Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

18.11.2020 року представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за добросовісним набувачем права власності на нерухоме майно. Вимоги звернення до суду мотивувала тим, що позивач [PERSON] купив у відповідача [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а у відповідача [PERSON] - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, та земельну ділянку площею 0,50 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га, ведення особистого селянського господарства - 0,25 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Оформити договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки позивач не може, так як відповідачі відмовляються від їх нотаріального посвідчення. В даний час позивачу потрібні правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, що змусило його звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02.12.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, позивач направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, до суду направили заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 25.10.2001 року, вбачається, що по [ADDRESS] знаходяться житловий будинок та господарські будівлі, власниками яких є [PERSON] та [PERSON] з часткою по 1/2 за кожним (а.с. 25). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 028804, виданого Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 25.12.1996 року, у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 0,1500 га, що розташована на території Великокобелячківської сільської ради та призначена для обслуговування будинку - 0,25 га та ведення підсобного господарства - 0,25 га (а.с. 28). З довідки виконкому Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/184 від 16.07.2020 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та земельна ділянка площею 0,25 га для ведення підсобного господарства, які належали [PERSON] , розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідачів [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.12.2005 року, повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13.12.2010 року, повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.01.1997 року та свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.07.1997 року (а.с. 14, 15, 18, 19). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2016 року (а.с. 20). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Згідно рішень Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.12.2016 року та 04.03.2020 року спадкове майно після померлої [PERSON] , що складається з земельної ділянки площею 1,50 га, земельної ділянки площею 5,02 га, що розташовані на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області і призначені для ведення особистого селянського господарства, частки (майнового паю) в пайовому фонді майна КСП, ПАФ «Україна» Новосанжарського району Полтавської області в розмірі 107460грн., оформила її дочка [PERSON] (а.с. 21-24). Але, 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не оформила. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.05.2018 року (а.с. 16). Після смерті [PERSON] 21.11.2018 року заведена спадкова справа № 24 у приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Дашівської В.М. Заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] . Інші спадкоємці, які претендують на спадщину, відсутні (а.с. 17). Згідно розписки від 18.07.2020 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 45000 грн. за продану нею 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як вбачається з розписки від 18.07.2020 року, [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 45000 грн. за продані нею 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельну ділянку загальною площею 0,50 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Факти купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна підтверджуються також і договором купівлі-продажу від 18.07.2020 року (а.с. 13). Намагаючись вирішити питання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, позивач неодноразово інформував відповідачів про заплановану дату візиту до нотаріальної контори на 31.07.2020 року, 18.08.2020 року та 04.09.2020 року. Відповідачі власноручно особисто отримували повідомлення від позивача, про що свідчать підписи [PERSON] та [PERSON] , але жодного разу вони не з`явилися на зазначену дату до нотаріуса (а.с. 32-37). Новосанжарська державна нотаріальна контора 23.09.2020 року за № 982 надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу є двостороннім договором, тому при його укладенні та реєстрації нотаріусом необхідна присутність як продавця так і покупця (а.с. 38). Крім цього, покупцеві роз`яснено, що подані ним документи не відповідають чинному законодавству для вчинення нотаріальної дії. А саме, у покупців відсутні правовстановлюючі документи щодо посвідчення права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Житловий будинок з господарськими будівлями належить померлим [PERSON] та [PERSON] . Земельна ділянка загальною площею 0,50 га належить померлому [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно нотаріусу не надано. Вищезазначену постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачем було направлено листом відповідачам 24.09.2020 року, про що свідчать квитанції AT «Укрпошта» (а.с. 39). Але, відповідачі проявляють бездіяльність щодо вирішення питання стосовно юридичного завершення оформлення спадщини. Позивачу була надана довідка від приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Дашівської В.М. про те, що [PERSON] є спадкоємицею після померлого батька. Також рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.12.2016 року та від 04.03.2020 року підтверджують факт, що [PERSON] оформила інше спадкове майно після померлої матері. Про те, що відповідачі не оформили право власності на спірне нерухоме майно після смерті батьків позивачу стало відомо лише після отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Особисто відповідачі запевнили, що усі питання щодо оформлення документів вирішені. Відповідачі отримали кошти в повному обсязі за продане нерухоме майно та [PERSON] володіє вищезазначеним нерухомим майном, виконав поточний ремонт, організував догляд за майном, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Факти укладення угоди, передачі грошей за нерухоме майно підтверджуються договором купівлі-продажу та розписками від 18.07.2020 року, однак нотаріального посвідчення угоди про купівлю-продаж нерухомості між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 18.07.2020 року, який нотаріально не посвідчений, є добросовісним набувачем, оскільки на момент укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, він не знав про існування тих обставин, що відповідачі за договором купівлі-продажу не мали права на відчуження вказаної нерухомості, оскільки не є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки. Тож, позивач змушений був звернутися до суду для набуття права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісний набувач, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. На теперішній час відповідачі не оспорюють підписаний договір купівлі-продажу, не мають до позивача будь-яких майнових претензій, умови згаданого договору купівлі-продажу не порушують права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми, є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договорів купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах, тому суд вважає, що є підстави задовольнити даний позов.

Outcome: approved