Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

18.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що Підгайцівська сільська рада являлась власником земельної ділянки, кадастровий номер 0722884800:03:001:6574 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області. У 2008 році на підставі рішення Підгайцівської сільської ради від 05.09.2008 року за № 33/15 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу вищевказаної земельної ділянки та передачі її в оренду. У подальшому рішенням Підгайцівської сільської ради від 10.10.2008 року за № 34/14 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які знаходяться на території Підгайцівської сільської ради та передачі в оренду. Вказаний договір оренди був укладений між ним та Підгайцівськю сільською радою строком на 49 років та відповідно зареєстрований у Луцькому РВ ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 28.01.2009 року за № 040907600001. В подальшому власником земельної ділянки став [PERSON] внаслідок державної реєстрації та відповідної реєстраційної дії. Підставою для державної реєстрації слугували відомості з ДЗК, серія та номер: 20512231, виданий 10.06.2020 року, видавник: Державний земельний кадастр. У відповідь на адвокатський запит державним реєстратором Копачівської сільської ради Данилевич І.Є. була надана відповідь від 07.07.2020 року, з змісту якої вбачається, що 05.06.2020 року до державного реєстратора звернувся [PERSON] з заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0722884800:03:001:6574. До відповіді державним реєстратором було долучено копію витягу від 20.05.2020 року з ДЗК про земельну ділянку, номер витягу НВ-0004921492020 від 20.05.2020 року, з якого вбачається, що право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 0722884800:03:001:6574 з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства зареєстровано за [PERSON] на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТзОВ «Горизонт» та на підставі рішення органу місцевого самоврядування рішення сесії Підгайцівської сільської ради від 10.10.2008 року за № 34/14. Крім того, 03.08.2020 року у відповідь на запит ГУ Держгеокадастру у Волинській області надало відповідь, згідно якої повідомило, що вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному реєстрі земель 28.01.2009 року за реєстраційним номером 040907600001 на підставі договору оренди, укладеного між [PERSON] та Підгайцівською сільською радою. Також зазначено, що відомості про земельну ділянку перенесено з помилкою щодо власника та користувача земельної ділянки. Крім цього, у відповідь на адвокатський запит ТзОВ «Горизонт» повідомило, про те що, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТзОВ «Горизонт» на ім`я [PERSON] не складався та договорів на виконання робіт з землеустрою не укладалось. Згідно довідки з Підгайцівської сільської ради від 24.07.2020 року за № 1299 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 0722884800:03:001:6574 є комунальною власністю Підгайцівської сільської ради. У відповідь на адвокатський запит архівний відділ Луцької районної Державної адміністрації надав копії рішень Підгайцівської сільської ради від 05.09.2008 року за № 33/15 та від 10.10.2008 року за № 34/14, з яких вбачається, що рішення приймались стосовно нього, а не відповідача у справі [PERSON] . Враховуючи наведене, просить суд: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52585347 від 10.06.2020 року 11:21:09 Данилевич І.Є., Копачівська сільська рада Рожищенського району, яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку 0722884800:03:001:6574, площею 0.0132 за [PERSON] ; скасувати реєстраційний запис державного реєстратора Данилевич І.Є., Копачівська сільська рада Рожищенського району, Волинська область, номер запису про право власності: 36814815 від 05.06.2020 року 15:58:24 на земельну ділянку 0722884800:03:001:6574, площею 0.0132 за [PERSON] ; вирішити долю розподілу судових витрат. 29.09.2020 року від державного реєстратора Данилевич І.Є. надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 01.01.2013 року, проводиться без надання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Заявник звертаючись за проведення підтвердження реєстрації своїх прав несе повну відповідальність за достовірність та повноту заявлених прав даним реєстру. Що стосується позовних вимог, то [PERSON] в своєму позові зазначає, що між ним та Підгайцівською сільською радою укладено договір оренди, однак в такому разі відповідні дані мають бути відображені не лише на паперовому екземплярі договору, а й внесені до електронного реєстру, та у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Разом з тим, витяг Державного земельного кадастру № НВ-0004921492020 від 20.05.2020 року не містить жодної інформації щодо права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0722884800:03:001:6574, натомість містить інформацію про зареєстроване право власності на згадану земельну ділянку за [PERSON] . Крім того, позивач у своєму позові помилково зазначає, що [PERSON] став власником земельної ділянки внаслідок державної реєстрації проведеної державним реєстратором Копачівської сільської ради Данилевичи І.Є. Тоді як, згідно чинного законодавства, вона, як державний реєстратор, лише перенесла дані, що містились в Державному земельному кадастрі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А органом, який зареєстрував земельну ділянку 29.10.2017 року є Відділ у Луцькому районі ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Виходячи з викладеного просить суд залучити до участі у справі ГУ Держгеокадастру у Волинській області, а розподіл судових витрат понесених позивачем при розгляді згаданої справи розподілити між [PERSON] , [PERSON] та ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Ухвалою суду від 24.11.2020 року до участі у справі залучено Головне управління Держгеокадастру у Волинській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснив, що у даному випадку порушується інтерес його довірителя, який полягає у небажанні мати правовідносини з [PERSON] , а відтак дана обставина надає йому можливість звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову посилаючись на ту обставину, що перехід права власності на орендовану [PERSON] земельну ділянку жодним чином не змінює обсяг його прав та обов`язків. Вважає, що у даному випадку стороною позивача, виходячи з предмету спору, обрано неефективний спосіб захисту прав та інтересів. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, на підставі рішення Підгайцівської сільської ради Луцького р-ну від 05.09.2008 року за № 33/15 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та передачу її в оренду [PERSON] . Надалі, рішенням Підгайцівської сільської ради Луцького р-ну від 10.10.2008 року за № 34/14 був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які знаходяться на території Підгайцівської сільської ради Луцького р-ну та передачі їх в оренду, зокрема й щодо спірної ділянки. Згідно договору оренди, укладеного між [PERSON] та Підгайцівською сільською радою Луцького р-ну, позивачу було передано в користування земельну ділянку площею 0, 0132 га, у тому числі ріллі - 0, 0132 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області строком на 49 років. Вказаний договір був зареєстрований у Луцькому РВ ДП Центр ДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 28.01.2009 року за № 040907600001. Разом з тим, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 213367753 від 22.06.2020 року, право власності на земельну ділянку, яка була предметом вищевказаного договору оренди, 05.06.2020 року було зареєстровано за [PERSON] . Таким чином, земельна ділянка, яка є предметом даного спору та яка наразі перебуває в оренді у позивача, належить відповідачу [PERSON] . В обґрунтування своїх позовних вимог сторона позивача посилається на те, що перехід права власності на орендовану [PERSON] земельну ділянку від Підгайцівської сільської ради Луцького р-ну до [PERSON] відбувся за відсутності рішень щодо передачі у власність земельної ділянки та за відсутності технічної документації на ім`я останнього, державний реєстратор не мав права приймати рішення про державну реєстрацію. Відтак, державним реєстратором під час прийняття рішення про державну реєстрацію не дотримано вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» в частині гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та щодо дійсності речових прав, оскільки державна реєстрація не відповідає умовам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». Також, не відповідають дійсності та достовірності підстави виникнення права власності у [PERSON] . Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про скасування рішення про держану реєстрацію та запису про державну реєстрацію в державному реєстрі речових прав, суд виходить із основоположної юридичної природи здійснення судового захисту цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказане положення матеріального закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, а відсутність такого порушення унеможливлює існування цивільного спору, що є підставою для відмови у позові. Судом достовірно встановлено, що сторона позивача, як на підставу порушення цивільного інтересу, посилається на зміну орендодавця нерухомого майна, право користування яким у нього виникло на підставі відповідного договору оренди. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що у зв`язку із переходом права власності на спірну земельну ділянку, яка знаходиться на території Підгайцівської сільської ради Луцького р-ну до [PERSON] , обсяг цивільних прав та інтересів [PERSON] , пов`язаних із орендним користуванням таким майно, звузився. Зокрема, стороною позивача не надано жодних доказів, що [PERSON] чиняться будь-які перешкоди у реалізації ним свого права на користування вказаною земельною ділянкою. Крім того, слід зазначити наступне. Пунктом 8 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого постановою Кабінету Міністрів Украіни від 25.12.2015 року № 1127 (далі - Порядок) визначено: «Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника, а також у разі, коли заява подається щодо земельної ділянки, - за умови наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про таку земельну ділянку.» Згідно відомостей, що містились у Державному земельному кадастрі спірна земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме ст. 29 «Особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 01.01.2013 року» передбачено: Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого установленому порядку до 01.01.2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. У разі наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про інші речові права, похідні від права власності, перенесених з Державного реєстру земель, крім відомостей про право власності на земельну ділянку, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав переносить такі відомості Державного земельного кадастру про речові права на таку земельну ділянку до відповідного відкритого розділу Державного реєстру прав». Відомостей щодо зареєстрованих похідних прав, щодо оренди земельної ділянки, у витязі з ДЗК про земельну ділянку не містилося. Пунктом 3 ст. 29 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 01.01.2013 року, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Заявник звертаючись за проведення підтвердження реєстрації своїх прав несе повну відповідальність за достовірність та повноту заявлених прав даним реєстру. Отже, обраний позивачем спосіб захисту, а також матеріально-правова підстава для позову, не відповідають суті спору, який наявний між сторонами, що є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведених обставин, суд вважає понесені позивачем судові витрати залишити за ним.

Outcome: dismissed