Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

19.08.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Веселівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. Де зазначила, що на праві спільною часткової власності їй та відповідачці належить будинок [ADDRESS] . Частки співвласників є рівними, а саме по Ѕ частині. Належність вказаної частини будинку позивачу підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 05.04.2006 року № 861. Загальна площа вказаного будинку - літ «А-І», разом із прибудовами становить 157,2 кв.м, при тому 81,2 кв.м. належать позивачу, а 76,0 кв.м. - Відповідачу. Крім цього, будинок обладнаний господарськими будівлями та спорудами, а саме: веранда - літ. «а» площею 4,5 кв.м., крильце - літ. «кр», сарай - літ. «Б» площею 23,4 кв.м., сарай - літ. «В» площею 13,1 кв.м., вбиральня - літ. «Г», погріб - літ. «Д», сарай - літ. «Е» площею 14,2 кв.м., сарай - літ. «Ж» площею 23,4 кв.м., огорожа - літ. «№1», огорожа - літ. «№2», водопровід - літ. «К», водопровід - літ. «К1». До частини, яка весь час перебуває в моїй власності та користуванні входять: сіні - 3,7 кв.м (на плані 1-1), коридор - 10,6 кв.м (на плані 1-2), кімната - 9,3 кв.м (на плані 1-3), кімната - 23,3 кв.м (на плані 1-4), кімната - 16,5 кв.м (на плані 1-5), кухня - 10,8 кв.м (на плані 1-6), кімната - 7,0 кв.м (на плані 1-7). Крім цього, у постійному користуванні позивача перебувають наступні господарські будівлі та споруди: веранда - літ. «а» площею 4,5 кв.м., сарай - літ. «Б» площею 23,4 кв.м., вбиральня - літ. «Г», погріб - літ. «Д», сарай - літ. «Е» площею 14,2 кв.м., сарай - літ. «Ж» площею 23,4 кв.м., огорожа - літ. «№2», водопровід - літ. «К», водопровід - літ. «К1». До частини, яка весь час перебуває у власності та користуванні відповідача входять: коридор - 11,1 кв.м (на плані 2-1), комора - 5,0 кв.м (на плані 2-2), кухня - 10,5 кв.м (на плані 2-3), кімната - 16,6 кв.м (на плані 2-4), кімната - 23,5 кв.м (на плані 2-5), кімната - 9,3 кв.м (на плані 1-6). Крім цього, в постійному користуванні відповідача перебувають наступні господарські будівлі та споруди: крильце - літ. «кр», сарай - літ. «В» площею 13,1 кв.м., огорожа - літ. «№1». Як вбачається з плану, обидві частини спільного будинку є відокремленими одна від іншої, кожна частина забезпечені окремими виходами. Будь-які суперечки з приводу використання належних ним часток не виникали. На початку липня 2020 року позивач вирішила провести відчуження належної їй частки вищевказаного будинку. З метою оформлення у визначеному порядку договору купівлі-продажу нерухомого майна вона звернулася із необхідним пакетом документів до Веселівської державної нотаріальної контори. Але 15.07.2020 року державний нотаріус Дзябко М. І. постановою відмовив їй у проведені нотаріального оформлення та реєстрації відчуження належної їй частки будинку. Підставою для відмови стала виведення відповідачем своєї частки з спільної часткової власності без укладення договору виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з договором купівлі-продажу від 25.09.1992 року № 1307 [PERSON] володіє Ѕ часткою, житлового будинку [ADDRESS] , а саме квартирою [ADDRESS] . Тому, з метою приведення у відповідність поштової адреси вона звернулася із відповідною заявою до Веселівської селищної ради. Рішенням від 31.07.2020 року № 106 поштова адреса будинку була змінена на [ADDRESS] . Після отримання вказаного рішення, з метою внесення в реєстр зміни щодо поштової адреси, вона звернулась до державного реєстратора ЦНАП, але їй знов було відмовлено та надано усні роз`яснення щодо неможливості без договору або рішення суду припинити право спільної власності та відкриття нового розділу в реєстрі. Тобто, на сьогодні вибуття без її відання зі спільної часткової власності Ѕ частки будинку відповідача без укладення відповідного договору або рішення суду, унеможливлює позасудове (укладення договору поділу) припинення права спільної часткової власності щодо моєї частини майна. Наявність невідповідностей в правовстановлюючих документах на будинок [ADDRESS] , що належить сторонам на праві спільної часткової власності, обмежує право позивача в власності та позбавляє можливості розпорядитися ним. Іншої можливості припинити право спільної часткової власності ніж звернення до суду із позовом про виділення в натурі частки із спільної часткової власності не має. Посилаючись на законодавчу базу ЦК та ЦПК України просить суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, її представником надана письмова заява про слухання справи у її відсутність. Відповідач не заперечувала проти позовних вимог, надала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, що беруть участь справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Судом досліджені та установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони не заперечують щодо виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності в зазначених варіантах. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки. Пунктом 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Зазначені обставини підтверджуються доданими до позовної заяви документами, оригінали яких знаходяться у позивача та відповідача. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 364, 367 ЦК України,

Outcome: approved