Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

18.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 33238,00 грн. за період з 09.12.2015 року по 23.08.2016 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 03.04.1984 року по 09.12.2015 року працювала в Публічному акціонерному товаристві «Чернігівський завод радіоприладів» та була звільнена 09.12.2015 року за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 12). 02.06.2016 року Деснянським районним судом м. Чернігова було видано судовий наказ № 750/5297/16-ц, яким було стягнуто з публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів», 14030, м. Чернігів, вул. Одинцова, 25, код ЄДРПОУ 14307392, МФО 353649, р/р 26001051400227 у філії АТ «Укрексімбанк» на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]), проживаючої за адресою: [INFO], заборгованість у сумі 638 грн. 10 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (а.с. 14). Згідно із випискою ПАТ КБ «Приватбанк» по картці розрахунок із позивачем було проведено відповідачем 23.08.2016 року (а.с. 13). Відповідно до довідки ПАТ «ЧеЗаРа» від 14.11.2016 року № 466/656 середньоденний заробіток [PERSON] без утримання податку та обовязкових платежів склав 128,74 грн. В судовому засіданні встановлено, що позивач два останні місяці перед звільненням (жовтень та листопад 2015 року) працювала на умовах чотириденного робочого тижня, що також визнала позивач, а отже цей факт в силу положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. Затримка розрахунку при звільненні мала місце у період з 10.12.2015 року по 23.08.2016 року тобто 135 днів , отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 17379,9 грн. без утримання податків й інших обовязкових платежів (128,74 грн. (середньоденний заробіток)*135 днів). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до правової позиції Верховного суду України висловленої у постанові від 27.04.2016 року у справі № 6-113цс16 якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбовляє його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Разом із тим в своїй Постанові ВСУ зазначив, що необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. В судовому засіданні встановлено, що середньомісячна заробітна плата [PERSON] становила 2061,39 грн., а розмір заборгованості із виплати заробітної плати склав 638,10 грн., що у відсотковому співвідношенні становить 31 %. Оскільки частка заборгованості із заробітної плати становить 31 % від середньомісячної заробітної плати стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню така ж частка середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 5387 грн 77 коп. без утримання податків й інших обовязкових платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже оскільки позов задоволено на 31 відсоток з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 170 грн. 87 грн.

Outcome: partial