Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

\~ 17\~грудня 2020\~року\~представник АТ\~«Універсал Банк»\~-\~Матьковський Р.Е.\~звернувся до\~суду з\~позовом\~про стягнення\~солідарно з\~ [PERSON] , [PERSON] заборгованості у вигляді втрат від інфляційних процесів\~ за час прострочення в сумі 251\~602,68 гривень, підвищених відсотків у розмірі 15\~046,07 гривень та судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.04.2008 року між ВАТ\~«Універсал Банк» та [PERSON] було укладено\~Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL3765, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 100\~000,00 США. Позичальник не виконував зобов`язання за кредитним договором протягом тривалого часу, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2014 року у справі № 303/4386/14-ц було стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 1 258 013 (один мільйон двісті п`ятдесят вісім тисяч тринадцять) грн. 41 коп., що складається із заборгованості по сумі кредиту 1 131 493 грн. 66 коп., простроченої заборгованості по кредиту 9 024 грн. 90 коп., відсотків 122 675 грн. 70 коп., підвищені відсотки 3 844 грн. 06 коп. за генеральним договором про надання кредитних послуг №BL3765 від 18.04.2008 року, додаткових угод та судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп. Оскільки вказане рішення на даний час залишається не виконаними, то позивач просить у відповідності до ст.625 ЦК України зобов`язати відповідачів відшкодувати заборгованість у вигляді втрат від інфляційних процесів\~ за\~час прострочення\~ в\~сумі 251\~602,68\~ \~гривень,\~ підвищених\~відсотків у\~розмірі 15\~046,07\~гривень та\~судовий збір. Ухвалою суду від 25.01.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. \~ Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду. \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належними чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 23.03.2021 року відповідачами подано заяву про застосування строку позовної давності у три роки щодо стягнення з них підвищених відсотків та інфляційних втрат. 20.05.2021 року відповідачі подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнали. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. \~ \~ Судом встановлено, що 18.04.2008 року між ВАТ\~«Універсал Банк» та [PERSON] було укладено\~Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL3765, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 100\~000,00 США, строком до 01.04.2028 року( а.с. 16-21). 21.03.2012 року між ВАТ\~«Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до \~Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL3765 від 18.04.2008 року ( а.с. 22-27). 07.10.2013 року між ВАТ\~«Універсал Банк» та [PERSON] були укладені Додаткові угоду № 3, 4 до \~Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL3765 від 18.04.2008 року ( а.с. 28-36). В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] 07.10.2013 року між ВАТ\~«Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель [PERSON] зобов`язалася перед банком солідарно з позичальником [PERSON] відповідати за обов`язки позичальника щодо сплати кредиту, відсотків та можливих штрафних санкцій (а.с.37-44). Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог\~ст.530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо\~договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то\~в\~разі прострочення повернення чергової частини\~позикодавець\~має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з матеріалів справи позивач АТ «Універсал Банк» у зв`язку з невиконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, достроково звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Так,\~рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2014 року у справі № 303/4386/14-ц було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість в розмірі 1 258 013 (один мільйон двісті п`ятдесят вісім тисяч тринадцять) грн. 41 коп., що складається із заборгованості по сумі кредиту 1131493 грн. 66 коп., простроченої заборгованості по кредиту 9 024 грн. 90 коп., відсотків 122 675 грн. 70 коп., підвищені відсотки 3 844 грн. 06 коп. за генеральним договором про надання кредитних послуг №BL3765 від 18.04.2008 року, додаткових угод та судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп. Рішення набуло законної сили 06.03.2015 року. На підставі даного рішення судом були видані виконавчі листи ( а.с. 12-14). Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначає\~позивач,\~вищевказане рішення\~суду не\~виконано і\~заборгованість не\~погашено,\~у зв`язку\~з чим\~АТ «Універсал\~Банк» звернулося\~до суду\~з даним\~позовом про\~стягнення нарахованих\~за період\~з жовтня\~2017\~по вересень\~2020\~року \~на підставі\~ст.\~625\~ЦК України заборгованості у вигляді втрат від інфляційних процесів\~ за час прострочення в сумі 251\~602,68 гривень, та підвищених відсотків у розмірі 15\~046,07 доларів США ( а.с. 45-51). У частині першій статті 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Нарахування інфляційних\~втрат на\~суму боргу\~та 3\~%\~річних відповідно\~до статті\~625\~ЦК України\~є мірою\~відповідальності боржника\~за прострочення\~грошового зобов`язання,\~оскільки виступають\~способом захисту\~майнового права\~та інтересу,\~який полягає\~у відшкодуванні\~матеріальних втрат\~кредитора від\~знецінення грошових\~коштів унаслідок\~інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такий висновок сформульований, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №\~\~922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Щодо стягнення з відповідачів заборгованості, яка передбачена ст. 625 ЦК України, а саме втрати від інфляційних процесів\~ за час прострочення в сумі 251\~602,68 гривень суд зазначає наступне. Як вбачається з даного розрахунку, сума до стягнення з відповідачів згідно із рішенням суду від 22.12.2014 року становить 1\~258\~013,41 гривень. Сплачено - 0,00 гривень, відтак залишок суми до стягнення згідно рішення суду - 1\~258\~013,41 гривень. Розрахунковий період з 01.10.2017 року по 30.09.2020 року, кількість днів 1096, відтак сума заборгованості за даний період становить 251\~602,68 гривень. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості приходить до висновку, про часткове задоволенні позову в цій частині, а саме з відповідачів слід солідарно стягнути втрати від інфляційних процесів\~ за час прострочення в сумі 241\~790,10 гривень, які нараховані з урахуванням позовної давності за період з 14.12.2017 року по 14.12.2020 року (день звернення з позовом до суду), оскільки право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Щодо правових підстав щодо позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів підвищених відсотків у розмірі 15\~046,07 доларів США, то суд зазначає наступне. Відповідно до постанови Верховного суду України від 05.03.2019 року у справі №\~\~5017/1987/2012, \~встановлено, що \~\~відповідно до частини 2\~статті 625 ЦК України\~кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України. З огляду на викладене суд вважає, що Банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за\~неправомірне\~користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пунктів 1.3.3.2.2.Додаткових угод № 2,3,4 кредитного договору BL3765 від 18.04.2008 року у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2\~статті 625 ЦК України, \~якщо\~інший розмір\~процентів не\~встановлений договором\~або законом.\~При цьому\~ таке\~право нараховувати\~проценти обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 22.12.2014 року (а.с. 12-14) сума невиконаного відповідачами зобов`язання визначена у національній валюті\~гривні, а позивачем пред`явлено вимоги про стягнення підвищених відсотках, які визначені в договорі у доларах. В резолютивній частині рішення відсутні висновки про стягнення з відповідачів боргу в іноземній валюті. Такими діями кредитор\~на власний розсуд\~змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги «Універсалбанк». При цьому, в розрахунку щодо стягнення з відповідачів підвищених відсотків позивачем визначена сума боргу в доларах США. Саме з вказаної суми проведено розрахунок підвищених відсотків ( а.с. 47-51). Разом з\~тим,\~суду не\~надано доказів\~наявності у\~відповідача невиконаного\~зобов`язання\~за кредитним\~договором в\~доларах США,\~оскільки рішенням\~суду \~від 22.12.2014\~було змінено умови основного зобов`язання,\~ що унеможливлює стягнення підвищених відсотків, які нараховувались в доларах. \~Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, відповідно до частин першої, шостої та сьомої\~статті 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість у вигляді інфляційний втрат у розмірі 241\~790,10\~гривень за період з 14.12.2017 року по 14.12.2020 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача 3626,85 гривень сплаченого судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial