Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

18.02.2020 року [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя сторін поступово погіршувалось, впродовж останнього часу сторони не мають взаєморозуміння щодо будь-яких сімейних питань. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя є не можливим. Спільне господарство сторонами не ведеться, спору про поділ спільного майна немає. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сторін. Сторони не відчувають один до одного таких почуттів та не мають намір зберігати шлюб. Не бажаючи жити в такій атмосфері, що складалася в сімї, позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з метою захисту своїх прав та законних інтересів. На підставі викладеного позивач просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 24.02.2020 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. До судового засідання сторони не з`явилися, надали до суду спільну заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 06.10.2006 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, Україна, актовий запис № 603, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя сторін не склалося, впродовж останнього часу сторони не мають взаєморозуміння щодо будь-яких сімейних питань. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя є не можливим. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру. Нормами ст. 51 Конституції України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. За такого, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved