Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

19 липня 2018 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі відповідач), зареєстрованого 16 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (актовий запис № 51), що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Між ними відсутня взаєморозуміння, любов та повага один до одного. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе. Між позивачем і відповідачем припинені подружні стосунки, не ведуть спільного господарства та не створюють єдину сімю. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 25 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 14-00 14 серпня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову та розірванні шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання також не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, будь-яких заяв або клопотань на надала. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 216133, виданого повторно Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 5), 16 жовтня 2010 року укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 51). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. 14.02.2011 у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЖС №185687 від 25 лютого 2011 року (а.с. 6). Виходячи з позиції учасників справи, судом встановлено те, що спільне життя у сторін не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Між ними відсутня взаєморозуміння, любов та повага один до одного, втрачені всі фізичні та духовні звязки між подружжям. Позивач вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе. Між позивачем і відповідачем припинені подружні стосунки з березня 2018 року. Спільного господарства не ведуть та не створюють єдину сімю. Проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21\~Сімейного кодексу\~України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111\~Сімейного кодексу\~України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки між сторонами відсутнє бажання відновлювати та продовжувати подружні стосунки. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки між сторонами відсутнє бажання відновлювати та продовжувати подружні стосунки. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved