Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

18.04.2012 року позивач звернувся з позовом до відповідача, де прохає визнати за ним право власності на: - обов`язкову Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] ; - обов`язкову Ѕ частку на земельну ділянку площею 1,00 га, що знаходиться по [ADDRESS] ; - обов`язкову Ѕ частку на земельну ділянку площею 02,00 га, що знаходиться у селі Лисівка Новосанжарського району Полтавської області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач проти позову заперечує, вважає вимоги безпідставними, як необґрунтовані належними доказами у справі. Треті особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Ухвалою суду від 25.12.2012 року, за клопотанням позивача, провадження у справі було зупинене, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Писарівської сільської ради про визнання недійсним заповітів та договору дарування житлового будинку. Ухвалою суду від 10.01.2014 року провадження у справі відновлене, в зв`язку з набранням рішення суду у вищезазначеній цивільній справі, законної сили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що мати позивача та відповідача [PERSON] померла [INFO] в селі Писарівка Новосанжарського району Полтавської області. (а. с. 4) Після її смерті, залишилося спадкове майно, яке складається з приватизованої земельної ділянки площею 2 га., яка знаходиться на території с. Писарівка Писарівської сільської ради Новосанжарського району. Іншого спадкового майна після померлої не залишилося. Даний факт підтверджується інформаційним листом завідувача Новосанжарською держнотконторою від 29.12.2009 року №792, довідкою Писарівської сільської ради від 31.07.2009 року №234, та Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №601341 від 09.12.2003 року. Належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] , [PERSON] подарувала [PERSON] , що підтверджується відповідним договором дарування від 24.04.2007 року, посвідченим нотаріально (а. с. 37). Докази щодо наявності ще однієї земельної ділянки площею 1 га., належної померлій [PERSON] ,як про це заначено в позовній заяві, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, матеріали справи містять докази того, що до спадкової маси відноситься лише вищезазначена земельна ділянка площею 2 га. 24.04.2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Писарівської сільської ради Кравчук В.П., згідно з яким, заповіла вищезазначену земельну ділянку сину [PERSON] , відповідачу у справі. Як убачається із довідки Писарівської сільської ради від 16.07.2009 року №219, [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] шляхом управління та розпорядження особистими речами померлої та шляхом спільного проживання на час відкриття спадщини. Із вищезазначеного інформаційного листа завідувача Новосанжарської держнотконтори Охрей [PERSON] слідує, що [PERSON] відмовився оформляти спадщину, забрав раніше наданий Державний акт на приватизовану земельну ділянку площею 2 га. (а. с. 11). Згідно положень ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, мають зокрема і повнолітні непрацездатні діти спадкодавця. Така частка складає половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Підтверджується матеріалами справи, що на час смерті матері, її син, позивач [PERSON] був інвалідом 3 групи (а. с. 13-17). Відповідно до рішення Конституційного суду України, у справі №1-1/2014 від 11.02.2014 року в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України щодо права неповнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Згідно матеріалів справи, інших спадкоємців після померлої [PERSON] , крім позивача та відповідача, немає. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06.11.2013 року, яке набрало законної сили,відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Писарівської сільської ради Новосанжарського району про визнання недійсними заповітів та договору дарування житлового будинку(а.с.154-155). Таким чином, позивач [PERSON] має право на обов`язкову частку у спадщині, після померлої матері в розмірі ј частки. Стосовно решти позовних вимог, суд приходить до висновку про їх безпідставність, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

Outcome: partial