Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

17 серпня 2017 року позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача та просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1500 гривень до ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з 26.06.2013 року до повноліття дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.07.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] по 1500 гривень щомісячно, починаючи з 26.06.2013 року до досягнення сином повноліття, тобто до 10.12.2026 року. На теперішній час позивач отримує аліменти у розмірі 1500 гривень, стягнення проводяться через бухгалтерію підприємства, де працює відповідач. Витрати на дитину складають значну суму, а крім аліментів, іншої допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Він працевлаштувався до виробничого підрозділу Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» та займає посаду начальника пасажирського потягу, отримує заробітну плату більше 10000 гривень на місяць, має фінансову можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Тому позивач звернулася із даним позовом до суду. Позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, вважає вимоги позивача не правомірними, оскільки при ухваленні рішення судом 11.07.2013 року він погодився на суму стягнення в 1500 гривень на утримання сина щомісячно, заявлену позивачем, та крім цього при кожній особистій зустрічі з дитиною надавав йому по 1000 гривень, а отже кожного місяця на утримання дитини витрачав близько 3-х тисяч гривень. Заборгованості по аліментам він не має, добросовісно їх сплачує, тому на його думку позивач не має законних підстав заявляти вимогу про зміну розміру стягуваних аліментів. Просив у задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково. Судом встановлено наступне. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Шлюб між стронами розірвано 12.07.2013 року. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 липня 2013 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] стягнуто по 1500 гривень щомісячно з 26 червня 2013 року до 10 грудня 2026 року до досягнення сином [PERSON] повноліття. Рішення набрало законної сили та надійшло на виконання. Відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання дитини за рішенням суду. Позивач надала докази покращення матеріального становища відповідача, який має постійну роботу, сталий дохід, тому може сплачувати аліменти у іншому розмірі, ніж встановлено рішенням суду. Також позивач надала суду копію свідоцтва про шлюб між нею та [PERSON], де зазначено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.04.2017 року, після державної реєстрації позивач взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Суд, дослідивши докази на підтвердження матеріального становища сторін, вважає, що сума аліментів, стягнута рішенням суду від 11.07.2013 року має бути змінена, зважаючи на заробіток (доходи) відповідача, що підтверджується довідкою №622 від 08.08.2017 року, виданою виробничим підрозділом Пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця», згідно якої відповідач працює начальником пасажирського поїзда та отримав дохід за період з лютого 2017 року по липень 2017 року у сумі 59198,19 гривень. Суд також враховує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, а також враховує пояснення відповідача у судовому засіданні про те, що він добровільно витрачає на утримання дитини значно більшу суму, ніж визначена вказаним рішенням суду. Стаття 192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів) передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за ріщенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У п.23 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Пленум Верховного Суду України розяснив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 року по справі №6-143цс13, та згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На підставі викладеного, суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних аліментів з дня набрання рішенням законної сили, оскільки стягнення аліментів у частці від заробітної плати (доходу) відповідача відповідає інтересам дитини. Судовий збір у сумі 640 гривень суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: partial