Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

19.08.2015 р. ТОВ „Керуюча компанія «ДОМ КОМ /далі Товариство/ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача витрат за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій по утриманню нежитлового приміщення. 07.12.2015 р. далі Товариство уточнило позовні вимоги та просить стягнути з відповідача витрат за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій по утриманню нежитлового приміщення №5, будинку №29 по вул. Мусоргського в м. Кривому Розі за період з 01.04.2013р. по 01.07.2015р. в сумі 2194,88 грн; зобовязання відповідача укласти з Товариством договір про надання послуг на утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Вказує що відповідач є власником вказаного нежитлового приміщення, користуються вказаними послугами, та не виконує зобовязання по оплаті, в результаті чого утворилася заборгованість. Обовязок відповідача укласти договір передбачено ст.20 Закону УКкраїни «Про житлово-комунальні послуги», претензії Товариства стосовно оплати, та пропозиції укласти договір, залишилися відповідачем без реагування. Представник Товариства в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає.. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем реєстрації по вул. 23 Лютого, 80-35 м. Кривого Рогу, але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду двічі за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено що відповідач є власником нежитлового приміщення №5, будинку №29 по вул. Мусорського в м. Кривому Розі. Згідно виписки з особового рахунку а.с.8-9, зобовязання по сплаті за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій по утриманню нежитлового приміщення за період з 01,04.2013 р. по 01.07.2015 р. не виконуються, та складають 2194,88 грн. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - споживачем послуг є фізична, або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу. Згідно ст.ст.14 ч.1, 16 ч.3 ст.20 ч.3,5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - житлово-комунальні послуги діляться на три групи залежно від порядку затвердження цін/тарифів. Житлово-комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, та не залежать від укладення договору. Обовязок укладення договору на житлово-комунальні послуги як і обовязок їх оплати покладається на відповідача як користувача послуг. Тому при безперебійності послуг та навіть відсутності договорів, Товариство має право на стягнення заборгованості з відповідача, як власника нежитлового приміщення, незалежно від укладення договору оренди. Як власник, так і орендар приміщення є споживачами послуг в розумінні ст.1 вказаного Закону, тому право вибору відповідача належить Товариству. Ст.18 зазначеного Закону передбачає при наявності договорів, порядок претензії споживача до виконавця робіт, порядок розгляду претензій та перерахунку платежів в разі обґрунтованості претензії. При відсутності претензії щодо недоліків послуг, зобовязання повинно виконуватись відповідно до умов договору та закону. Таким чином при відсутності договору, відмові відповідача від його укладення згідно листа та претензії а.с.10, суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо безпідставності позову, та недоліків робіт. Згідно ст.ст.526, 610-611 ЦК України з відповідача слід стягнути вказану заборгованість, у звязку з неналежним виконанням зобовязання, оскільки зобовязання повинні виконуватися належним чином та в строк, задовольнивши позов про стягнення. В частині позову про зобовязання укласти договір Товариству слід відмовити. Відмовляючи в частині позова суд виходить з наступного. Зобовязання укладення договору, для однієї з сторін суперечить самій природі вказаного правочину, адже двосторонній договір /правочин/ згідно ст.ст.202 ч.4, 203 ЦК України це погоджена дія двох, або більше сторін, тобто потрібне вільне волевиявлення обох сторін, яке відповідає їх внутрішній волі, а не примус укласти договір, тому вказана частина позову суперечить загальним вимогам які закон предявляє для правочину. Крім того відсутність договору, як вказувалося, не тягне за собою негативних правових наслідків для Товариства, оскільки споживач несе обовязок по оплаті згідно закону і без договору, згідно діючих тарифів. На підставі ст.202, 203, 526, 610-611 ЦК України,

Outcome: partial