Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

18 жовтня 2018 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя звернувся Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради в особі представника за довіреністю Красильникової Н.В., в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON], про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи: Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, Лівобережний районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилалась на те, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Маріуполя Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , мешкає за адресою: [ADDRESS] згідно зі свідоцтвами про народження є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Відомості про батька [PERSON] внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 06.11.2015 № 00015978038, виданий Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області). Батько [PERSON], [PERSON], помер [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], актовий запис № 1745 від 16.10.2015 року, зроблений Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області). [PERSON] була позбавлена волі з відбуванням покарання на підставі вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06.05.2015 року, у зв'язку з чим малолітні діти були влаштовані на повне державне забезпечення до державного закладу відповідно до рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації від 25.11.2015 року № 259 та від 25.11.2015 року № 260) та були влаштовані до КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області», де станом на сьогодні продовжують мешкати. 18.10.2017 року [PERSON] звільнилась від відбування покарання та прибула з місць позбавлення волі. З жовтня 2017 року [PERSON] неодноразово зверталась до Лівобережної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради з питання щодо відвідування дітей у закладі та повернення їх до родини, однак вона не змогла створити належні умови для проживання та виховання дітей. Відповідно до інформації КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 21.05.2018 року за № 801, [PERSON] відвідала дітей 8 разів з 24.10.2017 року, останній раз - 15.02.2018 року. З моменту останнього візиту [PERSON] станом здоров'я дітей не цікавиться, не телефонує, фінансової допомоги не надає. 22.05.2018 оку за № 825 Службою у справах дітей по Лівобережному району було отримано повідомлення від КЗ «Центр опіки» про те, що [PERSON] написала заяву на ім'я директора закладу з приводу того, що вона не мала змоги відвідувати дітей, бо знаходилась на заробітках. Однак, пізніше [PERSON] до служби у справах дітей по Лівобережному району була надана довідка від «Благодійного фонду «Милосердя-Дніпро» від 28.05.2018 року про те, що вона з 13.03.2018 року по теперішній час перебуває в реабілітаційному центрі для алко-наркозалежних за адресою: [ADDRESS] та проходить курс лікування, який триває 12 місяців. Інформація про лікування також підтверджувала мати [PERSON] в телефонному режимі. Однак письмових пояснень надати не змогла за станом здоров'я. На засіданні Лівобережної районної в місті Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 16 березня 2018 року, було прийнято рішення щодо підготовки позовної заяви до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя про відібрання малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], від матері, [PERSON], без позбавлення її батьківських прав. Просила суд відібрати малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], від матері, [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на користь опікуна або державної установи, куди будуть влаштовані малолітні діти. Передати малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради для подальшого їх влаштування до державного закладу або під опіку громадян. У судове засідання [PERSON], яка на підставі довіреності діє від імені позивача Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та третьої особи, Служби у справах дітей по Лівобережному району Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи - Лівобережного районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради в особі директора [PERSON], та представник третьої особи - Комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання також не з'явилися, надіславши на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], 19 червня 2014 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] року, батьками зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON], про що зроблено актовий запис № 245. Зокрема, батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис № 1745, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 16 червня 2012 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, батьками зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON], про що зроблено актовий запис № 496. При цьому відомості про батька - [PERSON], внесені згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішень колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 257 та № 258 від 25 листопада 2015 року, малолітній [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. При розгляді колегією подання Служби у справах дітей Орджонікідзевської райадміністрації про надання [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, було встановлено, що мати малолітніх дітей, [PERSON], позбавлена волі з відбуванням покарання на підставі вироку Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 06 травня 2015 року. Відомості про батька [PERSON] внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року. Тому малолітня [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], бути тимчасово влаштовані до КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області за адресою: місто Маріуполь бульвар Шевченко будинок 87-а. Рішеннями колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 259 та № 260 від 25 листопада 2015 року, вирішено малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], влаштувати на повне державне забезпечення до державного закладу, та закріплено право пільгового отримання житла по досягненню повноліття. Згідно відомостей, наданих КЗ «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку від 21 травня 2018 року,за період перебування з 30 квітня 2015 року по теперішній час у даному закладі дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], їх мати, [PERSON], відвідала 8 разів, а саме: 24.10.2017 року, 10.11.2017 року, 30.11.2017 року, 07.12.2017 року, 11.01.2018 року, 24.01.2018 року, 02.02.2018 року, останній раз - 15.02.2018 року. З моменту останнього візиту [PERSON] станом здоров'я дітей не цікавиться, не телефонує, фінансової допомоги не надає. Відповідно до повідомлення Лівобережного відділення поліції від 29 травня 2018 року, [PERSON], 1983 року народження, притягалась до адміністративної відповідальності 13 січня 2018 року за ст. 187 ч. 1 КУпАП, та 19.03.201ё8 року - за ст.. 187 ч. 1 КУпАП. Згідно рапорту ДОП Лівобережного ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції Н.С. Мізунського від 05.06.2018 року, в ході проведення перевірки охарактеризувати громадянку [PERSON] не представилось можливим у зв'язку з тим, що за адресою: [ADDRESS], не проживає з квітня 2018 року, оскільки знаходиться на лікуванні в реабілітаційному центрі. Відповідно до довідки, виданої Благодійним фондом «Милосердя-Дніпро» від 28 травня 2018 року, [PERSON], [INFO], дійсно, з 13 березня 2018 року знаходиться реабілітаційному центрі для алко-наркозалежних при БОБФ «Милосердя-Дніпро» за адресою: [ADDRESS]. Реабілітаційний центр закритого типу та вихід за його межі обмежений. Повний курс реабілітації складає 12 місяців. Згідно ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Наявні в матеріалах письмові докази та встановлені у судовому засіданні обставини справи свідчать про ухилення відповідача [PERSON] від виконання покладених на неї законом батьківських обов'язків, оскільки остання не забезпечує належний мінімальний догляд за дітьми, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, після влаштування дітей до державного закладу відвідувала їх не систематично. Водночас, як зазначено у позовній заяві, [PERSON] неодноразово зверталась до Лівобережної районної в м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради з питання щодо відвідування дітей у закладі та повернення їх до родини, на даний час проходить лікування у реабілітаційному центрі, знаходиться під соціальним супроводом, проте її соціальні зв'язки ще не відновлені у повній мірі, тому повернення їй малолітніх дітей на даний момент є неможливим. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідача малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав у зв'язку з ухиленням від виконання обов'язків по їх вихованню, що наразі буде відповідати інтересам дітей. Водночас, згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 4 статті 170 СК України, при задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням зазначених норм, відповідач [PERSON] зобов'язана утримувати своїх дітей незалежно від факту відібрання дітей (тимчасового поміщення до державного закладу) та сплачувати визначені судом аліменти. Таким чином, з відповідача [PERSON], на користь фізичної особи (опікуна/піклувальника) або державної установи, до якої будуть влаштовані малолітні діти, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] року, необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, та у подальшому у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Зокрема, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 057 (одна тисяча п'ятдесят сім) гривень 20 копійок, який складається з судового збору за вимогу немайнового характеру про відібрання дітей у розмірі 352 гривня 40 копійок, та судового збору за вимогу майнового характеру про стягнення аліментів у розмірі 704,80 гривень, пред'явлені юридичною особою. На підставі викладеного,

Outcome: approved