Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

19 лютого 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 39164,66 грн., в тому числі вихідну допомогу відповідно до ст.44 КЗпП в розмірі 21\~020 грн.40 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14013,60 грн. та моральну шкоду у сумі 3000грн. яку він зазнав через невиплату заробітної плати. Свої вимоги мотивує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, і 15.12.2017 був звільнений за ч.3\~ст.38 Кодексу Законів про працю України. При звільнені з ним не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата, в тому числі і вихідна допомога відповідно до ст.44 КЗпП. Незаконна затримка виплати заробітної плати грубо порушує його права та гарантії як працівника. 23.02.2018 по справі було відкрите спрощене провадження. 21.03.2018 від представника відповідача надійшов відзив на позов де зазначено, що відповідно до довідки товариства від 16.03.2018 №16-07/387, сума заборгованості по заробітній платі, що підлягає сплаті позивачеві становить - 47341,60 грн. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 357,46 грн. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати. При цьому необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом №75 від 21.03.2014 р. (понеділок, вівторок, середа), яка станом на 21.03.2018 за період з 15.12.2017 складає 37 робочих днів. Оскільки, сума середньоденного заробітку позивача складала 357,46грн., то розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 13226,02 грн. (37 робочих дні х 357,46 грн.). 30.03.2018 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що середній заробіток не може рахуватися по 3-х денному робочому тижню, а повинен рахуватися по 5-ти денному, як того вимагає законодавство України. Також зазначив, що робота в умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. З заборгованістю по заробітній платі у розмірі 47\~341 грн. 60 коп. позивач погоджується. Станом на день ухвалення рішення заперечень від відповідача не надійшло. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 17.12.2007, а 15.12.2017 звільнився за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України ( а.с. 6-7) Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Так, в день звільнення позивачу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки № 16-07/387 від 16.03.2018 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить: 47341 грн. 60 коп., у тому числі сума нарахованої вихідної допомоги без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору 22988 грн. 89 коп. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 р. у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно вищевказаної довідки, середньоденна заробітна плата позивача без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 357 грн. 46 коп. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 15.12.2017 по 04.04.2018 становить 43 робочий день, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 15370,78грн. (357,46 х 43 = 15370,78). З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 47341грн. 60коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.12.2017 по 04.04.2018 включно у сумі 15370,78грн. Що ж стосується вимог обрахувати середній заробіток не за 3-денним робочим тижнем, то загальний графік роботи підприємства, встановлений наказом № 75 від 21.03.2014 року (триденний робочий тиждень), як в період роботи, так і в період, за який повинен бути обрахований середній заробіток за час затримки розрахунку, не змінювався, а тому підстав для обрахунку середньої заробітної плати за період, коли позивач вже не працював на підприємстві, виходячи з п'ятиденного робочого тижня, відсутні, так як на підприємстві в установленому трудовим законодавством порядку визначено інший графік роботи, а саме: триденний неповний робочий тиждень з режимом роботи: понеділок, вівторок, середа. Залучаючи деяких працівників до роботи в неробочі дні, за згодою таких працівників, відповідач не змінює загальний графік роботи підприємства з триденного на п'ятиденний. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що з урахуванням наведеного, сума 300 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичних та душевних страждань, які він зазнав в результаті неправомірних дій відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог, що дорівнює 2114,40 грн.

Outcome: partial