Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

18.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 08.06.2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Юрієвичем. Від шлюбу у них народилась дитина: [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо від дитини, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, оскільки на даний час остання перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому самостійно не в змозі забезпечити належне утримання себе та дитини. У зв'язку з цим позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не зявилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України, та повязані з ним виконання обовязків батьківства. Під час судового розгляду також встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 08.06.2016 року укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину,а саме: сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.3). Відповідач на момент розгляду справи позовних вимог щодо оспорювання факту батьківства не подав. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182 СК, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання [PERSON], [INFO]в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягувати їх, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання має один з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати таку матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірванні шлюбу. Судом також враховано, що на момент ухвалення рішення дитина не досягла трирічного віку, позивачка не працює, й не може самостійно забезпечити своє та дитини проживання. Судом встановлено, що позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Жодного доходу для утримання себе у мінімально визначеному законодавством розмірі немає. У цьому звязку суд приходить до висновку, що позивачка самостійно не в змозі забезпечити належне утримання себе та дитини, а тому вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дружини судом не встановлено. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом також враховані положення ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, враховуючи вказані вище норми закону, обставини, визначені ч.1 ст.182 СК України, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з останнього аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трьох років. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач, на підставі Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. \~ Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved