Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

18 листопада 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення боргу в сумі 300000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень 00 копійок). Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на початку березня 2015 року він надав відповідачу позику в сумі 300000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень 00 копійок) з терміном повернення до 05 вересня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою, проте відповідач суму заборгованості у встановлені строки не повернула. У судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.23), на заочний розгляд справи погодився. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до статті 74 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.21), про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 197 ЦПК, у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON], паспорт серії НМ № 219707 (а.с.5) отримала 05 березня 2015 року від [PERSON], паспорт серії НК № 195101 (а.с.4) у позику 300000 грн. 00 коп. (триста тисяч гривень 00 копійок), з терміном повернення до 05 вересня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою. Оригінал розписки знаходиться в матеріалах справи (а.с.22). Факт передачі коштів та сума заборгованості сторонами в судовому засіданні не оспорені. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про повернення відповідачем коштів позивачу. З встановленого випливають наступні висновки. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи із частини другої ставтті 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Таким чином, між сторонами виникли відносини позики, як один із видів зобовязальних відносин. Виходячи із змісту частини першої статті 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із розпискою відповідача (а.с.22) строк повернення коштів до 05 вересня 2015 року. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобовязань, заборговану суму у строк, встановлений договором, не повернула. Згідно із статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). На підставі статті 629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтями 15, 16, 20 ЦК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно із статтями 10, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу. В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею своїх зобовязань і які б були підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із квитанцією № 0.0.652529472.1 (а.с.1) позивачем було сплачено 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved