Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

19.09.2018 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій, уточнивши в подальшому вимоги, просить розірвати укладений між сторонами шлюб, зареєстрований 17.03.2008 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 15. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 17.03.2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Вказала, що тривалий час між сторонами виникали непорозуміння та суперечки. Спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Між сторонами існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження сімї вважає неможливим. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 26.10.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. При цьому вказала, що позов підтримує, наполягає на його задоволенні. Після розірвання шлюбу просила присвоїти прізвище Пономаренко. Відповідач також подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позов визнає в повному обсязі, просить задовольнити. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.03.2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований 17.03.2008 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 15, про що свідчать дані свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 129547. Від спільного життя в сімї росте малолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 191253, зареєстрованого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 44 від 15.03.2010 року, в якому батьками дитини значаться сторони у справі. Згідно положень ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, що свідчить про те, що вони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладені сторонами обставини, суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, ухваленого відповідно до ст.110 цього Кодексу. Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved