overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

19.12.2016р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 01.08.2009 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матірю. З червня 2016 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2009р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З червня 2016 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

19.12.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою №51 в будинку №9 по вул. Карбишева в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що він, згідно договору купівлі-продажу від 08.11.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], яка є рідною донькою позивача, хоча і зареєстрована в зазначеній квартирі, але з жовтня 2015 року за даною адресою не проживає. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не зявлялася та не спілкується з позивачем. Внаслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі, які нараховуються на неї не сплачує, тим самим перешкоджає позивачу [PERSON] у здійсненні його права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися квартирою, та оформити житлову субсидію. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №51 в будинку №9 по вул. Карбишева в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7). У вищевказаній квартирі зареєстрована його донька - відповідач [PERSON], яка з жовтня 2015 року в зазначеній квартирі не проживає (а.с.9,10). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року за місцем своєї реєстрації не мешкає без поважних причин, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №51 в будинку №9 по вул. Карбишева в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

19.12.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.07.2014 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №50. На обґрунтування позову [PERSON] послалася на те, що шлюб розпався через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені з червня 2017 року, сторони проживають окремо, спір про майно відсутній. Оскільки примирення та збереження сім'ї неможливе, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. У зв'язку з неявкою учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], сторони перебувають у шлюбі з 26.07.2014, який зареєстровано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №50. (а. с. 6). Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини з червня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

19.12.2017 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18.04.1987 р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені у 2012 році, сумісне життя не склалося, примирення між ними не можливе. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гаврилюк». Ухвалою судді від 16.01.2018 р. було відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 22.02.2018 р. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує, просить задовольнити, відповідач позов визнає. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно пояснень сторін, викладених в наданих суду заявах, вони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, вважають, що сім'я розпалась остаточно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

19.12.2017 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2015 р. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені наприкінці 2016 року, сумісне життя не склалося, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою судді від 16.01.2018 р. було відкрито провадження у справі і призначено підготовче судове засідання на 22.02.2018 р. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує, просить задовольнити, відповідач позов визнає. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. З огляду на визнання відповідачем позову, суд, на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно пояснень сторін, викладених в наданих суду заявах, вони не бажають підтримувати шлюбні стосунки, вважають, що сім'я розпалась остаточно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

19.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є користувачем житлового приміщення за адресою: м.Житомир, вул. Східна, 69, кв. (кімнати) 79,80. За вказаною адресою також зареєстровані, але з 2009 року не проживають [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка). Зв»язок з відповідачами втраченопонад вісім років, про їх фактичне місце перебування та проживання нічого не відомо. В звязку з тим, що він змушений сплачувати щомісячні поточні комунальні рахунки з урахуванням непроживаючих зареєстрованихї осіб просить визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування житловим приміщеннямза адресою: м.Житомир, вул. Східна,69, кв (кімнати) 79,80. Позивач надав до суду заяву про слухання в його відсутність, на задоволенні заявлених вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не спростували наведених позивачем обставин. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідачі не проживають за вищевказаною адресою з 2009 року, що підтверджується актом КВЖРЕП-11 від 17.10.2011 року (а.с. 6), актом КВЖРЕП-11 від 22.12.2015 року (а.с. 10), актом КВЖРЕП-11 від 29.03.2016 року (а.с. 7), актом КВЖРЕП-11 від 16.08.2016 року (а.с. 11), актом КВЖРЕП-11 від 07.03.2017 року (а.с. 9), актом КВЖРЕП-11 від 15.09.2017 року, вважає необхідним визнати їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

19.12.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначила, що в м. Миргороді по вул.. М. Філянського №13, знаходиться належний їй житловий будинок. З вересня 1995 року за її згодою в будинку була зареєстрована відповідачка [PERSON], дружина її сина. 19 серпня 2010 року шлюб між її сином та відповідачкою [PERSON] рішенням Миргородського міськрайонного суду був розірваним. З 2010 року відповідачка [PERSON] не проживає в належному їй житловому будинку, виїхала на постійне місце проживання в м. Полтава, де проживає за невідомою їй адресою Жодних речей відповідачки в будинку немає, даним житлом вона не цікавиться , комунальні послуги не сплачує, а тому просить суд [PERSON] визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням: житловим будинком №13, що розташований по вул. М. Філянського (колишня Першотравнева) в м. Миргороді, оскільки реєстрація відповідачки створює для неї певні незручності в користуванні власністю. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але направила на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутності. Позов просила задовольнити. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просив його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася. Про день та час судового розгляду справи повідомлена за місцем реєстрації, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки. Третя особа Виконавчий комітет Миргородської міської ради в судове засідання свого представника не направив. Установа належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку №13 по вул.. М.Філянського (колишня Першотравнева) в м. Миргороді (а.с.4). В будинку значиться зареєстрованою відповідачка [PERSON]А.(а.с.5,17). З акту голови вуличного комітету вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично за даною адресою не проживає з 2010 року (а.с.7). Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідачки в житловому будинку належному позивачці призводить до порушення права власності позивача на житло. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в спірному жилому будинку з 2010 року, то її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням-будинком № 13 по вул. М. Філянського в м. Миргороді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

19.12.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В направленому на адресу суду позові позивачка зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2010 року. Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мельник». В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але направила на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Також вважав причиною розпаду сімї відсутність взаєморозуміння. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

19.12.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого вони мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Відповідач не надає їй щомісячної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому просить суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачкою та вони мають спільну дочку [PERSON] [INFO]. Згоден сплачувати на утримання дитини аліменти в тому розмірі в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO]. Дитина перебуває на утриманні матері (а.с.4,5). Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

19.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з означеним вище позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку №22 по вул.Заводська смт.Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області. За вказаною адресою також зареєстрований, але не проживає [PERSON], який не є членом його родини, а зареєстрований попереднім власником. З дня укладення договору купівлі-продажу, а саме з 22.03.2008 року відповідач у вказаному будинку не проживає, зв»язок з ним втрачено. Просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком №22 по вул.Заводська смт.Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області. Позивач надав до суду заяву про слухання в його відсутність, на задоволенні заявлених вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які відповідачем отримані завчасно. Згідно письмових заяв свідківУсеінова А.А., [PERSON], які є сусідами позивача, вони підтверджують, що дійсно [PERSON] з 2008 року за адресою вул.Заводська,22 смт.Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області не проживає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідач не проживає за вищевказаною адресою з 2008 року, вважає необхідним визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved