overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

18.10.2016 року Територіальне медичне об'єднання «Психіатрія» у місті Києві звернулося до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], до психіатричного закладу (а.с.1). Заяву мотивує тим, що: - «До ТМО «ПСИХІАТРІЯ» у місті Києві 17.10.2016 р. о 10.30 за направленням психоневрологічного диспансера № 1 госпіталізована [PERSON], 1970 р. н., яка мешкає за адресою [ADDRESS] Згідно Рішення Подільського районного суду м. Києва від 11.09.2012 р., визнана недієздатною. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва № 761/6355/13-С від 19.07.2013 р. призначено опікуна [PERSON]. [PERSON], 1970 р. н. страждає на тяжкий психічний розлад у формі: Шизофренія. Параноідна форма. Безперервний тип перебігу. Виражений апатико- дисоціативний тип дефекту. При огляді пацієнтка виявляє розлади сприйняття в вигляді вербальних галюцинацій, висловлює маячні ідеї відношення і впливу, заявляє, що вона «королева», а навколо «усе підмінили», відчуває на собі вплив потойбічної сили, яка керує поступками та діями, що обумовлює неадекватні вчинки та поведінку хворої. Зі слів родичів, пацієнтка, під дією хворобливих переживань, не вимикає у квартирі газ та воду, при цьому не може прогнозувати наслідки своїх дій. Мислення паралогічне, з асоціативними розривами. Емоційно неадекватна. Критика до свого стану відсутня. Висновок комісії: у зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, [PERSON] , потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Відповідно до статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра. При госпіталізації родичка пацієнтки, [PERSON] - опікун хворої, надала згоду на госпіталізацію у психіатричний стаціонар. Однак, згідно рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-111 з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Також згідно зазначеного рішення Конституційним судом України рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідність до цього рішення. Крім того відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

18.10.2016р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], у зв»язку з його тривалим не проживанням за вказаною адресою без поважних причин. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вказана квартира належить йому на праві власності. Його син [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 1987 року, проте, не проживає за цією адресою з 2001 року. 03.08.2011 року відповідач [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] і став проживати зі своєю родиною окремо. Позивач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, оскільки на даний час він проживає за межами України, проти позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності. Згідно довідки про склад сім»ї від 06.10.2016р. у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] - дружина та сини- [PERSON] і [PERSON] Судом також встановлено, що відповідач по справі хоч зареєстрований у спірній квартирі, але з серпня 2001 року в ній не проживає, не намагається вселитися в спірну квартиру, його майна в спірному житловому приміщенні не мається, відповідач не несе жодних витрат по утриманню квартири і сплати комунальних послуг, не цікавиться її технічним станом. Викладене підтверджується відповіддю Індустріального відділу поліції Головного управління національної поліції України в Харківській області ГУ МВСУ в Харківській області від 07.10.2016 року, згідно якої [PERSON] із заявами про чинення йому перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] з 01.09.2015 року і по теперішній час не звертався. Дані обставини не оспорюються також відповідачем по справі. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

18.10.2016 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про оспорювання факту його батьківства щодо дитини [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтований наявністю у позивача сумнівів щодо батьківства та твердженнями відповідача про те, що позивач не є батьком дитини. Позивач до суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], її батьком записаний позивач (а.с.7). У відповідності до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Позивач, вимагаючи виключення свого батьківства, не заявляв клопотання про призначення судово-медичної генетично експертизи. Так само таке клопотання не надходило від відповідача, у зв'язку з цим суд вважає, проведення такої експертизи є неможливим. Зважаючи на подану позивачем заяву про визнання позову, враховуючи, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, суд вважає, що факт виключення батьківства позивача щодо дитини відповідача знайшов своє підтвердження.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

18.10.2016р. позивач звернувся до суду із позовом, покликаючись на те, що 28 вересня 2010 року вони з відповідачем уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області. На протязі трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення між ними суспільного господарства та сумісне проживання припинено, за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У звязку з наведеним він,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

18.10.2016р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 28.08.2006 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку Діану, [INFO], яка за згодою сторін мешкає із матірю. З 2013 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила її задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2006р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину доньку Діану, [INFO]. Шлюб у сторін перший. З 2013 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

18.10.2017 позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи вимоги тим, що з [INFO] він та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна на даний час не має, примирення між ними не можливе. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває з [PERSON] в шлюбі з [INFO] року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 1120, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.10.2017. Від шлюбу сторони дітей не мають. Як зазначив позивач [PERSON], шлюбні відносини с [PERSON] припинені, вони окремо проживають, не ведуть спільного господарства і подальше збереження сім'ї не можливе. В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачам. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено, а тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

18.10.2017 позивач звернулась до суду з цим позовом в якому вказала, що згідно рішення суду від 06.08.2006 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. 19.06.2012 року з відповідача на її користь присуджено стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення старшою дочкою повноліття, на підставі якого видано виконавчий лист. Крім того згідно рішення суду від 11.11.2014 року відповідач позбавлений батьківських прав. Позивач проживає разом дітьми, займається їх вихованням та матеріально їх забезпечує по мірі можливості. Станом на 04.10.2017 року відповідач має заборгованість по аліментам в розмірі 23300 грн. відповідно до розрахунку по аліментам. 17.056.2017 Верховна рада України ухвалила Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким зокрема внесено зміни в ст..ст. 181, 184 та 195 СК України, атому просила ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення старшою дочкою повноліття. 19.10.2017 ухвалою судді позовна заява залишалась без руху. 07.11.2017 року ухвалою судді відкрито провадження по даній справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву в якій зменшила свої позовні вимоги, просила ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей в розмірі 930 грн. щомісяця на кожну дитину, що відповідає 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, до досягнення старшою дочкою повноліття. Зменшені позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, справа розглянута у їх відсутність. Відповідач [PERSON], у відповідності до ст. 74 ЦПК України, належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки (а.с.36), в судове засідання не з'явився. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність, про відкладення розгляду справи та заперечень проти позову не надав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

18.10.2017 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей . Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

18.10.2017р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 09.02.2017р.н., в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу 09.02.2017р. у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його та розглядати справу без її участі. Відповідач також надав суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу без його участі. \~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області 29.07.2016р., актовий запис № 211. Під час шлюбу 09.02.2017р. у сторін народився син [PERSON], який проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи звільняються. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640 грн. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

18.10.2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

18.10.2017 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просив розірвати шлюб між ним (позивачем) та відповідачем ([PERSON]Ю.) , зареєстрований 11.08.2012 році Виконавчим комітетом Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, актовий запис № 03, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, що привело до припинення шлюбних відносин в квітні 2017 р. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Позивач у судове засідання не зявилася , однак надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася , однак надала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. \~\~\~\~

Outcome: approved