Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

19.11.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з 25.04.1998 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10.06.2014 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на першому курсі Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна на факультеті комп`ютерних наук, денна форма навчання, на бюджетній основі. Всі витрати по утриманню сина позивач несе самостійно, але її коштів недостатньо для забезпечення належних умов для навчання сина. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, хоча може її надавати. Інших утриманців увідповідача немає. Тому позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі за наявними матеріалами справи, позов підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повістки за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом розміщення інформації на веб-сайті Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Із заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 квітня 1998 року. Цей факт підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 25.04.1998 року, актовий запис №304. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.06.2014 року, яке набрало законної сили 20.06.2014 року, розірвано шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.12.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області, актовий запис №485. (а.с. 7). [PERSON] є студентом І курсу факультету комп`ютерних наук Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, навчається на денній формі навчання, на бюджетній основі, що зазначено в довідці №827/19 від 28.08.2019 року. Відповідно до довідки Відділу методичного, контрольно-аналітичного забезпечення ведення Реєстру територіальної громади міста Харкова Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 29.08.2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] є повнолітньою особою, яка не досягла віку 23-х років, навчається у ВНЗ на денній формі, при цьому у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, є працездатним, інших утриманці не має. Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує такої допомоги, наявність на його утриманні інших осіб, чи наявність будь-яких обставин, передбачених ст.182 СК України, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання, щомісячно у розмірі 1/4 частини його доходів, починаючи з 19.11.2019 року, та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved