Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

17 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків заяви. 02 травня 2018 року позивач звернулася до суду з уточненою позовною заявою, в якій усунула недоліки первісної заяви. Ухвалою суду від 03 травня 2018 року було відкрите провадження у справі. 11 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені нею вимоги, після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. 28 вересня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без його участі, позовні вимоги визнає, просив суд розірвати шлюб. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 10 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 149. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що з 2008 року вона та відповідач не підтримують сімейні стосунки, не ведуть сумісне господарство, в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейне життя, внаслідок чого відбувалися конфлікти, сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В звязку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON], актовий запис № 149, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження.. Сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2008 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у звязку з реєстрацією шлюбу. В звязку з вищенаведеним,

Outcome: approved