Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

17 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Петрівсько-Роменська сільська рада Гадяцького району Полтавської області про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 28 грудня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито. [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. Третя особа: Петрівсько-Роменська сільська рада Гадяцького району звернулася до суду з поясненням, зазначаючи, що не заперечує проти задоволення позову, справу просить розглядати без представника сільської ради. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2009 року є власником домоволодіння по [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про Державну реєстрацію прав. Згідно довідки Петрівсько-Роменської сільської ради по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Актами обстеження домоволодіння від 31.07.2020, 17.11.2020 та 28.01.2021, на предмет проживання [PERSON] у будинку [ADDRESS] встановлено, що відповідач не проживає за даною адресою з 15 вересня 2017 року, на даний час проживає по [ADDRESS] . Таким чином, суд встановив, що відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] 15 вересня 2017 року. Причин поважної відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання судом не встановлено. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване приміщення у житловому будинку, призначене для постійного у ньому проживання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. На підставі вимог ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності, а власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення іншою особою дій, які порушують його право власності та з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з нормою ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно ч.2 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житлі більше року, а його реєстрація у будинку створює перешкоди для власника будинку, викликані необхідністю сплачувати вартість комунальних послуг з урахуванням реєстрації відповідача, а також позбавляє можливості вільно розпоряджатись своїм майном, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині втрати відповідачем права користування жилим приміщенням ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір на користь держави слід стягти з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved