Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.12.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Держави Україна, який обґрунтовує тим, що у кримінальному провадженні №42017240000000205 слідчим військової прокуратури Хмельницького гарнізону [PERSON] І. 11.05.2018 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження, яку позивач оскаржив до слідчого судді, та яка ухвалою від 02.12.2019 року була скасована. Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження викликала у [PERSON] душевний біль, відчуття витонченого знущання, невизначеності, зверхнього ставлення до себе у зв`язку із чим він був вимушений докладати зусиль для організації свого життя, поновлення порушених прав та звернення до суду, у зв`язку із чим ним було витрачено безцінний час та призвело до порушення честі, гідності посилення впевненості безладдя та безкарності, чим порушено право на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників військової прокуратури, право на доброякісну послугу від органів державної влади, конституційне право на свободу пересування. З огляду на викладене, позивач вважає, що такими діями слідчого йому завдано моральної шкоди, розмір якої визначив в сумі 1\~000\~000\~000 грн. Крім цього [PERSON] була завдана також і майнова шкода, яка полягає у витратах часу на отримання постанови про закриття кримінального провадження, написання скарги про її скасування, участі у судовому засіданні, всього ним витрачено 6 годин, вартість яких визначив в сумі 60\~000 грн, крім цього поніс витрати на папір, електроенергію, фарбу картриджа, всього розмір майнової шкоди становить 60\~030 грн. З огляду на викладене відповідно до ст.ст.22, 23, 1174 ЦК України [PERSON] просить його позов задовольнити. \~ \~ \~ \~20.01.2020 року до суду надійшов відзив представника Військової прокуратури Західного регіону України, в якому він зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги. Зокрема ухвала про скасування постанови про закриття кримінального провадження не підтверджує підстав для відшкодування моральної шкоди, згідно ст.303 КПК України це є правом особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функції досудового розслідування. Також представник прокуратури вважає, що позивачем не надано доказів і на підтвердження заподіяння майнової шкоди. \~ \~ \~ \~24.01.2020 року до суду надійшов відзив представника Державної казначейської служби України, в якому він просив в задоволенні позову відмовити у зв`язку із тим, що жодним нормативним актом не передбачено покладення відповідальності на органи Державної казначейської служби за дії інших осіб в тому числі і Держави. Оскільки позивачем не вказано, яке його право порушене Державною казначейською службою та не наведено доказів заподіяння шкоди, підстави для задоволення позову відсутні. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги підтримав в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник Військової прокуратури Західного регіону в судовому засіданні зазначив, що підстави для стягнення як моральної так і майнової шкоди з огляду на наявні докази відсутні. \~ \~ \~ \~Представник Державної казначейської служби України в засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази прийшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02.12.2019 року з підстав неповного, всебічного та об`єктивного проведення досудового розслідування було задоволено скаргу [PERSON] , та скасовано постанову слідчого військової прокуратури Хмельницького гарнізону Ліщука А.І. від 11.05.2018 року про закриття кримінального провадження №42017240000000205 від 26.09.2017 року за ч.2 ст.365 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. \~ \~ \~ \~Позивач стверджував що у зв`язку із винесеною постановою йому завдано моральної шкоди розмір якої він визначив у сумі 1\~000\~000\~000 грн, а також майнову шкоду, яка полягає у витратах власного часу, а також виготовлення документів для подання скарги до слідчого судді на постанову про закриття кримінального провадження в розмірі 60\~030 грн. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).(Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року Справа № П/9901/370/18). Відповідно до статті 56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. (ст.55 Конституції України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Збитками(майновою шкодою) є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повно обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі(ст.22 ЦК України). Статтею 23 ЦК України\~визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частиною 1\~статті 1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Законом визначено механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу досудового слідства при здійсненні кримінального провадження. Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому\~КПК України, звернутися зі скаргою на процесуальні рішення, дії або бездіяльність уповноваженої особи органу досудового слідства (слідчого), вчинені нею під час кримінального провадження, зокрема, до суду. Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) слідчих, вчинених при проведенні досудового слідства у конкретній справі, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. У випадку, якщо помилки посадової особи органу досудового слідства (в даному випадку слідчого) неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зміст вищевказаних норм\~ЦК України\~у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи. \~ \~ \~ \~Факт, що прийняте слідчим військової прокуратури в порядку\~КПК України\~процесуальне рішення про закриття кримінального провадження згодом були скасоване судом, не свідчить про заподіяння шкоди позивачу, за скаргою якого воно було скасоване. \~ \~ \~ \~Витрати власного часу та зусилля позивача на складання скарги, її подачу та участь у розгляді справи є реалізацією права особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування і не є моральною шкодою в розумінні\~ст. 1174 ЦК України. Крім того, сам факт скасування постанови про закриття кримінального провадження не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм\~Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами\~КПК України, передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження неправомірної постанови у встановленому нормами\~КПК України\~порядку, яке позивачем було реалізовано. Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 28 січня 2019 року (справа № 686/7576/18), яку відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~має враховувати суд при застосуванні норм права до спірних правовідносин. При цьому процесуальні порушення, які були допущені слідчим при проведенні досудового слідства в кримінальному провадженні були усунуті шляхом постановлення слідчим-суддею ухвали про скасування постанови слідчого військової прокуратури Хмельницького гарнізону про закриття кримінального провадження. Таким чином, хоча постанова слідчого про закриття кримінального провадження і була скасована судом з підстав їх невідповідності нормам\~КПК України, однак жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок прийняття цих постанов було заподіяно шкоди правам та інтересам позивача, у справі не міститься. Згідно з роз`ясненнями п. 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. За змістом ч.ч. 1,6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Відповідно до \~\~ п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що судові витрати не є збитками в розумінні\~ст. 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Понесені позивачем витрати при розгляді справи в порядку кримінально-процесуального судочинства у сенсі положень пункту 1 частини 2\~статті 22 ЦК України\~не є матеріальними збитками (майновою шкодою), що в порядку цивільного судочинства підлягають відшкодуванню на підставі частини 1 статті\~1166, частини 6 статті\~1176 ЦК України. З огляду на що майнова шкода, яка полягає у витратах безцінного часу позивача, а також витрати на підготовку скарги в сумі 60\~030 грн стягненню не підлягає. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані позивачем докази прийшов до висновку, що обставини, на які [PERSON] посилався як на підтвердження своїх вимог судом, не дають підстав для покладення на державу обов`язку відшкодування моральної та майнової шкоди, у зв`язку із чим цілком погоджується із доводами Державної казначейської служби та Військової прокуратури Західного регіону України, оскільки права позивача були захищені в судом в порядку визначеному ст.ст.303-307 КПК України, що є правом особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судові витрати віднести на рахунок держави. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed