Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

18.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 03 квітня 2014 року [PERSON] житловий будинок № 97 по вул. Комсомольській с. Шульгівка у Петриківському районі., земельний пай, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, автомобіль ВАЗ 2106, 1985 року випуску світло-синього кольору держ.знак 28294 АВ та усунути перешкоди у користуванні зазначеним автомобілем, зобовязавши відповідачів повернути його позивачу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначила, що 03 квітня 2014 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок № 97 по вул.. Комсомольській с. Шульгівка у Петриківському районі., земельний пай, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, автомобіль ВАЗ 2106, 1985 року випуску світло-синього кольору держ.знак 28294 АВ. 04 березня 2014 року померлий склав заповіт, згідно з яким, все належне йому майно заповів у власність [PERSON] У визначений законом порядку позивач звернулася до Петриківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 30 березня 2015 року державний нотаріус своєю постановою відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначені документи у неї були викрадені дітьми померлого - відповідачами по справі, а виготовити їх дублікати вона не може, оскільки лише власник має право на їх відновлення. Також вважає , що відповідач [PERSON] безпідставно заволодів, утримує та користується автомобілем ВАЗ 2106, у звязку з чим просить витребувати у нього зазначений автомобіль. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що заповіт від 04.03.2014 року, посвідчений керуючим справами виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON], яка не мала правомочності вчинення нотаріальної дії. Крім того зазначений заповіт не відповідає вимогам законодавства в частині того, що в посвідчувальному написі відсутній запис, про те де він був складений, приймаючи до уваги, що [PERSON] складав його на дому. Також зазначив, що при ознайомлені з заповітом, звернув увагу на хворобливий стан здоровя [PERSON], його нерозбірливий підпис в тексті заповіту. Вважає, що при даних обставинах виникає сумнів дієздатності [PERSON] на момент складання ним заповіту. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надіслали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представники третіх осіб Петриківської державної нотаріальної контори, відділу Держземагенства у Петриківському районі, Реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції в судове засідання не зявилися, надіслали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 20101 року працює на посаді керуючої справами виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Петриківського району та має повноваження на здійснення нотаріальних дій. Підтвердила, що дійсно 04.03.2014 року вона посвідчила заповіт [PERSON], відповідно до якого все своє майно він заповів [PERSON]. Пояснила, що з огляду на похилий вік та стан здоровя [PERSON], заповіт був складений та підписаний на дому останнього. Нерозбірливий почерк заповідача пояснила після інсульту у нього погано працювала рука. Зазначила, що психічний стан [PERSON] на момент складання заповіту був повністю задовільний. Будь-яких ознак неадекватної поведінки [PERSON] вона не помітила. Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 138 від 04.04.2014 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського РУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: Житловий будинок, що розташований на земельній ділянці за адресою: с. Шульгівка, Петриківського району, Дніпропетровської області, вул.Комсомольська, 97, що належав померлому на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 вересня 1986 року, виданого на підставі рішення [PERSON] сільської ради № 90 від 24.09.1986 року (а.с.138) та складається з: житлового будинку «А-1», загальної площі 51,6 кв.м., житлової площі - 24,3 кв.м., веранди «а-1», козирку, сараїв «Б-1», «б-1», навісу «б-1», літньої кухні «В-1», козирку, вбиральні «І-1», сараїв «Є-1», «Ж-1», «Д-1», підвалу під «Д-1» - «п\\д», сараю «К-1», навісу «Л-1», гаражу «М-1», сараю «Н-1», сараю «0-1», навісу «П-1», свердловини № 1, огорожі № 2, 4, воріт з хвірткою № З, зливної ями № 5, що підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с.139-141). Земельну ділянку, площею 0,85 га, що знаходиться за адресою с. Шульгівка, вул. Комсомольська, 97, яка була передана [PERSON] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на підставі державного акту (серія ДП) на право приватної власності на землю від 14.10.1998 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 829 (а.с.86 ); Земельну ділянку (пай), площею 2,430 га,( кадастрові номери 1223783800-02-003-2064; 1223783800-02-024-2064), що розташована на території [PERSON] сільської ради Петриківського району, Дніпропетровської області, та належала померлому на підставі державного акту (серія ДП № 059170), виданого 19.01.2006 року, на підставі розпорядження голови Петриківської районної адміністрації № 420-р-05 від 16.12.2005 р. (а.с.109) Автомобіль ВАЗ 2106,1985 р\\в, світло-синього кольору, держ.знак 28294 АВ., який згідно довідки Дніпродзержинського ЦНП ГУ МВС України в Дніпропетровській області зареєстровано на імя [PERSON] (а.с.129 ). За життя [PERSON] був одружений з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб , актовий запис № 114 від 24.12.2012 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського РУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 14). Згідно копії заповіту від 19.03.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Петриківської держнотконтори, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно [PERSON], [PERSON] (а.с.59). Згідно копії заповіту від 04.03.2014 року, посвідченого керуючим справами виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON], [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 6). Повноваження керуючим справами виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] підтверджується рішенням 1 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.11.2010 року про затвердження керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської ради [PERSON], а також посадовою інструкцією керуючого справами виконавчого комітету сільської ради (а.с.178,179 ). З копії спадкової справи № 183/2014 до майна померлого 03.04.2014 року [PERSON] вбачається наступне: Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 12.08.2014 року, остання відмовляється від прийняття спадщини за заповітом від 04.03.2014 року, посвідченого керуючим справами виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] (а.с.53 ). Згідно нотаріально посвідчених заяв [PERSON] та [PERSON] від 12.08.2014 року, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] (а.с.54,55 ). Згідно нотаріально посвідчених заяв [PERSON] від 01.10.2014 року, [PERSON] відкликала раніше подану заяву від 12.08.2014 року про відмову від прийняття спадщини за заповітом від 04.03.2014 року, посвідченого керуючим справами виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON], та прийняла спадщину за заповітом та за законом після смерті [PERSON] (а.с.56,57 ). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.03.2015 року, державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого 03.04.2014 року чоловіка [PERSON], з тих підстав що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.90). Встановленим у судовому засіданні фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно дост. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичноїособи, якапомерла (спадкодавця), до іншихосіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється, зокрема, за заповітом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ч.2 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1223 ч.1 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ч.1 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом на майно померлого 03.04.2014 року чоловіка [PERSON], оскільки у відповідності до ст. 1254 ЦК України, заповіт, який було складено 04.03.2014 року скасовує попередній заповіт від 19.03.2003 року, вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зазначений заповіт не визнаний недійсним, а отже суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно. Доводи відповідачів про те, що заповіт від 04.03.2014 року, посвідчений особою, яка не мала правомочності вчинення нотаріальної дії спростовуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: рішенням 1 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 10.11.2010 року про затвердження керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської ради [PERSON], а також посадовою інструкцією керуючого справами виконавчого комітету сільської ради. Твердження відповідачів, що зазначений заповіт не відповідає вимогам законодавства в частині того, що в посвідчувальному написі відсутній запис, про те де він був складений також не відповідає дійсності, оскільки в заповіті від 04.03.2014 року зазначено, що цей заповіт складено і підписано на дому в звязку з похилим віком та погіршенням стану здоровя в с. Шульгівка вул.. Комсомольська, 97 Петриківського району Дніпрпетровської області о 14 год. 45 хв. Питання щодо встановлення дієздатності особи вирішуються в порядку, передбаченому ст.. 145 ЦПК України за наявності для того відповідних підстав. Відповідно до ст. 145 ЦПК України, призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити зокрема психічний стан особи. Відповідно до ст.. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. В п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, на яку посилався сам представник відповідача, як на підставу своїх вимог проведення експертизи, зазначено: «Правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.» Із вищезазначених розяснень вбачається, що суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін в справах в яких предявляються вимоги про визнання правочину недійсним. В даній справі заявлено вимогу щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, відповідачами зустрічної позовної вимоги про визнання заповіту недійсним не предявлено, а отже у суду відсутні підстави проведення судової посмертно-психіатричної експертизи відносно померлого [PERSON]. Крім того, сумніви відповідачів щодо дієздатності [PERSON] на момент складання ним заповіту спростовуються поясненнями свідка [PERSON] Відповідно до ст.. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Зважаючи, що судом задоволено позовну вимогу щодо визнання права власності на автомобіль ВАЗ 2106,1985 р\\в, світло-синього кольору, держ.знак 28294 АВ. за позивачем, зазначений автомобіль перебуває у відповідача [PERSON], суд вважає, що позовна вимога про усунення [PERSON] перешкоди у користуванні спадковим майном, шляхом витребування у [PERSON] зазначеного автомобіля, також підлягає задоволенню. Зважаючи, що позивачем по справі сплачено судового збору у розмірі 1253 грн., позовні вимоги задоволені в повному обсязі, позивач просив стягнути зазначені судові витрати лише з відповідачів [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з останніх судовий збір солідарно та пропорційно до кількості відповідачів у розмірі 831 грн. 20 коп.

Outcome: approved