Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

18.02.2020р. [PERSON] через свого представника - адвоката Довгаля С.М. (діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру від 03.02.2020р. - а.с. № 42,43) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП (а.с. № 3 - 6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.02.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 44). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.06.2020р. з огляду на те, що відповідач, отримавши документи суду, відзиву не надав, здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 57). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 24.06.2019р. о 12 год. 28 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Форд», д/н [NUMBER] , рухався в районі будинку № 31 - А по вул. Січеславська Набережна у місті Дніпро, де не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н [NUMBER] , під керуванням позивачки, після чого автомобіль «Тойота» продовжив некерований рух вперед та здійснив наїзд на автомобіль «Фольксфаген», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Тойота», д/н [NUMBER] , що належить позивачці на праві власності. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2019р. по справі № 201/9151/19 винним у скоєнні вищезазначеного ДТП визнано відповідача - [PERSON] . Згідно з висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля № 100/19 від 12.07.2019р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Тойота», д/н [NUMBER] , склала 175 597 грн. 22 коп., а вартість матеріального збитку - 120 352 грн. 91 коп. Відповідно до акту ПП [PERSON] № 00908-1-2019 здачі - приймання робіт та копії чека № 00908-1-1-2019 від 09.08.2019р., фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки склала 123 860 грн. Позивачка отримала страхове відшкодування від страхової компанії відповідача в сумі 100 000 грн., якого недостатньо для компенсації матеріальної шкоди. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 1166, 1188, 1194 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача різницю між завданою шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням в сумі 23 860 грн., відшкодувати моральну шкоду, яку позивачка оцінила у розмірі 10 000 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. та по сплаті судового збору у розмірі 1 605грн.60 коп. Представник позивачки - адвокат Довгаль С.М. у наданій суду заяві від 27.10.2020р. просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення заперечував, просив прийняти рішення в порядку загального позовного провадження (а.с. № 80). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які були призначені на 24.09.2020р. та на 27.10.2020р., двічі поспіль не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою реєстрації, наданою ВОМІ ГУ ДМС в Житомирській області (а.с. № 50), про що свідчить повернутий на адресу суду конверт із судовою повісткою на 24.09.2020р. з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та відомості з Веб-сайту Укрпошта (а.с. № 60, 68,69). Окрім того, про день та час слухання справи відповідач був повідомлений шляхом надіслання SMS- повідомлення (а.с. № 61,66) та на офіційному сайті «Судова влада України» судом було розміщене оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 27.10.2020р., на яке відповідач також не відреагував (а.с. № 67). Про причини неявки суд не сповістив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або про неможливість явки до суду не надав, правом надання відзиву, після отримання копії позовної заяви 03.04.2020р. (а.с. № 55) також не скористався. З урахуванням положень п. 4 ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. За таких обставин та на підставі ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд 27.10.2020р. розглянув справу за відсутності сторін (їх представників) та без технічної фіксації судового процесу технічними засобами. Підстав для винесення по справі заочного рішення у цій справі не має, оскільки немає сукупності підстав для винесення заочного рішення, яка передбачена ст. 280 ЦПК України, в нашому випадку немає згоди представника позивачки на ухваленні по справі заочного рішення ні по тексту позову, ні в заяві до суду від 27.10.2020р. (вимоги п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України). Ухвалою суду від 27.10.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) суд відмовив представнику позивачки - адвокату Довгалю С.М. в задоволенні клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с. № 80) з огляду на те, що ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.06.2020р. здійснено перехід до розгляду справи саме в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з урахуванням ціни позову (ч.3 та ч. 4 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України) (а.с. № 57). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 24.06.2019р. о 12 год. 28 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Форд», д/н [NUMBER] , рухався в районі будинку № 31 - А по вул. Січеславська Набережна у місті Дніпро, де не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка зупинилась попереду, після чого автомобіль «Тойота» продовжив некерований рух вперед та здійснив наїзд на автомобіль «Фольксфаген», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху Україні, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортним засобам. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2019р по справі № 201/9151/19, яка набрала законної сили 16.09.2019р., [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. № 8). Власником автомобіля «Тойота», д/н [NUMBER] , є позивачка [PERSON] (а.с. № 82). Зміна прізвища позивачки відбулась у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. № 52 зв. сторінка). Як вбачається з висновку експертного дослідження експерта [PERSON] від 12.07.2019р. № 100/19, вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Rav 4, д/н [NUMBER] , складає 175597,22 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля - 120 352 грн. 91коп. (а.с. № 9-21). Між тим, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки склала 123 860 грн., що підтверджується актом ПП [PERSON] № 00908-1-2019 здачі - приймання робіт та копії чека № 00908-1-1-2019 від 09.08.2019р. (а.с. № 39,40). Як зазначає позивачка, автомобіль «Форд», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та власником якого є [PERSON] на момент ДТП, був застрахований в АТ « СГ «ТАС» За зверненням позивачки, страховою компанією сплачено на її картковий рахунок страхове відшкодування в сумі 100 000 грн. (а.с. № 41). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, неправомірними діями відповідача [PERSON] , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачці було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 20.01.2016р. у справі № 6-2808цс15 та від 14.09.2016р. у справі № 6-725цс16, зазначено про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. З наведеного слідує, що особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018р. у справі № 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18). На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що позивачкою надано належні письмові докази на підтвердження розміру фактичних витрат на ремонт автомобіля Тойота», д/н [NUMBER] , на суму 123 860 грн., а саме акт здачі - приймання робіт та копію чека № 00908-1-1-2019 від 09.08.2019р., суд вважає, що вимоги позивачки до [PERSON] підлягають задоволенню, і з останнього на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 23 860грн. (123 860 грн. - 100 000грн.), що становить різницю між сумою страхової виплати і фактично понесеними витратами на відновлення автомобіля, що підтверджується належними доказами. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., то в цій частині суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи, моральні страждання позивачки, спричинені внаслідок негативних наслідків в результаті ДТП у зв`язку із пошкодженням її автомобіля, відсутність можливості певний період використовувати належній позивачці автомобіль, що потребує додаткових зусиль для організації життя, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди суми 2 000 грн. Цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань позивачки. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., то в цій частині вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. У постанові Верховного Суду від 17.10.2018р. по справі № 301/1894/17 зазначено, що суд вирішуючи питання розподілу судових витрат, має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги те, що представником позивачки підтверджено документально судові витрати на професійну правничу допомогу, надано довідку-розрахунок наданої правової допомоги за договором № 39 про надання такої допомоги від 18.11.2019р.(а.с. № 71), акт виконаних робіт від 27.10.2020р.(а.с. № 72), виписка по картковому рахунку (а.с.№ 74,75), витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід розподілити наступним чином. З урахуванням ціни позову (відповідно до Постанови Верховного Суду від 28.11.2018р. по справі № 761/11472/15ц (касаційне провадження № 61-23674св18) вимоги про відшкодування моральної шкоди віднесені до вимог майнового характеру, позивачка мала би сплатити судовий збір у розмірі 840 грн. 80коп. (1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а натомість вона сплатила 1 605грн.20коп., таким чином різниця в сумі судового збору 764грн.40коп. підлягає поверненню позивачці. З огляду на те, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволені частково, то з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 642грн. 15коп. (25 860 грн. - сума стягнута рішенням * 840грн.80коп. - сплачений судовий збір : 33 860 грн.- заявлені вимоги). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial