Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

19.02.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи з 14.02.2019 та до досягнення дитиною повноліття; та на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн щомісячно, починаючи з 19.02.2019 року та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, у сторін народились діти - донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Як вказує позивач, діти проживають разом із нею, знаходяться повністю на її утриманні та вихованні. Наразі [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] . Однак, після розлучення відповідач коштів на утримання дітей не надає. Позивач зазначає, що на даний час відповідач не отримує регулярного офіційного доходу, у зв`язку з чим просить стягнути кошти у твердій грошовій сумі. У зв`язку з викладеним, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.03.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. Сторони у судове засідання 13.06.2019 року не з`явилися, до початку судового засідання позивач та представник відповідача надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в своїй письмовій заяві представник відповідача позов про стягнення аліментів визнав в повному обсязі. Із врахуванням неявки сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 05.02.2013 року, та серії [NUMBER] , виданого 04.10.2016 року (а.с. 7, 8). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.04.2018 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] 02.04.2016 у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 75 - розірвано (а.с. 4-6). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. У відповідності до статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частиною першою ст. 191 СК України також передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, враховуючи надані позивачем докази, а також беручи до уваги те, що представник відповідача позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, наявності інших дітей або непрацездатних членів родини та інших обставин, визначених законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивач на утримання малолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, з індексацією відповідно до закону,починаючи з дня пред`явлення позову до суду 19.02.2019 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Разом з тим суд відмовляє в задоволенні позову в частині визначення дати, з якою позивач просить стягувати аліменти на утримання [PERSON] , оскільки позов подано 19.02.2019 року, а дата стягнення аліментів вказана безпідставно як 14.02.2019 року, що суперечать вимогам чинного законодавства. Окрім того, суд зазначає, що оскільки відповідач (його представник) визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, від якого позивач звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial