Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

18.12.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення виплаченого страхового відшкодування, у якому просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 41065,14 грн., 412,00 грн. витрат на оплату послуг аварійного комісара, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 14.08.2014 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів під керуванням [PERSON] та відповідача у справі. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 20.02.2015 року представник потерпілого звернувся до позивача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 49185,18 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводились у відповідності до: звіту №990 про оцінку автомобіля від 06.03.2015 року; наказу МТСБУ №2224 від 28.04.2015 року; довідки №1 МТСБУ від 15.04.2015 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; платіжного доручення №2224 від 29.04.2015 року про перерахунок страхового відшкодування [PERSON] ; платіжного доручення №1369 від 30.03.2015 року про оплату послуг аварійного комісара. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. 26.04.2018 року МТСБУ звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення частини виплаченого страхового відшкодування в розмірі 8972,04 грн. Рішенням суду від 01.07.2019 року зазначений позов було задоволено, стягнуто виплачене страхове відшкодування у сумі 8972,04 грн. та судовий збір. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 41065,14 грн. Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 27.01.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову, а також постановити окрему ухвалу стосовно представника позивача адвоката Сечка С.В. у зв`язку зі зловживанням процесуальними правами й завідомо неправдивим повідомленням суду обставин справи. Відповідач зазначає, що не погоджується із твердженням позивача про те, що позов МТСБУ, який був задоволений рішенням суду від 01.07.2019 року, був заявлений на частину виплаченого страхового відшкодування. У прохальній частині позовної заяви від 27.04.2018 року містилась вимога про стягнення 8972,04 грн., однак ціну позову було зазначено у розмірі 50037,18 грн. та у змісті позову вказувалось, що ця сума складається з сплаченого страхового відшкодування (49185,18 грн.) та витрат на послуги аварійного комісара. В описі вкладення у цінний лист до Дніпровського районного суду м. Києва також вказано про направлення позовної заяви від 26.04.2018 року щодо стягнення 50037,18 грн. Під час судового засідання у справі №755/8519/18 сторона позивача намагалась виправити власне недбальство заявляючи про описку, намагаючись уточнити позовні вимоги та подаючи заяву про зміну підстав позову, у якій було змінено не лише посилання на норму матеріального закону, а й містилось викладення прохальної частини в новій редакції. Вказана заява судом прийнята не була. Відповідач зазначає, що сума стягнення, вказана в ціні позову має відповідати сумі стягнення, яка зазначена в прохальній частині. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено право МТСБУ на регресне стягнення страхового відшкодування частинами. Якщо ж виходити з положень ч. 2 ст. 264 ЦК України, то реалізація такого права має бути свідомою та цілеспрямованою, натомість прохання стягнення меншої суми за попереднім позовом було результатом недбальства представника позивача. На думку сторони відповідача, саме з метою приховування наведених фактів, представником позивача було додано до позовної заяви лише вступну та резолютивну частини рішення суду, а не повний текст. Посилаючись на положення ст.ст. 13, 16, 44, 262 ЦПК України відповідач просить постановити по відношенню до представника позивача окрему ухвалу. Також відповідач вказує, що у попередньому позові вартість послуг аварійного комісара була вказана у сумі 1000,00 грн., в заяві про зміну підстав позову 852,00 грн., а у цій позовній заяві вказана відповідна сума у розмірі 412,00 грн. Відповідач вважає, що в даній ситуації у позові має бути відмолено в зв`язку зі зловживанням позивачем своїми правами, а також у зв`язку зі спливом строку позовної давності з урахуванням позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 24.04.2019 року у справі №523/10225/15-ц стосовно застосування положень ч. 2 ст. 264 ЦК України. Також відповідач посилається на правові позиції Великої палати Верховного Суду викладені у постановах від 19.11.2019 року (справа №911/3680/17), від 19.11.2019 року (справа №911/3677/17), від 26.11.2019 року (справа №914/3224/16). Твердження позивача про переривання позовної давності є безпідставним внаслідок порушень процесуальних норм та неправильного застосування норм матеріального права. Сплив позовної давності, про застосування якої зазначено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові. Ураховуючи викладене, відповідач заявляє про сплив строку позовної давності щодо вимог про стягнення страхового відшкодування у сумі 41065,14 грн. та витрат на послуги аварійного комісара в сумі 412,00 грн. Ухвалою суду від 27.01.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 12.02.2020 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив сторони відповідача на позовну заяву зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить відмовити відповідачу у постановленні окремої ухвали посилаючись на те, що виходячи зі змісту вступної та резолютивної частини рішення суду від 01.07.2019 року, представник позивача звертаючись із позовом до суду повідомив суд про наявність часткового задоволення вимог МТСБУ за правовідносинами пов`язаними із фактом завдання шкоди. Повідомлення про часткове задоволення вимог спростовує твердження представника відповідача про процесуальні зловживання з боку представника позивача. Посилаючись на положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представник позивача вказує, що оцінюючи дії учасників процесу слід враховувати, що учасник процесу наділений правом захищати свої права і законні інтереси будь-яким наданим законом способом, який він вважає найбільш ефективним у конкретному процесі, та не зобов`язаний піклуватись про комфортність процесу для протилежної сторони. Він має право обирати як активний, так і пасивний спосіб захисту своїх прав. Підставою для звернення до суду із позовом є порушення прав або охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася з таким позовом. Реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також обирає спосіб захисту такого права. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8-10). За змістом вказаної постанови, [PERSON] 14.08.2014 року о 14 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом «Шевроле Лачетті» д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з вулиці Луначарського на Броварський проспект в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Форд Фокус» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.1., 16.11 ПДР України. На час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «СКАЙД» згідно полісу №АІ/1386199 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 6). 20.02.2015 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду (а.с. 12). 12.03.2015 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заяво про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 13). За змістом звіту №990 від 02.04.2015 року про оцінку автомобіля «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу складників, складає 59022,22 грн. (а.с. 14-38). Згідно довідки МТСБУ №1 від 15.04.2015 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума до сплати складає 49185,18 грн. (а.с. 47). Відповідно до наказу МТСБУ №2224 від 28.04.2015 року, наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 49185,18 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 48). За змістом платіжного доручення №2224, страхове відшкодування в сумі 49185,18 грн. здійснене 29.04.2015 року (а.с. 49). Згідно звіту до справи №25820, акту виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ №3/1-05/5589 від 24.02.2015 року, рахунку №25820 від 06.03.2015 року та платіжного доручення №1369 - 30.03.2015 року МТСБ здійснило виплату за послуги аварійного комісара у сумі 412,00 грн. (а.с. 50-53). Як вбачається з матеріалів справи, своїм листом від 29.04.2015 року №3/1-05/12668 позивач запропонував відповідачу добровільно компенсувати витрати позивача у зв`язку зі здійсненим ним відшкодування завданої відповідачем шкоди (а.с. 54). За наявними у справі доказами встановлено, що позивач вже завертався до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до відповідача у якому зазначив ціну позову в розмірі 50037,18 грн., хоча за змістом прохальної частини, просив стягнути з відповідача 8972,04 грн., при тому вказуючи, що послуги аварійного комісара коштували 1000,00 грн. (а.с. 84-85). Також в матеріалах справи міститься опис вкладення у цінний лист із зазначенням про найменування документів - позовна заява про стягнення 50037,18 грн. від 26.04.2018 року з додатками до суду та для відповідача (а.с. 87). За змістом заяви МТСБУ до суду, яка датована 14.09.2018 року, позивач прохав суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 50037,18 грн. та зазначав, що послуги аварійного комісара було сплачено в розмірі 852,00 грн. (а.с. 88-90). Зі змісту журналу судового засідання Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року вбачається, що ухвалою суду позовну заяву було залишено без розгляду (а.с. 91-92). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року у справі №755/8519/18 позов МТСБУ до [PERSON] був задоволений, стягнуто з відповідача на користь позивача 8972,04 грн. страхового відшкодування та судовий збір (а.с. 79-83). У змісті рішення вказано, що протокольною ухвалою суду від 10.10.2018 року відмовлено стороні позивача в приєднанні до матеріалів справи заяви про зміну підстав позову зі збільшеним розміром позовних вимог та додаткових доказів в зв`язку з недотриманням вимог ч. 3 ст. 49, ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України. Також вказано, що ухвала суду про залишення позову без розгляду від 10.10.2018 року була скасована Київським апеляційним судом. Посилаючись на положення ст. 13 ЦПК України суд зазначив, що критично ставиться до пояснень представника позивача щодо стягнення з відповідача всього розміру страхового відшкодування в сумі 49185,18 грн. та витрат на послуги аварійного комісара в сумі 1000,00 грн., оскільки такі суми до стягнення у позові не заявлено та відсутні докази понесення витрат на послуги оцінювача. Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 3, 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Згідно ст.ст. 21, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed