Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

19.02.2020 року позивач звернулася до суду з позовом, підписаним та поданим представником позивача - адвокатом Біленським А.Г. до Новоодеської міської ради, Новоодеського району Миколаївської області, про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,1804 га, з яких для обслуговування будинку площею 0,0169 га, під двором - 0,0241 га, під городом - 0,1394 га, що розташовані за цією ж адресою, що розташована за адресою [ADDRESS] . На обґрунтування позову вказала, що 18.03.1993 року, [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами, будівлями, у [ADDRESS] та земельною ділянкою, загальною площею 0,1804 га, з яких для обслуговування будинку площею 0,0169 га, під двором - 0,0241 га, під городом - 0,1394 га, що розташовані за цією ж адресою (яка належала дарувальнику на підставі державного акту про право власності на землю від 04 лютого 1993). Зазначила, що [PERSON] померла [INFO] , а [INFO] помер [PERSON] , після яких позивач прийняла спадщину. Звернувшись до Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області, позивач дізналась, що не може оформити своїх спадкових прав на вказану земельну ділянку, а також житловий будинок у зв`язку з відсутністю оригіналу договору відносно дарування вказаного будинку, а також державного акту на ім`я спадкодавця. Представник позивача - адвокат Біленський А.Г. в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову. Представник відповідача - Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 18.03.1993 року, [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування житлового будинку з надвірними спорудами, будівлями, у [ADDRESS] та земельною ділянкою, загальною площею 0,1804 га, з яких для обслуговування будинку площею 0,0169 га, під двором - 0,0241 га, під городом - 0,1394 га, що розташовані за цією ж адресою (яка належала дарувальнику на підставі державного акту про право власності на землю від 04 лютого 1993). Зазначений договір був посвідчений державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області за №455 та зареєстрований Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації 31.03.1993 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її рідний син [PERSON] , який спадщину після її смерті не приймав, що підтверджується витягом з інформаційної довідки зі спадкового реєстру за №56445209. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з роз`ясненням Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 18.02.2020 р. №165/02-14 у зв`язку з відсутністю у позивача оригіналу договору дарування а також державного акту про право власності на земельну ділянку, для реалізації її спадкових прав, щодо спадкового майна їй необхідно звернутися до суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підпунктом «ґ» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року (із змінами внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 19.03.2010 року) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» надано роз`яснення, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст.120 ЗК України в редакції від 27.04.2007 року - переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. За змістом ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. За змістом ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом в порядку першої черги після померлого батька [PERSON] , однак перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку є відсутність оригіналу договору відносно дарування вказаного будинку, а також державного акту на ім`я спадкодавця. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку. Згідно з ч.1ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 840,80 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 420 грн. 40 коп. кожному. З урахуванням повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 420 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved