overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

18.02.2021 року позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20 листопада 1993 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Іларіонівською селищною Радою Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 84. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. В останній час спільного проживання, між ними постійно виникали непорозуміння, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинені, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд розірвати шлюб між ним[PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 листопада 1993 року Іларіонівською селищною Радою Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 84. До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу з якого вбачається, що 20 листопада 1993 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Шлюбне прізвище відповідача « [PERSON] ». Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, суд вважає доведеним факт розпаду сім`ї і знаходить, що перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання, щодо судового збору вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

18.02.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] . Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 31.08.2013 року. У шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов`язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги і вирішили проживати окремо. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Після розірвання шлюбу бажає сина [PERSON] залишити проживати разом з нею. В судове засідання позивач не з`явилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу зберегти їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився також. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах, судом встановлено наступне. Сторони 31.08.2013 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 231, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). У шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхнього сина.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання сина визначити разом з матір`ю. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище « [PERSON] ». Відтак встановлені підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до\~ вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~ суд стягує з відповідача на користь позивача\~ 908 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

18.03.15 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів в її користь на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням суду 15.06.11р. Під час спільного подружнього життя в них народилась дочка [PERSON], [INFO] народження. Відповідач не регулярно надає кошти на утримання дочки, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться практично на повному її матеріальному утриманні, самостійно утримувати дитину їй важко, тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти сплати аліментів на утримання дитини в заявленому позивачем розмірі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 15.06.11р. рішенням Шевченківського районного суду м. Львова. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження від 08.06.05р. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не регулярно надає кошти на утримання дочки. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначив, що згідний на сплату аліментів на утримання дитини в сумі 700 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, матеріальне становище дитини від шлюбу та платника аліментів, відсутність у платника аліментів на утримання непрацездатних осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

18.03.2011 року Другим Суворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 58. Від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Позивач прізвище після реєстрації шлюбу не змінювала. [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами подружнє життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, внаслідок чого втратили почуття любові та поваги один до одного. З 2012 року сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не з'явився, надала заяву, якою позов підтримала повністю, просила задовольнити. Відповідач зареєстрованого місця проживання по Одеській області не має, викликався по місцю мешкання, вказаному позивачем та через ЗМІ, в суд не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, доказаним і таким, що підлягає задоволенню. Суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх приватним інтересам, інтересам їх дитини, в зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

18.03.2013р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №005-22512-180313 відповідно до умов якого вона отримала кредит в сумі 48 100 грн. 00 коп. В підтвердження позовних вимог пояснює позивач, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, не сплачує кредит та проценти у визначений договором строк. Представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, та просить стягнути з відповідача 59 940 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором, 599 грн. 41 коп. судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки невідомі. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1049 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір. Вище викладене підтверджується: копією кредитного договору, який наявний в матеріалах справи. Відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором у визначені строки не виконувала, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості по кредитному договору. Тому, суд вважає що позов підлягає до задоволення, оскільки він є підставним та таким, що ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

18.03.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним заповіту померлої [INFO] його бабусі - [PERSON], який був посвідчений в нотаріальному порядку Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 20.01.2013 року. В обґрунтування позову приведені доводи про те, що спадкодавець при укладенні правочину не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач позов не визнав. Приватний нотаріус вважає, що позов задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2013 року громадянка [PERSON], [INFO] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все належне їй майно, майнові права та обов'язки заповіла [PERSON], вказаних заповіт був посвідчений в нотаріальному порядку третьою особою по справі і зареєстрований у Спадковому реєстрі за номером 54081404 (а.с.151-152). [INFO] спадкодавець [PERSON] померла у віці 74 роки у місті Чернігів Чернігівська область, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 29.01.2013 року (а.с.145). Згідно положень ст.ст.1233, 1234, 1247, 1248 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт здійснюється особисто і особа повинна мати повну цивільну дієздатність, заповіт складається у письмовій формі, із зазначення місця та часу його складання, він має бути особисто підписаний заповідачем чи іншою особою в порядку ст.207 ч.4 ЦК України та посвідчений нотаріусом чи іншими посадовими особами, зазначених в ст.ст.1251-1252 ЦК України. Відповідно до ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У висновку (акті) №90 посмертної судово-психіатричної експертизи від 11.03.2014 року (проведеної фахівцями-експертами Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня») зазначено, що у [PERSON] на момент укладення правочину (20.01.2013 року) мав місце органічний астенічний розлад особистості, який не позбавляв її здатності усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними (а.с.241-250). Враховуючи висновок вищевказаної експертизи, який узгоджується з показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент укладення заповіту правильно розуміла природу укладеного правочину і її волевиявлення було особистим та відповідало внутрішній волі, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

18.03.2014 [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Скало-Подільськ Тернопільської області, та [PERSON], [INFO], уродженка м. Скало-Подільськ Тернопільської області, є однією й тією ж особою. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що її дошлюбне прізвище було «[PERSON]», після укладення шлюбу вона змінила його на «[PERSON]», про що було видано свідоцтво про шлюб, заповнене російською мовою. Зазначає, що у свідоцтві про народження сина та в його паспорті її прізвище також зазначено «[PERSON]». Проте, при видачі їй паспорта громадянина України було допущено неправильний переклад прізвища з російської на українську, а саме: замість правильного «[PERSON]», зазначено «[PERSON]». Зазначає, що встановити даний факт в іншому, окрім судовому порядку неможливо, у зв'язку з тим, що на підставі паспорту їй були видані правовстановлюючі документи на нерухоме майно, технічна документація на це майно, пенсійне посвідчення, тощо. А тому, в разі заміни паспорта громадянина України, в якому її прізвище буде зазначено вірно «[PERSON]», всі інші документи будуть на прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги, просили встановити факт тотожності особи, прізвище якої по-різному записано у відповідних документах, з метою уникнення в майбутньому можливих порушень її прав та законних інтересів. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає Судом встановлено, що заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення тотожності особи, посилаючись на те, що в свідоцтві про шлюб, заповненого російською мовою, а також в свідоцтві про народження сина та в його паспорті, її прізвище зазначено «[PERSON]». При видачі паспорта прізвище заявниці вказали «[PERSON]», у зв'язку з чим всі правовстановлюючі документи видані на прізвище «[PERSON]». В ст. 256 ЦПК України визначено які справи розглядає суд про встановлення факту. Факт тотожності особи в ст.256 ЦПК України не зазначено. Більш того, положеннями абзацу 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертається увага на те, що не може бути встановлено в судовому порядку факт тотожності особи. Крім того, заявником не представлено в судове засідання жодного доказу і не обґрунтовано поважності причини цьому, на підтвердження викладених обставин з приводу того, що різне написання її прізвища у відповідних документах російською та українською мовами, станом на час розгляду справи в суді, перешкоджає останній у реалізації її прав та законних інтересів. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

18.03.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на доньку [PERSON], [INFO] яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до 28.02.2015 р., які стягуються на користь матері [PERSON] Вказує, що аліменти стягнуті рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11.02.2013 р., але донька зареєструвала шлюб з [PERSON], в даний час вагітна, перевелася на заочну форму навчання. Оскільки її чоловік згідно ст.84 СК України повинен утримувати дружину під час вагітності, просить припинити стягнення аліментів. Позивач подав до суду заяву про підтримання позову. Відповідач [PERSON] подавши заяву позов визнала. Третя особа [PERSON] була повідомлена про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явилася. Незважаючи на визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено що рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11.02.2013 р. з позивача стягуються аліменти на доньку [PERSON] [INFO] яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку до 28.02.2015 р., які стягуються на користь матері [PERSON] а.с.7, 13. [PERSON] дійсно зареєструвала шлюб з [PERSON] прийнявши прізвище чоловіка а.с.9. поясненнями позивача, свідоцтвом про народження дитини, актами обстеження умов життя та виховання, актами мешканців затвердженими КП «ЖЕО №14», що син сторін [PERSON], [INFO] проживає з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS], вихованням дитини займається батько, а також дід з бабою. Відповідач [PERSON] не тільки не утримує матеріально дитину, та не проживає з нею, встановлено що за місцем проживання відповідача по [ADDRESS] серед сміття та пляшок, взагалі відсутні умови для проживання сина, куточок для його занять, а.с.9-13. Вказані факти зафіксовані зазначеними актами в період тривалого часу з 14.12.2010 р. по 11.12.2011 р. Відповідно до ст.ст.182, 192, 198-200 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей які продовжують навчання, за умови якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. При встановленні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини, можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком, та повнолітніми дочкою, сином. Право на утримання припиняється у разу припинення навчання, або може бути згодом зменшено за позовом платника аліментів. На підтвердження своїх позовних вимог позивач всупереч ст.10 ЦПК України не надав суду доказів вагітності доньки, а утримання доньки її чоловіком [PERSON] при підтвердженні вагітності, та доказів заробітку чоловіка, відповідно може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів а не припинення їх стягнення. На підставі ст. 182, 192, 198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

18.03.2014 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на навчання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, до закінчення навчання 30.06.2015 р. Вказує, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1995 р., від якого мають сина, дитина проживає з матір'ю окремо від батька, який матеріальної допомоги на навчання не надає. Відповідач отримує постійний заробіток, інших утриманців не має, що дозволяє йому сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Вона отримує заробітну плату 1960 грн., син отримує стипендію в сумі 550 грн. що недостатньо для забезпечення навчання. Позивач подала заяву про підтримання позову. Відповідач позов визнав згідно поданої заяви. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Наявність дитини та її навчання, проживання окремо від батька підтверджується наданими позивачем та дослідженими судом доказами. Відповідно до ст.ст. 182, 198-200 Сімейного Кодексу України - право на стягнення аліментів від батька який проживає окремо, має той з батьків з ким проживає дитина, яка продовжує навчання, При встановленні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини, можливість надання утримання другим з батьків. Розмір аліментів встановлюється в твердій грошовій сумі, або в частці від заробітку. Суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, допустивши негайне виконання рішення в межах платежу аліментів за один місяць. В зв'язку з задоволенням позову та звільненням позивача від сплати судових витрат, відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст.182, 198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved