Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

17 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що з 16 жовтня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що на протязі останніх двох років сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо по причині відсутності взаєморозуміння та не бажання проживати разом. Зазначає, що подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище, набуте після реєстрації шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи без її участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити; проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності; позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задоволити (а.с. 28). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 16 жовтня 2015р. позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом № 08, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16.10.2015р. Виконавчим комітетом Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області (а.с. 6). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.12.2015р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новодністровського міського управління юстиції у Чернівецькій області (а.с. 7). Як зазначає позивач [PERSON] , на момент подання позовної заяви сторони протягом двох років проживають окремо, не ведуть спільне господарство та вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надав та в заяві від\~ 18.02.2020р., яка надійшла в суд 21.02.2020р., вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі і просить задоволити. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин та не бажає збереження шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, беручи до уваги визнання відповідачем позову, відсутність підстав для відмови у прийнятті такого визнання, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.10.2015р., після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Таким чином, враховуючи бажання позивача залишити прізвище, яке вона набула при реєстрації шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з останнього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420, 40 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в розмірі 420, 40 грн. з державного бюджету. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112-115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved