overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

19 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровський район, с.Ювілейне, вул.Совхозна, 44/106. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.02.2016 р. о 14 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.02.2016 р. о 14 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «Дніпропетровська ЦРЛ» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий вважає, що на нього наведена порча, що його хочуть вбити, свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

19 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м.Дніпропетровськ, с.Таромське, вул.Тельмана, 1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.02.2016 р. о 12 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у звязку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.02.2016 р. о 12 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра КЗ «ДСШМД» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хворий доступний мовному контакту, мислення дезорганізоване, дезорієнтований у місці та часі, свого стану не оцінює. [PERSON] було поставлено попередній діагноз психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація з деліріозною симптоматикою. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 19 липня 2008 року вона одружилась з відповідачем. Шлюб зареєстрований відділом РАЦС Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №30 . Від спільного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. В судове засідання позивач не зявилась, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, наполягає на розірванні шлюбу, просить після розірвання шлюбу прізвище залишити «Ляхімець» Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач та відповідач дійсно перебувають у шлюбних відносинах з 19 липня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб видане відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області за актовим записом № 30 № 01..( а.с.6). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, в свою чергу, не заперечує проти цього. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує формально і підлягає розірванню, оскільки збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивач зазначила про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу «Ляхімець».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у звязку з навчанням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він досяг повноліття, однак продовжує навчання в Донбаському державному педагогічному університеті на першому курсі денного відділення, на контрактній основі, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є його батьком та може таку допомогу надавати. Просить стягувати з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до припинення нею навчання в учбовому закладі, тобто до 30.06.2019 року. Позивач в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. З довідки від 03.02.2016 року № 15-69, вбачається, що [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення Донбаського державного педагогічного університету. Строк закінчення учбового закладу 30.06.2019 року. навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що позивач продовжує навчання на 1 курсі денного відділення Донбаського державного педагогічного університету, батько згоден сплачувати аліменти на навчання дитини у розмірі ? частки його заробітку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача можливо стягувати аліменти на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), починаючи з 19 лютого 2016 року і до закінчення навчання позивачем, тобто до 30.06.2019 року, \~ але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Рибчинецької сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 грудня 2011 року в с. Рибчинці Хмільницького району Вінницької області помер батько позивача [PERSON], після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить: житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані в с. Рибчинці Хмільницького району по вул. Л. Українки, 144, вартістю 105861 грн 00 коп. Спадкодавець [PERSON] заповів все своє майно позивачу, який у передбачений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину на житловий будинок не може через відсутність правовстановлюючих документів, а тому змушений звернутись до суду. В судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Рибчинецька сільська рада надала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти позову не заперечували. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено, що 14 грудня 2011 року помер [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить: житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані в с. Рибчинці Хмільницького району по вул. Л. Українки, 144, вартістю 105861 грн 00 коп (а.с.8-10). З копії заповіту від 08 грудня 2011 року посвідченого Рибчинецькою сільською радою вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] (а.с.6). З довідки Рибчинецької сільської ради № 82 від 10 лютого 2016 року вбачається, що [PERSON] на день смерті [PERSON], з ним проживав та провів поховання його син [PERSON], відтак вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як вбачається з характеристики будинку, житлових будівель та споруд (зворот а.с.10), буд. № 144 по вул. Л. Українки в с. Рибчинці Хмільницького району Вінницької області, а також господарчі будівлі за зазначеною адресою було збудовано протягом 1956 - 1990 рр. З огляду на те, що тогочасне законодавство не передбачало реєстрацію будинків та домоволодінь в селах, зазначене будинковолодіння увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] Відповідно до листа Хмільницької державної нотаріальної контори № 102/01-16 від 24 лютого 2016 року, після смерті [PERSON], який помер 14 грудня 2011 року спадкова справа не заводилась (а.с. 17). Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки позивач, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину згідо ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спірне будинковолодіння увійшло до спадкового майна. На підставі ст.ст. 1218,1220, 1222-1223, 1233, 1268 ЦК України, ст. ст. 213 215, 223, 294 ЦПК України,суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

19 лютого 2016 року, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 вересня 2005 року він уклав шлюб з відповідачкою, мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені у грудні 2015 року, з вказаного часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Підставою розпаду сім'ї стало те, що вони з дружиною зовсім різні люди, мають протилежні погляди на життя та сімейні відносини, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів призвело до втрати взаємоповаги та почуттів любові. Вважає збереження шлюбу неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач надав заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також направила суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі, згодна з розірванням шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, укладений 23 вересня 2005 року, зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 817 (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 4). Від шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Малолітні діти проживають разом з матір'ю, спору про їх подальше місце мешкання у сторін не має. Сімейні відносини між сторонами були припинені у грудні 2015 року, з вказаного часу подружжя спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стало те, що під час спільного проживання виявилось, що подружжя є взагалі різними людьми, з протилежними поглядами на сімейні обов'язки та життя, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, призвело до втрати почуттів любові та поваги, подальше спільне життя стало неможливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачем з 01 липня 2014 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 109. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені з вересня 2014 року, спільне господарство не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стали втрата взаємоповаги, довіри один до одного, почуття любові. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, е заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 01 липня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ровеньківського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №109, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 17 вересня 2004 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 28 серпня 2013 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з лютого 2016 року у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2013 року у відділі ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області, актовий запис № 250, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом ДРАЦС по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МРУЮ у Донецькій області (а.с.4). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з лютого 2016 року у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дітей - не виконує свого обов'язку по їх вихованню та не утримує матеріально, діти перебувають на утриманні матері. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечую щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів , які є в матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 16.11.2002 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що діти проживають з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісячно. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved