Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

19 квітня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - позивачі) звернулися до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Миколаївська філія Товарної біржі Українська біржа нерухомості, про визнання дійсним договору № 89/2 міни квартири на квартиру від 30.12.1996. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що 30.12.1996 між ними та відповідачами було укладено договір міни № 89/2 квартири на квартиру, відповідно до умов якого позивачі придбали у відповідачів квартиру № 1, розташовану у селі Сливине Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Південній, будинок №2. Вказаний договір укладено сторонами у Миколаївській філії Товарної біржі Українська біржа нерухомості і відповідно до вимог ст. 15 Закону України Про товарну біржу зареєстрований за № 89/2 від 30.12.1996. Відповідно до умов вказаного договору подальшому нотаріальному посвідченню він не підлягає. Такий пункт було включено до договору на підставі ч. 2 ст. 15 Закону України Про товарну біржу, якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Обовязкове нотаріальне посвідчення Цивільним кодексом УРСР, який був чинним на дату укладення договору міни, було передбачено лише для договорів відчуження житлових будинків. Отже, після укладення договору міни сторони не здійснювали його нотаріального посвідчення. На даний час у позивачів виникла необхідність розпорядитися квартирою, але у нотаріальній конторі позивачам в усній формі було відмовлено у посвідченні будь-яких правочинів щодо квартири, яка була предметом договору міни, оскільки згідно з вимогами ст. ст. 657, 716 Цивільного кодексу України, що діє на даний час, договори відчуження житлових будинків (квартир) підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином позивачі не можуть розпорядитися належною їм квартирою, і, посилаючись на ч. ч. 2, 5 ст. 220 Цивільного кодексу України, звернулися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. У судове засідання позивачі не зявилися, при цьому подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, при цьому подали до суду заяви, у яких позовні вимоги визнали у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечували просили суд розглядати справу за їх відсутності. Також направили на адресу суду копію свідоцтва про смерть [PERSON]. Ухвалою суду від 25.05.2016 провадження у справі в частині вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], закрито. Представник Миколаївської філії Товарної біржі Українська біржа нерухомості у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого. 30 грудня 1996 року у Миколаївській філії Товарної біржі Українська біржа нерухомості між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір № 89/2 міни квартири на квартиру. Відповідно до умов Договору № 89/2 міни квартири на квартиру від 30.12.1996 [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали [PERSON], [PERSON], [PERSON] у власність належну їм квартиру № 1, розташовану у м. Миколаєві, с. Сливине, вул. Південна, 2, яка складається із трьох кімнат, загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 37,8 кв.м., в обмін на іншу квартиру, яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON][ADDRESS], яка знаходиться у м. Миколаєві, с. Сливине, вул. Південна, 4, яка складається з однієї кімнати, загальною площею 32,2 кв.м., житловою 16,7 кв.м. Вказані квартири належать [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.09.1995 за № 6906-Э, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду Райагропромтехника, зареєстрованого в БТІ 26.12.1995 № 165, а також [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду Райагропромтехника, від 05.07.1995 № 6506-Э, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 25.07.1995 в реєстрі № 169. Усі суттєві умови за договором міни сторонами були виконані, відбулося повне виконання договору. Право власності на придбане нерухоме майно було зареєстровано за позивачами у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що 06 лютого 1997 року виконане Реєстраційне посвідчення та записано в реєстрову книгу за № 165, що підтверджується Реєстраційним посвідченням від 06.02.1997. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. З огляду на викладене вимоги позивачів є обґрунтованими, визнані відповідачами, і відтак є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved