 доларів США (еквівалент 140620,90 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав щодо задоволення позовних вимог банка про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved