Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

18 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що на знаходиться в с. Борове, Зарічненського району, Рівненської області, вул. Шпакова, 55 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що 27 травня 2007 року помер її чоловік [PERSON]. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в с. Борове, Зарічненського району, Рівненської області, вул. Шпакова, 55. Вона є спадкоємцем за законом, та прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Покликаючись на те, що вона не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримала, просила визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні предявлений позов визнала. Суду пояснила, що є матірю спадкодавця [PERSON], на спадщину не претендує, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, позов просить задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2007 року помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.20). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на належне йому майно. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 55 на вул. Шпакова, с. Борове, Зарічненського району, Рівненської області (а.с.6-8), виписки з погосподарської книги № 8, особовий рахунок № 635 Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, власником будинку зазначений спадкодавець [PERSON] (а.с.23). Рішенням Борівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 20 квітня 2006 року [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Борове, по вул. Шпакова, 55 (а.с13). Судом встановлено, що позивач є дружиною померлого [PERSON], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії I-ЕГ № 027545, виданого 20 квітня 2001 року сільрадою Грудки Камінь-Каширського району Волинської області (а.с.9), а тому згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Відповідач [PERSON] є матірю спадкодавця [PERSON], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 373422, виданого 23 листопада 1975 року Борівською сільською Радою депутатів трудящих (а.с.22). Як вбачається з листа Зарічненської районної державної нотаріальної контори від 10 травня 2016 року № 01-16/160 після смерті [PERSON], який помер 27 травня 2007 року з заявою про прийняття спадщини зверталася лише дружина спадкодавця [PERSON] З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18 липня 2007 року вбачається, що після смерті [PERSON], 18 липня 2007 року заведено спадкову справу № 109 (а.с.14). Позивач [PERSON] прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 13 квітня 2016 року державний нотаріус Зарічненської державної нотаріальної контори Рівненської області відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: с. Борове, вул. Шпакова, 55, Зарічненського району, Рівненської області, з підстав відсутності правовстановлюючого документа на цей житловий будинок (а.с.5). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присудивши з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). На підставі ст.ст. 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved