Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

19 лютого 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 14.08.2007р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №2007-ПМ-93. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 25 600,00 доларів США на термін до 14.08.2013 р., а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. За користування кредитом Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі 17% на рік на суму залишку заборгованості за Кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором №2007-ПМ-93 від 14.08.2007р. позивач та [PERSON] уклали договір поруки. Дотепер [PERSON] свої обов'язки не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.01.2014р. утворилася заборгованість у розмірі 20085,33 Доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 8503,37 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7905,82 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3676,14 доларів США. На підставі викладеного позивач просить стягнути з поручителя [PERSON] за кредитним договором №2007-ПМ-93 від 14.08.2007р. заборгованість у розмірі 20 085,33 Доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.01.2014р. складає 160481,79грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та прохав його задовольнити в повному обсязі. З приводу розірвання договору поруки з відповідачем висловив переконання, що особа, яка підписала документ про розірвання договору поруки, не мала на це повноважень. На ухвалу суду від 05.06.2014 роеу про витребування оригінала кредитної справи та виписки з картрахунку по заробітній платі [PERSON] банком надано не було. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що 5 грудня 2008 р. відповідач зверталася до позивача з запитом про розірвання договору поруки у вигляді письмової заяви, яка була зареєстрована позивачем за вхідним №10.3.1.0/2-391. На засіданні кредитного комітету позивача, яке відбулося 12.12.2008р. було прийнято рішення розірвати договір поруки №2007-ПМ/93/1 від 14.08.2007 р., про що відповідачу було надано письмове повідомлення №10.3.1.0/3-2011 від 12.12.2008р. Також наголошували на тому, що пунктом 14 договору поруки встановлено, що дострокове розірвання цього договору здійснюється за письмовою згодою сторін. Запит відповідача, який є однією з сторін цього договору поруки, містить пропозицію цієї сторони щодо дострокового розірвання договору поруки. Письмову згоду на цю пропозицію позивача, який є другою стороною договору поруки, містить повідомлення, у якому чітко вказано, що позивач, на відповідний запит відповідача, прийняв рішення розірвати договір поруки №2007-ПМ/93/1 від 14.08.2007р. Отже, з цієї дати відповідний договір поруки є розірваним за письмовою згодою сторін у відповідності до п.14 договору поруки. Інших вимог щодо дострокового розірвання, окрім письмової згоди сторін, закон або договір поруки не містять. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши доводи та пояснення представника позивача, представника відповідача та самого відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Суд встановив, що 14 серпня 2007р. позивач та третя особа [PERSON] уклали кредитний договір №2007-ПМ-93. Згідно умов кредитного договору банк надав позичальнику 25 600,00 Доларів США. Відповідно до п.1.3 строк повернення кредиту, відсотків і винагороди згідно Графіку погашення кредиту, процентів і винагороди але не пізніше 14 серпня 2013р. (а.с.11-13). На підставі кредитного договору №2007-ПМ-93, 14 серпня 2007р, банк надав третій особі [PERSON] кредитні кошти в сумі 25600 Доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 14 серпня 2007р. (а.с.14). Відповідно до договору поруки №2007-ПМ/93/1 від 14 серпня 2007р. [PERSON] поручилася перед кредитором за виконання [PERSON] ним своїх обов'язків за кредитним договором від 14.08.2007р. №2007-ПМ-93. (а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості позивача у [PERSON] станом на 30.01.2014р. заборгованість становить 20085,33 Доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 8503,37 Доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7905,82 Доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 3676,14 доларів США (а.с.5-7). З рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 2.07.2012р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору поруки розірваним, про визнання зобов'язання поручителя за договором поруки припиненим вбачається, що позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні вимог до [PERSON] було відмовлено, як і у задоволенні позовних вимог до інших поручителів. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 14.08.2007 року №2007-ПМ-93 (на підставі цього ж договору в даній цивільній справі банк просить стягнути суму із [PERSON]) 78994,82 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Судом зазначено, що з поручителями укладені окремі договори поруки, і вони в такому разі не несуть солідарної відповідальності, кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з них на підставі відповідного договору. З приводу відмови у задоволенні зустрічного позову вказано, що вимоги до суду про розірвання договору заявлено не було. Спосіб захисту особистого права, який заявлений за зустрічним позовом, не передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України, ані законом, ані договором не передбачений такий спосіб захисту прав, як визнання догоговору розірваним та з певної дати (47-49). Незважаючи на розгляд іншим судом аналогічних вимог та відмову у їх задоволенні, немає підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки відмова у позові відбулася лише з підстави неможливості солідарного стягнення. Також слід зазначити, що незважаючи на відмову у задоволенні зустрічної вимоги про визнання договору поруки розірваним з певної дати, така відмова мала місце з підстави неможливості захисту права у заявлений спосіб та з певної дати, що не передбачено законом. У повідомленні ПАТ КБ «ПриватБанк» вказано, що на запит [PERSON] про розірвання договору поруки №2007-ПМ/93/1 від 14.08.2007р. по кредитному договору №2007-ПМ-93 від 14.08.2007р. (заява вх.10.3.1.0/2-391 від 5.12.2008р.) було прийнято рішення розірвати договір поруки №2007-ПМ/93/1 від 14.08.2007р. (а.с.39). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Як вбачається з повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12 грудня 2008р. позивач повідомив [PERSON] про те, що було прийнято рішення розірвати договір поруки №2007-ПМ/93/1 від 14.08.2007р. При цьому кредитний договір, договір поруки та власне це повідомлення про розірвання договору поруки підписані однією і тією ж особою - керівником відділу мікрокредитування відділення «Будинок Губернатора» ПАТ КБ «ПриватБанк» Воробйовою Оленою Анатоліївною. Позивачем не надано жодних доказів відсутності у цієї особи повноважень для розірвання договору поруки. Оскільки цією ж особою від імені банку підписані кредитний договір і договір поруки, що сторонами, в тому числі банком не ставиться під сумнів, в тому числі з підстави наявності повноважень, а отже суд вважає, що в розумінні ч.2 ст. 653 ЦК України зобов'язання [PERSON] за договором поруки припинилися з моменту досягнення домовленості між Позивачем та Відповідачем про розірвання цього договору, а саме з 12.12.2008р, а отже необхідно відмовити у позовних вимогах в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з позивача судові витрати понесені відповідачем в розмірі 121 грн. 80 коп. (а.с. 51).

Outcome: dismissed