Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

19.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частину земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач покликаються на те, що будинок №18 по вул. Я. Райніса у м. Львові належить на праві спільної часткової власності: позивачу [PERSON] 5/12 частин на підставі договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності та про зміну часток спільного житлового будинку, посвідченого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 26.03.1980 року в реєстрі №1937, згідно Реєстраційного посвідчення про право приватної власності від 30.05.1980 року, реєстровий номер №2986, та 1/4 частина на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 03.04.2008 року, в реєстрі №361. [PERSON] 1/3 частини на підставі договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності та про зміну часток спільного житлового будинку, посвідченого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 26.03.1980 року в реєстрі №1937. 24.09.2013 року [PERSON] помер. Спадкоємицею майна померлого є відповідач [PERSON] Будинок №18 по вул. Я. Райніса у м. Львові згідно технічного паспорту, виготовленого 27.03.2008 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» (інвентаризаційна справа №412, реєстровий №2986) за планом А-2 житловий будинок (цегл), Г гараж (цегл), 1 ворота з хвірткою (мет), 2 ворота (мет), 3-5 огорожа (мет), І,І І замощення (авф.бет.). Загальна площа будинку становить 386,5 кв.м., житлова 126,5 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0563 га, кадастровий номер земельної ділянки 610137500:05:003:0031 згідно Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку виданого 02.11.2005 року Львівським міським управлінням земельних ресурсів, серія ЯА №418546. Земельна ділянка розташована м. Львів, вул. Яна Райніса, 18 та цільове призначення (використання) земельної ділянки обслуговування житлового будинку. Співвласниками земельної ділянки є він, позивач [PERSON], та були [PERSON] його брат та [PERSON] їх мати. [PERSON] померла 01.07.2009 року. Позивач зазначає, що постійно проживає у будинку за адресою: м. Львів, вул. Я. Райніса, 18, зареєстрований за даною адресою, користується земельною ділянкою для обслуговування будинку. Його частка у будинку становить 2/3, а відповідача 1/3 після смерті її батька, брата позивача [PERSON] Після прийняття спадщини [PERSON] у них виник спір стосовно розподілу земельної ділянки. Відповідач відмовляється визнати право позивача на частину земельної ділянки, яка належала його матері [PERSON], а тому змушений звернутись до суду з даним позовом. З огляду на такі факти та з урахуванням уточнень до позовної заяви від 21.04.2016 року представник позивача просила уточнений позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився довіривши представлення своїх інтересів адвокату [PERSON] Представник позивача адвокат [PERSON], згідно договору №05 про надання правової допомоги, копія якої міститься у матеріалах справи, в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та уточненні до неї, підтримала висновок №4173 судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі 466/1117/15-ц та просила встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою м. Львів, вул. Яна Райніса, 18, згідно варіанту 2 даного висновку. Просила уточнений позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши вищевказані норми, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову є підставним, не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що будинок №18 по вул. Я. Райніса у м. Львові належить на праві спільної часткової власності: позивачу [PERSON] 5/12 частин на підставі договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності та про зміну часток спільного житлового будинку, посвідченого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 26.03.1980 року в реєстрі №1937, згідно Реєстраційного посвідчення про право приватної власності від 30.05.1980 року, реєстровий номер №2986, та 1/4 частина на підставі договору дарування, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 03.04.2008 року, в реєстрі №361. [PERSON] 1/3 частини на підставі договору про порядок користування житловим будинком між учасниками спільної часткової власності та про зміну часток спільного житлового будинку, посвідченого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від26.03.1980 року в реєстрі №1937. 24.09.2013 року [PERSON] помер. Спадкоємицею майна померлого є відповідач [PERSON] Будинок №18 по вул. Я. Райніса у м. Львові згідно технічного паспорту, виготовленого 27.03.2008 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» (інвентаризаційна справа №412, реєстровий №2986) за планом А-2 житловий будинок (цегл), Г гараж (цегл), 1 ворота з хвірткою (мет), 2 ворота (мет), 3-5 огорожа (мет), І,І І замощення (авф.бет.). Загальна площа будинку становить 386,5 кв.м., житлова 126,5 кв.м. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0563 га, кадастровий номер земельної ділянки 610137500:05:003:0031 згідно Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку виданого 02.11.2005 року Львівським міським управлінням земельних ресурсів, серія ЯА №418546. Земельна ділянка розташована м. Львів, вул. Яна Райніса, 18 та цільове призначення (використання) земельної ділянки обслуговування житлового будинку. Співвласниками земельної ділянки є позивач [PERSON], та були [PERSON] його брат та [PERSON] їх мати. [PERSON] померла 01.07.2009 року. Встановлено, що позивач постійно проживає у будинку за адресою: м. Львів, вул. Я. Райніса, 18, зареєстрований за даною адресою, користується земельною ділянкою для обслуговування будинку. В даний час будинок за адресою: м. Львів, вул. Я. Райніса, 18, належить 2/3 частини позивачу [PERSON] та 1/3 відповідачу [PERSON] В силу положень Земельного та Цивільного кодексів України нерухоме майно і земельна ділянка на якій воно розміщене нерозривно повязані між собою і не можуть існувати один від одного. Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншою особою припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. В підпункті «ґ» пункту 18 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду в період з 31.12.2003 по 31.12.2009, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. №997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. Таким чином, з переходом права власності на 1/4 частини житлового будинку, яка належала матері позивача [PERSON] до нього, позивача, він набув у власність її частку земельної ділянки, яка призначена для обслуговування будинку, а саме 1/4 частини. Оскільки в процесі користування земельною ділянкою у сторін виникають непорозуміння, суд вважає за необхідне визначення порядку користування цією земельною ділянкою. Ухвалою суду від 09.04.2015 року по справі була призначена судова будівельно-технічна (земельна) експертиза щодо можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою за адресою вул. Яна Райніса, 18 у м. Львові. Виходячи з варіантів порядку користування земельною ділянкою, запропонованих експертом, суд приходить до висновку, що найбільш прийнятним є Варіант №2 (таблиця №2 додатку №1 Висновку №4173 від 03.02.2016 року судової земельно-технічної експертизи). Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що Висновок №4173 судової земельно-технічної експертизи по цивільній справі 466/1117/15-ц від 03.02.2016 року складений особою, яка має відповідну освіту і кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-технічних експертиз, зокрема по спеціальності «Розподіл земель і визначення порядку користування земельними ділянками». За таких обставин і з урахуванням приписів п. 1.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.01.1998р. № 53/5, суд приймає даний висновок як письмовий доказ у справі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути [PERSON] на користь [PERSON], витрати, повязані із проведенням експертизи в розмірі 2772 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved