overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

18.04.2013року, а уточнивши позовні вимоги 25.11.2013року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]звернулися в суд з позовом до [PERSON]та просять: -«Визнати частково недійсним свідоцтво про прийняття спадщини від 04.08.2008 року, видане [PERSON] про право на спадщину за заповітом на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], посвідченого державним нотаріусом Чотирнадцятої Київської нотаріальної контори Пилипчук О.І., зареєстрованого в реєстрі №1-3940 (спадкова справа №23/2008). Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/24 частину жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS],що складається з житлового будинку дерев»яного, жилою площею-33,70 кв.м., загальною площею - 43,70 кв.м., зазначений в плані під літерою «А», надвірні будівлі та споруди : сарай з погребом під літерою «Б», навіс під літерою «Н», вбиральня під літерою «Ж», спорудження під №1-3, №1. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/24 частину земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/24 частину жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], що складається з житлового будинку дерев»яного, жилою площею-33,70 кв.м., загальною площею - 43,70 кв.м., зазначений в плані під літерою «А», надвірні будівлі та споруди : сарай з погребом під літерою «Б», навіс під літерою «Н», вбиральня під літерою «Ж», спорудження під №1-3, №1. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/24 частину земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/16 частину жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], що складається з житлового будинку дерев»яного, жилою площею- 33,70 кв.м., загальною площею - 43,70 кв.м., зазначений в плані під літерою «А», надвірні будівлі та споруди : сарай з погребом під літерою «Б», навіс під літерою «Н», вбиральня під літерою «Ж», спорудження під №1-3, №1. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/16 частину земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/16 частину жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], що складається з житлового будинку дерев»яного, жилою площею -33,70 кв.м., загальною площею - 43,70 кв.м, зазначений в плані під літерою «А», надвірні будівлі та споруди : сарай з погребом під літерою «Б», навіс під літерою «Н», вбиральня під літерою «Ж», спорудження під №1-3, №1. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/16 частину земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS]. Вселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартиру [NUMBER] житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]» (а.с.а.с.2-7,98-106) На підставі викладеного, -ст.ст.257,261,1261,1267,1268 ЦК України, -ст.4 ч.2 п.1 п.п.1 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

18.04.2013 року позивач звернулась з позовом до відповідача про визнання сумісною власністю подружжя та поділ в натурі майна, що є у спільній сумісній власності. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка на якій він розташований є спільною власністю подружжя. 24.12.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано житловий будинок [ADDRESS] спільною власністю подружжя. Визнано земельну ділянку розташовану по [ADDRESS] спільною власністю подружжя. Розділено майно, що являється спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], виділивши згідно першого варіанту поділу [PERSON] кімнату 1-2 площею 13,5 кв.м., вартістю 35271 грн., кімнату 1-3 площею 11 кв.м., вартістю 28740 грн., кухню 1-1 (частину) 3,90 кв.м., вартістю 7636 кв.м, коридор І 4,3 кв.м., вартістю 8419 грн., веранди в3 2,11 кв.м, вартістю 2117 грн., погреб в2 3 кв.м., вартістю 1919 грн., гараж в 28,3 кв.м. вартістю 30739 грн., а всього 62,21 кв.м. вартістю 114841 грн. в будинку [ADDRESS], фактична частка становить 64/100 частки, та визнати за нею право власності на вказану частину майна. Виділено згідно першого варіанту поділу [PERSON] кімнату 1-4 площею 20,3 кв.м., вартістю 45026 грн., санвузол 1-5 площею 5 кв.м., вартістю 11090 грн.кухня 1-1 (частина) площею 4,50 кв.м., вартістю 8810 грн., а всього 29,80 к.м., вартістю 64926 грн. в будинку [ADDRESS], фактична частка становить 36/100 частки, та визнано за ним право власності на вказану частину майна. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 24957 грн. 50 коп. для врівноваження часток. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Суд вважає за можливе розглянути питання про винесення додаткового рішення суду без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення суду з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - задоволено рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.12.2013 року. У даному рішенні не вирішено питання про поділ земельної ділянки. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

18.04.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини. В обґрунтування вказує, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. У 2005 році виник конфлікт між ним та батьком, вони перестали спілкуватися, тому про смерть батька [INFO] йому не було відомо, вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки про смерть батька дізнався лише у 2014 році. Позивач просить визначити додатковий строк [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутністю. Відповідач Виконком Тернівської районної у місті ради надав відгук про визнання позову та розгляд справи за відсутності їх представника. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.ст.130 ч.4,174 ч. 4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.61 ЦПК України. Наявність спадкового майна, родинні відносини, смерть спадкодавця, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини регулюються ст.1272 ЦК України, згідно норм якої, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення поважності причин пропуску строку, та в разі згоди вважає можливим надати позивачу додатковий тримісячний строк, достатній для подачі зави про прийняття спадщини після померлого батька. На підставі ст.ст.1261, 1268, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

18.04.2014 р. в суд поступила позовна заява [PERSON], якій позивач вказує, що відповідач [PERSON] 07.07.2013 року таємно викрав з прміщення його підвалу газову колонку, вартістю 700 грн., навісний замок з ключем вартістю 50 грн., 7 рибальських поплавків, вартістю по 15 грн., загальною вартістю 105 грн., 13 рибальських поплавків по 5 грн. кожен - на загальну суму 65 грн., безенерційну катушку для вудочки вартістю 50 грн., болгарку вартістю 300 грн., а також електродрель вартістю 200 грн., чим спричинив позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1470 грн. Вироком Стрийського міськрайонного суду від 06.02.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 год. громадських робіт. Відповідач визнав свою провину, але не відшкодував завданої матеріальної шкоди. Враховуючи наведене просить стягнути з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 1470( одну тисячу чотириста сімтдесят) гривень матеріальної шкоди. В суді позивач позові вимоги підтримав в повному обсязі та просив стягнути з відповідача [PERSON] 1470( одну тисячу чотириста сімтдесят) гривень матеріальної шкоди. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Поясненнями сторін та дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В суді встановлено, що відповідач таємно викрав з приміщення підвалу позивача газову колонку, вартістю 700 грн., навісний замок з ключем вартістю 50 грн., 7 рибальських поплавків, вартістю по 15 грн., загальною вартістю 105 грн., 13 рибальських поплавків по 5 грн. кожен - на загальну суму 65 грн., безенерційну катушку для вудочки вартістю 50 грн., болгарку вартістю 300 грн., а також електродрель вартістю 200 грн., чим спричинив позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 1470 грн. Вироком Стрийського міськрайонного суду від 06.02.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 год. громадських робіт. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно показів сторін доведено, що відповідачем до теперішнього часу не відшкодовано шкоди, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

18.04.2014 р. до суду подано дану заяву, в якій заявниця вказала, що [INFO] в м.Гайсин померла її мати [PERSON], яка в свідоцтві про її народження записана в графі «мати» як [PERSON], просила встановити факт, що [PERSON] є її рідною матір`ю для подальшого оформлення нею права власності в порядку спадкування за законом спадкового майна. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 16). Представник Купчинецької сільської ради Іллінецького району до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с. 17). Доведено, що [PERSON] є спадкоємицею за законом спадкового майна після смерті [INFO] її матері [PERSON], через зазначення її прізвища в свідоцтві про смерть [PERSON], а не [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, встановлення цього факту необхідно заявниці для оформлення спадщини в державній нотаріальній конторі. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO], як спадкоємиця за законом першої черги спадщини через зазначення прізвища її матері в свідоцтві про смерть [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією паспорта серії [NUMBER] виданого Гайсинським РВ УМВС 07.09.2002 р. на ім`я [PERSON] (а.с. 6); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.1960 р., де зазначено, що [INFO] народилась [PERSON] батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9);. - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2013 р., згідно з яким [INFO] в м.Гайсині померла [PERSON] (а.с. 8).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

18.04.2014 р. КП «ЖЕО №14» звернулося до суду з позовом до [PERSON] яким просить визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS]. КП «ЖЕО №14» вказує, що в кімнаті [ADDRESS] зареєстрований відповідач. Згідно акту від 31.03.2014р. [PERSON] з вересня 2013р. за вказаною адресою не мешкає. Обов'язком КП «ЖЕО №14» є вживання заходів, щодо збереження житлового фонду , який є комунальною власністю. Заборгованість за житлово - комунальні послуги зростає. Місце проживання його не відоме. КЖП № 14 просить визнати [PERSON] таким, що втратила право користування житловою площею, оскільки відповідач не проживає в квартирі понад 6-х місяців та зняти з реєстраційного обліку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про підтримання позову, розгляд справи у свою відсутність та згоду на заочний порядок розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином за місцем реєстрації по [ADDRESS], але згідно поштового повідомлення судова повістка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користуються своїми процесуальними правами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного провадження зі згоди позивача, позов слід задовольнити частково, відповідно до ст.71 ЖК України, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судом встановлено що [PERSON] зареєстрований в кімнаті [ADDRESS] а.с.3, але згідно акту обстеження від 31.03.2014р. фактично не проживає з вересня 2013р. а.с. 5. До теперішнього часу його місцезнаходження невідоме. Заборгованість за житлово - комунальні послуги зростає. Оскільки відповідач в спірному житловому приміщенні не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж 6 місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаний таким що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 ЖК України на яку посилається позивач, передбачено збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В частині позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку [PERSON] слід відмовити, оскільки суд своїм рішенням визнав [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням. На підставі ст.ст.71,72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

18.04.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що 06.12.2012 року, рішенням Луцького міськрайонного суду між нею та відповідачем було розірвано шлюб та стягнуто з відповідача аліменти в сумі 450 грн. на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, за період з 16.11.2012 року по 01.03.2014 року, у зв'язку з чим утворився борг по аліментам в сумі 4705 грн., та пеня в розмірі 9475.40 грн. З врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача неустойку за несплату аліментів в сумі 1523.25 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, зменшив позовні вимоги до суми 1523.25 грн. Представник відповідача позов підтримала частково, суму пені не оспорила, однак, просила суд зменшити пеню у зв 'язку з важким матеріальним становищем відповідача. Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Проте, за змістом ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що рішенням суду з відповідача стягнуто 450 грн. аліментів щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], до досягнення ним повноліття. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з 16.11.2012 року по 01.03.2014 року становить 4705 грн., борг по пені за цей же період становить 9475.40 грн. Проте, відповідач станом на 13.05.2014 року, погасив заборгованість по аліментах у розмірі 4705 грн., про що свідчить копія фіскального чека (а.с.74). Оскільки, відповідач невчасно сплатив аліменти, то позивач на підставі ст.. 196 СК України, має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В даному випадку, сторони в судовому засіданні погодили розмір пені на суму 1523.25 грн. На думку суду, вищевказаний розмір пені, на підставі ч.2 ст. 196 СК України підлягає зменшенню, оскільки, відповідач довгий час перебуває у скрутному матеріальному становищі та змушений був взяти кошти у борг для погашення аліментів (а.с. 71). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

18.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання однією сім'єю без шлюбу з [PERSON], померлим [INFO] року, на час його смерті. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що з 2009 року вона проживала з [PERSON] однією родиною без реєстрації шлюбу. [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті чоловіка заявнику [PERSON] стало відомо, що Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не сплачено чергового платежу по регресним виплатам. На питання, з яких підстав Фондом не виплачена щомісячна сума регресу, їй відповіли, що не встановлено факту її спільного проживання разом з [PERSON], померлим [INFO] року, а тому за таких обставин вони не мають можливості провести вказану виплату. На підставі викладеного, [PERSON] просить встановити факт її постійного проживання однією сім'єю без шлюбу з [PERSON], померлим [INFO] року, на час його смерті. Заявник в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в судове засідання не з'явився, про час там місце розгляду справи зацікавлена особа була повідомлена завчасно та належним чином. Оскільки суду надано всі належні докази, то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України - суд встановлює факти проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON], померлим [INFO] року, однією сім'єю без шлюбу підтверджується актом Вуличного комітету №1 від 18.04.2014 року, - а.с.5. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

18.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений між ним 24 березня 2005 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ Закарпатської області за актовим записом № 08, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив, а тому суд розглянув справу в його відсутності, за наявними в ній матеріалами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 березня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 08. З матеріалів справи вбачається, що почуття любові та поваги у них втрачені, вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спору з приводу спільного майна та сплати аліментів не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як встановлено у ході розгляду справи, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам та може негативно відображатися на їх здоров'ї, на підставі чого суд прийшов до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

18.04.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON], [INFO], є її рідною матір'ю. Починаючи з 2011 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра Голопристанської ЦРЛ з діагнозом «атеросклеротична деменція», внаслідок чого її мати, на сьогоднішній день за станом здоров'я не усвідомлює значення своїх дій, тому, просить визнати останню недієздатною та встановити над нею опіку. Представник заявника підтримала заявлені вимоги з підстав зазначених в заяві, додатково наголосила на важність акту судово-психіатричної експертизи, яка була проведена для вирішення питання про те, чи може [PERSON] розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала та пояснила, що [PERSON], [INFO], є її рідною матір'ю. Починаючи з 2011 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра Голопристанської ЦРЛ з діагнозом «атеросклеротична деменція», у зв'язку з чим заявниця вимушена була переїхати з місця свого постійного проживання, території Російської Федерації, на територію України, та залишитись для догляду за матір'ю, так як стан здоров'я не дозволяє її залишати без нагляду. Заслухавши заявника та її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 214 від 13.05.2014 року, гр. [PERSON], страждає атеросклеротичеською деменцією. В силу наявного психічного захворювання вона не може розуміти значення своїх дій і керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Outcome: approved