Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради, ПП «Ваш двір» про визнання його членом сім'ї наймача жилого приміщення, визнання за ним права користування жилим приміщенням та зміну умов договору найму жилого приміщення. В обґрунтування позову позивач зазначав, що основним наймачем двох кімнат у трикімнатній квартирі [ADDRESS], які знаходяться у комунальній власності, був [PERSON], який помер [INFO]. Дана квартира первісно була надана для проживання сім'ї [PERSON] на підставі ордеру № 1328 від 04.11.1980 року. У 1986 році особові рахунки у квартирі були поділені, після чого сім'я [PERSON], в тому числі мати [PERSON] - [PERSON], почали займати дві суміжні кімнати площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м., а [PERSON] окрему кімнату площею 13,2 кв.м. У 2009 році [PERSON] приватизував свою кімнату, отримавши правовстановлюючі документи на неї, однак фактично постійно проживає у смт. Володарське. Місця загального користування у квартирі, як то кухня, ванна кімната, коридор, туалет залишались у спільному користуванні. В подальшому рішенням виконкому Орджонікідзевської райадміністрації від 24.04.1991 року договір найму приміщення був змінений та особовий рахунок був переоформлений з [PERSON] на її доньку [PERSON], яка в свою чергу померла [INFO]. Після смерті останньої особовий рахунок був оформлений на ім'я її сина [PERSON] на підставі рішення Орджонікідзевської рай адміністрації від 26.01.2011 року № 22. Покійний наймач житла [PERSON] був племінником позивача, рідним братом його батька [PERSON], померлого [INFO]. Після того, як [PERSON] поховав обох своїх батьків, він залишився сам проживати у квартирі. Через душевні хвилювання він впав у депресію, почав зловживати алкогольними напоями, через що постійно змінював місця роботи, та у зв'язку із чим утворились великі борги зі сплати комунальних послуг. Влітку 2010 року позивач зі згоди [PERSON] поселився у квартирі на правах члена сім'ї з метою здійснення нагляду за ним. Вони спільно проживали у квартирі, вели сумісне господарство та мали спільний бюджет, при цьому кімната площею 12,8 кв.м. слугувала їм спальнею, а кімната 16,7 кв.м. - гостинною. На момент вселення позивача у квартирі панувала антисанітарія, були відсутні вхідні та міжкімнатні двері. Позивач здійснив ремонт, поставив двері, замінив водопровідні комунікації, встановив нову сантехніку, а також поступово сплатив борги за комунальні послуги. [PERSON] спільно із ним звертались до житлової організації з приводу його реєстрації у жилому приміщенні, проте ЖЕК їм відмовив через те, що особовий рахунок був відкритий на ім'я [PERSON], а також через начебто наявну суперечливу інформацію щодо площі жилих кімнат. З вересня 2011 року [PERSON] втратив місце роботи та до дня своєї смерті ніде не працював, повністю знаходився на утриманні позивача. У період спільного проживання [PERSON] все ж таки переоформив особовий рахунок на себе та мав намір зареєструвати у житлі позивача з метою його подальшої приватизації. З цією метою у вересні 2012 року ним було отримано новий технічний паспорт на квартиру, проте приватизувати квартиру не встиг через відсутність низки документів, отримання яких вимагало значного часу. Після його смерті і по сьогодення позивач продовжує проживати у квартирі, сплачує комунальні послуги та належно утримує житло. Просив визнати його членом сім'ї наймача - [PERSON]; визнати за ним право користування жилими кімнатами площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м. к квартирі [ADDRESS]; зобов'язати відповідача ПП «Ваш двір» змінити умови договору найму жилого приміщення та переоформити особовий рахунок. В ході розгляду справи позивач [PERSON] зменшив розмір позовних вимог та в остаточній редакції просив визнати за ним право користування жилими кімнатами площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м. к квартирі [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги та доводи позову підтримали у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у ньому. Крім того, представник позивача [PERSON] додатково пояснила, що особовий рахунок, який було видано ПП «Ваш двір» містив відомості щодо площі жилих кімнат, яка не збігалася із площею, зазначеною у технічному паспорті. Позивач не зареєструвався у квартирі, оскільки особовий рахунок був оформлений на ім'я матері померлого племінника, а коли особовий рахунок все ж таки було оформлено на ім'я [PERSON], постало питання про суперечливі відомості щодо площі кімнат. Просили позов задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради Іванченко Н.О., яка діє на підставі довіреності, в ході судового розгляду справи пред'явлений позову не визнала та пояснила, що факт спільного проживання позивача та [PERSON] не встановлений, а наданих позивачем документів на її думку не достатньо для його встановлено. В судове засідання представник Маріупольської міської ради не прибув, надавши заяву про подальший розгляд справи у його відсутність, а також письмові заперечення проти вимог уточненого позову. На думку представника відповідача позивач не довів факту спільного проживання із наймачем житла [PERSON], ведення із ним спільного господарства, бюджету тощо, не надав доказів щодо вчинення ним дій, направлених на зміну місця проживання та реєстрації. При цьому позивач постійно зареєстрований за іншою адресою спільно із своєю законною дружиною, має трьох дорослих дітей. Пояснення ж допитаних в ході розгляду справи свідків є поверхневими і не відображають суті відносин між позивачем та [PERSON] за його життя. Вважаючи позов [PERSON] цілком необґрунтованим та безпідставним, просила у його задоволенні відмовити. Представник відповідача ПП «Ваш двір» Громченко Г.П., діюча на підставі довіреності, в ході судового розгляду справи вирішення пред'явлених позовних вимог покладала на розсуд суду та пояснила, що у січні 2015 року до підприємства звернувся позивач із адвокатським запитом на складення акту про факт його проживання у спірному житлі з липня 2010 року. При складенні акту сусіди підтвердили факт його проживання у квартирі. Будинок, у якому знаходиться квартира, перебуває на балансі ЖКП «Азовжитлокомплекс», а обслуговує його ПП «Ваш двір». Зі слів робітників підприємства їй відомо, що [PERSON] за свого життя звертався до ПП «Ваш двір» з метою приватизації житла, проте на якій стадії він зупинився їй не відомо. [PERSON] став наймачем житла у 2011 році, з приводу чого надала низку письмових документів. В судове засідання представник відповідача ПП «Ваш двір» не прибув, надавши заяву про подальший розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи - Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Султан Л.В., діючий на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтримав та не заперечував проти їх задоволення, зауваживши при цьому позивача на подальше добропорядне ставлення до житла. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] в ході судового розгляду справи пред'явлені позовні вимоги підтримали та не заперечували проти їх задоволення. Пояснювали, що з позивачем знайомі приблизно з 2009 року. [PERSON], будучи з вересня 2009 року власником однієї кімнати у спірній квартирі, фактично проживав за іншою адресою, спірну квартиру майже не відвідував. У 2013 році, відвідавши квартиру, він бачив, що у квартирі спільно проживають [PERSON] та його племінник [PERSON] Це було можна бачити з обстановки, яка панувала у квартирі, було видно, що у квартирі проводився ремонт. За спільною домовленістю позивача та [PERSON] із [PERSON] з 2013 року вони почали користувались і його кімнатою, за що сплачували комунальні послуги. З якого саме періоду позивач почав проживати у квартирі їм невідомо. В судове засідання третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, пояснення спеціаліста та свідків, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явленого позову за наступних обставин. Згідно із ч. 1, 2 ст. 61 Житлового кодексу України Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Як вбачається з ордеру № 1328 від 04.11.1980 року, виданого на підставі рішення Маріупольської міськради № 520 від 15.10.1980 року, трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною та житловою площею 62,15/42,8, була надана для проживання [PERSON] та членам його родини: дружині [PERSON], донці [PERSON] та синові [PERSON] (а.с. 11). Рішенням виконкому Орджонікідзевської районної ради народних депутатів № 184/2 від 24.04.1991 року наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS], жилою площею 30,6 кв.м., визнано [PERSON] (а.с. 6, 7). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 23.04.2009 року, [PERSON] померла [INFO], про що вчинено актовий запис № 616 (а.с. 16). Рішенням колегії Орджонікідзевської райадміністрації № 22 від 26.01.2011 року наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS], жилою та загальною площею 30,6/45,57 кв.м., визнано її сина [PERSON] (а.с. 9). Технічною документацією, долученою до матеріалів справи, встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з трьох жилих кімнат, на підставі рішення місцевої влади № 0023/8 від 27.06.1986 року особові рахунки на квартиру було поділено між двома наймачами (а.с. 10, 22-23, 62-64). За наданими ПП «Ваш двір» від 12.01.2015 року особовими рахунками на квартиру [ADDRESS] на сьогодення зареєстровано: 1) особовий рахунок № 4307 на ім'я наймача [PERSON], 2 жилі кімнати, загальна та житлова площа 44,9/29,5 кв.м.; 2) особовий рахунок [NUMBER] на ім'я наймача [PERSON], 1 жила кімната, загальна та житлова площа 17,7/12,8 кв.м. (а.с. 62, 64). При цьому згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 12.10.2009 року за реєстровим № 45570 кімната у квартирі [ADDRESS], загальною площею 17,7 кв.м., що складає 3/10 ідеальної частки, на праві власності належить [PERSON] (а.с. 65-67). Разом із тим, наданий позивачем технічний паспорт на житло від 11.09.2012 року (а.с. 22, 23) та технічний паспорт від 23.09.2009 року, виготовлений за зверненням [PERSON] у зв'язку із приватизацією житла, який зберігається в матеріалах інвентаризаційної справи, містять розбіжності у зазначенні площі приміщень квартири. Так, за технічним паспортом від 23.09.2009 року спірна квартира складається з жилої кімнати 6 площею 12,8 кв.м., суміжних жилої кімнати 7 площею 17,0 кв.м. та жилої кімнати 9 площею 12,7 кв.м., коридору 1, туалету 2, ванної кімнати 3, кухні 4, комора 5 (а.с. 67-70). Натомість, за технічним паспортом від 11.09.2012 року спірна квартира складається з жилої кімнати 5 площею 13,2 кв.м., суміжних жилої кімнати 6 площею 16,7 кв.м. та жилої кімнати 7 площею 12,8 кв.м., коридору 1, туалету 2, ванної кімнати 3 та кухні 4 (а.с. 22, 23). Допитана з цього приводу у якості спеціаліста представник МКП «Маріупольське БТІ» [PERSON], діюча на підставі довіреності, пояснила, що за матеріалами інвентаризаційної справи, наданої на огляд суду, квартира [ADDRESS] має загальну плою 62,9 кв.м., жилу 43,4 кв.м. На квартиру відкрито два особові рахунки. У 2009 році до БТІ звернувся [PERSON], за документами якого йому належала жила площа 12,8 кв.м., загальна 17,7 кв.м. [PERSON] звернувся до БТІ 03.09.2012 року, надавши копію свого особового рахунку, за яким йому належала жила площа 30,6 кв.м., загальна 45,57 кв.м. При оформленні технічного паспорту від 23.09.2009 року техніком була допущена помилка у зазначені площі кімнат, що й призвело до розбіжностей. Крім того, на момент 2009 року до складу квартири входила комора 5, яка на момент оформлення техпаспорту від 11.09.2012 року вже була відсутня, що призвело до зміни площі у квартирі та нумерації кімнат. Разом із тим, дані технічного паспорту від 11.09.2012 року відповідають даним інвентаризаційної справи. Таким чином, суд приймає до уваги в межах розгляду даної справи саме технічний паспорт на спірне житло від 11.09.2012 року, як останній у часі за виготовленням та такий, що відповідає матеріалам дослідженої інвентаризаційної справи. Отже, судовим розглядом встановлено, що на сьогодення дійсною власністю [PERSON] у спірній квартирі є жила кімната 5 площею 13,2 кв.м., а суміжні жилі кімнати 6 площею 16,7 кв.м. та 7 площею 12,8 кв.м. на праві користування зареєстровані на ім'я наймача [PERSON] Згідно із ст. 64 ЖК України члени родини наймача, які проживають спільно з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення. До членів родини наймача відносяться один з подружжя наймача, їх діти та батьки. Членами родини наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Найбільш змістовне визначення понять «сім'я, родина» та «член сім'ї, родини» наведено змістом статті 3 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому відповідно до частини 4 наведеної норми сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків а також інших осіб. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотримується встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови від 1 листопада 1996 року за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача ( власника) приміщення, або ж для відмови в цьому. Згідно із ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 16.12.2013 року, [PERSON] помер [INFO], про що вчинено актовий запис № 1601 (а.с. 12). Судовим розглядом на підставі низки свідоцтв достовірно та беззаперечно встановлено, що померлий [PERSON] за батьківською лінією споріднення приходиться племінником позивачеві [PERSON] (а.с. 14-18). Як вбачається з акту, складеного ПП «Ваш двір» від 19.01.2015 року, [PERSON] без реєстрації проживав спільно із племінником [PERSON] у квартирі [ADDRESS], починаючи з липня 2010 року і по день смерті останнього, та продовжує проживати до теперішнього часу (а.с. 61). За паспортними даними позивач [PERSON] зареєстрований у домоволодінні [ADDRESS], проте не проживає за вказаною адресою з липня 2010 року, на підтвердження чого надано довідку, видану КСН «Троїцький» від 18.10.2014 року (а.с. 30-33). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2015 року, [PERSON] будь-якого нерухомого майна у власності не має (а.с. 102, 103). Допитана в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що проживає в будинку [ADDRESS] з грудня 1980 року та є сусідкою позивача. Із позивачем знайома від моменту смерті [PERSON], дошлюбне прізвище якої [PERSON]. У неї був син [PERSON]. Після смерті матері [PERSON] вів аморальний образ життя. Пізніше із ним почав проживати його дядько [PERSON], який був для [PERSON] ніби то наставником. У період з 2010 року по 2013 рік вона декілька разів була у квартирі № 105, спочатку квартира була в жахливому вигляді, але позивач та [PERSON] спільними зусиллями привели її до ладу. Позивача та [PERSON] вона бачила часто, як вони спільно ходили по магазинах тощо. Після смерті [PERSON] часто бачила як до позивача приходять діти, чула як вони спільно справляють свята. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає у будинку [ADDRESS] від моменту введення його в експлуатацію. Знає, що у квартирі № 105 колись проживали [PERSON] та [PERSON], батьки [PERSON]. Після шлюбу [PERSON] почала носити прізвище [PERSON]. Її чоловік загинув приблизно у 2004 році. У неї був син [PERSON], який після смерті матері вів аморальний образ життя, зловживав алкогольними напоями, сусіди часто на нього скаржилися. Пізніше спільно із ним почав проживати позивач, після чого [PERSON] став більш спокійним. Квартиру № 105 вона бачила зсередини, після вселення туди позивача її стан став набагато кращим. Бачила як у квартирі робився ремонт, заносились якісь меблі та техніка. Знає, що одна кімната у квартирі належить [PERSON], однак він у ній фактично не мешкав. З 2010 року позивача вона бачила часто, оскільки приблизно в один час із ним вона виходила до роботи, іноді із ним був [PERSON]. Їй відомо, що за життя у [PERSON] склалися великі борги з оплати комунальних послуг. Зі слів позивача знає, що той борги поступово погасив. Де працювали [PERSON] та [PERSON], а також за рахунок яких коштів вони існували, їй невідомо. Допитана в судовому засідання у якості свідка представник позивача [PERSON] пояснила, що знайома із родиною [PERSON] понад 10 років, оскільки є родичами та підтримує із ними стосунки. Мати [PERSON] - [PERSON] померла у 2009 році. За свого життя вона вела антисоціальний образ життя на очах свого сина, що в подальшому відобразилося і на ньому. Квартира, в якій проживала родина [PERSON], була дуже в поганому стані, квартирі були майже відсутні меблі, двері зачинялися на мотузку, стеля і стіни були закопчені. Після смерті матері [PERSON] почав приводити до квартири сумнівних осіб, розпивав із ними алкогольні напої та ці ж самі люди хотіли залишити його без житла. У 2010 році до неї звернулись за консультацією та вона порадила переоформити особовий рахунок. [PERSON] оформив особовий рахунок на себе, а всередині 2010 року до нього вселився [PERSON] і вона стали спільно проживати у цій квартирі. Їй відомо, що [PERSON] жив та існував за рахунок коштів,Ю належних [PERSON], оскільки сам [PERSON] постійного заробітку не мав, дохід його був мінливим від тимчасових підробіток, а зароблені кошти витрачались ним на придбання алкоголю. [PERSON] повністю організував та оплатив [PERSON], та він продовжує проживати у квартирі, доглядає її та сплачує комунальні послуги. З трудової книжки на ім'я [PERSON], [INFO] вбачається, що його було звільнено з останнього місця роботи 12.09.2011 року, подальші записи про працевлаштування відсутні (а.с. 24). Згідно із довідкою № 10-739, наданою Маріупольським міським центром зайнятості від 10.12.2013 року, [PERSON] на обліку у центрі ніколи не перебував та грошової допомоги не отримував (а.с. 25). З договору № 1115, укладеного між ВАТ «Донецькобленерго» та [PERSON] від 01.06.2011 року, вбачається, що станом на день укладення договору за ним рахувалася заборгованість за актом про порушення правил користування електроенергією у сумі 1100,00 гривень, та згідно із первісними платіжними документами дану суму боргу було сплачено у період по 01.08.2012 року (а.с. 52, 53). За інформацією, наданою ККП «Маріупольтепломережа» від 14.01.2015 року, за особовим рахунком на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] станом на 01.07.2010 року рахувалася заборгованість за послуги з теплопостачання у загальній сумі 3435,25 гривень, яка була погашена у повному обсязі у період з січня 2010 року по травень 2014 року. Станом на 01.12.2014 року заборгованість відсутня (а.с. 57). За інформацією, наданою КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» від 30.12.2014 року особовим рахунком на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] станом на 01.07.2010 року рахувалася заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у загальній сумі 749,94 гривень, яка була погашена у повному обсязі у липні 2011 року. Станом на 01.12.2014 року заборгованість відсутня (а.с. 60). Згідно із довідкою, наданою ПП «Ваш двір» від 08.01.2015 року, станом на 01.07.2010 року за наймачем [PERSON] рахувалася заборгованість з квартирної плати у загальній сумі 1877,23 гривень. Станом на 01.12.2014 року заборгованість погашена у повному обсязі (а.с. 59). Низкою оглянутих у судовому засіданні первісних платіжних документів встановлено, що позивачем [PERSON] після смерті наймача [PERSON] і до сьогодення у повному обсязі сплачуються всі поточні комунальні платежі (а.с. ) Згідно із довідкою № 050214/004.1/3, наданою ТОВ «Сателлит» від 05.02.2014 року, позивач [PERSON] у період з 01.12.2008 року по 23.02.2011 року постійно працював на даному підприємстві та регулярно отримував заробітну плату (а.с. 26). Довідкою про доходи № 238/814, наданою ПАТ «Азовзагальмаш» від 30.09.2014 року, встановлено, що позивач [PERSON] у період з червня 2011 року по квітень 2013 року постійно працював на підприємстві та регулярно отримував заробітну плату (а.с. 27, 28). Крім того, як вбачається з довідки, наданої УПФУ Орджонікідзевського району міста Маріуполя від 17.02.2014 року, позивач [PERSON], починаючи з січня 2013 року і по сьогодення, отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі за списком № 1 (а.с. 29). Таким чином, на підставі зібраних та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, показань свідків, суд вважає встановленим, що позивач [PERSON] дійсно, починаючи з липня 2010 року, постійно проживав спільно із наймачем [PERSON], вів з ним сумісне господарство та мав із ним спільний бюджет, а отже в розумінні ст. 64 ЖК України, ст. 3 СК України проживав із ним на правах члена сім'ї, а також продовжує проживати у спірному помешканні і по сьогодення. При цьому відсутність згоди наймача [PERSON] за його життя на вселення до нього позивача [PERSON] судовим розглядом не встановлена і доказів, які б свідчили про такий факт судовим розглядом не здобуто. Посилання ж представника відповідача на безпідставність позову, надані ним в ході судового розгляду та відображені ним у письмових запереченнях, суд вважає надуманими та неспроможними, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів, які б вказували на неправомірність вселення позивача до спірного помешкання чи спростовували факт його спільного постійного проживання із наймачем [PERSON], надано не було і посилань на наявність таких доказів не зазначено. За таких конкретних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та в аспекті ст. 106 ЖК України визнає за ним право користування жилими кімнатами площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м. у квартирі [ADDRESS], тим самим по суті задовольняючи пред'явлений позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved