Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

17.12.2018р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], обґрунтовуючи вимоги тим, що 21.09.2013р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, за час якого [INFO]. у них народився син [PERSON], але під час подружнього життя з'ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя та шлюб, що призвело до припинення сімейних відносин, в результаті чого вони з липня 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає біля позивача. З огляду на зазначене, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб, залишивши незмінним її прізвище, визначити місце проживання сина біля неї, та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с.28). Відповідач в судове засідання також не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов та/або заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав (а.с.27). За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подружжя [PERSON] і [PERSON] припинили сімейні відносини, тривалий час проживають окремо, син проживає біля позивача, та остання на примирення не згодна. Також суд, враховуючи приписи ч.1 ст.113 СК України та ч.8 ст.294 ЦПК України, а також вимоги позивача щодо залишення після розірвання шлюбу її прізвища незмінним, вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Як встановлено ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки дитині [PERSON] на час розгляду справи виповнилося три роки та приймаючи до уваги той факт, що дитина проживає біля матері (позивача) і відповідач проти цього не заперечує, суд дійшов висновку, що його місце проживання біля позивача визначено за згодою позивача та відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Суд роз'яснює, що згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 704,80грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved