Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

17 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що він є батьком їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання доньки не надає, просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при зверненні до суду з цим позовом просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 10.01.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 05.03.2020 розірвано. Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки органу реєстрації виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області за вих. № 17-14/12287 від 17.09.2021 малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями статті 183 Сімейного Кодексу України визначено, що у випадку стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що з відповідача стягнення на користь третіх осіб не проводяться, він є працездатним, має постійне місце роботи та офіційний дохід, суд з урахуванням обставин справи та вимог статті 182 Сімейного Кодексу України вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на утримання дитини, а отже визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти підлягають стягненню з 17.09.2021. Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Суд вказує, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved