Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

18 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем з 30.04.2009 року, але на протязі останніх семи місяців проживають окремо і 30.01.2019 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області відкрито провадження в справі № 303/325/19 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. За час шлюбу у позивача з відповідачем народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не цікавиться розвитком дитини та не приймає участі у її вихованні, але потреби дитини зросли, вона навчається в третьому класі, відвідує гурток хореографії та дитячої творчості, додаткові уроки з угорської мови і позивачу важко самостійно утримувати дитину. Оскільки зросли ціни на комунально-житлові послуги, ціни на споживчі товари та послуги, що ставить позивача у важке матеріальне становище, з огляду на це позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідач отримав 07.03.2019 року. 29.03.2019 року представником відповідача [PERSON] надіслано відзив на позов в якому просить визначити розмір аліментів на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1200 гривень. Як підстави своїх заперечень наводить те, що проживає з мамою, яка є пенсіонеркою і також потребує допомоги відповідача і тому просить врахувати дану обставину при ухваленні рішення. Крім цього, зазначає, що проживає в житловому будинку і несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг і на даний час ніде не працює, займається сезонними заробітками. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2009 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції, а.с.4) Встановлено та підтверджується документально, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] року народження, яка перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею (а.с.5). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік», який на період з 01 січня по 30 червня 2019 року становить: для дитини віком від 6 років до 18 років - 2027 гpивень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст.182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв'язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Разом з цим, відповідач посилається на ті обставини, що на його утриманні перебуває мати пенсіонерка, про що додає копію пенсійного посвідчення, однак суд критично відноситься до даного твердження, так-як доказів проживання разом з матір'ю відповідачем суду не надано. Так само як і не надано доказів підтверджуючих несення відповідачем тягару зі сплати комунальних послуг та додаткових витрат з утримання будинку. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи позицію позивача, яка не надала доказів наявності у відповідача високого доходу та доказів відвідування дитиною гуртків, так і заперечення з боку відповідача, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, що є співмірним з мінімальним розміром встановленим законом. На підставі ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial