Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

17 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона [PERSON] є племінницею покійної [PERSON]. Після смерті [PERSON], було заведено спадкову справу у Сьомій Дніпропетровській державній нотаріальній нотаріальній конторі, на підставі рішення № 214 від 20.02.1997 року виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] року, було видано державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], який було зареєстровано за № 003235 у Книзі записів державних актів від 04.06.1997 року. При видачі даного Державного акту в ньому було допущені певні помилки, а саме: запис прізвища спадкодавця «[PERSON]» не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянки України серії [NUMBER], що було видано Бабушкінським РВ ДУМВС України в Дніпропетровській області 20.11.1997 р., а також у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] де її прізвище зазначено як «[PERSON]». Окрім цього невірно зазначено назви вулиць « [ADDRESS]» замість « [ADDRESS]» а в графі «Опис меж» від «В до Г» вказано «[ADDRESS]» натомість згідно до технічного паспорту земельної ділянки має бути вказана « [ADDRESS]». З приводу цього [PERSON] звернуласть до Дніпропетровської міської ради , проте отримала відповідь , що зазначені питання підлягають вирішенню у судовому порядку. Враховуючи викладене, просила суд встановити факт належності [PERSON], [INFO], державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], який було зареєстровано за № 003235 у Книзі записів державних актів від 04.06.1997 року, на земельну ділянку площею 0,0492 гектарів, яка розташована на території Бабушкінсткого району м. Дніпропетровська, по [ADDRESS], із зазначенням зовнішніх меж від «В» до «Г» - [ADDRESS]. Заявник в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, суду надав заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні заяви. Представники заінтересованих осіб Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї не явки суду не повідомив. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до паспорта громадянина України Серія [NUMBER], що було видано Бабушкінським РВ ДУМВС України 20.11.1997 р. [PERSON], [INFO] прізвище спадкодавця зазначено як «[PERSON]», а також у свідоцтві про смерть серії [NUMBER], прізвище зазначено як «[PERSON]» (а.с. 6,7). В Державному акті на право приватної власності на землю Серія [NUMBER], який було зареєстровано за № 003235 у Книзі записів державних актів від 04.06.1997 року зазначено, що він виданий громадянці України [PERSON], у тому, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 20 лютого 1997 року їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0492 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Бабушкінського району [ADDRESS] їз зазначенням зовнішніх меж від «В» до «Г» [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно відповіді Дніпропетровської міської ради на звернення [PERSON] щодо внесення змін до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.02.1997 року №214 та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS], стосовно зміни прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» та назви вулиці з [ADDRESS]» на «[ADDRESS]», повідомили, що питання внесення змін до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.02.1997 року №214 та Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 04.06.1997 року підлягає вирішенню у судовому порядку. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності спадкодавцю Державного акту на право приватної власності на землю необхідно заявнику для оформлення спадщини за заповітом. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права суб'єкта права власності на майно та складений у порядку, передбаченому законодавством. За такими ознаками, державний акт на право приватної власності на землю відноситься до правовстановлюючих документів. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON], оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, хоча й прізвище, вказане у Державному акті на право приватної власності на землю Серія [NUMBER], не збігається з прізвищем, вказаним у паспорті спадкодавця [PERSON], а тому заява про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved