Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

18.11.2016 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за картковим рахунком. В обґрунтування позову вказував, що 17 липня 2007 року між банком та відповідачем укладено договір № 93 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування із встановленням кредиту на картковому рахунку у розмірі 18960,00 грн. у вигляді відновленої кредитної лінії за умови отримання відповідачем пенсії шляхом її зарахування на картковий рахунок, зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. 17.07.2007 року відповідачем підписано умови відкриття карткового рахунку та тарифів банку за обслуговування платіжних карток (дебетово-кредитна схема) пакет «Арсенал» до 1000 % від розміру пенсії. 01.07.2009 року відповідачем було подано до банку заяву про перевипуск банківської платіжної картки, оскільки строк дії попередньої закінчився та підписано додатки до договору № 93 від 17.07.2007 року, а саме, умови відкриття карткового рахунку та тарифів ВАТ «Ощадбанк» щодо обслуговування платіжних карток пакету «Арсенал» та повідомлення про умови кредитування відповідно до яких відсоткова ставка за користування кредитом встановлювалась у розмірі 26 % річних. Після цього відповідач на тих самих умовах щоразу, після закінчення строку дії попередньої картки, звертався з заявою до банку про перевипуск йому наступної платіжної картки пакету «Арсенал». Проте останнє зарахування коштів на картрахунок відбулось 05.07.2016 року, надалі жодних зарахувань сум пенсій чи інших грошових коштів не надходило. Позивач вказує, що погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відстоками здійснюється шляхом дебетування картрахунку клієнта. У разі недостатності (відсутності) коштів на рахунку клієнт зобовязаний його поповнити або внести кошти готівкою до каси банку. Відповідач порушив умови договору, в результаті, чого виникла заборгованість, яка станом на 03 листопада 2016 року становить 18171,58 гривень, 4,18 грн. інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за період з 01.08.2016 року по 03.11.2016 року та три відсотки річних від простроченої суми, що становить 2,84 грн. Позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість за картковим рахунком в сумі 18171,58 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості в сумі 4,18 грн., три відсотки річних в сумі 2,84 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У поданій до суду заяві від 22.03.2017 просив справу розглядати без їх участі, позов підтримають, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судовому засідання не прибув за наступних обставин. 21.12.2016 [PERSON] подав до суду заяву про ознайомлення із матеріалами справи та видачу копії матеріалів справи. 10.01.2017 [PERSON] ознайомився із матеріалами справи, проте від підпису у журналі видачі справ для ознайомлення щодо ознайомлення із даною справою відмовився (арк.59). Таким чином відповідачу відомо про суть спору і про те, що така справа перебуває на розгляді у суді. З акту від 11.01.2017 видно, що [PERSON] відмовився отримати копію матеріалів справи (арк.. 69). В судове засідання призначене на 19.01.2017 відповідач не зявився хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (арк.. 76). З відмітки на конверті видно, що [PERSON] відмовився отримати копію позовної заяви із додатками (арк.. 78). У судове засідання призначене на 03.02.2017 та 15.02.2017 відповідач не прибув, конверт повернувся із відміткою «закінчення терміну зберігання»(арк..83, 91). 03.03.2017 [PERSON] будучи у приміщенні суду подав заяву про ознайомлення із матеріалами справи. Відповідачу запропоновано отримати судову повістку та копій документів цивільної справи, проте останній відмовився від отримання таких (арк..94-95, 97). Телефонограмою від 14.03.2017 та від 21.03.2017 [PERSON] секретар судового засідання повідомляла про час та місце розгляду справи, проте, відповідач у судове засідання не зявляється (арк.. 101,106). З відмітки на конверті видно, що [PERSON] відмовився отримати повістку про виклик до суду на 03.04.2017 (арк.. 108). Відповідно до довідки від 08.12.2016 №587 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (арк.. 46). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Крім того передбачено, що судова повістка може бути вручена у суді. Судом у різні способи вживалися заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, проте [PERSON] із субєктивних причин відмовлявся від отримання кореспонденції. [PERSON] подавалося до суду клопотання про направлення кореспонденції по адресі: Головпоштампт, «До вимоги», вул.. Хрещатик, 22, м. Київ. Проте таке є безпідставне з огляду на те, що Правила надання послуг поштового зв'язку, які затверджені постановою КМУ від 5 березня 2009 р. № 270, не передбачають зберігання поштової кореспонденції у будь-якому відділенні, за відсутності абонементної скриньки, «До вимоги».\~ Підсумовуючи наведене, враховуючи те, що явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі (ч. 1\~ст. 27 ЦПК), та те, що відповідач належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в розумінні ст. 74 ЦПК України, проте свідомо не зявлявся на розгляд справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду заявленого позову без відповідача. З урахуванням письмової позиції представника позивача та досліджених доказів суд визнає за необхідне за згодою представника позивача на підставі ст. 224 ЦПК України постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 17 липня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір № 93 за умовами якого відповідачу відкрито картковий рахунок із встановленням кредиту у розмірі 18960,00 грн. у вигляді відновленої кредитної лінії за умови отримання відповідачем пенсії шляхом її зарахування на картковий рахунок, зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. 17.07.2007 року відповідачем підписано умови відкриття карткового рахунку та тарифів банку за обслуговування платіжних карток пакету «Арсенал» до 1000 % від розміру пенсії. 01.07.2009 року відповідачем було подано до банку заяву про перевипуск банківської платіжної картки, оскільки строк дії попередньої закінчився та підписано додатки до раніше укладеного договору № 93 від 17.07.2007 року, а саме, умови відкриття карткового рахунку та тарифів ВАТ «Ощадбанк» щодо обслуговування платіжних карток пакету «Арсенал» та повідомлення про умови кредитування відповідно до яких відсоткова ставка за користування кредитом встановлювалась у розмірі 26 % річних. Після цього відповідачу на тих самих умовах щоразу, після закінчення строку дії попередньої картки, за його заявами перевипускались чергові платіжні картки пакету «Арсенал». Проте останнє зарахування коштів на вказаний картрахунок відбулось 05.07.2016 року, надалі жодних зарахувань сум пенсій чи інших грошових коштів не надходило Згідно розрахунку заборгованості станом на 03 листопада 2016 року заборгованість за кредитом становить 18171,58 гривень (16727,00 гривень заборгованість за кредитом, 1440,58 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4,00 гривні заборгованість за комісією), а також 4,18 грн. інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за період з 01.08.2016 року по 03.11.2016 року та три відсотки річних від простроченої суми, що становить 2,84 грн. Згідно ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання (п. 2 ч.1ст. 611 ЦК України). Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно із статтею 599 ЦК України\~зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 536 ЦК України\~передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, при цьому розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до п. 6.1.3 Договору позичальник зобовязаний сплачувати банку грошові кошти у вигляді відсотків за перевищення витратного ліміту (овердрафту), відсотків за користування кредитом, плати (пені) за несвоєчасний розрахунок з банком, інших сум платежів, що підлягають сплаті згідно з тарифами банку та умовами Договору у вигляді комісійної плати, передбаченої тарифами за послуги установ банку для фізичних осіб. Оскільки судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов'язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання, вчасно не розрахувався, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. Судові витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1378 гривень, підтвердженні платіжним дорученням, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved