Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

19.02.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісяця, до досягнення донькою 3-х річного віку. Позов мотивує тим, що з 15.01.2013 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від спільного життя у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання доньки. Також зазначає, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, і у відповідності з ч.2 ст.84 СК України має право на її утримання від чоловіка. Сторони про день, час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180- 182, 183 Сімейного Кодексу України. У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Судом встановлено наступне. 15 січня 2013 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками дитини, доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Дитина проживає з матір'ю. Згідно заяви позивачки, відповідач є працездатним, але не надає позивачці коштів на утримання дитини чи іншої матеріальної допомоги. Відповідач не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину. А тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці заробітку та всіх видів доходів відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини, що не порушує права та інтереси інших осіб. Даних про те, що відповідач має на утриманні інших осіб, до суду не надано. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 19 лютого 2016 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно до ст.84 СК України - дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, даних про те, що відповідач не може надати дружині матеріальну допомогу та доводів в спростування вимог позивачки відповідач не надав, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач на теперішній час може також надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. З врахуванням задоволених позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Outcome: approved