Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

18 лютого 2015 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 17 вересня 2011 року між нею [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року вона з відповідачем проживають окремо один від одного, шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Відновляти сімейні відносини наміру не мають, примирення між нею та відповідачем неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилась, у позовній заяві просила справу слухати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить суд розірвати шлюб та розглянути справу без його участі. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 17 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 428, відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21.07.2012 року від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами часто виникають сварки та непорозуміння, позивач та відповідач проживають окремо один від одного, спільне господарство між ними не ведеться з червня 2014 року. Сторони тривалий час не підтримують сімейні відносини, відновляти їх наміру не мають. Примирення між ними неможливе. Відповідно до ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя вважає, що збереження шлюбу в подальшому суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Спір щодо спільного майна подружжя в рамках цієї справи заявлений не був. Відповідно до ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок, що підтверджується чеком №11022016170117 від 11.02.2016 року, однак позивач у позовній заяві просила покласти судові витрати на неї. На підставі ст.104,105, 110, 112, 114 ,115 СК України,

Outcome: approved