Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.10.2015 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить домоволодіння, розташоване за адресою: с. Гламазди, вул. Набережна, 50 Козелецького району Чернігівської області. Право власності на вказане домоволодіння померлий набув на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.04.1994 державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт посвідчений 06.11.2013 приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], за реєстровим № 2075, яким все своє майно заповів [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій-видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір купівлі-продажу від 23.04.1994 нотаріусом складено з помилкою у написанні прізвища померлого «Ліференко» замість «Луфіренко». Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, з проханням справу слухати за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2015 помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 264545, видане 06.10.2015 виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 8/. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 23.04.1994 державним нотаріусом Козелецької державної нотаріальної контори, за реєстровим № 1-710, [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Гламазди вул. Набережна, 50 Козелецького району Чернігівської області /а.с. 11-12/. Відповідно до довідки № 96 від 24.05.2016 виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, житловий будинок № 50 по вул. Набережна в с. Гламазди зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 29.11.1994 за реєстрованим № 22 /а.с. 14/. Прізвище спадкодавця є «Луфіренко», що підтверджується зазначенням прізвища в Свідоцтві про смерть останнього, виданому на підставі паспорта громадянина України. Тобто в договорі купівлі-продажу на житловий будинок помилково зазначено написання прізвища [PERSON] як «Ліференко». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Гламазди вул. Набережна, 50 Козелецького району Чернігівської області. Згідно заповіту посвідченого 06.11.2013 приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], за реєстровим № 2075, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що за законом матиме право, заповів [PERSON] позивачу у справі /а.с. 9/. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з низ у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] має його дружина [PERSON], яка відмовилась від права на обовязку частку у спадщині, на підставі ст. 1241 ЦК України, звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] /а.с. 20/. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 ЦК України. Позивач [PERSON] являється малолітньою особою /а.с. 7/, тому на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, проте позбавлена можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що у документі про право власності спадкодавця на домоволодіння за вищезазначеною адресою договорі купівлі-продажу житлового будинку зазначено «Ліференко» в той час як у Свідоцтві про смерть прізвище померлого зазначено «Луфіренко». Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. За відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину (наявність розбіжності в написанні прізвища померлого у свідоцтві про смерть та у договорі купівлі-продажу, що засвідчує право власності спадкодавця на домоволодіння), [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку відсутній інший, крім судового, порядок для відновлення порушеного права позивача. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], внаслідок чого за нею слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в с. Гламазди вул. Набережна, 50 Козелецького району Чернігівської області, задовольнивши позовні вимоги. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 392, 1233, 1268 ЦК України,

Outcome: approved