Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

17 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 23 червня 2016 року між сторонами було укладено усний договір позики, відповідно до умов якого Відповідач від Позивача отримав позику в розмірі 6 000 доларів США. Позивач зазначає, що на підтвердження факту отримання коштів 23 червня 2016 року Відповідачем була написана розписка, в якій зазначено, що він зобов'язується повернути Позивачу зазначені кошти строком до 31 липня 2017 року. Також Позивач зазначає, що не зважаючи на взяті на себе зобов'язання з повернення позики Відповідач кошти не повертає, у зв'язку з чим зазначену заборгованість Позивач просить стягнути в примусовому порядку у національній валюті в сумі 155 493 гривень 53 копійки. Представник Позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в якій заявлені вимоги просить задовольнити та зазначає, що проти винесення заочного рішення він не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив розглянути справу у заочному порядку згідно з положеннями ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 23 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON]було укладено усний договір позики, згідно з яким Відповідач отримав у позику суму в розмірі 6 000 доларів США строком до 31 липня 2017 року, що підтвердив відповідною розпискою (а.с.6). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що всупереч вимогам договору та закону [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, отже заявлені Позивачем вимоги про стягнення з нього боргу в примусовому порядку підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, стягненню з Відповідача підлягає сума позики в розмірі 6 000 доларів США (еквівалент станом на 31 липня 2017 року дорівнює 155 493 гривень 53 копійки). Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 УПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст.137 УПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З матеріалів справи вбачається, що Позивачем фактично оплачена вартість послуг адвоката Коновала Д.В. в розмірі 3 300 гривень, що підтверджуються наданим розрахунком (а.с.15). З урахуванням задоволення позову та на підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають понесені судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 1 544 гривні 95 копійок та вартості послуг адвоката в розмірі 3 300 гривень.

Outcome: approved