Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

19 березня 2014 року комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі - КП «Компанія «Вода Донбасу») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за водопостачання. Зазначало, що відповідач мешкає в будинку [ADDRESS] та є споживачем послуг з водопостачання, які надає позивач. На ім'я відповідача відкрито особовий рахунок за [NUMBER]. Посилаючись на те, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачував послуги з водопостачання, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2013 року по 01 березня 2014 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 3 340,33 грн., яка до теперішнього часу не погашена, просило стягнути з [PERSON] на користь КП «Компанія «Вода Донбасу» заборгованість за послуги з водопостачання в розмірі 3 340,33 грн. (а.с. 3). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 26 травня 2014 року КП «Компанія «Вода Донбасу» у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 33-34). В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 35-36). В судове засідання апеляційного суду представник позивача - КП «Компанія «Вода Донбасу» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення уповноваженій особі КП «Компанія «Вода Донбасу» 24 червня 2014 року повістки про явку до суду 01 липня 2014 року (а.с. 56). Представник позивача Шилова Г.М., яка діє на підставі довіреності юридичної особи від 16 грудня 2013 року за № 03-57 (а.с. 58), надіслала заяву від 27 червня 2014 року про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що доводи апеляційної скарги підтримує (а.с. 57). Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, з'явився його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 22 квітня 2014 року, посвідченої спеціалістом 1 категорії з ДРАЦС виконкому Артемівської міської ради м. Дзержинська (а.с. 12), проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню частково з наступних підстав: З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] з 27 вересня 2006 року був зареєстрований в [ADDRESS], та є споживачем послуг з водопостачання, які надає позивач, що підтверджується особовим рахунком [NUMBER], який відкритий позивачем на ім'я відповідача (а.с. 5). Відмовляючи КП «Компанія «Вода Донбасу» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за водопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що з травня 2008 року [PERSON] встановлено прилад обліку спожитої холодної води, проте оплата послуг ним проводилась без врахування показань приладу обліку, в травні 2012 року прилад обліку мав пройти повірку, з травня 2012 року він не опломбований і нарахування плати за послуги згідно попередження позивача від 14 серпня 2012 року за період з травня 2012 року по жовтень 2013 року здійснюється без врахування показників лічильника, а тому показання приладу обліку, які зняті 18 жовтня 2013 року, - 957 куб.м не можуть бути прийняті до розрахунку. З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, до них суд дійшов порушивши норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п. 4 частини 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення. Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875 - IV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом. Зазначене передбачено і ст. 22 Закону України від 10 січня 2002 року № 2918-III «Про питну воду та питне водопостачання», згідно якої споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньобудинкових мереж та обладнання. Статтею 32 Закону України від 10 січня 2002 року № 2918-III «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що за надання послуг з питного водопостачання споживач вносить плату за нормами і тарифами, що регулюються у встановленому законодавством порядку. Порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлюється законодавством. Такий порядок справляння плати за надання послуг з питного водопостачання встановлений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), та згідно пункту 1 цих Правил вони регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги). Відповідно до пунктів 9-10 цих Правил оплата послуг здійснюється за показаннями квартирних (будинку садибного типу) засобів обліку води. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Згідно п. 14 Правил показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Сторони визнають, що за об'єктом споживання холодної води за адресою: [ADDRESS] з травня 2008 року встановлено прилад обліку холодної води тип qn 1,5; заводський № 2714604, завод виробник Словаччина, первинні показання приладу обліку - 1 куб.м. Представник відповідача [PERSON] визнає, що, починаючи з 2012 року плату за водопостачання відповідач здійснював без врахування показань засобів обліку, показання приладу обліку щомісяця не знімав. Відповідно до п. 15 Правил засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує послуги з централізованого постачання холодної води згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання (абзац 5 п. 15). Сторони визнають, що в травні 2012 року прилад обліку відповідача мав пройти періодичну повірку. З матеріалів справи встановлено, що прилад обліку таку повірку пройшов, що підтверджується наданими представником позивача доказами: - протоколом повірки від 11 травня 2013 року, згідно якого прилад обліку холодної води заводський № 27.14604, тип qn 1,5, придатний до експлуатації (а.с. 24); - згідно відомості за підписом інженера метролога Дзержинського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства прилад обліку тип qn 1,5, заводський № 2714604, завод виробник sensus, дата випуску 2008, пройшов останню повірку 11 травня 2012 року, дата наступної повірки - 10 травня 2016 року, показання після повірки - 831 куб.м (а.с. 29). Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що прилад обліку не проходив ніякої повірки, є необгрунтованими. Вона визнає, що в травні 2012 року працівники водоканалу на її клопотання та у її відсутність, як вона вважала, здійснили повірку приладу обліку. Проте в серпні 2012 року вона отримала повідомлення від позивача про те, що міжповірочний інтервал повірки засобу обліку сплинув, а тому нарахування плати за водопостачання їй з 05 травня 2012 року здійснюється за нормами споживання. В зв'язку із отриманням цього повідомлення вважає, що фактично повірку приладу обліку працівники водоканалу не здійснили. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем докази про повірку приладу обліку відповідача 11 травня 2012 року, відповідачем суду не надано. Крім того, і суду першої інстанції, і суду апеляційної інстанції представником відповідача був наданий паспорт на водолічильник, згідно якого 11 травня 2012 року Дзержинським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства здійснено повірку приладу обліку холодної води заводський № 2714604, тип qn 1,5 (а.с. 59). Оскільки несправність засобу обліку води, що не підлягає усуненню, під час повірки 11 травня 2012 року встановлена не була, то підстави для переведення відповідача на плату за послуги водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання відсутні, навіть у разі, якщо прилад обліку своєчасно б не пройшов повірку, що судом першої інстанції не враховано та суд безпідставно 14 травня 2014 року зобов'язав позивача надати йому розрахунок плати за водопостачання, виходячи з норм споживання. З особового рахунку [NUMBER] на ім'я [PERSON] встановлено, що він на плату за послуги водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання з травня 2012 року не переводився (а.с. 5). Надане представником відповідача [PERSON] суду першої інстанції повідомлення від 14 серпня 2012 року, згідно якого будинок [ADDRESS] з 05 травня 2012 року переведено на плату за послуги водопостачання згідно з нормами споживання (а.с. 23), не є доказом фактичного переведення відповідача на таку плату. Представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що таке повідомлення було направлено відповідачу у зв'язку з тим, що після проведення 11 травня 2012 року повірки приладу обліку відповідач не надав відповідний акт повірки до відповідної служби водоканалу та не викликав його працівників для опломбування повіреного приладу обліку. Факт повірки приладу обліку встановлено вже під час розгляду справи судом. З матеріалів справи встановлено, що 18 жовтня 2013 року ввід холодної води до об'єкту споживання - [ADDRESS] (споживач [PERSON]) був опломбований через витоки води після приладу обліку споживача, що підтверджується актом від 18 жовтня 2013 року, складеним представниками позивача (а.с. 13). Згідно акту виведення з експлуатації приладу обліку холодної води від 18 жовтня 2013 року, який був складений представниками позивача, на підключення у дворі виведений з експлуатації прилад обліку холодної води заводський № 2714604, завод виробник - Словаччина, з останніми показаннями 00957 куб.м, у зв'язку із опломбуванням вводу (а.с. 14). Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за постачання холодної води, виходячи з останніх показань засобу обліку 00957 куб.м (а.с. 3, а.с. 5). Заперечуючи проти позову, представник відповідача [PERSON] посилалась на те, що ці показання приладу обліку є невірними. Згідно п. 16 Правил у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки. Посилаючись на невірність показань 00957 куб.м, представник відповідача відповідно до п. 16 Правил не здійснила позачергову повірку приладу обліку та не надала суду доказів про наявність у показаннях приладу обліку помилки, яка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, а тому суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про неможливість врахування показань приладу обліку 00957 куб.м, які були зняті 18 жовтня 2013 року за участю представників виконавця послуг при опломбуванні вводу споживача. Посилаючись на те, що показання приладу обліку, які зняті 18 жовтня 2013 року, - 957 куб.м, не можуть бути прийняти до розрахунку, суд першої інстанції в порушення вимог частини 4 ст. 10 ЦПК України не встановив чи має відповідач заборгованість за водопостачання, не зробив відповідних правових висновків та фактично усунувся від вирішення спору між сторонами. Позивач просить стягнути заборгованість за послуги з водопостачання, виходячи з останніх показань засобу обліку 00957 куб.м, що були встановлені станом на 18 жовтня 2013 року у зв'язку із опломбуванням вводу. Враховуючи, що станом на 18 жовтня 2013 року показання приладу обліку холодної води складали 00957 куб.м, а згідно особового рахунку відповідача [NUMBER] станом на 01 жовтня 2013 року показання приладу обліку складали 00116 куб.м, різниця складає 841 куб.м (00957 - 00116), а вартість наданих послуг, виходячи з тарифу 4,164 грн. за 1 куб.м - 3 501,92 грн. Згідно особового рахунку відповідача станом на 01 жовтня 2013 року він мав переплату 161,59 грн., тобто заборгованість відповідача станом на 18 жовтня 2013 року складала 3 340,33 грн. (3 501,92 - 161,59) і до теперішнього часу вона не погашена. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Оскільки строки оплати послуг, наданих в період до 18 жовтня 2013 року сплили, відповідачем заборгованість до теперішнього часу не погашена, позовні вимоги про стягнення цієї заборгованості підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного неврахування судом першої інстанції показань приладу обліку холодної води, як станом на 18 жовтня 2013 року, так і станом на час повірки 11 травня 2012 року, є обґрунтованими. Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с. 1-2). Відповідно до ст. 2, п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду). Згідно ст. 8 Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VIІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2014 року складала 1 218 грн. Виходячи з задоволених позовних вимог 3 340,33 грн., судовий збір складає 243,60 грн. (3 340,33 х 1% = 33,40 грн., але не менш 1 218 х 0,2= 243,60), які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. Підстави для відшкодування відповідачу судового збору в розмірі 365,40 грн., про що він зазначає в апеляційній скарзі, відсутні.

Outcome: partial