Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

18 вересня 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Зазначені матеріали передані в провадження судді канцелярією суду 19 вересня 2018 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2018 року позов залишено без руху, а позивачеві запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 27 вересня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року цивільна справа була прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2018 року судовий розгляд було відкладено та визначено дату розгляду справи 03 грудня 2018 року. Позивач у своєму позові посилається на те, що на підставі договору обміну від 05 червня 1998 року вона є власницею квартири [ADDRESS]. В квартирі, що належить позивачеві, крім неї також зареєстровано, її сина - відповідача [PERSON], але фактично проживає лише позивач. У серпні 2006 року відповідач виїхав з речами з належної позивачеві квартири та з того часу не проживає. Останнє відоме місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS]. В квартирі відповідач не проживає, його речей в ній немає, комунальні послуги не сплачує, поточний ремонт не здійснює, добровільно зніматися з реєстрації не бажає та уникає спілкування з позивачем. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], судові витрати покласти на відповідача. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору обміну від 05 червня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. і зареєстрованого в реєстрі за № 2541, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Право власності у встановленому законом порядку 23 червня 1998 року було зареєстровано БТІ м. Дніпропетровська, реєстраційний номер 81-162 (а.с. 6 оберт). Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб № 13509, виданої 04 вересня 2018 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у спірній квартирі зареєстровано позивача та відповідача [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до акту, складеного 16 вересня 2018 року [PERSON], акту, складеного 16 вересня 2018 року [PERSON], акту, складеного 17 вересня 2018 року [PERSON], [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2006 року, квартиру не навідує, власних речей у ній не має (а.с. 11, 12, 13). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) квартири [ADDRESS], не проживає в ній з 2006 року, його речей у квартирі, належній позивачу, немає, комунальні послуги він не сплачує, участь в утриманні квартири не приймає, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування спірною квартирою, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved