Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

17.11.2015 року [PERSON] звернулась з позовною заявою до Новоайдарського районного суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики посилаючись на те, що 10.11.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON], укладено договір позики, предметом якого стали грошові кошти у сумі 80 000 грн. Договір укладено в письмовій формі, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 473. Відповідач [PERSON] за договором прийняв на себе обовязок повернути позичені у [PERSON] грошові кошти до 10 листопада 2012 року. Відповідно до п. 7 договору позики, на підтвердження повернення позики в повній сумі, відповідач зобов`язався надати позивачу розписку, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. У зазначений в договорі позики строк [PERSON] позичені кошти у сумі 80 000 грн. не повернув позикодавцеві. На підставі вищенаведеного, позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права, оскільки позичальник в добровільному порядку ухиляється від виконання взятих на себе за договором обовязків, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 10.11.2011 року на його користь у сумі 80 000 грн. та судові витрати, понесені при предявленні позову до суду, у сумі 800 грн. У судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про час і місце розгляду справи. У звязку з повторною неявкою відповідача[PERSON] не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 10.11.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON], укладено договір позики, на засадах добровільності, зворотності та строковості, предметом якого стали грошові кошти у сумі 80 000 грн., що підтверджується копією відповідного договору (а.с.16). Договір укладено в письмовій формі, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 473. Відповідач [PERSON] за договором прийняв на себе обовязок повернути позичені у [PERSON] грошові кошти до 10 листопада 2012 року. Відповідно до п. 7 договору позики, на підтвердження повернення позики в повній сумі, відповідач зобов`язався надати позивачу розписку, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально (а.с.16). У зазначений в договорі позики строк [PERSON] позичені кошти у сумі 80 000 грн. не повернув позикодавцеві. Договір, на виконання ст. 1047 ЦК України, якою передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (170 грн), а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми, укладено в письмовій формі та посвідчено нотаріально (а.с.16). Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Такий договір є реальним за своїм характером. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги мають законний характер та підстави для їх предявлення зважаючи на доведеність з боку позивача факту укладення договору позики у встановленій законом формі, невиконання позичальником умов договору в добровільному порядку, \~враховуючи договірний характер спірних правовідносин, порушення умов договору однією зі сторін позичальником [PERSON], зворотності укладеного договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представником позивача підтверджено сплату судового збору при предявленні позову до суду у сумі 800 грн. (а.с.2). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 525, 526, 1046,1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved