Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

17 жовтня 2018 року ТОВ « Фінансова компанія є гроші» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої тим, що між ТОВ «ФК є гроші» та [PERSON] був укладений договір № 3525709164-000853 від 13.04.2018 р. про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://е-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] грошові кошти у сумі 1400,00 гривень. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 03.10.2018 року має заборгованість в розмірі 12591,18 грн., яка складається з: 1400,00 грн. - заборгованість за кредитом; 4513,18 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 6678,00 грн. - заборгованість за пенею. Тому просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ « Фінансова компанія є гроші» заборгованість за договором № 3525709164-000853 від 13.04.2018 року в сумі 12591,18 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 1762,00 грн та витрат на юридичні послуги. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомила. Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ч.3, 6 ст.11 Закону України від 03.09.2015 №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон №675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону № 675 - VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1ст.3 Закону №675-VIIIодноразовий ідентифікатор - алфавітно- цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким чином, договір 3525709164-000853 від 13.04.2018 року є письмовим договором. Згідно зі ст.526, 527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Суд встановив, що 13 квітня 2018 року між ТОВ «ФК є гроші» та [PERSON] був укладений договір № 3525709164000853 від 13.04.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. За умовами договору відповідач отримав позику у сумі 1400,00 гривень зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 730 % річних. Відповідно до пунктів 5.2, 5.3, 5.4 строк дії договору становить 15 днів. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 27.04.2018 р. У випадку прострочення відповідачем зобов`язання сторони погодили пеню у розмірі 3% за кожний день прострочення (п.7.1 договору). Договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://е-groshi.com і виконання ним певних дій. Згідно зі ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. ТОВ «ФК є гроші» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, перевівши на картковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 1400,00 гривень, що підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі онлайн» від 13.04.2018. Відповідач, у порушення зазначених норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, допустивши станом на 03.10.2018 року заборгованість у розмірі 12591,18 грн., яка складається з: 1400,00 грн. - заборгованості за кредитом; 4513,18 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 6678,00 грн.,- заборгованості за пенею. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залищилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Позивач має право на стягнення пені, адже такий вид забезпечення зобов`язання передбачений п.7 договору. Враховуючи вище вказане, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 12591,18 грн., що складається із: 1400,00 грн. - заборгованість кредитом; 4513,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6678,00 грн. - заборгованості за пенею. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесений позивачем судовий збір в сумі 1762,00 грн. Крім того, позивачем заявлена вимога про розподіл витрат на юридичні послуги. Суд відмовляє у відшкодуванні цих витрат, оскільки такого виду судових витрат не існує. У свою чергу витрати на професійну правничу допомогу можуть бути відшкодовані, якщо ці витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката. Доказів того, що надання цієї допомоги здійснене адвокатом не надано. Таким чином, у розподілі витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved