Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

18 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлої 20 липня 2015 року, терміном в три місяці з дня набрання законної сили цим рішенням суду. В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 20 липня 2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: провулок «А», будинок № 4 в с. Лимани Вітовського району Миколаївської області. Зазначений житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 березня 2000 року, серії АВІ, №120639, належить позивачу та померлій по Ѕ частині кожній. Відповідач є онукою померлої та донькою позивача, на день смерті [PERSON] вона була зареєстрована у спадковому будинку, але на спадщину не претендує та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Протягом шести місяців з дня смерті матері позивач до нотаріуса не звернулася. Вказала, що строк нею був пропущений з поважних причин, який обумовлений тим, що вона тривалий час, після смерті матері сумувала. Про те, що мала в шестимісячний строк звернутися до нотаріуса не знала, оскільки є людиною юридично необізнаною, вважала, що не треба звертатися із заявою, так як є спадкоємицею першої черги, до того ж інша частина спадкового житлового будинку належить їй. Зазначила, що хоча відповідач на час смерті [PERSON] була зареєстрована із нею, але фактично мешкала в АР Крим. Після смерті матері, позивач часто їздила до доньки, допомагала виховувати онука. Після окупації Криму фактичної можливості звернутися до нотаріальної контори у неї не було, приїздила до м. Миколаєва не часто. У жовтні 2015 року звернувшись до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки був пропущений шестимісячний строк, встановлений законом для подання заяви. Оскільки причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачка вважає поважними, тому вона звернулася до суду з позовом та просить його задовольнити. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Позивач в судове засідання не зявилася, від її представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, 08 лютого 2019 року від неї до суду подана заява, засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], про розгляд справи за її відсутності, оскільки проживає за межами Миколаївської області та має на утриманні малолітню дитину, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа приватний нотаріус Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявилася. причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~частини 3\~статті 200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть від 21 липня 2015 року, серії І-ФП № 224194, [PERSON] померла 20 липня 2015 року, актовий запис від 21 липня 2015 року № 34, зроблений Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідної частки, що розташовані за адресою: провулок «А», будинок 4, село Лимани Вітовського району Миколаївської області. Ѕ частина зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами відповідної частини належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії АВІ, №120639, виданого державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області 02 березня 2000 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-404 (а.с. 11). Спадкоємцем першої черги за законом є позивач, яка є донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 травня 1957 року, серії ЯМ, №302963 (а.с. 12), де в графі мати вказана [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги немає. При укладанні шлюбу з [PERSON], позивач змінила прізвище з «Ніконова» на «Пиліна», відповідно до довідки про укладення шлюбу від 23 січня 2012 року № 39, актовий запис №818 (а.с. 13) 13 січня 1984 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13 січня 1984 року, серії І-ФП, № 333785, виданим Жовтневим районним відділом ЗАГС Миколаївської області, актовий запис № 5 (а.с. 14). Позивач 05 липня 1985 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Пиліна» на «Ликову», актовий запис № 603, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, повторно виданого 10 вересня 1991 року, серії ІV-БА, №314427 (а.с. 16). В подальшому шлюб було розірвано, актовий запис № 137, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 21 березня 2000 року серії І-ФП №068914 (а.с. 15). Як вбачаєтеся зі свідоцтва про одруження від 16 квітня 2000 року серії І-ФП №057382, виданим Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області позивачка уклала шлюб 16 квітня 2000 року з [PERSON], актовий запис № 5, та змінила прізвище з «Ликової» на «Родіонова» (а.с. 17). Як зазначено\~в частині\~1\~статті 1269\~ЦК України\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~до нотаріальної\~контори заяву\~про прийняття\~спадщини. Позивач на день смерті спадкодавця разом із нею не проживала. Згідно з довідкою виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 30 жовтня 2018 року №1984 на день смерті [PERSON], за адресою: провулок «А», будинок, село Лимани Вітовського району Миколаївської області були зареєстровані та проживали: онука [PERSON] та правнучка спадкодавця [PERSON], яка є донькою відповідача (свідоцтво про народження від 02 квітня 2009 року серії 1-ФП №098793 (а.с. 18, 21). Як вбачається з письмових розяснень приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] позивачу розяснено, що оформити спадщину\~після смерті\~[PERSON]Є\~неможливо,\~оскільки пропущений\~встановлений законом\~шестимісячний строк\~для звернення\~із заявою\~про прийняття\~спадщини до\~нотаріуса (а.с.\~19). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] інших спадкоємців окрім доньки та онуки, яка на день смерті спадкодавця проживала разом із неї, не було. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09 січня 2019 року № 54684168 спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 20 липня 2015 року, не заводилася (а.с. 34). Таким чином,\~ні [PERSON]\~ як\~спадкоємець за\~законом першої\~черги,\~ні [PERSON]\~як спадкоємець\~за законом\~п'ятої\~черги,\~спадщину в\~установленому порядку\~після смерті\~[PERSON]\~не приймали. Тобто, спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може продовжити строк на подачу заяви про прийняття спадщини, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. В ході судового розгляду справи було встановлено, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, позивачем було пропущено через хворобу, та проходження лікування стаціонарно, на підтвердження чого надано відповідні письмові докази. Так, відповідно до виписки Першої міської лікарні, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в судинно-неврологічному відділенні у період з 18 серпня 2015 року по 14 вересня 2015 року (а.с. 53)/ У період з 17 січня 2016 року по 29 січня 2016 року позивач проходила лікування на денному стаціонарі у Першій міській лікарні, що підтверджується випискою з лікарні (а.с. 54). Крім цього, як вбачається з виписки Миколаївської обласної лікарні м. Миколаєва [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування у період з 26 травня 2016 року по 13 червня 2016 року (а.с. 55). Як зазначено, у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем медичні виписки підтверджують наявність труднощів для звернення із заявою до нотаріуса, водночас перебування позивача на лікування у вказані у виписках періоди не є причиною, повязаною з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для звернення до нотаріуса. Разом з тим пунктом 1 частини 1 статті 49 ЦПК України передбачено право відповідача на визнання позову (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Як зазначено в частині й статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] направила до суду заяву про визнання позову, та воно не суперечить закону, так як визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини врегульовано частиною 3 статті 1272 ЦК України. Крім цього, визнання відповідачем позову не порушує прав інших осіб, оскільки спадкоємців першої черги окрім позивача не має, та вона єдина хто має намір прийняти спадщину, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved