Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

19.08.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано 07.06.2013 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю та просили про його задоволення. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні не визнали розмір аліментів в сумі 1 000 гривень щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач має постійну заробітну плату в розмірі 1\~265 грн. 77 коп. щомісяця. Відповідач [PERSON] погоджувався сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму, щомісячно. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07 червня 2013 року (а.с.5), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом із матірю (а.с.7). Як вбачається із довідки про доходи позивача, [PERSON] працевлаштована швачкою у Ф-ОП [PERSON] та заробітна плата за період з 01.06.2015 року складає у сумі 5\~852 грн. 01 коп. (а.с.37). Згідно довідки про доходи відповідач [PERSON] займає посаду водія міжнародних перевезень та має постійний дохід за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 7\~594 грн. 62 коп. Заслухавши пояснення позивача, яка наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідача та його представника, які заперечували проти позову частково, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 СК України. Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками обовязку утримувати дитину. У частині другій даної статті вказано, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Проте в порушення вищевказаних вимог позивачем не надано суду доказів, що відповідач не працює та має не регулярний мінливий заробіток (дохід). Також позивачем не доведено, що відповідач має додатковий дохід, окрім заробітку за місцем роботи. Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, відсутні підстави для відмови у задоволенні позову, але у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами\~СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При винесення рішення суд враховує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Мінімальний розмір аліментів, що передбачений ч.2\~ст.182 СК України\~на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене та виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у\~ст.7 СК України, суд вважає за необхідне визначити до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/3 та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає об'єктивним можливостям відповідача та задовольняє правомірні очікування позивача на отримання аліментів. Визначення розміру аліментів в частці до заробітку при наявності постійного регулярного доходу платника аліментів не порушує права та інтереси дитини. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що позов належить до часткового задоволення. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: partial