overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

18 вересня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ФРЕГАТ» ( далі по тексту ТОВ «ФРЕГАТ»), звернулось в суд з заявою про відновлення втраченого судового провадження ,в якій просить відновити судове провадження по цивільній справі за позовом ТОВ фірми «ФРЕГАТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в сумі 2 161.88 грн. Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, однак їх неявка не прешкоджає розгляду заяви по суті. Дослідивши матеріали справи суд вважає, заяву такою, що підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2007 року Шевченківським районним судом Харківської області винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ фірми «Фрегат» ,заборгованість в сумі 2 161.88 грн. Дане рішення набуло законної сили та передане на виконання до ДВС Шевченківського РУЮ у Харківській області. 19 березня 2014 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа , посилаючись на той факт ,що при пересилці виконавчий лист про стягнення з [PERSON] заборгованості, в сумі 2 161.88 грн. було втрачено. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року в задоволенні подання державного виконавця було відмовлено. Ухвалою колегії суддів , судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2014 року , ухвала суду від 29 квітня2014 року скасовано. З мотивувальної частини ухвали від 21 липня 2014 року , вбачається ,що судом першої інстанції порушений процесуальний порядок , встановлений для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листва, а саме не ставилось питання про відновлення судового провадження, у зв'язку з знищенням справи , відповідно до акту знищення № 2 від 10 квітня 2013 року , затвердженого протоколом №4 ЕПК Державного архіву 24 квітня 2013 року. Відповідно до ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України. Згідно ст. 403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду. Стаття 408 ЦПК України передбачає, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку на його думку, необхідно відновити. В зібраних матеріалах міститься повний текст копії рішення Шевченківського районного суду від 12 жовтня 2007 року, про стягнення з [PERSON] на користь заявника заборгованості, в сумі 2 161.88 грн За таких обставин суд вважає можливим частково відновити втрачене провадження по цивільній справі № 2-352/07 за позовом ТОВ фірми «ФРЕГАТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

18 вересня 2014р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб 9 серпня 1997р. Від спільного шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON], батьком якої є відповідач. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітної плати та інших доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дочки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що з березня 2014 року вона з відповідачем не проживає разом, дитина проживає разом з нею, та бажає офіційно отримувати аліменти на дитину. Відповідач не заперечував проти задоволення позову та проти офіційної сплати аліментів. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.7). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно зі ст.ст.180, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому частина заробітку, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача аліменти на дитину у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду з 18 вересня 2014р. та до настання повноліття неповнолітньої дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний матеріально її утримувати. Встановлено, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на дитину. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача по стягненню аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

18 вересня 2015 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 15 квітня 2006 року народився син [PERSON]. Вказує, що з 09 травня 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, син [PERSON] проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні не приймає, а тому просить в судовому порядку вирішити питання про стягнення з нього аліментів. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, вказавши, що погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, оскільки він офіційно не працює і його дохід носить мінливий характер. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 квітня 2006 року народився [PERSON], батьком якого є [PERSON], матір»ю [PERSON]. Дитина проживає разом із матір»ю та знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються: показаннями сторін, свідоцтвом про народження сина [PERSON], свідоцтвом про шлюб між сторонами. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання сина, а тому в силу ст.ст.180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON]. При визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, офіційно не працює, через що його дохід носить нерегулярний, мінливий характер, інших осіб на утриманні не має, а також стан здоров»я та матеріальне становище дитини. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

18 вересня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про визнання його матері [PERSON], [INFO], недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення піклувальника, вказуючи на те що вона не спроможна не тільки обслуговувати себе, а навіть не може самостійно пересуватись і розуміти значення своїх дій. Заявник в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, просив розгляд справи провести у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та клопоче про призначення [PERSON] опікуна. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та її матеріалів, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з огляду на таке. Беззаперечно доведено, що [PERSON] неспроможна обслуговувати себе, не може самостійно пересуватися та не розуміє значення своїх дій. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Ч.1 ст. 241 ЦПК України передбачає, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлює над нею опіку. Оскільки [PERSON] по стану здоров'я потребує постійного стороннього догляду та нездатна до самообслуговування, що підтверджується випискою із засідання ЛКК Погребищенської ЦРЛ № 236 від 23.04.2015р. (а. с. 7), то з метою захисту її майнових та соціальних інтересів необхідно визнати її недієздатною, встановити над нею опіку, призначивши опікуном [PERSON], який за рішенням лікарсько-консультативної комісії поліклініки ВОЗ УМВС у Вінницькій області може постійно надавати соціальні послуги (доглядати за хворим) (а. с. 8). На підставі ст.39, ч. 1 ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

18 вересня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позову посилається на те, що відповідно до рішення Ізяславського районного суду від 22 травня 2014 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 380 грн. щомісячно. На даний час позивач не працює, підприємницькою діяльністю не займається, пенсії чи допомоги по безробіттю не отримує, транспортних засобів та земельних ділянок не має, проживає за рахунок тимчасових сезонних заробітків, знаходиться у скрутному фінансовому становищі, а тому не в змозі сплачувати аліменти у такому розмірі. Зважаючи на викладені обставини, позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання дитини, на суму 150 грн. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечила, зазначила, що вона самостійно не може утримувати дитину та забезпечувати її потреби, позивач є працездатним, а тому повинен сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням суду. Суд, заслухавши позивача та відповідачку, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Згідно рішення Ізяславського районного суду від 22 травня 2014 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 380 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 192 Сімейного кодексу визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем не наведено вагомих підстав, які свідчили б про необхідність зміни розміру аліментів, що стягуються на утримання малолітньої дитини. Крім того, розмір аліментів у твердій сумі, що стягується відповідно до рішення суду від 22 травня 2014 року, близький до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 180-182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

18 вересня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, вказавши, що вони з відповідачем припинили спільне проживання, діти проживають з нею і виключно нею утримуються, оскільки відповідач, який є батьком дітей, ігнорує свої батьківські обов'язки, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Також позивач просить стягнути з відповідача 150 гривень у відшкодування витрат на оплату юридичної допомоги. В судове засідання позивач не з'явилась, надала в суд заяву з просьбою розглянути справу у її відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав в суд заяву з просьбою розглянути справу у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиїх-небудь прав та інтересів і відповідає інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

18 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь як дружини до досягнення їхнім сином [PERSON], [INFO], трьох років, у розмірі 1/6 частина усіх видів доходів щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що фактично супружні стосунки між подружжям припинені, відповідач відмовляється добровільно надавити достатню допомогу на утримання її та дитини. Вона не працює, доглядає сина, який мешкає разом із нею. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги, викладені у позові, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що з відповідача за рішенням суду стягнуті аліменти у розмірі ? частини доходів, останній періодично надавав незначну фінансову допомогу на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що він передавав гроші на дитину, а також купував сину дитяче харчування та одяг. Крім того, вказав, що [PERSON] зловживає алкоголем та забороняє йому бачитися із сином. На теперішній час він влаштовується на шахту, інших утриманців не має, інвалідність йому не встановлена. Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 13 лютого 2015 року, відповідно до свідоцтва серії І-НО №372859, актовий запис № 28 (а.с.4). Згідно із свідоцтвом про народження на імя [PERSON], [INFO], вбачається, що його батьками є [PERSON] і [PERSON], який не заперечує свого батьківства (а.с.5). З копії довідки вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає разом з матірю [PERSON] (а.с.6). Статтею 84 Сімейного кодексу України передбачається, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. На підставі наведеного, враховуючи, що малолітня дитина мешкає разом із матірю, а батько є працездатною особою, фінансових документів які б підтверджували надання відповідачем систематичної достатньої допомоги на утримання дитини і дружини чи ведення останньою аморального образу життя не надано, суд вважає заперечення відповідача проти позову не доведеними, а позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

18 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що від фактичних шлюбних відносин мають доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання батьківських обовязків. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення нею повноліття щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згідний. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Згідно свідоцтва про народження серії №1-КИ №238605, виданого виконавчим комітетом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області 05 травня 2009 року, сторони у справі мають доньку [PERSON]. Довідкою виконавчого комітету Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №244 від 10 вересня 2015 року підтверджується, що на утриманні позивача знаходиться [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положенням частини першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

18 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхнього неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але обставини життя склалися таким чином, що подружжя проживає окремо, син проживає з нею, а на його утримання відповідач не надає матеріальної допомоги. Позивачка до суду не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позову. У разі неявки відповідача, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча судом був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, заперечень проти позову судові не надав, тому, зі згоди позивачки, суд розглядає справу заочно без участі відповідача на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України, а на підставі ст. 197 ЦПК України - без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: зокрема, встановлено, що відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] з 14.07.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про його народження (а.с.5), який мешкає з позивачкою (а.с.4). На даний час дитина знаходиться на утриманні матері - [PERSON], оскільки відповідач мешкає поза м. Первомайським, вихованням дитини не займається та матеріальної допомоги не надає. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка просить стягувати аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, і такий розмір аліментів суд вважає прийнятним, таким, що відповідає життєвим обставинам. Все зазначене вище дає підстави суду задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

18 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 01.05.2000р. помер її батько, [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку вона має намір успадкувати за законом, проте не має можливості оформити спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с. 21). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте голова Андрушівської сільської ради [PERSON] повідомив суд листом, що не має можливості зявитися в судове засідання, просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с. 19). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивачка успадкувала предмети домашнього вжитку, вступила в управління (володіння) спадковим майном. Провела ремонт житлового будинку, господарських будівель, взяла в своє користування сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON], який помер 01.05.2000р., відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved