Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

18.01.2021 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що 27.07.2019 р. між сторонами було зареєстровано шлюб. Сторони є батьками малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом із позивачем. [PERSON] в листопаді 2020 р. востаннє надавав на потреби дитини грошові кошти. На неодноразові прохання та вимоги позивача про сплату аліментів щомісячно у добровільному порядку на утримання дитини відповідач не звертає ніякої уваги. Відзив до суду не надходив. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом із позовною заявою позивач подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 8), та є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Як вбачається із довідки Сновської міської ради від 12.01.2021 р. № 03-18/186, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 цієї Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на те, що позивач і відповідач проживають окремо, дитина мешкає з позивачем та перебуває на її забезпеченні, доказів утримання дитини у добровільному порядку відповідач не надав, відповідач є особою працездатного віку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В той же час, суд зауважує, що з акту виконаних робіт, підписаного позивачем та адвокатом Шадуйкісом Г. В., вбачаються витрати у розмірі 600, 00 грн за участь адвоката у судових засіданнях. В той же час, судові засідання судом першої інстанції в межах даної справи не проводились з огляду на неявку сторін у справі. Відтак заявлені судові витрати у розмірі 600, 00 грн є необґрунтованими та стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 400, 00 грн. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача у державний бюджет підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved