Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

17 серпня 2015 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 16 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, у відповідності до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем договір. Умовами договору передбачена можливість збільшення кредитного ліміту за одностороннім рішенням позивача. Відповідач грошові кошти в мажах збільшеного кредитного ліміту отримав. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, та яку позивач просить стягнути, яка станом на 31 травня 2015 року становить 17 272,55 грн., яка складається з 6 501,83 грн. - заборгованість за кредитом, 8 385,62 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 086,41 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 798,69 грн. - штраф (процента складова), та стягнути судові витрати по справі. (а.с.2-4) Представник позивача за довіреністю Кузьмін О.С. в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Просив суд також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за публікацію в газеті оголошення про виклик відповідача. (а.са.с.54-55) Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 80 (1675), про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с.а.с.42,53). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписана позивачем та відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку спільно з відповідними Умовами і Правилами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.7). Згідно п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, клієнт ([PERSON].) дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Встановлено, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору б/н від 16 листопада 2011 року, яка станом на 31 травня 2015 року становить 17 272,55 грн., яка складається з 6 501,83 грн. - заборгованість за кредитом, 8 385,62 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 086,41 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 798,69 грн. - штраф (процента складова), та стягнути судові витрати по справі. (а.с.5-6). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З наявних в матеріалах справи документах, вбачається, позивач виконав свої зобов'язання щодо договору б/н від 16 листопада 2011 року. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Згідно ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі встановленому тарифами банку. (а.с.54) Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Згідно п.1.1.5.20, п.2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суму позову. Відповідно до п.1.1.5.25 умов надання банківських послуг за несвоєчасну сплату послуг, передбачених цим договором, умовами та правилами клієнта сплачує банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. (а.с.18) Згідно із наявних матеріалів вбачаться, що відповідачем [PERSON] було порушено зобов'язання внаслідок чого, до неї була застосована неустойка у вигляді штрафу та пені: у сумі 1 086,41 грн. - пеня та комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 798,69 грн. - штраф (процента складова). (а.с.5-6) Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем грошових коштів по договору б/н від 16 листопада 2011 року, у зв'язку з чим суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в судовому порядку, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму 6 501,83 грн. - заборгованість за кредитом, 8 385,62 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. При вирішення питання щодо стягнення з відповідача ([PERSON]) на користь позивача пені та комісії суд виходить із того, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф те пеня є різновидами неустойки. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Подібна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведених вище постановах Верховного Суду України, не вбачається. Оскільки позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми пені, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення штрафу у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина), 798,69 грн. - штраф (процента складова) за порушення строку виконання грошових зобов'язань та відмови в частині вимог про стягнення пені. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с 1), підлягає стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial