Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

19.07.2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 120000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач [PERSON] , перебуваючи на посаді начальника управління цивільного захисту ГУ МЧС в Одеській області, при виконанні службових обов`язків, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду за участю штатного службового автомобіля, який належить ГУ МЧС в Одеській області, під керуванням штатного водія служби цивільного захисту ГУ МЧС в Одеській області. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав пошкодження, які привели до значного погіршення здоров`я, внаслідок чого йому встановлена друга група інвалідності з 60 відсотковою стійкою втратою професійної дієздатності та потребою забезпеченням автомобілем з ручним керуванням та коляскою з електроприводом, що на думку позивача є підставою для стягнення моральної шкоди саме з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області позовні вимоги визнав частково у розмірі 5000 гривень. У судовому засіданні встановлено, що 09.03.2012 при виконанні службових обов`язків позивач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за участю штатного службового автомобіля MITSUBISHI L200 р/н [NUMBER] Головного управління МНС України в Одеській області. Позивач до 02.12.2015 року проходив службу цивільного захисту в Головному управлінні ДСНС України в Одеській області на посаді першого заступника начальника Головного управління, за спеціальним званням полковник служби цивільного захисту. Згідно з наказом ДСНС України (по особовому складу цивільного захисту) від 12.11.2015 № 640 «Про звільнення із служби [PERSON] .» (копія наказу долучена Позивачем до матеріалів цієї справи) полковника служби цивільного захисту Позивача, колишнього першого заступника начальника Головного управління ДСНС України в Одеській області, який перебував у розпорядженні начальника Головного управління ДСНС України в Одеській області було звільнено зі служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за підпунктом 3 пункту 176 (за станом здоров`я) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593 (далі - Положення № 593). Згідно із наказом Головного управління ДСНС України в Одеській області від 02.12.2015 № 1664 «Про прибуття на службу та виключення з кадрів ДСНС України» (копія наказу долучена Позивачем до матеріалі з цієї справи) Позивача з 02.12.2015 виключено із кадрів ДСНС , виплачено матеріальну допомогу при звільнення тощо та знято з усіх видів забезпечення. 04.11.2015 року позивачу була встановлена II група інвалідності строком до 01.12.2016, що підтверджується довідкою Обласної МСЕК м. Одеси серія 10ААА № 125924 Згідно свідоцтва про хворобу № 1625 від 21 10.2015 Центральної лікарської- експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв захворювання позивача пов`язані з виконанням - обов`язків служби Відповідно до вимог ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування: моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ч. 4 ст. 23 ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Таким чином, особа, якій завдано моральної шкоди, має право на її відшкодування незалежно від інших виплат, які вона отримала, чи могла б отримати. За змістом ст. 1167 ЦК, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Отже, у ч. 2 ст. 1167 ЦК передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 1174 ЦК шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. За змістом ч.ч. 1, 5 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення Цивільного кодексу України, - моральна шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. У судовому засіданні встановлено, що джерело підвищеної небезпеки - автомобіль Мitsubishi L-200 р/н [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, знаходився у володінні та користуванні Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в Одеській області, який є окремою юридичною особою, яка повинна нести відповідальність внаслідок ДТП. Суд приходить до висновку, що позивачу була завдана значна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, а тому розмір моральної шкоди у сумі 50000 гривень буде відповідати вимогам розумності і справедливості.

Outcome: partial