Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

19.02.2016 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом, згідно якого, з урахуванням уточнень до позовних вимог, поданих ним до суду 04.05.2016 року, просив стягнути з Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» на свою користь грошові кошти в сумі 129832,84 грн., з яких: 109124,87 грн. - заборгованість по заробітній платі; 20707,97 грн. - компенсація за урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року від суми заборгованості по заробітній платі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з 22.08.2014 року обіймає посаду Голови ліквідаційної комісії Консорціуму «Військово-будівельна індустрія». Згідно наданих відповідачем довідок посадовий оклад Голови ліквідаційної комісії Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» з урахуванням всіх обов'язкових утримань до бюджету та відповідних фондів становив 7980,00 грн., а загальний розмір заробітної плата позивача за період з 22.08.2014 року по 01.02.2016 року склав 135660,00 грн. Разом з тим, оскільки заробітна плата за період з 22.08.2014 року по 01.02.2016 року позивачу виплачена не була, останній, посилаючись на положення ст. 115 Кодексу законів про працю України (Надалі - КЗпП України), просить стягнути з відповідача суму заборгованості по заробітній платі, яка за вирахуванням всіх обов'язкових утримань до бюджету та відповідних фондів становить 109124,87 грн. Крім того, посилаючись на положення ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків їх виплати», позивач також просить стягнути з відповідача компенсацію за урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року від суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 20707,97 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням зроблених уточнень до неї. Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Разом з тим, 07.06.2016 року до суду надійшло клопотання Голови ліквідаційної комісії Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» [PERSON] про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Крім того, в матеріалах справи містяться заперечення відповідача на позовну заяву, згідно яких останній просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, перевіряючи обставини справи судом встановлено, що згідно Наказу Міністра оборони України від 12.08.2014 року № 526 [PERSON] призначений на посаду голови ліквідаційної комісії Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» (а.с. 52-55). При цьому відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.02.2016 року позивач обіймав вказану посаду з 22.08.2014 року до 17.02.2016 року (а.с. 56-59). Згідно копії довідки від 08.02.2016 року, яка підписана ТВО голови ліквідаційної комісії Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» [PERSON] та Головним бухгалтером ДГО Консорціум «Військово-будівельна індустрія» [PERSON], а також скріплена печаткою відповідача, середньомісячна заробітна плата (посадовий оклад) голови ліквідаційної комісії ДГО Консорціум «Військово-будівельна індустрія» за період з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року складає 7980,00 грн., а з урахуванням всіх обов'язкових утримань до бюджету та відповідних фондів - 6419,11 грн., що відповідно за 17 місяців з урахуванням всіх обов'язкових утримань до бюджету та відповідних фондів складає 109124,87 грн. (а.с. 8). При цьому вищевказаний розмір посадового окладу Голови ліквідаційної комісії (керівника) Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» також підтверджується копією Переліку посад та посадових окладів Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» на період ліквідації, підписаного Головним бухгалтером [PERSON], комісією в складі [PERSON], [PERSON] та затвердженого 01.09.2014 року Головою ліквідаційної комісії [PERSON] Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, позивач, перебуваючи на посаді Голови ліквідаційної комісії (керівник підприємства) Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», не отримав заробітну плату за період своєї роботи з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року у сумі 109124,87 грн., про що свідчить зміст вищезазначеної копії довідки від 08.02.2016 року (а.с. 8). Крім того, факт неотримання позивачем заробітної плати за вищевказаний період також підтверджуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, наданими ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві щодо [PERSON] в листі від 11.04.2016 року. В свою чергу, у відповідності до положень ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч.2 ст. 233 КЗпП України працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не здійснив виплату позивачу заробітної плати за період його роботи з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року у сумі 109124,87 грн., суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заробітної плати підлягають задоволенню, а на користь позивача підлягає до стягнення з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 109124,87 грн. Крім того, щодо компенсації позивачу втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд керується наступним. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За змістом ст. 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. При цьому, у вказаній статті Закону зазначено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно п 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (надалі - Порядок), компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення). Отже, заробітна плата, як грошові доходи, підпадає під дію Закону, а тому відповідач зобов'язаний здійснити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків здійснення вказаної виплати. Звертаючись з позовом до суду, позивачем здійснено розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, згідно якого сума компенсації за період з 01.09.2014 року по 01.02.2016 року становить 20707,97 грн. (а.с. 2-4). Згідно положень ст. 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Пунктом 4 Порядку встановлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у сумі 20707,97 грн., розрахунок якої перевірений у судовому засіданні, є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., а в дохід держави - судовий збір у сумі 1091,25 грн. Крім того, враховуючи положення ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за один місяць в розмірі 6419,11 грн. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів. Враховуючи наведене, на підставі 43 Конституції України, ст. 115 Кодексу Законів про працю України, ст.ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та

Outcome: approved