Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

19.11.2013р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивач у позовній заяві та в наданій суду 10.06.2014р. заяві в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08.08.2009р. у Кіровському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В сім,ї виховувалась також і донька дружини від першого шлюбу Марія, 03.02.2000р.народження. Подружні відносини з відповідачкою припинилися в грудні 2012р., а з 20.12.2012р. вони проживають окремо, коли він пішов проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Причиною припинення шлюбних відносин стали відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, зловживання спиртними напоями з боку дружини, її зради чоловіку, через що в родині виникали конфлікти. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Строк на примирення просив не надавати. Просив шлюб розірвати та винести заочне рішення суду в судовому засіданні за його відсутності без фіксування процесу технічними засобами, про що надав суду відповідну заяву. Відповідачка в судові засідання 28.05.2014р. та 10.06.2014р. не з'явилася, про дату та час слухання справи була повідомлена належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 11.12.2013р. (а.с. № 16, 41), шляхом вручення судових повісток та копії позову через дирпктора КП ЖРЄП Жовтневого району м. Дніпропетровська Коваленко А.Н., згідно відміток якого на розписках, вручити документу суду на ці дати відповідачці не було можливості через те, що [PERSON] відсутня за місцем реєстрації, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України є належним повідомленням, про причини неявки суд не сповістила (а.с. № 65, 66, 69, 70 ). Цим врученням судових повісток в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України, передувало повідомлення відповсідачки про судові засідання рекомендованими листами з повідомленнями, між тим безліч конвертів повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 24, 26, 42, 51, 57). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, а також на підставі ст. 224 ЦПК України винести по справі заочне рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони зареєстрували шлюб 08.08.2009р. у Кіровському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, під актовим записом № 356 (а.с. № 36, 39). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність в родині взаєморозуміння з питань ведення господарства, зловживання спиртними напоями з боку дружини, її зради чоловіку, через що в родині виникали конфлікти. Сторони проживають окремо з 20.12.2012р., мають роздільний бюджет, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин з грудня 2012р. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені близько півтора року тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату та час слухання справи, будь-яких заперечень до суду не надала, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229грн. 40коп. (а.с. № 11, 12). На підставі викладеного,

Outcome: approved