Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

18.12.2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її матері [PERSON], яка померла [INFO], належало будинковолодіння [ADDRESS] Стверджує, що за життя мати склала заповіт в її користь на усе майно. У встановлений законом строк вона (позивачка) звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності на зазначене будинковолодіння їй відмовлено, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння [ADDRESS], як спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій зазначає, що вирішення даної справи покладає на розсуд суду та просить розглянути справу без його участі. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори, у судове засідання не з'явився, проте подав до суду копію спадкової справи №199/2014, заведеної після смерті [PERSON], а також заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області, у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №625331 від 07.02.2006року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Арламівськоволянської сільської ради №31 від 10.09.2004року. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9771342 від 07.02.2006року право власності на вищевказане нерухоме майно було зареєстроване у встановленому законом порядку за [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] До складу даної спадщини входить вищевказаний спірний житловий будинок, проте документи, що засвідчують право власності на зазначене нерухоме майно, а саме оригінал Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №625331 від 07.02.2006року, був втрачений та не може бути відновлений на даний час у передбаченому законом порядку у зв'язку із смертю власника зазначеного майна. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №199/2014, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 13.03.2012 року, яким усе своє майно, належне їй на час смерті, заповіла своїй дочці [PERSON] - позивачці у справі. На час своєї смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині не має. Третя особа [PERSON] - син померлої, на спадщину після смерті матері [PERSON] не претендує, що підтвердив в судовому засіданні. 17.11.2014 року позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, а саме оригіналу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, листом Мостиської державної нотаріальної контори №02-14/892 від 17.11.2014року їй було відмовлено у цьому та роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та третьої особи, а також наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №625331 від 07.02.2006року; копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9771342 серія СВУ №992573 від 07.02.2006року; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією паспорта громадянина України [PERSON]; копією заповіту [PERSON] від 13.03.2012року; довідкою КП «Мостиське РБТІ» №1810 від 25.11.2014року; листом Мостиської державної нотаріальної контори №02-14/892 від 17.11.2014року; копією спадкової справи №199/2014 заведеної після смерті [PERSON] Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за заповітом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на наведене, враховуючи те, що спадкодавець [PERSON] на час своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] і таке її право підтверджувалось відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, з огляду на те, що позивачка [PERSON], дочка померлої, є єдиним спадкоємцем за заповітом усього майна своєї матері та прийняла спадщину після її смерті, та оскільки документи, що засвідчують право власності на спадкове нерухоме майно були втрачені власником і не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки та визнання за нею права власності на зазначене спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved