Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

19.05.2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом пояснюючи та уточнюючи позовні вимоги просить суд: 1. Поновити строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору, який пропущений з поважних причин на підставі ст. 234 КЗпП України. 2. Поновити [PERSON] на посаді шеф-кухаря у Шосткинському професійному ліцеї. 3. Визнати наказ № 2-ВК від 11.03.2014 року по Шосткинському професійному ліцею незаконним та скасувати його. 4. Стягнути на користь позивача з Шосткинського професійного ліцею середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.03.2014 року до часу набрання рішення законної сили та моральну шкоду в сумі 500.00 грн. 5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та в межах суми стягнення за 1 місяць в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги мотивуються тим, що 19.10.1981 року, позивачка була прийнята на роботу до управління громадського харчування Шосткинського міськвиконкому на посаду кухаря 4 розряду в їдальні № 5, згідно наказу № 107 від 19.10.1981 року. Дана їдальня на момент її влаштування на роботу, забезпечувала харчуванням учнів Шосткинського спеціального професійно-технічного училища № 10. Надалі підприємство, де вона працювала, неодноразово реорганізовувалося, у зв'язку з чим її звільняли і знову призначали на посаду кухаря, проте весь цей час аж до моменту незаконного звільнення, тобто протягом 33 років, пропрацювала на посаді кухаря в їдальні професійно-технічного училища №10, яке 20.01.2003 р. було реорганізовано в Шосткинський професійний ліцей та є таким в даний час. Згідно з наказом № 2-ВК від 11.03.2014 р. позивачка була звільнена у зв'язку з скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Позивачка та її представник -адвокат [PERSON], вважають звільнення незаконним з порушенням процедури звільнення з наступних підстав. Позивачка, [INFO], а тому є особою передпенсійного віку, не заміжня, дітей не має, тобто є одинокою, власного житла також не має, зареєстрована та проживає у гуртожитку,що належить ліцею і в зв'язку зі звільненням з роботи, також виникає ймовірність звільнення з гуртожитку. Позивачка має безперервний трудовий стаж 33 роки, тобто практично все життя, добросовісно виконувала покладені на неї, згідно посадової інструкції, обов'язки. Не має жодного стягнення і ніколи не отримувала ніяких нарікань на свою адресу ні від керівництва ліцею, ні від його учнів. Тому, посилаючись на ч.1,2 ст. 40 КЗпП України, позивачка має переважне право на залишення на роботі. Проте, Відповідачем при звільненні позивачці не було письмової пропозиції про пропонування іншої роботи, хоча би на півставки, про що в протоколі також про це відомості відсутні. Той факт, що на час звільнення позивачки вакантна посада згідно штатного розпису була лише директора, не позбавляє відповідача від обов'язку проведення процедури звільнення. Крім цього, оскільки позивачка має переважне право перед іншими працівниками ліцею на залишення на роботі, тому відповідач повинний був прийняти це до уваги та вишукати можливість працевлаштування позивачки наступним чином, а саме: - в штаті ліцею є 5 посад, які не потребують відповідної освіти чи кваліфікації, які займають пенсіонери, а саме: завідуюча господарством, 3 посади чергового гуртожитку та комендант, тому позивачка за своєю кваліфікацією та досвідом могла би працювати на зазначених посадах, і у зв'язку з цим відповідач повинний був провести відповідну роботу щодо вишукування можливості працевлаштування саме позивачки на ці посади, чого відповідач належним чином не провів; - в місті крім цього ліцею, є також ПТУ № 13 та № 19, які також підпорядковуються Сумському обласному управлінню освіти, тому відповідач повинний був вишукати можливість працевлаштування позивачки в цих навчальних закладах або в інших підприємствах. Одразу після звільнення, позивачка звернулася із заявами до Шосткинської міжрайонної прокуратури і в територіальну державну інспекцію з питань праці у Сумській області з приводу проведення перевірки щодо законності звільнення. Так, як Територіальною державною інспекцію з питань праці у Сумській області перевірка за скаргою позивачки не проводилась, тому за роз'ясненнями трудового законодавства та подачі позову до суду, вона звернулася до фахівця в галузі права, однак, виявилося, що вона пропустила строк звернення до суду за вирішенням трудового спору, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Тому, вважає, що термін звернення до суду за вирішенням трудового спору пропущений з поважних причин, оскільки вона чекала перевірки щодо законності звільнення, і відповідно, на підставі ст. 234 КЗпП України підлягає поновленню. Таким чином, позивачка вважає, що відповідачем взагалі не дотримано процедури звільнення, а тому з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто з дня незаконного звільнення до часу набрання рішення суду законної сили. Позивачка також вважає, що незаконними діями відповідача, які виразилися в незаконному звільнені з роботи вона зазнала моральних страждань, що обумовлюються порушенням законних прав, приниженням честі, гідності, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, тому як крім заробітної плати, яку вона отримувала на підприємстві, інших доходів для забезпечення своєї життєдіяльності не має. Завдану моральну шкоду оцінює в 500,00 грн. Крім цього, у разі задоволення позову на директора ІІІосткинського професійного ліцею Рева Ірину Володимирівну на підставі ст. 237 КЗпП України повинна бути покладена матеріальна відповідальність на покриття шкоди, заподіяної ліцею внаслідок оплати позивачу вимушеного прогулу. В судовому засіданні Позивачка та її представник - адвокат [PERSON], уточнені позовні вимоги підтримали, мотивуючи тими ж самими обставинами, зокрема позивачка пояснила, що вона була присутня на засіданні профспілкового комітету на якому розглядалося питання про скорочення посади шеф-кухаря. У момент повідомлення про майбутнє звільнення, позивачка просила керівництво ліцею надати їй будь-яку іншу роботу, вона бажала працювати на півставки, проте їй було усно відмовлено з мотивів неможливості звільнення працюючих в ліцеї на посаді чергового пенсіонерів [PERSON] і [PERSON], так як вони не підлягають звільненню, і в загалі не запропонували ніякої іншої роботи. Щодо свого сімейного стану, пояснила, що вона підтримує дружні тісні відносини з її знайомим чоловіком, але це ніяким чином не може вплинути на її сімейний стан, оскільки вона не заміжня, в шлюбі не перебуває, дітей не має, а тому є одинокою. З 12.04.2014 року вона перебуває на обліку в Шосткинському міськрайцентрі зайнятості населення та отримує допомогу по безробіттю в сумі 960 грн. Представник відповідача в особі директора Рева І.В., позов не визнала в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивачка звільнена з дотриманням всієї процедури звільнення та при цьому надала копію наказу про скорочення штату від 08.01.2014 року № 3, зміни до штатного розпису від 12.03.2014 р., копію штатного розпису з 01.01.2014 року, копію плану асигнувань на 2014 р., довідку про зміни до кошторису на 2014 рік, довідку про зміни до плану асигнувань на 2014 р., затверджених начальником управління освіти і науки Сумської області державної адміністрації, наказ про звільнення [PERSON], від 11.03.2014 року, копію протоколу профспілкового комітету від 08.01.2014 року, копія акту про відмову від підпису щодо доведеності наказу про скорочення штату до відома [PERSON], копію посадової інструкції шеф-кухаря, довідку про доходи [PERSON], довідку про вакантні посади на час звільнення позивачки та копію свідоцтва [PERSON], про кваліфікацію повара 4р. Пояснила, що згідно наказу від 08.02.2014 року № 3 «Про скорочення штату» шеф-кухар [PERSON] попереджена про скорочення посади шеф-кухаря у відповідності до чинного законодавства. З 01 березня 2014 року в ліцеї навчаються два учні з числа дітей-сиріт, які на даний час знаходяться на виробничій практиці, харчування дітей не відбувається. В кошторисі на 2014 рік оплата природнього газу на харчування учнів не передбачена, а тому робота столової не доцільна. Посилання позивачки на ч.2 ст.40 КЗпП України є необґрунтовані, в зв'язку з відсутністю вакантних посад, а також неможливості переведення відповідно до кваліфікації [PERSON] Так, у ліцеї є працюючі пенсіонери на посадах: зав. господарством, 4 чергові гуртожитку посада яких передбачає норму робочого часу, охоронець, механік, комендант, тесляр, бібліотекар, майстер виробництва, паспортист. Однак, згідно діючого законодавства ці посади скороченню не підлягали, і їх вакансій немає. Проведені заходи направлені на працевлаштування на рівнозначних посадах на яких працюють пенсіонери позитивних наслідків не дали, оскільки працюючі пенсіонери також мають рівнозначні переваги і не мають наміру звільнятись. Посади на яких працюють на 0,5 ставки це: заступник директора з навчально виробничої роботи -певна освіта, бухгалтер, яка працює на 1,5 ставки (0,5 ставки паспортиста), бібліотекар -0,5 ст., але особа є інвалідом з дитинства безстроково, інспектор відділу кадрів-певна відповідна освіта, технік з експлуатації будівель - певна відповідна освіта. Посилання позивачки на працевлаштування в ПТУ № 13 та № 19, є необґрунтовані, оскільки у цих навчальних закладах також відбулось аналогічне скорочення. Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме задоволенню в частині поновлення строку звернення з позовом до суду, решта позовних вимог задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Суд вважає можливим поновити позивачки строк звернення з позовом до суду, враховуючи обставини позивачки за яких вона пропустила строк звернення до суду та визнати їх поважними. Згідно листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області перевірка додержання законодавства про працю Шосткинським професійним ліцеєм інсспекцією не проводилась, а тільки надана відповідь на її скаргу. Відмовляючи в позові про поновлення на роботі, суд не вбачає в діях відповідача порушення процедури звільнення та дійшов висновку, що звільнення позивачки з роботи відбулось з дотримання встановленоого законом порядку з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка з серпня 1995 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем по справі та працювала на посаді кухаря 4-го розряду та шеф-кухаря в їдальні професійно-технічного училища №10, яке 20.01.2003 р. було реорганізовано в Шосткинський професійний ліцей, та є таким і на даний час. Як вбачається з зміни до штатного розпису, затвердженого начальником управління освіти і науки Сумського обласної державної адміністрації, а також плану та зміну до плану асигнувань кошторису на 2014 рік, посада шеф-кухаря виведена із штатного розпису з відповідним фондом заробітної плати на цю посаду, а також оплата природнього газу на харчування учнів не передбачена. Власник або уповноважений ним орган має право визначати штат та чисельність працівників. В результаті чого посада шеф-кухаря, яку обіймала позивачка, підлягала скороченню. Як вбачається з штатного розпису посада шеф-кухаря єдина. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про звільнення робітник безпосередньо попереджується не пізніш, ніж за 2 місяця. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка була своєчасно повідомлена про скорочення штату, а саме наказом по Шосткинському професійному ліцею від 08.01.2014 року № 3, що підтверджується відповідними документами. Згідно з наказом № 2-ВК від 11.03.2014 р. позивачка була звільнена у зв'язку з скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та з даним наказом також ознайомлена про що свідчить його копія. Згідно довідки відповідача станом на 01.03.2014 року в Шосткинському професійному ліцеї наявна одна одиниця вакантної посади -директора, а також згідно кваліфікації [PERSON], кухар 4 розряду вакантні посади в штатному розписі відсутні. Таким чином, суд встановив, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, що також не оспорюється і стороною позивача, про те що скорочення посади шеф-кухаря відбулось у зв'язку із втратою контингенту учнів -сиріт та учнів, які позбавлені батьківського піклування і випуском 2 курсу, групи ТУ-4.2 та 1У курсу, харчування дітей не відбувається, у кошторисі на 2014 р. оплату природнього газу на харчування учнів не передбачено, а також того факту, що на час звільнення вакантні посади позивачки відсутні . Також дотримана процедура про узгодження з профспілковим комітетом скорочення штату та звільнення [PERSON], про що свідчить протокол засідання профкому від 08.01.2014 року, який дав згоду на таке звільнення на якому була також присутня і [PERSON], про що також свідчила в судовому засіданні позивачка про те, що вона особисто була присутня на засіданні профспілкового комітету. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП ). У відповідності з ч. 1. 2 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності або штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації, а також іншим категоріям працівників. Суд приймає до уваги доводи відповідача, про те, що позивачці не пропонувалася вакантна посада директора оскільки, на переконання відповідача, цій посаді позивач, як повар 4 р. не відповідала за своєю спеціальністю та кваліфікацією. Тому, на думку суду, доводи позивачки та її адвоката про те, що відповідачем в цій частині не дотримана процедура звільнення, оскільки не запропонована посада директора ліцею, не доцільні, оскільки посада директора ліцею не є рівнозначною з кваліфікацією позивачки. Згідно свідоцтва про освіту, [PERSON], в 1981 році присвоєна кваліфікація повара 4-го розряду(Сумське професійне торгово-кулінарне училище (технологія харчування). Також не заслуговують на увагу доводи позивачки в тій частині, що відповідачем позивачці було відмовлено на зайняття посад виходячи з її переважного права на залишення на роботі: чергового, лаборанта, доглядача приміщення, на яких працюють пенсіонери, шляхом їх звільнення (переустановки), виходячи з наступного. Згідно трудового законодавства, рівень кваліфікації визначається рівнем освіти працівника та здобутими навичками під час виконання робіт за певною спеціальністю. Продуктивність праці - певними виробничими показниками. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації працівників перевага в залишенні на роботі надається тим, хто має більше (за своєю посадою чи професією) переваг, визначених частиною другою статті 42 КЗпП та іншими законодавчими актами. Позивачка не надала суду доказів того, що є працівником з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Той факт, що вона має більший досвід роботи кухаря, ряд записів про заохочення та не мала нарікань, не свідчить про більш високу кваліфікацію. Тому висновки про переважність позивачкою зроблені на власний розсуд. При відсутності роботи працівник звертається за допомогою в державну службу зайнятості або працевлаштовується самостійно. В судовому засіданні в порівнянні також встановлено, що працюючі пенсіонери також мають певний тривалий стаж та час роботи в цьому ліцеї, це 2 особи, які працюють черговими, які обслуговують учбовий корпус та гуртожиток,( навантаження нормою часу), 3-й черговий, хоча і є пенсіонером, проте, має на утриманні 5 річну дитину(батько дитини), [PERSON] - що працює комендантом та одночасно є головою профкому також має 34 роки трудового стажу, бібліотекар є інвалідом з дитинства безстроково. Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач не мав можливості перевести позивачку з її згоди на іншу роботу (посаду) в цьому ж ліцеї. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що решта позовних вимог не підлягає задоволенню у зв'язку з відсутністю підстав для поновлення на роботі. Доводи позивачки про те, що у неї виникає ймовірність звільнення з гуртожитку, є передчасними, оскільки як пояснила директор ліцею Рева І.В., таке питання не ставилось як перед позивачкою, так і в загалі.

Outcome: partial