Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

17 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві зазначив, що [INFO] року в м.Снігурівка Миколаївської області помер [PERSON], батько осіб, в інтересах яких позивач звернувся до суду з позовом. За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] Після смерті спадкодавця на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого та 05 травня 2014 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по ? частці кожному на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до договору №16 від 20 листопада 1964 року [PERSON] була надана земельна ділянка площею 600 кв.метрів в безстрокове користування для будівництва житлового будинку. Під час розгляду цивільних справ про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, було встановлено, що на ім'я [PERSON] 26 липня 1993 року на підставі рішення №183 від 06 липня 1993 року Снігурівської міської ради було видано державний акт на право приватної власності на землю серії МК б/н, площею 0,0653 га, по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. У зв'язку з тим, що [PERSON] користувався вказаною земельною ділянкою, передаючи Відповідачу 2 у власність вказану земельну ділянку Снігурівською міською радою були порушені його права, а у подальшому і права спадкоємців. З вказаних підстав, позивач просив суд визнати державний акт недійсним. 09 січня 2015 року збільшив позовні вимоги та просив суд також визнати недійсним частково рішення виконкому Снігурівської міської ради №183 від 06 липня 1993 року в частині надання Відповідачу 2 у власність земельної ділянки по [ADDRESS] Миколаївської області. У судовому засіданні представник позивачів свої вимоги підтримав повністю та просив суд про їх задоволення. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач 1 позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що дійсно рішенням №183 від 06 липня 1993 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 00653 га по [ADDRESS], а Відповідач 2 являвся власником житлового будинку по [ADDRESS] тобто Снігурівською міською радою була допущена помилка під час прийняття рішення в написанні адреси власника земельної ділянки, а тому було видано державний акт на ім'я Відповідача 2, а адреса вказана [ADDRESS]. Проти позовних вимог позивачів заперечень не має і також просив суд про їх задоволення. Відповідач 2 позов визнав повністю та пояснив, що у 1990 році придбав у [ADDRESS] житловий будинок, власником якого був до 19 жовтня 2006 року, який продав іншій особі. В 1993 році отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 00653га, якою фактично користувався по [ADDRESS], але в державному акті помилково було написано [ADDRESS]. Власник згідно вказаного державного акту до теперішнього часу не змінювався, а державний акт ним передано покупцю його житлового будинку [PERSON] Дослідив докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень ст.ст.6, 10, 17, 27 Земельного кодексу України 1992 року, який діяв на час виникнення правовідносин, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). До відання міських рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх територіях належить передача земельних ділянок у власність, користування у порядку встановленому ст.ст.17, 19 цього Кодексу. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із ст.ст.57, 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір. Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Судом під час розгляду позовної заяви встановлено наступне. На підставі договору №16 від 20 листопада 1964 року [PERSON] передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 600 метрів кв. для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] на сьогоднішній день адреса [ADDRESS] (а.с.19). Право власності на вказаний житловий будинок по [ADDRESS] Миколаївської області за [PERSON] підтверджується довідкою БТІ від 29 грудня 2014 року (а.с.48), рішеннями Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 лютого та 05 травня 2014 року (а.с.12). За життя [PERSON] земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд не приватизував, а користувався нею до дня своєї смерті [INFO] року (а.с.8,10,13). Після його смерті вказаним житловим будинком та земельною ділянкою користувалася дружина [PERSON], яка померла [INFO] року, а потім діти [PERSON] та [PERSON] На підставі рішення №183 від 06 липня 1993 року Снігурівської міської ради Відповідачу 2 пунктом 31 передано у приватну власність, за його заявою, земельну ділянку площею 0,0653га по [ADDRESS] Миколаївської області для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Як свідчать копія технічного паспорту від 14 квітня 1982 року та договір купівлі-продажу житлового будинку від 19 жовтня 2006 року, [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] Згідно ст.23 Земельного кодексу України 1992 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. 26 липня 1993 року на підставі рішення №183 від 06 липня 1993 року Снігурівської міської ради Миколаївської області на ім'я Відповідача 2 видано державний акт серії МК без номеру на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0653 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель. Таким чином, судом встановлено, що Відповідач 2 був власником житлового будинку по [ADDRESS], а державний акт на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарчих будівель видано за адресою: [ADDRESS]. Згідно положень ст.ст.43-44, 103 Земельного кодексу 1992 року права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються Законом. Порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню. Поновлення прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, судом, арбітражним судом або третейським судом. Земельні спори розглядаються місцевими Радами народних депутатів, судом, арбітражним судом або третейським судом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Приймаючи рішення про передачу у власність земельної ділянки Відповідачу 2 по [ADDRESS], Снігурівська міська рада порушила права [PERSON], а після його смерті спадкоємців, щодо користування земельною ділянкою, а тому позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд визнає недійсним та скасовує п.31 рішення №183 від 06 липня 1993 року Снігурівської міської ради про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] Миколаївської області та визнає недійсним державний акт серії МК б/н, виданий на ім'я [PERSON] про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0653 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих будівель, виданого Снігурівською міською радою 26 липня 1993 року та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №660. На прохання позивача суд не стягує з відповідачів судові витрати по справі.

Outcome: approved