Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

18.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] «про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею». Позивач просить суд зобов'язати відповідачів надавати йому можливість спілкуватися з сином [PERSON], [INFO], у вихідні, святкові дні та у будь-який інший день з 9:00 год. до 19:00 год., а також на канікули забирати сина до себе додому за адресою: [ADDRESS] з можливістю виїзду в санаторії та курортні міста України, попередньо повідомивши про це відповідачку; зобов'язати відповідача [PERSON] документально підтверджувати витрачання отриманих аліментів (накладні, чеки, довідки) на сина [PERSON] органу опіки та піклування Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області та надавати їх для ознайомлення позивачу [PERSON]; зобов'язати відповідача [PERSON] вносити 50% розміру отримуваних від позивача аліментів на банківський рахунок сина [PERSON] до досягнення ним повноліття; стягнути солідарно з відповідачів завдану позивачеві моральну шкоду в сумі 5000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування позову посилався на те, що після розлучення з відповідачкою [PERSON] та після появи у неї нового чоловіка [PERSON] між позивачем та відповідачами склались неприязні відносини, відповідачі усілякими способами перешкоджають спілкуванню позивача зі своїм сином [PERSON] 01 вересня 2011 року, коли син йшов у перший клас, відповідачі тримали дитину за руки з обох боків та взагалі не допустили позивача до спілкування з дитиною. Позивач вважає, що відповідачі нехтують розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації, яким визначено порядок побачення позивача зі своїм сином; вважає, що аліментів дитина не отримує, а відповідач [PERSON] витрачає кошти, отримані як аліменти, на свої власні потреби. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ними не створюється жодних перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, позивач часто розмовляє з сином по телефону, коли позивач приїздить до смт. Миропіль, йому ніхто не відмовляє у побаченні з дитиною; надавати документальне підтвердження витрачання аліментів відповідачі не мають можливості, оскільки в сільській місцевості, де проживають відповідачі разом із дитиною, продукти харчування, одяг та інші речі (предмети), необхідні для дитини, купуються на ринках або в магазинах, де відсутні касові апарати та після покупок неможливо оформити касові чеки. Представник служби у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Батюх М.З. вказала, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації № 285 від 29.07.2011 року визначено порядок побачення та спілкування позивача [PERSON] зі своїм сином [PERSON], даний порядок відповідачами не порушується, на даний час відсутня доцільність змінювати вказаний порядок. Крім того, після проведеної бесіди з малолітньою дитиною, органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] спілкується зі своїм батьком неохоче, тому що батько постійно при спілкуванні вимагає з дитини звіт про використані матір'ю кошти як аліменти, що негативно впливає на емоційний стан дитини. Олексій зазначив, що його в сім'ї не ображають, не б'ють ні мама, ні вітчим, купують йому усі необхідні речі, одяг, іграшки. Дитині відомо, хто його батько, він називає [PERSON] татом. [PERSON] не заперечує, щоб син називав [PERSON] татом. На підтвердження своєї позиції представником служби у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Батюх М.З. надано суду висновок служби у справах дітей від 04.04.2014 року, акти обстеження матеріально - побутових умов сім'ї [PERSON] від 16.01.2014 року, від 07.04.2014 року та від 18.04.2014 року та акт соціального інспектування № 215 від 27.10.2013 року (а.с. 32, 33, 34, 44, 45). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2000 року по 2006 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від подружнього життя [INFO] року в них народився син [PERSON], який на даний час проживає разом з матір'ю. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч.1-ч.3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 06.10.2009 року [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу (пенсійних нарахувань) (а.с. 12). Розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 315 від 22.10.2010 року встановлено порядок побачення та спілкування [PERSON] із сином [PERSON] у вихідні, святкові дні та у будь-який інший день тижня з 09:00 год. до 19:00 год. в межах селища Миропіль Романівського району Житомирської області, із попереднім повідомленням про це матері дитини [PERSON]; зобов'язано [PERSON] документально підтверджувати витрачання отриманих аліментів (накладні, чеки, довідки) на сина [PERSON] та надавати їх для ознайомлення [PERSON]; зобов'язано [PERSON] забезпечити малолітнього сина [PERSON] освітою в Миропільській ЗОШ І-ІІ ст.; органу опіки та піклування Миропільської селищної ради надано розпорядження здійснювати постійний контроль за станом утримання та розвитку дитини (а.с. 11). Розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 285 від 29.07.2011 року залишено без змін порядок побачення та спілкування [PERSON] із сином [PERSON], встановлений розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 315 від 22.10.2010 року у вихідні, святкові дні та у будь-який інший день тижня з 09:00 год. до 19:00 год. в межах селища Миропіль Романівського району Житомирської області, із попереднім повідомленням про це матері дитини [PERSON]; та визнано таким, що втратив чинність пункт 2 розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 315 від 22.10.2010 року, що стосується зобов'язання [PERSON] документально підтверджувати витрачання отриманих аліментів (накладні, чеки, довідки) на сина [PERSON] та надавати їх для ознайомлення [PERSON] (а.с. 10). Розпорядження голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 315 від 22.10.2010 року та № 285 від 29.07.2011 року сторонами не оскаржувались, мають законну силу та виконуються на даний час. Відповідно до ст.19 СК України «Участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів» у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку служби у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 400 від 04.04.2014 року порядок побачення та спілкування позивача [PERSON] зі своїм сином [PERSON] визначено розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації № 285 від 29.07.2011 року (у вихідні, святкові дні та у будь-який інший день тижня з 09:00 год. до 19:00 год. в межах селища Миропіль Романівського району Житомирської області, із попереднім повідомленням про це матері дитини [PERSON]), даний порядок відповідачами не порушується, на даний час відсутня доцільність змінювати вказаний порядок. Крім того, після проведеної бесіди з малолітньою дитиною, органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] спілкується зі своїм батьком неохоче, тому що батько постійно при спілкуванні вимагає з дитини звіт про використані матір'ю кошти як аліменти, що негативно впливає на емоційний стан дитини. Олексій зазначив, що його в сім'ї не ображають, не б'ють ні мама, ні вітчим, купують йому усі необхідні речі, одяг, іграшки. Дитині відомо, хто його батько, він називає [PERSON] татом. [PERSON] не заперечує, щоб син називав [PERSON] татом. Враховуючи вік дитини та стан здоров'я батька служба у справах дітей прийшла до висновку про необхідність відмовити [PERSON] у передачі йому малолітнього сина [PERSON] для відпочинку за межами Романівського району. Факт щодо нецільового використання аліментів громадянкою [PERSON] не підтверджено, тому внесення частини аліментів на банківський рахунок дитини є недоцільним (а.с. 34). З пояснень позивача [PERSON], які підтверджуються і поясненнями відповідачів, вбачається, що сторони не можуть знайти порозуміння щодо спілкування та виховання спільної дитини, з приводу чого між ними склались конфліктні відносини, що негативно впливає на емоційний стан дитини. Показовим є той факт, що у 2009 році [PERSON] звертався до Романівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про оспорювання його батьківства та просив суд виключити запис про нього як батька з актового запису № 13 від 01.04.2005 року про народження [PERSON], [INFO]. Ухвалою від 06.10.2009 року закрито провадження у даній справі (а.с. 29). Як пояснив у судовому засіданні малолітній [PERSON], батько [PERSON] часто йому телефонує (приблизно один раз на тиждень, а іноді - на місяць) та цікавиться здоров'ям, навчанням дитини, але основне, що цікавить батька - що мама купує сину і на що витрачає гроші, отримані як аліменти. Приїжджає батько приблизно один раз на рік і при зустрічах вони з батьком гуляють по селищу Миропіль. Також [PERSON] повідомив, що батько не відвідує його на дні народження, не дарує подарунків, на останній день народження 14 березня також нічого не подарував. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено обставин створення відповідачами перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] Порядок побачення та спілкування позивача [PERSON] зі своїм сином [PERSON] визначено розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації № 285 від 29.07.2011 року (у вихідні, святкові дні та у будь-який інший день тижня з 09:00 год. до 19:00 год. в межах селища Миропіль Романівського району Житомирської області, із попереднім повідомленням про це матері дитини [PERSON]), даний порядок відповідачами не порушується, тому суд погоджується із висновком служби у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Житомирської області про відсутність на даний час доцільності змінювати встановлений порядок та визнає висновок органу опіки та піклування достатньо обґрунтованим та таким, що повністю відповідає інтересам дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 06.10.2009 року визначено розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу (пенсійних нарахувань) платника аліментів [PERSON] (а.с. 12). При ухваленні вказаного рішення судом було враховано усі обставини, визначені статтею 182 СК України. Як вбачається із довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області середньомісячний розмір отримуваних [PERSON] від [PERSON] аліментів становить приблизно 500 грн. (а.с. 13). Позивач ставить під сумнів цільове використання [PERSON] коштів, отримуваних як аліменти, та просить суд, крім іншого, зобов'язати відповідача [PERSON] вносити 50% розміру отримуваних від позивача аліментів на банківський рахунок сина [PERSON] до досягнення ним повноліття для забезпечення можливості дитині після досягнення ним 18-річного віку самостійно розпоряджатися коштами, які позивач сплачує йому як аліменти. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв'язку з цим, а також враховуючи мізерний розмір сплачуваних позивачем аліментів, ухилення позивача від участі у додаткових витратах на дитину, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача [PERSON] вносити 50% розміру отримуваних від позивача аліментів на банківський рахунок сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, оскільки задоволення вказаної вимоги порушить права дитини на належне матеріальне утримання своїми батьками, яке б забезпечувало умови для нормального фізичного та духовного розвитку дитини до досягнення повноліття. Відповідно до статті 186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Фактів нецільового використання [PERSON] коштів, отримуваних як аліменти, позивачем не доведено у судовому засіданні та не встановлено перевірками органу опіки та піклування - служби у справах дітей Романівської районної державної адміністрації Житомирської області та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с. 34, 44, 45). Крім того, розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 285 від 29.07.2011 року визнано таким, що втратив чинність пункт 2 розпорядженням голови Романівської районної державної адміністрації Житомирської області № 315 від 22.10.2010 року, що стосується зобов'язання [PERSON] документально підтверджувати витрачання отриманих аліментів (накладні, чеки, довідки) на сина [PERSON] та надавати їх для ознайомлення [PERSON] (а.с. 10). Отже, суд приходить до висновку, що і в цій частині позовних вимог слід відмовити. Оскільки в судовому засіданні позивачем не доведено порушення, не визнання чи оспорювання відповідачами його прав, свобод чи законних інтересів, суд відмовляє і у задоволенні похідної позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів суми в розмірі 5000 грн. на користь позивача на відшкодування моральної шкоди. На підставі наведеного вище та

Outcome: dismissed