Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

19 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], до відповідача з позовом про стягнення матеріальної шкоди з 18.10.2012 року по 01.12.2012 року у розмірі 745,33 гривень, щомісячно, з 01.12.2012 року по 01.01.2013 року у розмірі 756,00 гривень щомісячно, з 01.01.2013 року по 01.12.2013 року у розмірі 764,66 гривень щомісячно, з 01.01.2014 року до досягнення повноліття, тобто до [INFO] у розмірі 812,00 гривень щомісячно, та моральної шкоди у розмірі 100000,00 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання пояснень чи заперечень не надавав, про час, дату, місце розгляду та суть справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням через начальника Машівської ВК №9, де відбуває покарання. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2013 року [PERSON] був засуджений за ч.3 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, у зв'язку з чим нині відбуває покарання у Машівській ВК №9 у Полтавській області. Відповідно до зазначеного вироку суду, [PERSON] засуджено за те, що він [INFO], керуючи автомобілем, рухаючись зі швидкістю близько 70км/год, порушивши Правила дорожнього руху, не надав переваги у русі автомобілю під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі потрапили у ДТП, водій [PERSON] та пасажир [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померли, пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Позивач по справі є матір'ю загиблої у зазначеному ДТП [PERSON], малолітній [PERSON] є сином загиблої [PERSON] На день смерті [PERSON] не працювала, оскільки знаходилася у декретній відпустці, на її утриманні перебували двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Моральна шкода, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її родини чи близьких родичів. В обґрунтування моральної шкоди саме у розмірі 100 000,00 гривень, позивач зазначає, що після смерті [PERSON], доньки, позивач перебуває у пригніченому стані, оскільки після її смерті залишилося двоє малолітніх дітей, які нині знаходяться на утриманні саме позивача, також [PERSON], який також потрапив у ДТП, переніс тяжкі хірургічні операції, потребує нині довготривалої реабілітації, діти потребують психологічної допомоги у зв'язку зі смертю матері, що загалом спричиняє [PERSON] великі душевні страждання. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1, 2 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині до досягнення нею вісімнадцяти років. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання, та інші аналогічні виплати, які він одержував. Згідно з ч.2 ст.1195 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду заподіяно каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної безпеки. Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією родиною. У п. 3, 9 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Отже, розмір шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь малолітнього [PERSON] складає за період часу з 18.10.2012 року по 01.12.2012 року у розмірі 745,33 гривень щомісячно, з 01.12.2012 року по 01.01.2013 року у розмірі 756,00 гривень щомісячно, з 01.01.2013 року по 01.12.2013 року у розмірі 764,66 гривень щомісячно, з 01.01.2014 року до досягнення повноліття, тобто до [INFO] у розмірі 812,00 гривень щомісячно. Суд, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved