Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів за депозитним договором та 3% річних за невиконання грошового зобовязання, стягнення моральної шкоди і витрат. В обґрунтування свої позовних вимог посилалась на те, що між позивачкою [PERSON], та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні, що розташоване за адресою: 95000, м. Євпаторія, просп. Свободи, 4-а, були укладенні наступні договори: 1) договір № SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року (вклад «Стандарт»), за умовами якого вона внесла на особистий рахунок № 26356622580064 грошові кошти в сумі 21000 євро на строк до 15 травня 2014 року з процентною ставкою по договору 6 % річних; відповідно до довідки № 42262348 від 16 травня 2014 року, наданої Кримським регіональним відділенням ПАТ КБ «Приватбанк», на цьому особистому рахунку № 26356622580064 станом на 16 листопада 2014 року знаходяться грошові кошти в сумі 21417.26 євро; за умовами п. 13 вищезазначеного договору дія договору припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, які нараховуються згідно з умовами цього договору; 2) договір № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року (вклад «Стандарт»), за умовами якого позивач внесла на особистий рахунок № 26358621731027 грошові кошти в сумі 23000 євро на строк 183 дні до 10 березня 2014 року з процентною ставкою по договору 6.5 % річних; у звязку з закінченням строку дії вищезазначеного договору, грошові кошти з відповідними процентами були переведені банком на картковий поточний рахунок № 5168742063065340, відкритий на її імя, та їй була видана картка для виплат «Gold»; проте грошовими коштами, що знаходяться на зазначеному картковому рахунку, позивач не може користуватися, адже всі операції щодо видачі їй готівки заблоковані; відповідно до довідки № 42262348 від 16 травня 2014 року, наданої Кримським регіональним відділенням ГІАТ КБ «Приватбанк», на її особистому рахунку № 5168742063065340 станом на 07 листопада 2014 року знаходяться грошові кошти в сумі 23751.26 євро. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року по цивільній справі № 201/15021/14-ц (провадження № 22-ц/774/7426/15) було розірвано вказаний договір від 15 листопада 2013 року та стягнуто з ПАТ КБ «ГІриватБанк» на користь позивача грошові кошти та проценти станом на 16 травня 2014 року у сумі 21417.26 євро. Також зазначеним рішенням було стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові у сумі 23751.26 євро, нараховані за період дії вищезазначеного договору та переведені відповідачем на її картковий рахунок № 5168742063065340, але відповідач відразу заблокував видачу належних позивачу коштів з її рахунку. Отже вищезазначеним рішенням було стягнуто заборгованість з процентами станом на 16 травня 2014 року, але в тому позові вона не заявляла вимогу про стягнення 3%, відповідно до положень ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобовязання. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Отже, у разі несвоєчасного виконання банком грошового зобов'язання він зобов'язаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. [PERSON] звернулася письмово до банку з вимогою виплатити їй вказані кошти, але отримала відповідь з відмовою. Позивач вважає вказане неправомірним, оскільки порушує його права як споживача послуг банку, вказана сума, згідно позову і є сумою збитків самого позивача. Остання знову звернулася до банку з питанням виплатити їй вказаної суми коштів, але відповідач відмовляється це зробити, чим порушуються права позивача. На подальші неодноразові звернення позивача до відповідача з питанням повернення їй вказаних коштів отримано відмову. Національний бак обмежився розясненнями загального характеру. Позивачу вказаним завдана матеріальна та моральна шкода, завдані збитки, він (позивач) поніс витрати. Звернувся знову до відповідача повернути йому гроші та виплатити втрати, але отримав відмову, виник спір, який в добровільному порядку не вирішено. Вважає вказані дії банку протиправними і просить про стягнення цих грошових коштів (а.с.4-6). Рішенням\~Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за депозитним договором та 3% річних за невиконання грошового зобовязання, стягнення моральної шкоди та витрат задоволено частково. Стягнено з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON]: не сплачені проценти за депозитним договором № SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року за період часу з 17 травня 2014 року по день ухвалення рішення в сумі 109404 грн. 52 коп. (еквівалент 3831.67 євро); 1% за користування грошовими коштами, які знаходяться на рахунку № 5168742063065340 (картка «Голд») в сумі 18647 грн. 43 коп. (еквівалент 653.15 євро); 3% відсотки річних за неналежне виконання грошового зобовязання за період часу з 17 травня 2014 року по день ухвалення рішення в сумі 55942 грн. 86 коп. (еквівалент 1959.47 євро). В іншій частині позову відмовлено, також вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.119-124). В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суд 1 інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.126-131). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, не обмежуючись доводами апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом 1 інстанції встановлено, що між позивачкою [PERSON], та ПАТ КБ «ПриватБанк» у відділенні, що розташоване за адресою: 95000, м. Євпаторія, просп. Свободи, 4-а, були укладенні наступні договори: 1) договір № SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року (вклад «Стандарт»), за умовами якого вона внесла на особистий рахунок № 26356622580064 грошові кошти в сумі 21000 євро на строк до 15 травня 2014 року з процентною ставкою по договору 6 % річних. Відповідно до довідки № 42262348 від 16 травня 2014 року, наданої Кримським регіональним відділенням ПАТ КБ «Приватбанк», на цьому особистому рахунку № 26356622580064 станом на 16 листопада 2014 року знаходяться грошові кошти в сумі 21417.26 євро; за умовами п. 13 вищезазначеного договору дія договору припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, які нараховуються згідно з умовами цього договору; 2) договір № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року (вклад «Стандарт»), за умовами якого позивач внесла на особистий рахунок № 26358621731027 грошові кошти в сумі 23000 євро на строк 183 дні до 10 березня 2014 року з процентною ставкою по договору 6.5 % річних. У звязку з закінченням строку дії вищезазначеного договору, грошові кошти з відповідними процентами були переведені банком на картковий поточний рахунок № 5168742063065340, відкритий на її імя, та їй була видана картка для виплат «Gold», проте грошовими коштами, що знаходяться на зазначеному картковому рахунку, позивач не може користуватися, адже всі операції щодо видачі їй готівки заблоковані. Відповідно до довідки № 42262348 від 16 травня 2014 року, наданої Кримським регіональним відділенням ГІАТ КБ «Приватбанк», на її особистому рахунку № 5168742063065340 станом на 07 листопада 2014 року знаходяться грошові кошти в сумі 23751.26 євро. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2015 року по цивільній справі № 201/15021/14-ц (провадження № 22-ц/774/7426/15) було розірвано вказаний договір від 15 листопада 2013 року та стягнуто з ПАТ КБ «ГІриватБанк» на користь позивача грошові кошти та проценти станом на 16 травня 2014 року у сумі 21417.26 євро. Також зазначеним рішенням було стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року на її користь грошові кошти у сумі 23751.26 євро, нараховані за період дії вищезазначеного договору та переведені відповідачем на її картковий рахунок № 5168742063065340. Дане рішення скасовано ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2016 року і направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.12.2016 року, апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2015 року скасовано, стягнуто з ПАТ КБ «ГІриватБанк» на користь позивача грошові кошти за договором № SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року 21417,26 Євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 15.12.2016 року складає 599\~683, 28 грн., та за договором № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року 23751,26 Євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 15.12.2016 року складає 665\~035, 28 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено та вирішено питання щодо судових витрат. При розгляді вищевказаної справи позивачка дійсно не заявляла вимогу про стягнення 3%, відповідно до положень ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобовязання. Що стосується процентів, то вони виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Отже, у разі несвоєчасного виконання банком грошового зобов'язання він зобов'язаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. [PERSON] звернулася письмово до банку з вимогою виплатити їй вказані кошти, але отримала відповідь з відмовою, чим, на думку позивача, порушуються її права. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд 1 інстанції посилався на те, що відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Отже, у разі несвоєчасного виконання банком грошового зобов'язання він зобов'язаний повернути вкладникам депозитні кошти з процентами по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Враховуючи, що банк свої зобовязання належним чином не виконує і не сплачені проценти за депозитним договором № SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року за період часу з 17 травня 2014 року по день ухвалення рішення становлять 109404 грн. 52 коп. (еквівалент 3831.67 євро); 1% за користування грошовими коштами, які знаходяться на рахунку № 5168742063065340 (картка «Голд») - 18647 грн. 43 коп. (еквівалент 653.15 євро); 3% відсотки річних за неналежне виконання грошового зобовязання за період часу з 17 травня 2014 року по день ухвалення рішення - 55942 грн. 86 коп. (еквівалент 1959.47 євро), зазначені суми підлягають стягненню. Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не може погодитись. Так, відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на\~неї або дохід в іншій\~формі на умовах та в порядку, встановлених\~договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року N 2121-III «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час виконання операції), також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.12.2016 року, між сторонами було укладено договори банківських вкладів № SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року на 21 000 Євро та № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року 23 000 Євро. У звязку з невиконанням умов зазначених договорів з ПАТ КБ «ГІриватБанк» стягнуто на користь позивача грошові кошти за договором № SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року 21417,26 Євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 15.12.2016 року складає 599\~683, 28 грн., та за договором № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року 23751,26 Євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 15.12.2016 року складає 665\~035, 28 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено та вирішено питання щодо судових витрат. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка поставила питання про стягнення процентів по договору № SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року в розмірі 6 %, передбачених умовами договору, за період з 17 травня 2014 року по день ухвалення рішення, а по договору № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року 1 %, виходячи з процентної ставки по договорам «на вимогу», оскільки кошти після закінчення строку дії договору, були перераховані на картковий рахунок, який було заблоковано, за період з 17 травня 2014 року по день ухвалення рішення, та 3% річних на підставі ст.. 625 ЦК України за цей же період. Враховуючи, що матеріали справи не містять оригіналів договорів або їх копій, відомостей щодо виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.12.2016 року, що необхідно для зясування умов та розміру нарахування процентів та строку порушення зобовязань за договорами, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року було витребувано у [PERSON]:\~ оригінали\~договорів банківського вкладу\~№ SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року та № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року; відомості щодо виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2016 року по цивільній справі\~за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та повернення грошових котів за договорами банківських депозитних вкладів. У ПАТ КБ «Приватбанк» наступні письмові докази, завірені належним чином: оригінали\~договорів банківського вкладу\~№ SAMDNWFD0070016282600 від 15 листопада 2013 року та № SAMDN80000737567522 від 10 вересня 2013 року; умови та правила надання банківських послуг які діяли на час укладення договору та до 17 лютого 2017 року включно (зокрема відомості щодо процентної ставки за договором банківського вкладу на вимогу за період з 17 травня 2014 року по 17 лютого 2017 року включно); відомості щодо виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та повернення грошових котів за договорами банківських депозитних вкладів. У Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська: відомості щодо того чи видався на руки\~[PERSON] чи її представнику виконавчий лист по цивільній справі\~№ 201/15021/2014-ц\~за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та повернення грошових котів за договорами банківських депозитних вкладів; цивільну справу\~№ 201/15021/2014-ц\~за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та повернення грошових котів за договорами банківських депозитних вкладів (а.с.145-146). Однак, зазначену ухвалу не виконано, витребувані докази суду ані не направлено, ані в судовому засіданні не надано, а отже апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи викладені в позовній заяві, правові підстави звернення до суду з позовом та обґрунтованість зазначеної в ньому суми та періоду нарахування процентів. На виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав апеляційному суду лише лист, в якому зазначив, що виконати ухвалу апеляційного суду не можливо, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не має доступу до вищевказаних документів, а також надав копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2017 року про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області віл 15 грудня 2016 року. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська листом від 21.09.2017 року повідомив, що позбавлений можливості надіслати цивільну справу\~№ 201/15021/2014-ц\~за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та повернення грошових котів за договорами банківських депозитних вкладів, оскільки 07 квітня 2017 року дана справа була направлена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та на теперішній час не поверталась. Позивачка на виконання зазначеної ухвали витребувані докази не надала, при цьому їй неодноразово на адресу зазначену у позові надсилалася відповідна кореспонденція, а направлений на її адресу рекомендований лист з повідомлення, який містив зокрема й ухвалу апеляційного суду, повернувся з відміткою про невручення у звязку з не проживанням особи за зазначеною адресою. Нову адресу позивачка суду не повідомила, а отже вона вважається повідомленою належним чином і такою, що ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області про витребування доказів не виконала. Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення до суду з позовом та обґрунтованість і відповідність заявленої у позові суми процентів за депозитними договорами та 3% річних за невиконання грошового зобовязання. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за депозитними договорами та 3% річних за невиконання грошового зобовязання, стягнення моральної шкоди та витрат, з вищезазначених підстав.

Outcome: dismissed