Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

19.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначила про те, що 25.09.2009р. між [PERSON] та [PERSON] «Ірокс» було укладено договір підряду у будівництві № 57, згідно якого підрядник зобовязався виконати роботи по будівництву для нього квартири [ADDRESS], а також зобовязався здійснити оформлення права власності на квартиру та передати йому у власність. Загальна вартість квартири 257 229,00 грн. була повністю оплачена через касу [PERSON] «Ірокс». 29.12.09р. року між ними було укладено зміни до вищевказаного договору підряду, згідно з якими вносились зміни в частині зміни адреси об'єкту фінансування з «квартира № 12» на «квартира № 232. Акт приймання-передачі вказаної квартири підписаний сторонами 30.12.09р. Крім того, згідно змін та доповнень, внесених до вищевказаного договору № 57 від 23.02.12р., їй [PERSON] передано замовником [PERSON] усі права та обовязки по даному договору з врахуванням попередніх змін, а згідно договору, характеристика обєкту інвестування викладена в наступній редакції: місцезнаходження: м. Львів, вул. Шевченка, 418, секція № 7[ADDRESS], загальна площа 39,2 кв.м., поверх 4-ий. На даний час позивач [PERSON] проживає в даній квартирі разом із сімєю, оплачує вартість комунальних послуг, однак відповідач [PERSON] «Ірокс» не виконує свої зобовязання щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, у звязку з чим в неї немає правовстановлюючого документу щодо права власності на дану квартиру, внаслідок чого змушена звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги, а саме відмовився від вимог в частині відшкодування понесених ним судових витрат судового збору в розмірі 2 572,29. В решті позовних вимог позов підтримав, просив такий задовольнити, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що невиконання відповідачем належним чином своїх обовязків призводить до порушення законних прав його довірителя [PERSON] Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оглянувши письмові заперечення, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2009р. між гр. [PERSON] та [PERSON] «Ірокс» укладено договір підряду у будівництві № 57, згідно якого [PERSON] «Ірокс» зобовязався виконати роботи по будівництву для нього квартири [ADDRESS]. Згідно п. 1.2 договору, за умови виконання своїх інвестиційних зобов'язань у повному обсязі замовник отримує право власності на об'єкт інвестування. Загальна договірна вартість квартири була встановлена у сумі 257 229,00 грн., дана сума була повністю оплачена через касу [PERSON] «Ірокс», що стверджується довідкою від 08.11.2009р. 29.12.2009р. були внесені зміни до договору, згідно яких номер квартири №12 замінено на номер квартири № 232, а 30.12.2009р. підписаний акт приймання-передачі вказаної та кладовки між 3 і 4 поверхами у власність замовника [PERSON] 23.02.12р. між [PERSON] «Ірокс», [PERSON] та позивачем [PERSON] підписані зміни та доповнення до вищевказаного договору № 57, згідно яких замість сторони договору [PERSON], виступає [PERSON]. Останній передано усі права та обов'язки первісного замовника по договору в повному обсязі; [PERSON] «Ірокс» зараховує в повному обсязі грошові кошти в розмірі 257 229,00 грн та підтверджує, що [PERSON] на момент підписання даних змін повністю сплатила договірну вартість об'єкту інвестування у вказаній сумі. Також п. 1.3 договору викладено в наступній редакції: характеристика об'єкту інвестування: місце знаходження: м. Львів, вул. Шевченка, 418, секція № 7, номер квартири №225, загальна проектна площа - 39,20 кв. м. поверх 4-й житловий поверх. Згідно п.4.1.2 Договору, відповідач зобов'язався закінчити будівництво та здати будинок в експлуатацію і передати об'єкт інвестування у власність Замовника. Згідно п. 4.1.3 Договору, відповідач зобов'язався здійснити оформлення права власності на належний замовнику об'єкт інвестування. Як встановлено, позивач повністю виконав свої зобов'язання по договору, провів у квартирі оздоблювальні роботи, встановив необхідне для проживання обладнання, проживає разом із сім'єю в квартирі та оплачує вартість комунальних послуг. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно частини 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно частини 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт нерухомого майна проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Порядок прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна встановлюється законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно частини 1 ст. 39 вищевказаного закону, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про готовність об'єкта до експлуатації. 10.07.2014 р. Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській обл. зареєструвала «Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації» першої черги (секції 1-2,5,б,7-8) багатоквартирного житлового будинку у м. Львові по вул. Шевченка, 418 і внесла до єдиного державного реєстру зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації за № ЛВ 143141910418. У відповідності з ч. 1 ст. 5 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, а згідно частини 2 ст. 18 перелік документів для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлює Кабінет Міністрів України. Як встановлено, [PERSON] «Ірокс» не виконує своїх обов'язків, передбачених підпунктами 1-4 пункту 62 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р., що є підставою для прийняття рішення реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації права власності на квартири по вул. Шевченка, 418 у м. Львові, а отже, у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи про право власності на квартиру № 225. Згідно п.1 ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Так, відповідно до підпункту 9 пункту 1 ст. 27 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, їх слід задовольнити та визнати за нею право власності на спірну квартиру.

Outcome: approved