Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

17.11.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] ,\~в якому\~просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договорами про надання споживчого кредиту №11252540000 від 15.11.2007 року в загальному розмірі 166233,62 грн., №11252572000 від 15.11.2007 року в загальному розмірі 2898,88 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15 листопада 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК») та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №11252540000, відповідно до умов якого банк зобов`язується видати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 24700,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 124735,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору та сплатити проценти за його користування, відсоткова ставка складає 10,2% річних. Виданий кредит, згідно умов вказаного кредитного договору,\~ позичальник зобов`язаний повернути банку у повному обсязі в термін, не пізніше 15 листопада 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов договору. Крім того, 15 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК») та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11252572000, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (кредитні кошти) у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 7231,48 грн. та сплатити проценти за користування кредитом, відсоткова ставка складає 13,00% річних. 20 квітня 2012 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ТОВ «Кредекс Фінанс» договір факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. В свою чергу, 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу за №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. Банк свої\~зобов`язання\~щодо надання\~грошових коштів\~виконав,\~проте відповідачем\~не виконувались\~умови вищезазначених\~кредитних договорів,\~що призвело\~до утворення\~заборгованості перед\~кредитором.\~ Позивач також в своєму позові зазначає, що на момент відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором №11252540000 складала 242476,92 грн., з яких:\~ заборгованість за основною сумою боргу 176403,22 грн.; заборгованість за відсотками 66073,70 грн. Заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором №11252572000 складала 161172,55 грн., з яких:\~ заборгованість за основною сумою боргу 6100,54 грн.; заборгованість за відсотками 10072,01 грн. У зв`язку з\~ порушенням відповідачем умов вищевказаних кредитних договорів, станом на 07.11.2017 року заборгованість за кредитним договором №11252540000\~ складає 342636,84 грн., а саме: заборгованість за основною сумою боргу 176403,22 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 66073,70 грн.; нараховані відсотки згідно кредитного договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку 100159,92 грн.; заборгованість за кредитним договором №11252572000\~ складає 20581,35 грн., а саме: заборгованість за основною сумою боргу 6100,54 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10072,01 грн.; нараховані відсотки згідно кредитного договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку 4408,80 грн. Крім того, позивач в своїй позовній заяві вказав, що згідно заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2014 року по справі №640/1519/14-ц, з відповідача за кредитним договором №11252572000, було стягнуто заборгованість у розмірі 20342,12 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 6100,54 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги -10072,01 грн., нараховані\~\~ відсотки\~\~ згідно\~\~ кредитного\~\~ договору\~\~ (з\~\~ моменту\~\~ переуступки\~\~ по 04.12.2013\~р.)\~-1509,92\~грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов 'язань 2476,66 грн., 3% річних -182,99 грн. Таким чином, позивач стверджує, що відповідно до розрахунку, станом на 07.11.2017 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № 11252572000 складає 2898,88 грн., а саме: нараховані відсотки згідно кредитного договору (за період з 05.12.2013 року по дату виготовлення розрахунку\~ заборгованості)\~\~ -\~ 2898,88\~ грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути заборгованість. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» були задоволені в повному обсязі. (а.с. 112-115). Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.04.2018 року скасовано, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. (а.с. 188-189). \~ \~ \~ \~16.08.2019 року до суду поданий відзив, в якому відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказуючи про пропуск позивачем строку позовної давності для пред*явлення вимог до суду. В обґрунтування зазначає, що в матеріалах даної справи міститься копія позовної заяви АКІБ «УкрСиббанк», датована 09.12.2009 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] , яка виникла на підставі договорів споживчого кредиту від 15.11.2007 року. Також, в матеріалах справи є заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2010 року, ухвалене у справі №2-1880/10-04 за вищезазначеним позовом АТ «УкрСиббанк». Таким чином, звернувшись до суду із позовом, банк в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України пред`явив вимогу про дострокове стягнення боргу, розмір якого станом на 07.12.2009 рік складав 23669,79 доларів США (на той час було еквівалентно 188979,60 гривень), з яких 20579,40 доларів США - заборгованість за кредитом; 265,78 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1498,60 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 1326,01 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками; 1459,55 грн. - загальний розмір нарахованої пені. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом (у даному випадку - пред`явивши позов), кредитор тим самим змінив строк виконання зобов`язання. За цих обставин, перебіг строку позовної давності розпочався з наступного дня після пред`явлення вимоги (позову) АКІБ «УкрСиббанк», а саме з 10.12.2009 року. До суду із позовом позивач - ТОВ «Вердикт-Фінанс» звернувся у 2017 році, а відтак - із пропуском строку позовної давності. 05.09.2019 року до суду подана відповідь на відзив, в якій представник позивача просить відхилити відзив за необґрунтованістю та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначаючи про те, що додатковою угодою строк кредитування був змінений до повного виконання до 14.11.2016 року, а тому строк не пропущено, оскільки зобов*язання діють до повного виконання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.09.2019 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені у позові та просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні вимог. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 15 листопада 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11252540000 (а.с. 8-14). Відповідно до умов п.1.1. вказаного договору банк зобов`язується видати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 24700,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 124735,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Згідно п. 1.2.2 даного договору кредиту позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 15 листопада 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов договору. Відповідно до умов кредитного договору, відсоткова ставка встановлена у розмірі 10,2% річних. Також, 15 листопада 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №11252572000 (а.с. 20-27). Відповідно до умов п.1.1. вказаного договору банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (кредитні кошти) у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 7231,48 грн. та сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Згідно умов кредитного договору, відсоткова ставка встановлена у розмірі 13,00% річних. 20 квітня 2012 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ТОВ «Кредекс Фінанс» договір факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 63-66). 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу за №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 67-69). Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що Банк за договорами №11252540000 від 15.11.2007 р. та №11252572000 від 15.11.2007 р. виконав зобов*язання своєчасно і повністю, однак, згідно матеріалів справи утворилась заборгованість перед кредитором. Згідно наданого до суду позивачем розрахунку станом на 07.11.2017 року заборгованість за кредитним договором №11252540000 від 15.11.2007 р.\~ складає 342636,84 грн., а саме: заборгованість за основною сумою боргу 176403,22 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 66073,70 грн.; нараховані відсотки згідно кредитного договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку 100159,92 грн.; заборгованість за кредитним договором №11252572000 від 15.11.2007 р. складає 20581,35 грн., а саме: заборгованість за основною сумою боргу 6100,54 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10072,01 грн.; нараховані відсотки згідно кредитного договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку 4408,80 грн.(а.с.50-53). За позовними вимогами, ТОВ «Вердикт Фінанс» просить стягнути з відповідача [PERSON] відсотки, за кредитним договором №11252540000 від 15.11.2007 р., що \~ складає 166233,62 грн. Згідно заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2014 року по справі №640/1519/14-ц, було задоволено позов ТОВ «Вердикт Фінанс» та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11252572000 від 15.11.2007 р. було звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки Hyundai Tucson, який належить [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ТОВ «Вердикт Фінанс»\~\~з укладенням\~\~від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 07.11.2017 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № 11252572000 складає 2898,88 грн., а саме: нараховані відсотки згідно кредитного договору (за період з 05.12.2013 року по дату виготовлення розрахунку\~ заборгованості)\~ -\~ 2898,88\~ грн. (а.с.52,53). Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, відповідач у відзиву на позов вказує, що в даних правовідносинах сплив строк позовної давності. Судом вбачається, що з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до суду 14.11.2017 року, згідно поштового конверту.(а.с. 90) Згідно наданих доказів відповідачем, що не оспорюється і позивачем 09.12.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитами, в тому числі і шляхом дострокового стягнення на підставі ст. 1050 ЦК України. За рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2010 року на користь АКІБ «УкрСиббанк» стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11252540000 від 15.11.2007 в сумі 203051,65 грн., що складається в тому числі і з 153178,47 грн. заборгованості за кредитом та 21522,53 грн. простроченої заборгованості за кредитом; та заборгованість за кредитним договором № 11252572000 від 15.11.2007 в сумі 9830,47 грн., що складається в тому числі і з 6100,54 заборгованості за кредитом. (а.с.171). За даним рішенням виданий виконавчий лист, звернуто рішення до виконання. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, 20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» уклав з ТОВ «Кредекс Фінанс» договір факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором та 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу за №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 30\~вересня 2015 року (справа № 6-154 цс 15), статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Окрім того, Верховний суд України 16.11.2016 р. у справі за № 6-2469цс16 зробив правовий висновок, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини. Зокрема суд вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Тобто, застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). У постанові по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно наданих сторонами доказів, АКІБ «УкрСиббанк» при зверненні до суду з позовом в 2009 році направляло вимогу про досудове врегулювання спору та звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитами, в тому числі і шляхом дострокового стягнення на підставі ст. 1050 ЦК України, після чого було винесено судом рішення від 22.09.2010 року про стягнення на користь АКІБ «УкрСиббанк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11252540000 від 15.11.2007 в сумі 203051,65 грн., та заборгованість за кредитним договором № 11252572000 від 15.11.2007 в сумі 9830,47 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк подачі позову до суду, а тому суд застосовує вимоги ч.4 ст. 267 ЦК України та відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитними договорами. Посилання представника позивача на строк виконання зобов*язань до 2016 року згідно додаткової угоди не спростовує висновків суду з даного питання. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із вимогами до [PERSON] для стягнення заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №11252540000 від 15.11.2007 року в\~ загальному розмірі\~ 166233,62 грн. та заборгованості за договором\~ про надання споживчого кредиту №11252572000 від 15.11.2007 року в\~ загальному розмірі\~ 2898,88 грн. Згідно зі ст.141 ЦПК України у відшкодуванні судового збору суд не вбачає підстав для задоволення, оскільки відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed