Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

17 вересня 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11244304000 від 02.11.2007 року з додатковою угодою № 1 від 02.11.2007 року та додатковою угодою № 2 від 24.12.2009 року. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 25\~000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повертати наданий кредит та сплачувати проценти у терміни та порядку, передбаченому Кредитним договором, але у будь-якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 01.11.2017 року. За користування кредитними коштами в межах терміну дії договору позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі 13,90% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] по вказаному Кредитному договору відповідно до договору іпотеки № 62665 від 02.11.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] прийнято в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві власності. В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі у строк до 01.11.2017 року, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки (п. 4.1.1 договору іпотеки). Станом на 09.09.2019 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором залишається не погашеною та становить: по кредиту та процентам у розмірі 18 227,67 доларів США та по пені у розмірі 76\~082 грн. 75 коп., з яких: 8\~333,60 доларів США - заборгованість за кредитом, 1\~925,75 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 7\~968,32 доларів США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України), 75\~388 грн. 30 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 09.09.2018 року по 09.09.2019 року, 694 грн. 45 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 09.09.2018 року по 09.09.2019 року. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання [PERSON] умов договору про надання споживчого кредиту № 11244304000 від 02.11.2007 року, по кредиту та процентам у розмірі 18 227,67 доларів США та по пені у розмірі 76\~082 грн. 75 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, загальною площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] , встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача на позивача судовий збір у розмірі 8\~000 грн. 14 коп. Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року по справі відкрито провадження, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. 12 грудня 2019 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог АТ «УкрСиббанк», зазначивши, що дійсно у 2007 році [PERSON] отримав кредит у розмірі 25\~000,00 доларів США зі сплатою 13,90% річних з кінцевим терміном повернення 01.11.2017 року. До позову позивачем наданий графік розрахунку заборгованості; копія виписки по рахунку; копія кредитного договору (який не відповідає фактичному кредитному договору, а саме по сумі кредиту, кільки вона та інші поручителі поручались за суму кредиту 25\~000,00 доларів США еквівалентну 101 000 грн., а банк без згоди поручителів, розірвав вказаний договір і заключив з [PERSON] інший, збільшивши суму кредиту еквівалентну 126 250 грн.). Також, в даному позові банком не зазначено, скільки сплатив [PERSON] банку коштів, якими сумами, коли та які суми залишилися непогашеними по основному боргу та процентах, і як Банк розраховував проценти відповідно до основного кредиту. Також позивачем не вказано якими доказами він обґрунтовує позовні вимоги: з тексту позову видно, що [PERSON] винен суму боргу у розмірі 18 227,67 доларів США та 76\~082 грн. 75 коп., проте не конкретизовано звідки було нараховано такі суми. Також, відповідачка зазначає, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в розмірі 9 481,13 доларів США, пеню 11 716,30 грн. та судовий збір 2 108,70 грн.; в задоволенні решти вимог відмовлено у тому числі відмовлено в позовних вимогах банку, щодо стягнення з неї, як поручителя, заборгованості, оскільки банк без її згоди змінив умови основного кредитного договору чим погіршив її становище. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 грудня 2016 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 01 серпня 2019 року також залишено без змін рішення першої інстанції. Тобто, внаслідок дострокового стягнення всієї кредитної заборгованості строк кредитного договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов`язальні правовідносини. Таким чином, вимога про включення до складу заборгованості відсотків за користування кредитом, пені за період, після вступу в силу рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області суперечить закону. Разом з тим, [PERSON] зазначає, що згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VIІ, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У зв`язку із тим, що предмет іпотеки відповідає зазначеним критеріям, квартира відповідачки не підлягає примусовому відчуженню. [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі і постійно там проживає, що підтверджується відміткою в паспорті та технічним паспортом про площу квартири, іншого житла в неї немає. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. 01 лютого 2021 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог АТ «УкрСиббанк», мотивуючи її тим, що право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в позивача у зв`язку з невиконанням боржником [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. У даній справі позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи з дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі). Представник відповідача звертає увагу, що Верховний Суд визначив, що при достроковому поверненні коштів змінився строк користування кредитом, який був визначений графіком та договором, тому з моменту настання строку на дострокове повернення коштів у кредитора виникає право звернутись до суду як з вимогою про стягнення боргу, так і з вимогою про звернення стягнення на заставне (іпотечне) майно, якщо заставодавець (іпотекодавець) не є позичальником. Також Верховний Суд зазначив, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. Враховуючи вищевикладене, представник відповідачки просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог АТ «УкрСиббанк» та відмовити у задоволенні даного позову. Представник позивача АТ «УкрСиббанк» Агабалаєва Я.В. в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року - назва ПАТ «УкрСиббанк», з 26.11.2018 року нова назва - АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11244304000 від 02.11.2007 року з додатковою угодою № 1 від 02.11.2007 року та додатковою угодою № 2 від 24.12.2009 року, строком до 01.11.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін поверненню кредиту відповідно до умов договору. ( п. 1.1, 1.2 кредитного договору). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] по вказаному Кредитному договору відповідно до договору іпотеки № 62665 від 02.11.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] прийнято в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 57.9 кв.м., що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві власності. Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки на вказану квартиру було накладено заборону відчуження та зареєстровано обтяження іпотекою у Державному реєстрі іпотек. Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 01 листопада 2017 року. В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі у строк до 01 листопада 2017 року, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки (п.4.1.1 договору іпотеки). Разом з тим сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (пункт 3.1.3 Кредитного договору). При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 32 (тридцяти двох) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 6.2 Кредитного договору). 20 квітня 2015 року позивач направив позичальнику [PERSON] та поручителям, в тому числі і [PERSON] , досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2007 року № 11244304000 (копія позову ПАТ «УкрСиббанк» від 03.07.2015 року та копія вимоги до [PERSON] від 20.04.2015 року додані до матеріалів справи). Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, яка була долучена до позовної заяви останній платіж на погашення заборгованості по тілу кредиту [PERSON] було здійснено 25.07.2014 року, а тому саме з цього моменту почалось порушення прав кредитора. Остаточне прострочення зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами ним було допущено 25.09.2014 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року у справі № 686/13942/15-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про\~ стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково,\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ПАТ «УкрСиббанк»\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 11244304000\~від 02.11.2007\~рокув розмірі 9 481,13 доларів США, пеню 11 716,30 грн. та судовий збір 2 108,70 грн.; в задоволенні решти вимог відмовлено, у тому числі відмовлено в задоволенні позовних вимог до поручителів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (договори поруки № 154939 від 02.11.2007 року, № 154931 від 02.11.2007 року та №154936 від 02.11.2007 року відповідно) у зв`язку з тим, що без згоди поручителів відбулось збільшення обсягу їх відповідальності. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року та постановою Верховного суду від 01 серпня 2019 року вказане рішення суду від 27 грудня 2016 року залишено без змін. У зв`язку з тим, що [PERSON] рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року не виконує, АТ «УкрСиббанк» 17 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом до іпотекодавця [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У договорі іпотеки від 02.11.2007 року сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії. Умовами укладеного Кредитного договору № 11244304000\~від 02.11.2007\~рокупередбачено дату остаточного повернення кредиту - 01 листопада 2017 року. Разом з тим сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (пункт 3.1.3 Кредитного договору). При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 32 (тридцяти двох) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 6.2 Кредитного договору), або 41 (сорок одного) дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку. Встановлено, що вимога банку про дострокове повернення кредиту направлена відповідачу [PERSON] та боржнику [PERSON] 20 квітня 2015 року. У цій вимозі позивач вимагав достроково, на 32-й день із моменту одержання повідомлення, в у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі по Кредитному договору № 11244304000 від 02.11.2007 року. Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає на тридцять другий календарний день з дати одержання позичальником відповідної вимоги (у разі відсутності підтвердження отримання боржником вимоги сорок перший день) та за умови її невиконання. У справі, яка є предметом перегляду, позивач мав право пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (сорок перший день після надіслання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі, оскільки відсутні докази отримання ним вимоги), тобто з 01 червня 2015 року. Проте, АТ «УкрСиббанк» пред`явив позов до іпотекодержателя [PERSON] 17 вересня 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Відповідно до статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. За змістом статті 264 ЦК України, переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників. Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18). У зв`язку із цим, звернувшись до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у липні 2015 року, який розглянутий судом по суті, банк перервав строк позовної давності у спорі з [PERSON] щодо погашення останнім спірної кредитної заборгованості, а тому при зверненні у вересні 2019 року до суду із позовом у цій справі до [PERSON] щодо кредитної заборгованості по тому ж кредитному договору, але шляхом вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк пропустив строк позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed