Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

19.11.2014 року до суду з позовом звернувся [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. В своїй позовній заяві він вказав, що в 2013 року він разом із своєю дружиною почали підшукувати для купівлі дачний житловий будинок, який би відповідав їхнім бажанням і був би придатний для проживання. Такий будинок знайшовся у вересні 2013 року, який відповідав їхнім уявленням про майбутній дачний житловий будинок. 10.09.2013 року він домовився із відповідачем [PERSON] про те, що він продасть їм належний на праві приватної власності житловий будинок разом із господарськими будівлями, які розміщенні по [ADDRESS] Житловий будинок разом із господарськими будівлями дійсно належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.01.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Немирівського нотаріального округу [PERSON] Домовившись за ціну, вони уклали з відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку із господарськими будівлями із земельною ділянкою, після чого [PERSON] передав йому ключі від вказаного житлового будинку, технічний паспорт на вказаний житловий будинок, копії інших документів, а також написав власноручно відповідну розписку. За спільною домовленістю витрати на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу він брав на себе. Відповідно до технічного паспорта виданого КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 20.11.2010 року весь житловий будинок «А» має 37,8 кв.м. загальної площі та 25,9 житлової площі, розміщений по [ADDRESS] Його інвентаризаційна вартість згідно даних бюро технічної інвентаризації становить 12288 гривень. Йому належить весь будинок, який складається із коридору, кухні і двох житлових кімнат загальною площею 37,8 кв.м. та житловою площею 25,9 кв.м. вартістю 12288 гривень. Маючи намір на офіційне оформлення на своє ім'я право власності на куплену ним нерухомість, він і відповідач [PERSON] звернулись до нотаріуса Немирівського нотаріального округу, який вивчивши відповідні документи, повідомив про те, що немає можливості посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу будинку в зв'язку з тим, що відсутній присвоєний кадастровий номер земельної ділянки на якій розташовані вказані житловий будинок разом з господарськими будівлями. Віддавши йому всі документи з приводу даного житлового будинку і ключі від нього відповідач [PERSON] не виявив бажання виготовляти та замовляти технічну документацію на земельну ділянку, яка відведена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Вказані обставини унеможливлюють оформити у нотаріальній конторі на загальних підставах договір купівлі-продажу купленої ним нерухомості. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України може визнати такий договір дійсним. Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, укладений між [PERSON] і ним, дійсним. Визнати за ним право власності на житловий будинок «А» загальною площею 37,8 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., сарай «Б» загальною площею 24,0 кв.м., сарай «В» площею 15,0 кв.м., розміщених за адресою: [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позові. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону, визнаний відповідачем та підтверджується матеріалами справи. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок із господарськими будівлями розташований в [ADDRESS] дійсно був проданий позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON], що підтверджується показами позивача та відповідача в судовому засіданні, а також матеріалами справи, а саме: копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] власником якого є [PERSON] ( а. с. 5-8 ), паспортними даними ( а. с. 9, 14 ), копією розписки згідно якої [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] за 3000 грн. ( а. с. 10 ), копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.11.2011 року згідно якого продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] купив - «А» житловий будинок загальною площею 37,8 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., сарай «Б» загальною площею 24,0 кв.м., сарай «В» площею 15,0 кв.м., розташований в [ADDRESS], і передав продавцю 6000 грн. ( а. с. 11 ), копією витягу з Державного реєстру правочинів ( а. с. 12 ) та копією довідки виконкому Мельниківської сільської ради за № 582 від 03.10.2014 року ( а. с. 13 ). Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним; ч.2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України ,договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, ціна) а також інші істотні умови визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи ту обставину, що позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на нерухоме майно - житловий будинок, крім того, обставини справи визнані сторонами, і в порядку ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. З наведеного слідує, що між позивачем та [PERSON] 10.09.2013 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] який з поважних причин не був посвідчений нотаріально, сторони досягли істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та в повному обсязі виконали умови договору. В зв'язку із вище викладеним, суд вважає необхідним визнати даний договір купівлі-продажу дійсним, тобто задовольнити вимоги позивача, і визнати за нимправо власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved