Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

18.10.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок тривалого часу відсутності. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку в м. Хотин по вул. Михайлова, 14, Чернівецької області. Вказує, що згідно довідки Хотинської міської ради № 3537 від 04.10.2017 року в житловому будинку в м. Хотин по вул. Михайлова, 14, Чернівецької області зареєстрований він та [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не проживають в даному будинку на протязі пяти років. Їх проживання у вищезазначеному будинку перешкоджає йому у отриманні субсидії Зазначає, що у вересні 2017 року він звернувся до Хотинської міської ради про виписку з його будинку вищезазначених осіб, де йому порадили звернутися до суду та надали довіку, в якій зазначили, що на даний час відповідачі в будинку не проживають. Просить визнати відповідачів такими що втратили право користування житловим будинком в м. Хотин по вул. Михайлова, 14, Чернівецької області та зняти їх з реєстрації. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, але від його представника [PERSON] до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без їх участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку, що розташований в м. Хотин по вул. Михайлова, 14, Чернівецької області що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2140 та інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 99788485 від 09.10.2017 року. Згідно довідки № 3537 від 04.10.2017 року виданої виконкомом Хотинської міської ради Чернівецької області, вбачається те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], однак не проживають на протязі 5 років. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок тривалого часу відсутності слід задовольнити. Оскільки, як вбачається із Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проводиться не рішенням суду, а на підставі рішення суду, то в задоволенні позову у частині зняття з реєстрації суд вважає за необхідне відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial