Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

19.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на не нерухоме майно № 340 від 25.03.2002 року, виданого виконавчим комітетом Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 1/76 від 25.03.2002 року, як членам колгоспного двору на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в с. Камянка Ізмаїльського району Одеської області по вул. Центральна, 150 по 1/5 частині кожному, встановити факт належності [PERSON] 1/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в с. Камянка Ізмаїльського району Одеської області по вул. Центральна (колишня назва Леніна), 150, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 340 від 25.03.2002 року, виданого виконавчим комітетом Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» 25.03.2002 року за № 1/76 на імя [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Центральна, 150; земельну ділянку площею 2,93 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що вищевказана частина житлового будинку та земельна ділянка належать [PERSON], померлій 05.06.2015 року. Крім цього, житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Центральна, 150 станом на 14.04.1991 року відносився до типу колгоспного і на цю дату у будинку проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а отже вищевказаний житловий будинок належить їм в рівних частках. Також зазначає, що імя спадкодавця в свідоцтві про право власності на будинок вказане «Іванна», однак вірним є «Іванка». 05.06.2015 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Центральна, 150 та земельної ділянки площею 2,93 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняв спадщину оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкав разом із спадкодавцем. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено в оформленні спадщини, у звязку із тим, що не визначена частка в житловому будинку № 150 по вулиці Леніна в селі Камянка Ізмаїльського району Одеської області, яка їй належала. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали до суду заяву, якою позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення, просять справу розглянути у їх відсутність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 215 двір по вул. Леніна, 150 в с. Камянка Ізмаїльського району Одеської області станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку мешкали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджено довідкою виконавчого комітету Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1615 від 28 жовтня 2015 року. Крім цього, вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами згідно свідоцтва про право власності № 340 від 25.03.2002 року, виданого Камянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки № 738 від 15.04.2016 року, наданої виконавчим комітетом Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] зазначена в свідоцтві про право власності № 340, виданому Камянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 25.03.2002 року, [PERSON], померла 05.06.2015 року є однією та тією ж особою. Згідно до розпорядження сільського голови Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області «Про перейменування вулиць» № 02 від 15.02.2016 року, вулиця Леніна була перейменована на Центральна. В судовому засіданні також було встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,93 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 084189, виданого 19.09.2000 року Камянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-1104. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 419534 від 09.06.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 05.06.2015 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/5 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Центральна, 150 та земельна ділянка площею 2,93 га, яка розташована на території Камянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42094755 від 12.11.2015 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії VІІ БМ № 396623, виданим 15.02.1982 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану Тараклійського району Молдавської РСР; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІХ-БМ № 307467, виданим 06.03.1987 року відділом (бюро) запису актів цивільного стану Тараклійського району Молдавської РСР; - чоловік [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ БМ № 423143, виданим 05.10.1979 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану Чадир Лунгського району Молдавської РСР; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІХ-БМ № 307467, виданим 06.03.1987 року відділом (бюро) запису актів цивільного стану Тараклійського району Молдавської РСР. Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом було встановлено, що[PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом з [PERSON] за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Камянка, вул. Леніна, 150, що підтверджено довідкою № 1615 від 28.10.2015 року, наданою виконавчим комітетом Камянської сільської ради Ізмаїльського району, тобто [PERSON] вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що у встановлений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявою про відмову від належної їм спадщини, після смерті [PERSON]. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк не зверталась з заявою про прийняття спадщини, та разом із спадкодавцем не мешкала, тобто вважається такою, яка фактично не прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 110/65/2015 від 25.03.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що не визначена частка в житловому будинку № 150 по вулиці Леніна в селі Камянка Ізмаїльського району Одеської області, яка їй належала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved