Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

18.09.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року в м. Ізюм Харківської області помер її дідусь -[PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на гараж, розташований за адресою: [ADDRESS], який, згідно заповіту від 01 жовтня 1997 року посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за N 2-3786, він заповідав їй [PERSON]. Оригінал правовстановлюючого документа на вищевказаний гараж втрачений. При зверненні до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області за видачею свідоцтва про право на спадщину їй було повідомлено, що згідно п.4,15 гл.10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме майно належне померлому. Після смерті гр. [PERSON], який помер [INFO] року, вона в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини звернулась своєчасно, спадкова справа № 826/2000. Видати свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж розташований в [ADDRESS], Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як у неї відсутній оригінал та дублікат правовстановлюючого документа на вищезазначений гараж. Те, що [PERSON] належав гараж розташований за адресою: [ADDRESS], підтверджується випискою з рішення Ізюмської міської ради виконавчого комітету від 19.07.2001р. №0971 де зазначено п.1.8: прийняти до експлуатації гараж, розташований по [ADDRESS], площею забудови 40,1 м2, будівельним обсягом 96,0 м3 на ім'я [PERSON]; копією свідоцтва про право власності на гараж від 13.08.2001р., копією реєстраційного напису на правовстановлюючому документі за реєстровим № 313 від 13.08.2001 року; копією довідки КП «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» від 07 серпня 2018р. № 93, в якій зазначено, що згідно архівних даних КП «Ізюмського міського бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року, гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, видане Ізюмським міськвиконкомом 13.08.2001 р. на підставі виписки з рішення виконавчого комітету міської Ради 19.07.2001р. № 0971; копією довідки КП «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» від 02 серпня 2018 р. в якій зазначена дійсна вартість, гараж становить 67877грн. (шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень); копіє технічного паспорта від 02 серпня 2018 року. Просить суд визнати за нею [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на гараж підліт. «Б», площею 40,1 кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 67877,00 грн. (шістдесят см тисяч вісімсот сімдесят сім гривень), в порядку спадкування за заповітом після смерті гр. [PERSON] померлого [INFO] року, належний йому згідно свідоцтва про право власності на гараж, видане Ізюмським міськвиконкомом 13.08.2001 р. на підставі виписки з рішенню виконавчого комітету міської Ради 19.07.2001р. N 0971. З моменту винесення рішення суду, правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на гараж видане Ізюмським міськвиконкомом 13.08.2001р. на підставі виписки з рішення виконавчого комітету міської Ради 19.07.2001 р. № 0971 на ім'я [PERSON] вважати таким, що втратило чинність. Позивач - [PERSON], та адвокат Стрельцова І. О. в судове засідання не з'явилися, позивач та представник подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник Ізюмської міської ради Харківської області Кисельова Н. С. в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В порядку ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON], помер у м. Ізюм Харківської області [INFO] року.(а.с. 9) Померлий залишив заповіт від 01 жовтня 1997 року, яким заповів [PERSON] все своє майно де б таке не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому належить після його смерті. (а.с. 10). Позивач є онучкою померлого та прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, заведена спадкова справа № 826/2000, але видати свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як відсутній оригінал та дублікат правовстановлюючого документа (а.с. 12) Згідно виписки з рішення Ізюмської міської ради виконавчого комітету від 19.07.2001р. №0971 зазначено в п.1.8: прийняти до експлуатації гараж, розташований по [ADDRESS], площею забудови 40,1 м2, будівельним обсягом 96,0 м3 на ім'я [PERSON].(а.с.11) Право власності померлого [PERSON] на гараж по [ADDRESS], підтверджується копією свідоцтва про право власності на гараж Ізюмського міськвиконкому від 19.07.2001 зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 313, 13.08.2001 року. (а.с. 13) З копії довідки КП «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» від 07 серпня 2018р. № 93, вбачається, що згідно архівних даних КП «Ізюмського міського бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року, гараж, який розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстрований за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Ізюмським міськвиконкомом 13.08.2001 р. на підставі виписки з рішення виконавчого комітету міської Ради 19.07.2001р. № 0971 (а.с.19) Відповідно довідки директора КЖРЕП -1 № 1103 від 02.08.2018 року [PERSON],[INFO] дійсно мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в період з 19.08.1983 року по день смерті [INFO] року. (а.с. 14) Згідно довідки КП « Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» від 02 серпня 2018 року вартість гаражу за адресою: [ADDRESS] становить 67877,00 гривень (а.с.15). Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до от. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється термін у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7 роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно з п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.ст. 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємицею по заповіту, який залишив її дідусь, тому має право на спадкування. Відповідно до ч. 1ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченим цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного,

Outcome: approved