Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

19 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послався на таке: він є співвласником квартири , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Частка квартири йому належить на підставі договору обміну квартир від 03 жовтня 2003 року. Відповідачка [PERSON] , зареєстрована за зазначеною вище адресою, але тривалий час там не мешкає. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідачку. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивач та треті особи до судового засідання не прибули, проте надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечують. Позивач судові витрати просив залишити за ним. Відповідачка до судового засідання не прибула, хоча була належним чином сповіщена про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надала. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є співвласником квартири , яка розташована за адресою: [ADDRESS] . ј частка квартири йому належить на підставі договору обміну квартир від 03 жовтня 2003 року (а.с.21). Відповідачка [PERSON] , зареєстрована за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ВК Первомайської міської ради Харківської області (а.с.11), але з жовтня 2013 року там не мешкає, згідно акту від 08.05.2019 року, складеного комісією в складі майстра РІС [PERSON] , економіста по ДПР [PERSON] , сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідачку, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідачка, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в квартирі позивача більше року, визначила для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту від 08.05.2019 року, що в спірній квартирі відповідачка тривалий час не мешкає. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідачки без поважних причин.

Outcome: approved