overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2008 року. Від шлюбу відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від своїх обовязків щодо утримання неповнолітнього сина, добровільно матеріальної допомоги не надає, а тому позивач утримує дитину самостійно. Відповідач [PERSON] є працездатним, не має на утриманні непрацездатних осіб і взмозі надавати утримання їх дітям. Просить суд присудити до стягнення аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі, по 1000 грн. щомісячно, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду письмову заяву в якій просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи про, що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Надіслав до суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що він добровільно надає кошти на утримання дитини, з 10 червня 2016 року працює водієм у підприємця Глєби та отримав за червень місяць 2016 року дохід в розмірі 942,50 грн. Просить в задоволені позову [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн. щомісячно відмовити. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію свідоцтва про шлюб (а.с. 3), копію свідоцтва про народження (а.с. 2), довідку Нововолинської ЦМЛ (а.с. 4), довідку № 1 від 15 липня 2016 року (а.с. 21), суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Як зазначено в ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син позивача [PERSON] проживає разом з позивачем і перебуває на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] є працездатним, не надав доказів про свою участь в утриманні дитини, не підтвердив отримання ним щомісячного доходу у вигляді заробітної плати, а тому суд, враховуючи відсутність доказів про місце роботи відповідача станом на час розгляду справи і його стабільний дохід, прийшов до висновку про стягнення аліментів з [PERSON] в твердій грошовій сумі. Враховуючи надані позивачем докази, суд задоволює позов частково і визначає до стягнення щомісячно по 500 грн. аліментів на утримання сина - [PERSON], починаючи з 17 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Також до стягнення з відповідача в дохід держави належить 551,20 грн. судового збору. В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 29 вересня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис за № 701, від сумісного життя з яким вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у січні 2015 року та з цього часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Сімейне життя з відповідачем не склалося із-за того, що між ними виникають суттєві взаємні непорозуміння, різні погляди на життя, що призводить до постійних скандалів, вони втратили почуття любові, не існує між ними спільних інтересів і підтримки та допомоги один одному. За таких обставин, вважає, що їх сім'я не може бути збережена, тому наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував, що з січня 2015 року вони з позивачкою не проживають разом, їх сім'я розпалась з причин, на які позивач посилається, тому він згоден на розірвання шлюбу з позивачкою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши додані матеріали і докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 вересня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що свідчить актовий запис за № 701. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину-доньку [PERSON], [INFO], як проживає з мамою, позивачем по справі, та яка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у січні 2015 року. Подружжя разом не проживають більше року, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, позивач наполягає на розірванні їхнього шлюбу, проти чого відповідач не заперечує. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам , а тому шлюб між сторонами слід розірвати. . На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 08 січня 2008 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO].. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені. На теперішній час відповідач засуджений та тримається в Харківській УВП №27. Вважає, що примирення не можливе, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме, на адресу Харківської установи виконання покарань (№ 27), де на теперішній час тримається під вартою останній, було направлено судову повістку, що підтверджується поштовим повідомленням та копією розписки [PERSON] про отримання ним судової повістки. Крім того, 12.07.2016 року [PERSON] було отримано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви разом з додатком, що також підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до ч. 6 ст. 76 ЦПК України, якщо особа, яка бере участь у справі, перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цієї особи до суду. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у шлюбі з 08 січня 2008 року, який зареєстрували у Комсомольській селищній раді Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 079353, актовий запис № 03. (а.с. 8) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 107043. (а.с. 7). Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не намагаються примиритись, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу шкодить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно, що є спільною сумісною власністю, на час звернення із позовом про розірвання шлюбу, між сторонами не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Київській області за актовим записом № 49, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 195499 від 17.06.2016 року. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою по справі. Шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2017 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив на адресу суду телефонограму, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, направивши до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти розгляду справи за місцем проживання позивача, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

17 червня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 20 серпня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем проживають окремо, він матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. На задоволенні позову наполягає. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 20 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 192 від 16.06.2016 року, виданою виконавчим комітетом Словянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (а.с.12). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідність до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~17 червня 2016 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у у розмірі 900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 січня 2016 року має заборгованість 11704,05 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 894,95 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7075,95 грн; заборгованості за пенею та комісією 2700 грн; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, штрафу (фіксована частина) - 500 грн; штрафу (процентна складова) 533,53 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 1378 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 17 червня 2013 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 31 січня 2016 року 11704,05 грн., які складаються із заборгованості за кредитом 894,95 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7075,95 грн; заборгованості за пенею та комісією 2700 грн; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, штрафу (фіксована частина) - 500 грн; штрафу (процентна складова) 533,53 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат 1378 гривень судового збору та 500 грн. витрат на виклик відповідача через засоби масової інформації. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

17 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 06.09.2014 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №158. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання у позивача змінилося ставлення до відповідача, він втратив почуття любові та взаємності, яке відтворити вже неможливо. З лютого 2016 року вони проживають окремо. З цього часу фактично припинені шлюбні відносини. Питання про місце проживання дитини вирішено, матеріальну допомогу на утримання дитини позивач буде надавати. Спору про розділ майна не мають. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. Позивач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №158, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-НО №366342 (а.с. 8). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.9). Спору про поділ майна не мають. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

17 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 28 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 103, від спільного проживання спільних дітей не мають, також зазначив, що брачно-сімейні відносини припинили та стали мешкати окремо з 01 січня 2016 року. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с.14) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище - [PERSON].(а.с.13). Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 28 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 103, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.6). Сторони від спільного проживання дітей не мають. З 01 січня 2016 року сторони мешкають окремо. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

17 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що подружнє життя не склалось, шлюбні відносини припинилися в травні 2016 року, спільне господарство не ведеться, подальше проживання та збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка позов не визнала, надала суду письмові заперечення. Зазначає, що вагітна, тому відповідно до частини 2 статті 110 Сімейного кодексу України відсутні підстави для розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку для відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2007 року, про що свідчить актовий запис за № 52, зроблений виконкомом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Як вбачається із наданої суду відповідачкою в судовому засіданні медичної документації, [PERSON] вагітна. Факт вагітності відповідачки підтверджується оглянутою в судовому засіданні обмінною картою, заведеною Жіночою консультацією № 5 КУ «Пологовий будинок № 1» з якої вбачається, що на час огляду 21.07.2016 року, [PERSON] вагітна, приблизний строк вагітності 17 тижнів. Відповідно протоколу ультразвукового дослідження плода [PERSON] станом на 17.08.2016 року вагітна 20 тижнів Відповідно до частини 2 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. При таких обставинах, немає підстав для розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], тому у задоволенні позову про розірвання шлюбу необхідно відмовити.

Outcome: dismissed