Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

19.02.2019 року [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] і просить постановити рішення, яким стягувати із відповідача в її користь на утримання дітей: сина, [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, стягнути з відповідача в її користь понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , які проживають та перебувають на її утриманні. Спільне життя з [PERSON] не склалося, тому нею на даний час подано позов про розірвання шлюбу. Добровільної матеріальної допомоги на утримання спільних дітей [PERSON] не надає, а отримані доходи витрачає на власні потреби. Відповідач - працездатний, систематично виїжджає на роботу за кордон, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання двох синів у твердій грошовій сумі до досягнення ними повноліття. Просила позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, проте через канцелярію суду скеровано заяву, в якій представник просить справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечують. Також 29.07.2019 року подано відповідь на відзив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи належним чином був повідомлений вчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Однак 22.05.2019 року ним подано відзив на позов, в якому погоджується сплачувати аліменти по 1400 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки більшу суму сплачувати на утримання дітей не має можливості, бо на даний час не працює, немає постійних заробітків. Розмір доходів у місяць становить близько 6200 грн, що унеможливлює сплачувати той розмір аліментів на дітей, про який просить позивач. На підставі викладеного, просить позов [PERSON] задовольнити частково. Представник відповідача - адвокат Шевчук Н. М. в судове засідання не з`явилася, хоча під розписку була повідомлена про час, день та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення не було подано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що ними не оспорюється та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2006 року (а.с.5). У сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких батьками дітей вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.6, 7). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.02.2019 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Оскільки позивач надала суду належно оформлену копію договору про надання юридичної допомоги та квитанцію про сплату наданої послуги (а.с.8, 9), суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення коштів затрачених позивачем на правову допомогу підлягає задоволенню в розмірі 3000 грн. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial