overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] і в позовній заяві вказала, що вона має на праві власності житловий будинок [ADDRESS]. Відповідач, колишній співмешканець, зареєстрований в будинку, але не живе в ньому з 2013 року. Відповідач не являється членом сім»ї позивача, не проживає більше шести місяців в будинку, але виселитись та знятись з реєстрації в добровільному порядку не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним позивачці на праві власності житловим будинком. В суді позивачка позовні вимоги підтримує повністю і пояснила, що відповідач не живе в будинку з серпня 2013 року. Представник третьої особи в суд не прибув. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується наявним в справі поштовим повідомленням за місцем реєстрації проживання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Позивачка не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідача і ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів без відповідача і ухвалити заочне рішення. Дослідивши обставини справи, вислухавши доводи представника позивача, показання свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку, що належить позивачці на праві власності. З серпня 2013 року відповідач не проживає в цьому будинку. Відповідач не являється членом сім»ї позивачки. Дані обставини встановлені з пояснень позивачки, копією паспорта позивачки, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договором дарування житлового будинку, будинковою книгою про мешканців, які зареєстровані в будинку позивачки, з показів свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні показали, що [PERSON] не проживає в будинку, що належить [PERSON], із серпня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України та ст..150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім»ї, інших осіб, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, оскільки відповідач не являється членом її сім»ї, тому втратив право користування належним позивачці житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 19 вересня 2009 року у виконкомі Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, актовий запис № 01, від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, вживанням відповідачем спиртними напоями. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засіданні з'явилась, позов просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутність та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконкомом Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.8). Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.6), [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Марківської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.7) З березня 2011 року сторони мешкають окремо, шлюбні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру, вживанням відповідачем спиртними напоями. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд приймав заходи щодо примирення сторін у вигляді надання строку, але примирення не відбулося. На підставі ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі. 22.05.2008 року шлюб було розірвано, що стверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по утриманню та вихованню дочки [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Зазначає, що проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, діти їхні спільні, однак відповідач не бере участі в їх утриманні, та не допомагає їм матеріально, зовсім не цікавиться вихованням дітей і ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Вказує, що разом з дітьми перебуває у скрутному матеріальному становищі, одержує низьку заробітну плату, сама не може забезпечити потреби дітей, а відповідач ігнорує її прохання про надання матеріальної допомоги. В зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву від 09 жовтня 2014 року з проханням розглядати справу без її участі та наполягла на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву від 09 жовтня 2014 року про розгляд справи без його участі, та про визнання позову у повному обсязі. Суд, вислухавши і врахувавши думки позивачки і відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER], актовий запис № 11, виданого 03 грудня 2008 року Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області, та серії [NUMBER], актовий запис № 06, виданого 15 траня 2007 року Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області батьком [PERSON], яка народилася [INFO] року та [PERSON] який народився [INFO] року є [PERSON] (а.с.11-12). Згідно довідки № 326, виданої 15 вересня 2014 року Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області позивачка зареєстрована та проживає [ADDRESS] разом з дітьми, на утримання яких просить стягнути аліменти, та іншими членами сім`ї (а.с.13). Згідно довідки № 245, виданої 08 вересня 2014 року центром поштового зв'язку № 7 Харківської дирекції ДП поштового зв'язку «Укрпошта» заробітна плата позивача за період з березня по серпень 2014 року склала 5830,16 грн. (а.с.10). Таким чином, суд вважає обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню вимогу, щодо стягнення з відповідача [PERSON], який є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], яка народилася [INFO] року та [PERSON] який народився [INFO] року, на користь позивача аліментів на їх утримання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з розглядом справи в суді покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. В судове засідання сторони не з'явилися, у поданихписьмових заявах просили задовольнити позов, а справу слухати за їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 січня 2002 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено з липня 2009 року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який обґрунтувала тим, що 25 вересня 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені через те, що вони не зійшлися характером та поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними виникали суперечки та сварки. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 25 вересня 2004 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження актовий запис №319 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає та проживатиме з позивачем, про що вони зазначили у своїх заявах (а.с.13-14). Шлюбні відносини фактично припиненні через те, що сторони не зійшлися характером та поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними виникали суперечки та сварки. Приймаючи до уваги визнання позовних вимог з боку відповідача та не бажання сторін примирятися, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

17 вересня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначала, що їх неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, але відповідач, який є їх батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний і зобов'язаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, при цьому відповідач в своїй заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач в справі - [PERSON], [INFO], є їх батьком, що підтверджується копією свідоцтв про їх народження, виданих Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181, ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи обов'язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дітей, стан їх здоров'я, та стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

17 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.03.2011 року [PERSON] 25.03.2011 року отримав кредит у розмірі 7600 грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною картою. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 25.03.2011 року [PERSON] станом на 02.09.2014 року має заборгованість у розмірі 16646,69 грн., яка складається з наступного: 7584,46 грн. - заборгованість за кредитом; 7793,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина), 768,89 грн. - (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 16646,69 грн. за кредитним договором № б/н від 21.12.2005 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

17 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.05.2007 року [PERSON] 16.05.2007 року отримала кредит у розмірі 1200 грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У порушення норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 30.06.2014 року [PERSON] станом на 30.06.2014 року має заборгованість - 6145,45 грн., яка складається з наступного: 1182,89 грн. - заборгованість за кредитом; 4193,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 268,83 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 6145,45 грн. за кредитним договором № б/н від 16.05.2007 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд,

Outcome: approved