Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

19.05.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Зазначає, що 03.01.2018 року він уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований Новгород-Сіверським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні цінності. На даний час їх спільне подружнє життя взагалі припинилося. З листопада 2020 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що за наведених обставин збереження шлюбу є неможливим. Спору про місце проживання дитини на даний час немає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не заперечує щоб дитина [PERSON] проживала з матір`ю та просить не стягувати з відповідачки судовий збір. У судове засідання відповідачка [PERSON] також не з`явилася, але надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує, дитина залишається проживати з нею, та просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». В зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачкою та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. 03.01.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Новгород-Сіверським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.01.2018 року (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, фактично їх сім`я розпалась, сторони з листопада 2020 року проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Позивач в своїх заявах наполягав на розірванні шлюбу, відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Подальше примирення та збереження шлюбу неможливе. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідачка відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище « [PERSON] ». Питання щодо місця проживання дитини [PERSON] сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дитини визначити разом з матір`ю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але враховуючи позицію позивача, суд приходить до висновку про відсутність необхідності стягнення з відповідачки на користь позивача, сплачений ним судовий збір. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved