Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

18.12.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» із позовом до [PERSON] , [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення та стягнення заборгованості за договором найму житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , яка має статус гуртожитку, і надає фізичним особам житлові приміщення у строкове платне користування на підставі договорів найму житлового приміщення. З відповідачем [PERSON] був укладений договір найму житлового приміщення № 974 від 01.12.2016 року, відповідно до умов якого відповідачу та його дружині [PERSON] надана у строкове платне користування кімн. [ADDRESS] , строком на 11 місяців. У зв`язку із закінченням строку дії договору № 974 від 01.12.2016 року відповідачам було запропоновано підписати новий договір. Однак, відповідачі не реагували на звернення позивача щодо укладання договору, але продовжували самостійно проживати у кімнаті № 610 без належних на те підстав, користуючись при цьому комунальними послугами: електропостачанням, теплопостачанням, опаленням, гарячим та холодним водопостачанням. У зв`язку з неналежним виконання покладених на відповідачів обов`язків щодо оплати комунальних послуг та плати за наймане приміщення у період з 01.01.2017 року по 01.11.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 21 128 гривні 78 копійок. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» заборгованість у розмірі 21\~128 грн. 78 коп. та судовий збір у розмірі 3\~842,00 грн.; виселити [PERSON] та [PERSON] без надання іншого приміщення з кімнати [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» є власником будівлі за адресою: [ADDRESS] , яке є гуртожитком (а.с. 13-18). 01.12.2016 року позивачем (наймодавцем) укладений з [PERSON] (наймач) договір найму житлового приміщення кімнати № [NUMBER] , відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове платне користування жиле приміщення для мешкання, а саме: кімнату [ADDRESS] , строком на 11 місяців за умови вчасної та у повному обсязі сплати за найм приміщення та додаткової оплати за комунальні послуги: електропостачання, опалення, водовідведення, гаряче та холодне водопостачання, як члена родини зазначено: дружина - [PERSON] (а.с. 23-24). Пунктом 7.2. договору найму передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі за наймане приміщення, сплачувати плату за наймане приміщення на період робіт по відношенню найманого житлового приміщення та будинку в цілому. Пунктом 10.1 Договору передбачені підстави його розірвання в односторонньому порядку, серед яких є несплата наймачем платежів за наймане приміщення протягом трьох чергових строків. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з січня 2017 року листопад 2019 року заборгованість наймача за найм приміщення і отримані комунальні послуги складає 21\~128 грн. 78 коп. (а.с. 29). В матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на те, що відповідач знаходиться або знаходився в трудових відносинах з позивачем і вселився в кімнату гуртожитку на підставі відповідного ордеру. Відповідно до\~ст. 9 Житлового кодексу УРСР\~\~ ніхто\~не може\~бути виселений\~із займаного\~жилого приміщення\~або обмежений\~у праві\~користування жилим\~приміщенням інакше\~як з\~підстав і\~в порядку,\~передбачених законом. Статтею 109 ЖК УРСР\~передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання іншого жилого приміщення. Положеннями ст. 127 ЖК Української РСР передбачено, що гуртожитки використовуються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно зі ст. 128, 129 ЖК Української РСР жила площа\~в гуртожитку\~надається за\~спільним рішенням\~адміністрації підприємства,\~установи,\~організації чи\~органу кооперативної\~або іншої\~громадської організації\~та відповідного\~профспілкового комітету\~і комітету\~комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до п.1 р.1. Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року № 84, зареєстрованого в МЮ 03.07.2015 року за № 778/27223 дія цього Положення поширюється на гуртожитки для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, інших громадян у період роботи або навчання. З п. 1 р. 2 Положення вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена в додатку до цього Положення, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Нормами п. 18 Примірного положення про гуртожитки № 208 від 03.06.1986 року, встановлено, що громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення. Згідно з п. 38 ч.1 «Примірного положення про гуртожитки» №208 від 03.06.1986 року, встановлено, що громадяни, які проживають в приміщеннях, які перебувають в окремому користуванні, вносять плату за користування житловою площею та за комунальні послуги згідно ставок квартирної плати (тарифів), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги ( водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Так, відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У статті 321 ЦК України\~зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За\~ст. 785 ЦК України\~у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, у якому вона була одержана, із урахуванням нормального зносу, або в стані, який обумовлено в договорі. Згідно ч.1 ст. 810\~ЦК України, за договором найма (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Оскільки позивач, як власник гуртожитку, не приймав в установленому житловим законодавством порядку рішення про вселення відповідача у кімнату гуртожитку, не видавав відповідного ордеру, відповідач не працює і не працював в ТОВ «Соцсфера», договір найму від 01.12.2016 року, укладений між ТОВ «Соцсфера» та [PERSON] припинив свою дію, також правові підстави для проживання відповідачів у гуртожитку відсутні. Проживання [PERSON] , [PERSON] в приміщенні, яке належить позивачу, без правових підстав, перешкоджає позивачу здійснювати право власності, при цьому, виселення відповідає загальним правомочностям власника майна і відповідає його праву вимагати усунення будь-яких порушень цього права. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 629 цього Кодексу\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 3\~ст. 815 ЦК України\~та п.7.2 Договору, укладеного між сторонами, передбачено обов`язок наймача своєчасно вносити плату за житло і комунальні послуги. В порушення вимог закону та договору найму, [PERSON] , [PERSON] в односторонньому порядку відмовились від виконання договірних зобов`язань, в установленні строки заборговані суми не сплатили, чим спричинили товариству збитки. Як встановлено судом, плата за найм житла і комунальні послуги відповідачами сплачена не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 21\~128 грн. 78 коп. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~так як\~судове рішення\~ухвалюється у\~повному обсязі\~на користь\~позивача,\~понесені ним\~і документально\~підтверджені судові\~витрати підлягають\~стягненню з\~відповідача.

Outcome: approved