Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

18.02.2020 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якій просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановити опіку над дитиною та призначити [PERSON] , її опікуном. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Відповідно до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька внесені відповідно до вимог ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Мати дитини, 29.04.2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] . Мати самоусунулася від утримання, виховання та розвитку малолітньої [PERSON] . Протягом тривалого часу [PERSON] родинних стосунків з дитиною не підтримує, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться життям та долею своєї доньки. [PERSON] з дитинства виховується в родині бабусі, [PERSON] і проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради малолітня перебуває під наглядом дитячих лікарів закладу охорони здоров`я з приводу комбінованої вади серця та має статус дитини з інвалідністю Мати з питань стану здоров`я своєї доньки до поліклініки жодного разу не зверталася. Нагляд за станом здоров`я [PERSON] і вжиття необхідних заходів щодо її обстеження, лікування здійснює в повному обсязі бабуся, [PERSON] . Малолітня [PERSON] є ученицею 5-А класу Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 148 Харківської міської ради Харківської області. За інформацією адміністрації учбового закладу [PERSON] пропусків занять без поважних причин не допускає, з дітьми та вчителями доброзичлива підтримує рівні стосунки. Вихованням, утриманням та розвитком дитини повністю опікується бабуся, [PERSON] . Бабуся підтримує тісний зв`язок з класним керівником та батьківським комітетом класу, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними досягненнями онуки. [PERSON] останній раз відвідувала школу у вересні 2015. З того часу жодного разу до школи не з`являлась, станом успішності та розвитку дитини не цікавилася. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] . У шлюбі подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року у зв`язку зі злісним ухиленням від виконання батьківських обов`язків з боку батьків, [PERSON] та [PERSON] малолітні, [PERSON] та [PERSON] , відібрані від батьків без позбавлення останніх батьківських прав. Над дітьми встановлена опіка і їх опікуном призначена бабуся, [PERSON] . [PERSON] перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з діагнозом «Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками». Згідно довідки ДОП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області за місцем проживання [PERSON] характеризується негативно. Малолітня [PERSON] не заперечує проти позбавлення матері, [PERSON] , батьківських прав. Вихованням, утриманням та лікуванням малолітньої [PERSON] фактично з народження займається бабуся дитини, [PERSON] . [PERSON] з бабусею проживає в 2-кімнатній ізольованій квартирі. Умови проживання вивчались спеціалістами Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та визнані такими як задовільні. Присутні всі комунальні зручності, є необхідні меблі, побутова техніка. Малолітня [PERSON] разом із заявницею займають окрему кімнату, у дівчинки є окреме спальне місце, місце для навчання, місце для зберігання особистих речей. [PERSON] - пенсіонер за віком, за місцем проживання характеризується позитивно, медичних протипоказань щодо виконання обов`язків опікуна не має, до кримінальної відповідальності не притягувалась. [PERSON] перебуває на обліку кандидатів в опікуни в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 04.02.2020, її реєстраційний номер 2034-28. Своє рішення стати опікуном [PERSON] мотивує тим, що між нею та [PERSON] склались люблячі стосунки, заявниця не байдужа до долі онуки, завжди допомагала у її вихованні та утриманні, бажає і надалі займатись вихованням дівчинки. Малолітня [PERSON] надала згоду на призначення її опікуном [PERSON] . Дівчинка висловила бажання і надалі проживати із бабусею. [PERSON] не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] . З боку відповідача прослідковується повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками щодо дитини, а тому з метою захисту прав дитини позивач звернувся до суду з даним позовом. 27.03.2020 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Представник позивача в судове засідання надав суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.09.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як дитина, що опинились в складних життєвих обставинах. Відповідно до актового запису № 59 від 29.03.2007 року, виконаного Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про народження [PERSON] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька внесені відповідно до вимог ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідно до довідки від 08.01.2020 № 13606/15.1-04-05 виданої Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] , 29.04.2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (актовий запис №270 від 29.04.2014). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У шлюбі подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 у зв`язку зі злісним ухиленням від виконання батьківських обов`язків з боку батьків, [PERSON] та [PERSON] малолітні, [PERSON] та [PERSON] , відібрані від батьків без позбавлення останніх батьківських прав. Над дітьми встановлена опіка і їх опікуном призначена бабуся, [PERSON] . [PERSON] з дитинства виховується в родині бабусі, [PERSON] та проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання вивчалися спеціалістами Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про,що було складено акту №104 відповідно до якого, малолітня [PERSON] з бабусею проживає в 2-кімнатній ізольованій квартирі. Умови проживання задовільні. Присутні всі комунальні зручності. Квартира оснащена необхідними меблями і технікою. Дитина проживає з бабусею в окремій кімнаті, у дівчинки є окреме спальне місце, стіл для виконання домашнього завдання, шафа для особистих речей. Вона забезпечена необхідним одягом, продуктами харчування. За інформацією комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради № 233/0/549-19 від 12.06.2019 року малолітня перебуває під наглядом дитячих лікарів закладу охорони здоров`я з приводу комбінованої вади серця та має статус дитини з інвалідністю. Мати з питань стану здоров`я своєї доньки до поліклініки жодного разу не зверталася. Нагляд за станом здоров`я [PERSON] і вжиття необхідних заходів щодо її обстеження, лікування здійснює в повному обсязі бабуся, [PERSON] . Відповідно до листа № 01-34/265 від 14.06.2019 року Малолітня [PERSON] є ученицею 5-А класу Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 148 Харківської міської ради Харківської області. За інформацією адміністрації учбового закладу [PERSON] пропусків занять без поважних причин не допускає, з дітьми та вчителями доброзичлива підтримує рівні стосунки. Вихованням, утриманням та розвитком дитини повністю опікується бабуся, [PERSON] . Бабуся підтримує тісний зв`язок з класним керівником та батьківським комітетом класу, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться навчальними досягненнями онуки. Мати, [PERSON] останній раз відвідувала школу у вересні 2015 року. З того часу жодного разу до школи не з`являлась, станом успішності та розвитку дитини не цікавилася. З довідки № 1645 від 04.06.2019 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» з діагнозом «Вживання алкоголю зі шкідливими наслідками». З довідки ДОП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області вбачається, що [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно. Малолітня [PERSON] проживати із матір`ю не бажає, не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав, про що свідчить заява від 23.12.2019 року. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Як зазначено у пунктах 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008p; позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п. 16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В Постанові Верховного Суді від 26.12.2018 року по справі №404/6391/16-ц зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Оскільки з досліджених доказів вбачається факт ухилення відповідача від виконання нею батьківських обов`язків щодо доньки, мати не виявляє батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, її дії тривають на протязі значного періоду часу, настали зі свідомого нехтування нею своїми обов`язками, суд вважає [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] , та призначення [PERSON] опікуном, суд виходить із наступного. В силу ч. 4 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені встатті 212 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] , яка займається її вихованням, забезпечує необхідні умови для навчання дитини, її розвитку та лікування. [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї. [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку кандидатів в опікуни в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 04.02.2020, реєстраційний номер 2034-28. [PERSON] - пенсіонер за віком, за місцем проживання характеризується позитивно, медичних протипоказань щодо виконання обов`язків опікуна не має, до кримінальної відповідальності не притягувалась, що підтверджується відповідними довідками. Опитана малолітня дитина [PERSON] надала згоду на призначення її опікуном [PERSON] . Дівчинка висловила бажання і надалі проживати із бабусею, що підтверджується заявою від 23.12.2019 року. З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, [PERSON] , яка проживає з [PERSON] , суд вважає за можливе призначити бабусю опікуном над малолітньою онукою. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в повному обсязі. Отже, [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] , встановити опіку над дитиною, призначивши [PERSON] її опікуном. В силу ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача у розмірі 840, 80 грн. судового збору.

Outcome: approved