Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

19.07.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь борг в сумі, еквівалентній 9459 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, що складається з неповернутої суми боргу в сумі, еквівалентній 4500 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, процентів за користування коштами в сумі, еквівалентній 2170 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, інфляційного збільшення боргу в сумі, еквівалентній 2538 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу в сумі, еквівалентній 251 долару США за курсом на день ухвалення рішення у справі. Судові витрати просила покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідач [PERSON] позичив у неї валютні цінності в натурі та на суму 4500 доларів США, що станом на момент надання позики складало еквівалент 35968 грн. 50 коп., про що 04 вересня 2013 року між ними був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 1291. За вказаним Договором позики відповідач зобовязався повернути позичені у позивача кошти у строк, визначений п.1 Договору, до 30 серпня 2014 року. Але відповідач порушив взяті на себе за Договором позики зобовязання і позичені грошові кошти не повернув взагалі. 31 травня 2016 року позивач поштою направив відповідачу письмову вимогу про усунення порушення виконання зобовязань з повернення боргу за Договором позики у тридцяти денний строк. Лист був повернутий відправнику за закінченням терміну зберігання. Позивач просить стягнути проценти з відповідача за користування позиченими коштами за період з 04 вересня 2013 року по 11 липня 2016 року, визначені на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, що становить 2170 доларів США. Відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобовязань вже з 31 серпня 2014 року. В укладеному між сторонами Договорі позики визначено виконання зобовязань як в іноземній валюті доларах США, так і в національній валюті гривнях. Тому інфляційне збільшення належної до стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів за період з вересня 2014 року по травень 2016 року розраховане позивачем в іноземній валюті в залежності від розміру індексу споживчих цін становить 2538 доларів США. Три проценти річних від простроченого поверненням відповідачем боргу за Договором позики, розраховане позивачем за період з 31 серпня 2014 року по 11 липня 2016 року складає 251 долар США. Таким чином, загальна сума основного боргу відповідача перед позивачем на 11 липня 2016 року складає 9459 доларів США. Грошовий еквівалент основного боргу відповідача на дату звернення позивача до суду за офіційним курсом НБУ становить 234723 грн. 17 коп. Ухвалою суду від 04.10.2016 року справа прийнята до провадження. Позивач направила суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Також зазначила, що передала відповідачу позику в доларах США. Просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 4 вересня 2013 р. між сторонами укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1291, копія якого знаходиться в матеріалах справи, згідно з яким [PERSON] передала у власність [PERSON] гроші в національній валюті України в сумі 35968 грн. 50 коп., що складає в еквіваленті 4500 доларів США за курсом НБУ на день укладення цього договору, строком до 30 серпня 2014 року (а.с. 7-8). Однак своїх зобовязань відповідач не виконав та 31 травня 2016 року позивач рекомендованим листом зверталася до відповідача [PERSON] з вимогою про усунення порушення виконання зобовязань з повернення боргу за Договором позики, з викладом їх стислого змісту та вимогою про їх виконання у тридцяти денний строк, який повернувся з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.9-11, 12, 13). Причини невиконання таких зобовязань правового значення для справи не мають. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частиною першою ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що вищевказаним Договором позики не визначена сума процентів за користування коштами, суд стягує з відповідача на користь позивача суму процентів за користування відповідачем позикою за період з 04 вересня 2013 року по 11 липня 2016 року, визначених на рівні облікової ставки Національного банку України, що становить 2170 доларів США. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від простроченого поверненням відповідачем боргу за Договором позики, за період з 31 серпня 2014 року по 11 липня 2016 року, тобто 680 днів, складає 251 долар США. За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 3 липня 1991 р. індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача про стягнення інфляційного збільшення боргу в сумі, еквівалентній 2538 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення, і в цій частині позовних вимог відмовляє. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Станом на 29.11.2016 року за офіційним курсом НБУ 1 долар США становить 25 грн. 65 коп. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково та стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу в розмірі 6921 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.11.2016 р. становить 177523 грн. 65 коп., яка складається з неповернутої суми боргу 4500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.11.2016 р. становить 115425 грн., процентів за користування коштами в сумі 2170 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.11.2016 р. становить 55660 грн. 50 коп., трьох процентів річних від простроченої суми боргу 251 долар США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.11.2016 р. становить 6438 грн. 15 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1775 грн. 23 коп., що підтверджується квитанцією від 12.07.2016 р. (а.с. 1).

Outcome: partial