Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивачка звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що з 20 жовтня 2012 року вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач. На даний час вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, яка проживає разом з нею і знаходиться на повному її утриманні, у зв'язку з чим перебуває у складному матеріальному становищі, а добровільно матеріальну допомогу відповідач їй не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягненням дитиною трирічного віку. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягненням дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З'ясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області , актовий запис №334. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 листопада 2012 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1139, [PERSON] народився [INFO] року, в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.5). З довідки від 01 жовтня 2014 року виданої директором ККП МР «Східний» позивачка мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із синами - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно ст. 75 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. А також, відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, а також з урахуванням вимог ст.ст. 75, 84 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому суд враховує позицію відповідача, який не заперечував проти стягнення аліментів, що не суперечить закону та не порушує законних прав та свобод інших осіб. Як вбачається зі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як встановлено ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати, що у грошовому еквіваленті для даної позовної заяви складає 243,60 грн. та підлягає стягнення з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 75, 84 СК України,

Outcome: approved