Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

18 жовтня 2018 року позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із вказаним позовом. На підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 01 березня 2019 року справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.37). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є випускницею ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» за державним замовленням, між якими було укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою від 01.09.2010 року. Одночасно із отриманням диплому відповідач отримала направлення на роботу для проходження інтернатури та подальшого відпрацювання на посаді лікаря до КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», дата прибуття 01.08.2016 року. Наказом №524-к від 19.08.2016 року відповідач була зарахована для проходження такого учбового процесу на посаду лікаря - інтерна зі спеціальності «Медицина невідкладних станів» до КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, із визначенням строку інтернатури з 01.08.2016 року по 30.01.2018 року та керівника практики. Після проходження інтернатури 30.01.2018 року відповідач, у зв`язку із отриманням сертифікату «лікар-спеціаліст» написала заяву про переведення на посаду лікаря. 01 лютого 2018 року відповідач відмовилась від продовження роботи в КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради. 05 лютого 2018 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням. Позивач зазначає, що загальний розмір витрат на проходження інтернатури відповідачем складає 73 121,20 грн. Враховуючи те, що відповідач не відпрацювала необхідний термін роботи на посаді лікаря, позивач вважає, що витрати які ним понесені мають бути відшкодовані відповідачем, у зв`язку із чим, звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь витрати в розмірі 73 121,20 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 01 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.44). Відповідач письмових заяв та відзиву на позов до суду не надавав. Крім того, на веб-сайті суду було розміщено оголошення в якому повідомлено відповідача про розгляд справи (а.с.19-20). Отже, відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За правилами ч.5 ст.. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 01 вересня 2010 року між [PERSON] та ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» укладено угоду про підготовку фахівців з вищою освітою №18, за напрямом підготовки «Лікувальна справа» (а.с.10). 23 червня 2016 року [PERSON] отримала диплом спеціаліста серії [NUMBER] за спеціальністю «Лікувальна справа» та отримала кваліфікацію лікаря (а.с.11). За направленням на роботу №24 від 23.03.2016 року [PERSON] направлена в розпорядження КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради для роботи на посаді лікаря станиці (відділення) швидкої та невідкладної медичної допомоги, датою прибуття 01.08.2016 року (а.с.12). Наказом Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації №344-к від 18.07.2016 року та наказу №524-к від 19.08.2016 року на зміну до наказу адміністрації №344-к від 18.07.2016 року, [PERSON] зараховано до інтернатури, на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Медицина невідкладних станів» до КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» з 01.08.2016 року по 30.01.2018 року. Після закінчення інтернатури перевести [PERSON] на посаду лікаря з медицини невідкладних станів КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с.13,14). Наказом КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради № 289 кл від 27.07.2016 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду лікаря-інтерна до станції екстреної (швидкої) медичної допомоги м. Херсона (а.с.16). 29 січня 2018 року [PERSON] отримала сертифікат лікаря-спеціаліста №10637 (а.с.17). 01 лютого 2018 року складено акт фіксації відмови [PERSON] від проходження роботи у КЗ «ОТЦЕМД та МК» на посаді лікаря медицини невідкладних станів , від подальшого відпрацювання не менше трьох років за обраною спеціальністю після закінчення інтернатури (а.с.19). 02 лютого 2018 року відповідач написала заяву про звільнення за власним бажанням (а.с.20). Наказом №34 кл від 02 лютого 2018 року [PERSON] звільнено 05.02.2018 року з Станції екстреної (швидкої) медичної допомоги м. Херсона із посади лікаря з медицини невідкладних станів, на підставі ст.. 38 КЗпП України - за власним бажанням (а.с.18). Із довідки фактичних витрат на підготовку фахівця лікаря-інтерна [PERSON] за період з 01.08.2016 року по 05.02.2018 року КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради загальна сума витрат становить 73 121,20 грн. (а.с.22). Так, згідно із Положенням про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів затвердженого наказом МОЗ України №291 від 19.09.1996 року, витрати на проходження інтернатури здійснюються закладом (установою), з яким укладено трудовий договір у розмірі, встановленому чинним законодавством. Відповідно до угоди про підготовку фахівців з вищою освітою №18 від 01.09.2010 року визначено, що студент зобов`язаний прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше 3 років. У разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. У відповідності до ч.2 ст. 197 КЗпП України, молодим спеціалістам - випускникам державних навчальних закладів, потреба в яких раніше була заявлена підприємствами, установами, організаціями, надається робота за фахом на період не менше трьох років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із положеннями Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року №367, визначено, що випускники, які уклали угоду з вищим закладом освіти після зарахування на навчання, а також ті, що почали навчання до 1996 року за державним замовленням без укладення угоди, зобов`язані відпрацювати за місцем призначення не менше ніж три роки. Випускник зобов`язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років Підставами виникнення прав та обов`язків, як затверджено у п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договори та інші правочини. Договором, у відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Укладаючи угоду з вищим навчальним закладом про надання освітніх послуг за державним замовленням, особа (абітурієнт) бере на себе відповідні зобов`язання, які випливають із вимог нормативно-правових актів в даній сфері і передбачені самими угодами про надання освітніх послуг, а саме зобов`язання після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менш ніж три роки (замість чого отримують вищу освіту безкоштовно). Вступаючи, на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну угоду, особа-абітурієнт є обізнаною із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання. Отже, зважаючи на викладене, суд приходить висновку, що відповідач порушила свої зобов`язання щодо відпрацювання трирічного терміну у замовника, яким в даному випадку є КЗ «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради, звільнившись із установи за власним бажанням до закінчення трирічного строку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, за своїм власним переконанням, а також враховуючи не надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, у зв`язку із чим, підлягають задоволенню, а тому слід стягнути із відповідача на користь позивача витрати в сумі 73 121,20 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволені, а тому з відповідача належить стягнути на його користь судовий збір в сумі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved