Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

17 вересня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 13 серпня 2014 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» було укладено договір №010759 Фінансового лізингу. Вказував на те, що за рекомендацією представника ТОВ «ЛК «Автофінанс», за довіреністю №68 від 11 березня 2014 року, [PERSON], ще до підписання договору, 13 серпня 2014 року ним було сплачено 5 800,00 гривень на виконання умов Договору №010759 від 13 вересня 2014 року. Як і зазначено в призначенні платежу ця сума сплачувалася за товар, а саме предмет лізингу, визначений п.1.1. договору, - міні-трактор Kioti СХ 22Н. Зазначав, що 14 серпня 2014 року він додатково зробив доплату за договором у розмірі 4 000,00 гривень. Як тоді йому було пояснено, працівником ТОВ «ЛК «Автофінанс», після сплати даних платежів, протягом 03 (трьох) днів, йому буде передано предмет лізингу за договором. Проте, після сплину трьох днів, не дочекавшись передачі предмету лізингу, він звернувся до представників відповідача. Йому було повідомлено, що здійснена оплата не є оплатою за товар як повідомлялося раніше, а є фактично комісією за організацію та оформлення договору. Додатково було пояснено, що лише після додаткової оплати 50% вартості предмета лізингу (Авансового платежу), предмет лізингу буде йому передано не пізніше 120-ти днів з моменту здійснення оплати. Про інші вимоги, щодо оплати додаткових платежів йому не повідомлялося. Посилався на ті обставини, що повіривши поясненням представника відповідача, 29 серпня 2014 року ним було перераховано на розрахунковий рахунок №26006379153, авансовий платіж у розмірі 49 000,00 гривень (50% від вартості предмета лізингу), про що є квитанція банку. Відповідно до п.1.3. договору, лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Вказував, що неодноразово, як в момент підписання договору так і при подальшому спілкуванні з представниками ТОВ «ЛК «Автофінанс», йому повідомлялося, що предмет лізингу йому буде передано, не пізніше 120-ти днів з моменту сплати авансового платежу, підстав для невиконання даного зобовязання лізингодавцем відсутні. Зазначав, що 18 лютого 2015 року закінчився строк, відповідно до якого лізингодавець, зобовязувався передати предмет лізингу лізингоодержувачу. Про зміну строків поставки чи про неможливість поставки предмета лізингу його належним чином повідомлено не було. З мережі Інтернет йому стало відомо, що є велика кількість скарг на діяльність ТОВ «ЛК «Автофінанс», які фактично вводять своїх клієнтів в оману, постійно надаючи недостовірну інформацію та не виконуючи належним чином своїх зобовязань. Зважаючи на таку ситуацію 03 березня 2015 року він звернувся із заявою (клопотанням) від 02 березня 2015 року на адресу голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якій порушив питання, зокрема наявності повноважень (кваліфікації) в представника ТОВ «ЛК «Автофінанс» - [PERSON], що діє за довіреністю №68 від 11 березня 2014 року на укладання договору №010759 Фінансового лізингу, в межах вимог зазначених в п.2, 3 ч.2.1. та п.3.1.5. ч.3.1. Положення про надання послуг з фінансового лізингу юридичними особами, - суб'єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами. В заяві (клопотанні) від 02 березня 2015 року зазначалося, що відповідно до ч.2.1. Положення юридична особа має можливість надавати послугу з фінансового лізингу, якщо у предметі діяльності, визначеному установчими (засновницькими) документами, передбачено здійснення діяльності з надання послуг з фінансового лізингу та враховано вимоги законодавства щодо можливості суміщення фінансових послуг, а також за наявності: внутрішніх правил з надання послуги з фінансового лізингу, затверджених уповноваженим органом: юридичної особи, згідно установчих документів; кваліфікованих працівників, які безпосередньо здійснюють діяльність з фінансового лізингу (укладання, супроводження та виконання відповідних договорів), які мають вищу освіту за фінансовим, економічним або юридичним напрямами, та не мають непогашеної або не знятої судимості за корисливі злочини; довідки про взяття на облік юридичної особи, виданої Держфінпослуг та/або Нацкомфінпослуг; керівників (засновників), які не мають непогашеної або не знятої судимості за корисливі злочини; документа, що підтверджує право власності або користування приміщенням за місцезнаходженням юридичної особи. Частиною 3.1. Положення визначається, що для отримання довідки юридична особа подає до Нацкомфінпослуг перелік документів серед яких довідка про освітньо-кваліфікаційний рівень працівників юридичної особи (п. 3.1.5. Положення). Згідно відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг вих.№2996/16-12 від 01 квітня 2015 року, станом на 31 березня 2015 року у Нацкомфінпослуг відсутня будь-яка інформація, щодо наявності повноважень (кваліфікації) у представника відповідача - [PERSON] на укладання договору фінансового лізингу №010759 від 13 серпня 2015 року, яка діяла за довіреністю №68 від 11 березня 2014 року. Вважає, що вищезазначене дає підстави вважати, що відповідач - ТОВ «ЛК «Автофінанс» веде нечесну підприємницьку діяльність. Посилався на і обставини, що він 03 березня 2015 року звернувся на адресу відповідача з вимогою №1 від 02 березня 2015 року про належне виконання умов договору та просив виконати взяті на себе за договором зобовязання та передати йому як лізингоодержувачу предмет лізингу визначений п.1.1. договору. Відповідач даної вимоги не виконав. Натомість ним було отримано лист вих.№2142 від 27 березня 2015 року, відповідно до якого відповідач, всупереч умовам договору, повідомляв про необхідність здійснення доплати вартості предмета лізингу, відповідно до п. 1.6. договору. А також наголошувалося на відсутності у ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» обовязку по передачі йому в користування предмета лізингу. Така безвідповідальна та нахабна поведінка відповідача не думку позивача порушила його права, як споживача. Тобто, відповідач всупереч умов договору та законодавства України в односторонньому порядку намагався змінити істотні умови договору, а саме ціну договору. Проаналізувавши умови договору, 12 травня 2015 року він звернувся на адресу відповідача з вимогою №2 від 21 квітня 2015 року про належне виконання умов договору, в якій зазначав, що пунктом 1.6. договору зазначено, що у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладання даного договору по повної сплати авансу лізингоодержувачем, останній повинен единоразово доплатити різницю такої вартості до вже сплачених авансових платежів до моменту купівлі предмета лізингу та передачі його лізингоодержувачу. з метою виплати лізингоодержувачем не менше 50% від вартості предмета лізингу на момент його передачі. В такому випадку остаточна вартість предмета лізингу та поточні лізингові платежі будуть перераховані та встановлені в додатковій угоді до даного договору, яка є його невідємною частиною. Сторони погодили, що доказом зміни вартості предмета лізингу є рахунок-фактура чи прас-лист від офіційного дилера (виробника). Вказував на те, що всупереч зазначеного його не було повідомлено про будь-яку зміну вартості предмета лізингу з моменту укладання договору до повної сплати авансу лізингоодержувачем, а саме з 13 серпня 2014 року по 29 серпня 2014 року; додаткова угода про зміну вартості предмета лізингу йому не надходила, і відповідно ним не підписувалася; на його адресу не надсилався рахунок-фактура чи прас-лист від офіційного дилера (виробника), який є єдиним належним доказом зміни вартості предмета лізингу. Як наслідок, п.1.6. договору не підлягає виконанню. Крім того, він вимагав надати інформацію про дату придбання відповідачем предмету лізингу за договором №010759 від 13 вересня 2014 року, а також повідомити про дату передачі лізингоодержувачу предмету лізингу визначеного п.1.1. договору. Також у вимозі №2 від 21 квітня 2015 року ним додатково було зазначено, що про зміну строків поставки чи про неможливість поставки предмета лізингу його, до 18 лютого 2015 року, належним чином повідомлено не було, а у разі відхилення вимоги №2 від 21 квітня 2015 року або залишення її без відповіді, ним буде вважатися поведінка представників ТОВ «ЛК «Автофінанс», як умисне ухилення від належного виконання умов договору і як наслідок він змушений відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, а також звернутися з позовом до суду за захистом свого порушеного права. На порушені у вимозі №2 від 21 квітня 2015 року питання, відповідач відповіді не надав. Натомість надіслав лист вих.№360 від 11 червня 2015 року, з текстом ідентичним попередньому листу вих.№2142 від 27 березня 2015 року, в якому наголошував про необхідність здійснення доплати вартості предмета лізингу, відповідно до п.1.6. договору. А також наголошував на відсутності у ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» обовязку по передачі йому в користування предмета лізингу. Таким чином, відповідач не надав жодної обєктивної інформації, щодо стадії виконання ним умов договору, щодо придбання та передачі в його користування предмет лізингу визначений п.1.1. договору, що свідчить про те, що відповідач навіть не приступив до виконання своїх зобовязань за договором. Зважаючи на таку поведінку відповідача, 17 липня 2015 року він звернувся до відповідача з вимогою №3 від 16 липня 2015 року про відмову від договору №010759 від 13 серпня 2014 року та його розірвання внаслідок неналежного виконання умов договору з боку лізингодавця. У вимозі №3 від 16 липня 2015 року ним зазначалося, що внаслідок неналежного виконання умов договору

Outcome: approved