Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

17 березня 2014 року Кредитна спілка «Родинний кредит» (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 вересня 2011 року між Кредитною спілкою «Родинний кредит» та фізичною особою [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) був укладений кредитний договір № 020911-2272815582 (далі - кредитний договір), згідно якому відповідачем були отримані кошти у розмірі 5000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою 60% річних за користування кредитними коштами та строком погашення до 02 грудня 2011 року. Відповідно до умов п. 1.4. Кредитного договору, відповідач зобов'язується сплачувати платежі в рахунок погашення кредитного зобов'язання протягом строку чинності Договору на умовах, в порядку, передбаченому Графіком згідно з п.3.2. Відповідно до п. 8.2. Кредитного договору, у випадку прострочення виконання кредитного зобов'язання на відповідача покладається обов'язок сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 90% річних за весь період прострочення. Відповідач, в порушення умов Кредитного договору та діючого законодавства України, свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, не здійснює повернення кредиту, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 18947,95 грн., яку разом із судовим збором в сумі 243,60 грн. позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. У судове засідання від представника позивача, за довіреністю, Слєпченко Є.В., надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації в пресі оголошення про його виклик, у судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 02 вересня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № 020911-2272815582 (а.с.4), на підставі якого відповідачем були отримані кошти у розмірі 5000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою 60% річних за користування кредитними коштами та строком погашення до 02 грудня 2011 року. Відповідно до умов п. 1.4. Кредитного договору відповідач зобов'язується сплачувати платежі в рахунок погашення кредитного зобов'язання протягом строку чинності Договору на умовах, в порядку, передбаченому Графіком згідно з п.3.2. На підставі п. 8.2. Кредитного договору у випадку прострочення виконання кредитного зобов'язання на відповідача покладається обов'язок сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 90% річних за весь період прострочення. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, а статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, Відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5000,00 грн., що підтверджується видатковим - касовим ордером від 02 серпня 2011 року. За умовами п. 2.4.1. Кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно вносити грошові кошти у рахунок погашення кредитного зобов'язання, у строк та у розмірах, встановлених умовами Кредитного договору. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержанні від Позичальника відсотки від суми позики. Розмір та порядок одержання відсотків встановлюється договором. Проте відповідач, в порушення умов Кредитного договору та діючого законодавства України, свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, не здійснює повернення кредиту, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, в результаті чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 12 лютого 2014 року становить 18947,95 грн., з яких: залишок по тілу кредиту - 5000,00 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом - 347,95 грн.; додаткові відсотки - 6600,00 грн. (а.с.10). Статтею 651 ЦК України передбачено можливість розірвання договору однією із сторін при істотному порушені договору іншою стороною. При цьому істотним вважається таке порушення стороною договору, коли в результаті спричинення цим шкоди інша сторона у значній мірі втрачає те, на що розраховувала при укладанні договору. Пунктом 2.1.2. Кредитного договору передбачена можливість позивача вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту або її частини та процентів за користування кредитом у разі порушення Позичальником умов Кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити належні йому проценти. Видача кредитів здійснюється Кредитною спілкою на принципі платності, тобто за користування кредитом позичальник повинен сплатити Кредитній спілці відсотки та інші суми, передбачені кредитним договором. Неповерненням позичених кредитних коштів відповідач спричинив позивачу матеріальної шкоди, а несплата відсотків за користування кредитом зробила неможливим одержання прибутку Кредитній спілці, на який вона розраховувала при укладенні Кредитного договору. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. Відповідачем, в порушення зазначених вимог, суду не надано ні заперечень до позову, ні доказів. З зазначених підстав, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 18947,95 грн. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн., оплата якого підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved