overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

19 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Драбівського районного управління юстиції Черкаської області за актовим записом №73, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 028593 від 19.09.2007 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем по справі. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо і не спілкуються. Причиною цьому стало те, що відповідач постійног зраджував подружній вірності, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, направивши до суду заяву, в якій на позовних вимогаха наполягала повністю та просила суд розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу по наявних матеріалах, за відсутності учасників процесу. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~19 вересня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 липня 2015 року в сумі 31714,18 гривень яка складається із заборгованості за кредитом 18809,86 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10067,93 грн; заборгованості за пенею та комісією 850 грн; крім того штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) 500 грн; штрафу (процентна складова) 1486,39 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1218 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, повідомив суду визнання позову та просьбу вирішити справу без його участі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 19 вересня 2007 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 31 липня 2015 року в сумі 31714,18 гривень які складаються із заборгованості за кредитом 18809,86 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10067,93 грн; заборгованості за пенею та комісією 850 грн; крім того штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) 500 грн; штрафу (процентна складова) 1486,39 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат 1218 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

19 вересня 2009 року позивач уклав з відповідачкою шлюб, який зареєстрований Стрілківською сільською радою Генічеського району, Херсонської області, актовий запис №6. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося, вони різні люди з несумісними поглядами на життя, в зв'язку з чим відносини між ними, як чоловіка і дружини зіпсувалися, спільне господарство ними не ведеться, проживають окремо з січня 2013 року, спору про поділ спільного майна не має, ними досягнуто угоди про місце проживання та утримання дітей. Позивач в судовому засіданні викладені обставини підтвердив, вимоги позову підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні вимоги позову визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що сімейні відносини між позивачем та відповідачкою припинені з січня 2013 року, спільне господарство не ведеться, примиритися сторони не бажають, родину зберегти не можливо, шлюб позивача та відповідачки слід розірвати, оскільки збереження шлюбу протирічить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

19 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюбні стосунки між ними були припинені наприкінці січня 2014 року з причини втрати між ними взаєморозуміння, що призвело до того, що вони стали проживати окремо. Проживаючі окремо ніхто з них не зробив належних заходів до примирення, сім*я розпалась. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевірив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з підстав того, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, на примирення не згодні. Суперечки про розділ майна між сторонами не існує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

19 вересня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-22044-190911, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах придбання певного майна/послуг грошові кошти в сумі 11 423 грн., зі сплатою 0.01% річних за користування кредитом з терміном до повного погашення. В липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 4 002 грн. 15 коп. посилаючись на те, що останній не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів. В судове засідання представник позивача подав заяву про слухання справи у їх відсутність та позовні вимоги підтримує. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 19 вересня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 004-22044-190911, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику у тимчасове користування на умовах придбання певного майна/послуг грошові кошти в сумі 11 423 грн., зі сплатою 0.01% річних за користування кредитом з терміном до повного погашення. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого станом на 07 квітня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 4 002 грн. 15 коп. з яких: 2 888 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом; 0.05 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1 113 грн. 75 коп. - заборгованість по комісії. Ці обставини підтверджуються: копією кредитного договору № 004-22044-190911 від 19 вересня 2011 року; умовами надання кредиту фізичним особам; розрахунком заборгованості по кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлене суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання по кредитному договору в результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

19 вересня 2011 року між Публічним Акціонерним Товариством КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту зі сплатою за користування кредитом відсотків в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач кошти отримав. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконав. Станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача за кредитом становить 4132,64 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства КБ ПриватБанк, заборгованість по кредитному договору б\\н від 19.09.2011 року на загальну суму 4132,64 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але ним подано заяву в якій він вказує, що він позов підтримує, просить справу розглядати в його відсутності і проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку але від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із кредитного договору № б\\н від 19.09.2011 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ ПриватБанк надав Позичальнику [PERSON] у кредит кошти в сумі 600,00, як ліміт на кредитну картку Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.09.2011 року станом на 30.06.2015 року позичальник не виконав умов кредитного договору, а саме не сплачує кредит та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та має заборгованість в сумі 4132,64 грн. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка має невиконанні грошові зобов'язання перед позивачем, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі вище викладенного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

19 вересня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Позивачка просила ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, згідно поданих до суду заяв, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

19 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 23155,65 грн., заборгованність за кредитом 1916,26 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 16661,33 грн, заборгованість за пенею та комісією 2999,22 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1078,84 грн., всього загальна сума забогованості склала 23155,65 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 вересня 2013 року в розмірі 23155,65 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 19 вересня 2013 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 жовтня 2016 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 23155,65 грн., заборгованність за кредитом 1916,26 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 16661,33 грн, заборгованість за пенею та комісією 2999,22 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1078,84 грн., всього загальна сума забогованості склала 23155,65 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

19 вересня 2013 року позивачка звернулася до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування своєї вимоги позивачка вказала, що з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Дитина знаходяться на ії утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, внаслідок чого вона змушена звернутися до суду. Після уточнення позовних вимог просила стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки заробітної плати. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у ії відсутність, підтримала позовні вимоги, просив стягнути аліменти. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів не заперечував. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

19 вересня 2013 року по справі винесене рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. До суду надійшла заява [PERSON] про винесення додаткового рішення по вищевказаній справі, оскільки судом не зазначений технічний опис, загальна та житлова площа квартири. Сторони в судове засідання не зявились, тому у звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, судом вирішено питання про визнання права власності [PERSON] на квартиру №49 будинку №2 на ж/м Тополя-1 у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом від після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 05 березня 2013 року. Але судом не був зазначений технічний опис, загальна та житлова площа квартири. Вказана квартира, відповідно технічного паспорту на квартиру від 02.09.2013 року, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. та складається з коридору, площею 8,2 кв.м., ванної, площею 2,1 кв.м., вбиральні(сполучено), площею 0,9 кв.м., кухні, площею 6,9 кв.м., житлової кімнати, площею 18,0 кв.м., житлової кімнати, площею 10,7 кв.м., вбудованої шафи, площею 0,5 та 0,7 кв.м., балкону, площею 1,9 кв.м. Відповідно п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Оскільки позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру №49 будинку №2 на ж/м Тополя-1 у м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом від після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 05 березня 2013 року були задоволені в повному обсязі та судом не був зазначений технічний опис, загальна та житлова площа квартири, тому суд дійшов висновку, що слід задовольнити заяву позивача та винести додаткове рішення по справі, де квартира №49 будинку №2 на ж/м Тополя-1 у м. Дніпропетровську, відповідно технічного паспорту від 02.09.2013 року, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. та складається з коридору, площею 8,2 кв.м., ванної, площею 2,1 кв.м., вбиральні(сполучено), площею 0,9 кв.м., кухні, площею 6,9 кв.м., житлової кімнати, площею 18,0 кв.м., житлової кімнати, площею 10,7 кв.м., вбудованої шафи, площею 0,5 та 0,7 кв.м., балкону, площею 1,9 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

19 вересня 2014 р. [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], 2010 року народження, аліменти у розмірі 1000 гр. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і дала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач проти позову заперечував, в обґрунтування чого пояснив, що позивачка не надає йому можливості бачитися з дитиною. Позивачка проживає з іншим чоловіком, який теж повинен матеріально допомагати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Позивачка і відповідач з 2008 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі. Вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач з сім'єю не проживає, належної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, вимоги позивачки ґрунтуються на законі. У відповідності до ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачкою. Позивачка працює, її заробітна плата складає 2400 гр. щомісяця.. Відповідач офіційно не працює. Стан здоров»я відповідача задовільний. На утриманні відповідача інших дітей або непрацездатних осіб немає. Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1000 гр. щомісяця на одну дитину, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гр. кожного місяця. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивачки суд на підставі ст.. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 гр. 60 коп..

Outcome: approved