Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

19 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 05 жовтня 1996 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Остання на даний час навчається та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріально дитину не забезпечує. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), до досягнення останньою 23 років, за умови, що дитина буде продовжувати навчання. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує (а. с. 18). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Заслухавши відповідача [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини, 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до розяснень, що містяться у абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ст. 191 СК України). Судом встановлено, що сторони у справі мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Остання є студенткою І курсу медичного факультету СумДУ ІV ступеня акредитації, денної форми навчання, за державним замовленням, термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2020 року, що підтверджується довідкою медичного інституту Сумського державного університету від 09 листопада 2015 року (а. с. 7). Таким чином, судом встановлено, що повнолітня [PERSON], [INFO], здобуває вищу освіту, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. В той же час, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що [PERSON] і [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП №000032 (а. с 22) Згідно з довідкою Улянівської селищної ради від 05 листопада 2015 року останній проживає в [INFO], площа [PERSON], 38 разом із позивачкою (а. с. 8). Рішенням Білопільського районного суду від 03 жовтня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а. с. 27). Відповідно до довідки від 19 листопада 2015 року [PERSON] працює лікарем-стоматологом в КЗ БРР «Білопільська ЦРЛ» та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 3 625 грн. (а. с. 19). В судовому засіданні відповідач пояснив, що проживає разом із співмешканкою і трьома її неповнолітніми дітьми у квартирі, яку винаймає, офіційно ніде не працює і має мінливі заробітки, стан його здоровя задовільний, до часу звернення позивачки з даним позовом до суду, регулярно сплачував аліменти на обох дітей і крім того надавав їм іншу матеріальну допомогу, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). З урахуванням зазначених вище обставин, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно до припинення навчання, починаючи стягнення з 19 листопада 2015 року. Решту позовних вимог [PERSON] залишити без задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial