Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

18.03.2018 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 27.09.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1686. В обґрунтування наведених позовних вимог посилається на наступне. Від спільного проживання у шлюбі сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязків з ведення спільного сімейного господарства, протилежність характерів, не бажання брати участь у вихованні їхньої спільної доньки. Реєстрація шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої доньки. Просила строк для примирення не надавати, так як це не виправить їхні шлюбні відносини, з подібним позовом до суду до цього відповідача не зверталася, не вживалися заходи щодо забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви. Просила суд шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути судові витрати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити в повному обсязі відносно розірвання шлюбу. Також просив суд у звязку з визнанням позову відповідачем просив суд стягнути 50 відсотків судового збору з відповідача, а 50 відсотків повернути позивачці з державного бюджету. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову та розглянути справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, досліджуючи наявні докази по справі, встановив наступні обставини справи. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 27 вересня 2014 року., що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції серії І-МИ № 101984 від 27 вересня 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін судом встановлено, сторони протягом останнього року не підтримують подружніх відносин. Спільне сімейне господарство не ведуть. Як вбачається з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як причина розпаду сімейних стосунків суд бере до уваги відсутність між сторонами взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, виникнення сімейних сварок, небажання позивачки проживати разом з відповідачем та підтримувати сімейні відносини, відсутність поваги до відповідача. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved