Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

18 травня 2017 року представник позивача за договором про надання правової допомоги від 11 травня 2017 року адвокат [PERSON]В звернулася до суду в інтересах позивача [PERSON] з вказаним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що 10 жовтня 2005 року між Нижньосірогозькою селищною радою Херсонської області та ПП «Хортиця» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3800 кв. метри, яка знаходиться за адресою: Херсонська область, смт Нижні Сірогози, вул. Незалежності (Петровського) 21а. [PERSON] зазначила, що відповідно до п. 14 Договору оренди земельна ділянка передається в оренду для обслуговування ринкового комплексу «Хортиця». В той же час відповідно до п. 15 договору оренди визначено цільове призначення земельної ділянки, як «землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання)». На думку позивача селищною радою безпідставно зазначено у договорі цільове призначення виділеної в оренду земельної ділянки - «землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання)», оскільки землі комерційного призначення відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі (УКЦВЗ) № 14-1-7/1205 від 24 квітня 1998 року, діючого на час укладення договору, не включено до розділу 3, землі комерційного призначення цим розділом не були передбачені. Статтею 15 ЗУ «Про оренду землі», діючого на момент укладення договору оренди, визначено істотні умови договору оренди землі, однією з яких є умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду. Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов є на думку позивача підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. [PERSON] з цих підстав прохає суд визнати договір оренди земельної ділянки від 10 жовтня 2005 року між Нижньосірогозькою селищною радою Херсонської області та ПП «Хортиця», недійсним, та покласти на відповідачів судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов підтримала. Представники позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги від 11 травня 2017 року адвокат [PERSON]В.(а.с. 8), та представник за довіреністю (а.с. 134) [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві мотиви, прохали визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між орендодавцем Нижньосірогозькою селищною радою в особі селищного Голови [PERSON] та орендарем приватним підприємством «Хортиця» в особі [PERSON] від 10 жовтня 2005 року. На думку позивача, діючого в якості члена територіальної громади смт Нижні Сірогози Херсонської області, та реалізуючого своє право на участь у місцевому самоврядуванні, підставою для визнання недійсним укладеного договору оренди землі є відсутність у договорі однієї з істотних умов цільового призначення земельної ділянки, так як вказане у договорі оренди цільове призначення переданої в оренду земельної ділянки - «землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання) не відповідає дійсному її призначенню для розміщення обєктів торгівлі. Представники Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, пояснивши, що [PERSON] не є стороною укладеного 10 жовтня 2005 року договору оренди, ніякого відношення до договору не має, їй, як члену територіальної громади, повноважень на оскарження договору оренди не давав. Посилання представників позивача на те, що в пункті 15 Договору не вірно вказане цільове призначення земельної ділянки, переданої в оренду землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання), що є порушенням однієї з істотних умов договору оренди цільового призначення земельної ділянки, переданої в оренду. Представники селищної ради вказали, що визначення цільового призначення земельної ділянки площею 0,38 гектари, переданої в оренду ПП «Хортиця», як землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення є помилковим, помилку виправлено. Рішенням № 450 ХХІІ сесії селищної ради сьомого скликання від 11 липня 2017 року за заявою директора ПП «Хортиця» [PERSON] внесено зміни до договору оренди земельної ділянки від 10 жовтня 2005 року, зареєстрованого у Нижньосірогозькому реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії державного підприємства ДЗК за № 0405722501141 24 жовтня 2005 року в пункті 15 слова «землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання)» змінено на «землі житлової та громадської забудови (03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури)». Селищному голові доручено укласти додаткову угоду до договору оренди з директором ПП «Хортиця» [PERSON] про відповідні зміни до договору оренди від 10 жовтня 2005 року, що і було вчинено 12 липня 2017 року, таким чином на час розгляду позову [PERSON] виявлений недолік договору оренди від 10 жовтня 2005 року усунено, цільове призначення переданої земельної ділянки відповідає її фактичному використанню - забезпечення діяльності ринку в смт Нижні Сірогози, тому відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] та визнання договору оренди переданої ПП «Хортиця» земельної ділянки недійсним. Представник відповідача ПП «Хортиця» адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, оскільки вважає позов необґрунтованим та незаконним, аналіз позицій позивача дозволяє констатувати формальний характер претензій до змісту оспорюваного правочину. Положення Українського класифікатора, який не є актом законодавства в розумінні встановленого порядку реєстрації нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, оскільки не пройшов обовязкової процедури його державної реєстрації, тому його положення мають інформаційний характер, а не загальнообовязковий. Таким чином не дотримання сторонами спірного правочину визначеної цим документом методології класифікації цільового використання земель не є порушенням ними чинного зак5онодавства. При передачі земельної ділянки в оренду ПП «Хортиця» її цільове призначення не змінювалося. Відповідно до Державного акту на постійне користування земельною ділянкою вона з 1996 року та у відповідності з Генеральним планом (1981 рік) знаходиться у користуванні та слугує для розміщення універсального ринкового комплексу в смт Нижні Сірогози, але позивач посилається на норму ст. 20 ч. 1 Земельного кодексу України, що набрала чинності із прийняттям в 2001 році Земельного кодексу України. До особливостей справи представник ПП «Хортиця» [PERSON] відносить те, що позивач є особа, яка не є стороною Договору оренди, з тексту позовної заяви слідує, що укладенням договору оренди земельної ділянки від 10 жовтня 2005 року не порушено особисті інтереси, права чи свободи [PERSON], а з матеріалів справи вбачається, що позивач впродовж останніх трьох років відмовляється оплачувати послуги ринку, займаючись підприємницькою діяльністю, загальна заборгованість вже становить понад 8500 гривень. Ці обставини спровокували особистий конфлікт директора ПП «Хортиця» [PERSON] з приватним підприємцем [PERSON], тому на думку [PERSON] підґрунтям подання позову до суду є не реальне порушення прав та законних майнових інтересів позивача у звязку з укладенням договору оренди, а банальна помста за принципове ставлення керівника підприємства до наявних порушень з її боку, з викладених обставин [PERSON] прохав відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представників [PERSON], [PERSON], відповідачів директора ПП «Хортиця [PERSON], його представника адвоката [PERSON], представників Нижньосірогозької селищної ради [PERSON], [PERSON], оцінивши досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 3800 квадратних метри, розташованої за адресою: смт Нижні Сірогози Херсонської області, вул.. Незалежності (Петровського) 21а, укладеного 10 жовтня 2005 року між орендодавцем Нижньосірогозькою селищною радою в особі селищного голови [PERSON] та орендарем приватним підприємством «Хортиця» в особі [PERSON] задоволенню не підлягає виходячи з наступного. За правилами статей 3, 15, 11 ЦПК України, кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із земельних відносин. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є цивільні договори, різновидом яких є договір оренди земельної ділянки. Виходячи з положень ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Статтею 14 ЗУ «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV, діючого на час укладення договору, були передбачені такі умови договору оренди землі 1. Умови договору оренди земельної ділянки не можуть суперечити законам України. 2. Істотними умовами договору оренди земельної ділянки є: 1) об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін. 3. Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди згідно зі статтею 18 цього Закону, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України. 4. За згодою сторін у договорі оренди земельної ділянки можуть бути зазначені й інші умови (якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення договору оренди тощо). 5. Умови договору оренди земельної ділянки діють у випадках, коли після набрання договором чинності законами України встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені договором, крім випадків, визначених статтею 21 цього Закону, а також випадків, визначених законами України, якщо вони підвищують рівень захисту прав орендарів, орендодавців, третіх осіб. На час розгляду судової справи відповідно до статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. 2. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Статтею 20 Земельного кодексу України передбачено порядок встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок. 1. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. 2. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Положенням ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 10 жовтня 2005 року між Нижньосірогозькою селищною радою Херсонської області в особі селищного голови [PERSON] та приватним підприємством «Хортиця» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди розташованої за адресою: смт Нижні Сірогози, вулиця Незалежності (Петровського) № 21 «а», земельної ділянки площею 3800 кв. метрів, в тому числі під капітальними одноповерховими спорудами 613,3 кв. метри, під проїздами, проходами, площадками та зеленими насадженнями 3186 кв. метри, в пункті 15 договору зазначено цільове призначення: землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання), термін оренди встановлений в 45 років (а. с. 4-6). Відповідно до акту передачі-прийому земельної ділянки від 24 жовтня 2005 року, який є додатком до договору оренди землі від 10 жовтня 2005 року, виділеної в натурі (на місцевості) в оренду, комісія в складі Селищного голови [PERSON], землевпорядника селищної ради [PERSON], інспектора по земельним питанням селищної ради [PERSON] передано орендарю ПП «Хортиця» в особі директора [PERSON] земельну ділянку згідно договору оренди та плану земельної ділянки, яка знаходиться на території Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району Херсонської області, загальною площею 3800 (три тисячі вісімсот) квадратних метрів ( а.с. 6 зв.) Договір оренди від 10 жовтня 2005 року зареєстровано 24 жовтня 2005 року у Нижньосірогозькому регіональному реєстраційному окрузі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 жовтня 2005 року за № 040572501141 (а.с. 6). Умови укладеного договору оренди земельної ділянки з часу укладення сторонами виконувались та не оспорювалися. Отже, наведене свідчить про те, що укладений між сторонами 10 жовтня 2005 року спірний договір оренди набув чинності з 24 жовтня 2005 року (а. с. 34, 82). Обґрунтовуючи своє право подати позов у правовідносинах, що склалися, позивач посилається на норму ст. 13 Конституції України, зазначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, скелищ, міст. Підставою звернення до суду з позовом про визнання недійсним укладеного між сторонами договору оренди від 10 жовтня 2005 року позивач вказала на невідповідність в однієї з істотних умов в тексті договору оренди фактичному призначенню виділеної земельної ділянки, що передбачено ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», який діяв на час укладення договору, а саме відсутність вказівки щодо цільового призначення земельної ділянки, яка передавалася в оренду. Позивач вказала, що укладанням оспорюваного договору оренди, вчиненого з порушенням законодавства, порушено її право, як представника територіальної селищної громади, заявленим позовом має бажання реалізувати своє право на оскарження вчинених з порушенням Закону селищною радою правочинів. Судом зясовано, що за період з моменту набрання чинності договору оренди орендар ПП «Хортиця» не допускало порушень умов укладеного 10 жовтня 2005 року договору оренди земельної ділянки, всі умови укладеної сторонами Угоди виконувалися сторонами протягом всього часу дії належним чином. Позивач у справі [PERSON] прямого відношення до укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки не має, не є стороною в оспорюваному договорі, як приватний підприємець, користується послугами ринкового комплексу. За такого, суд не вбачає правових підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 10 жовтня 2005 року. За правилами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу, яким би було доведено факт порушення її законних прав чи інтересів шляхом укладання сторонами такого договору оренди землі від 10 жовтня 2005 року, чи завдання матеріальної, моральної шкоди, чи упущеної вигоди. За такого, суд критично оцінює та не приймає до уваги твердження представників позивача про те, що наслідком порушення Закону при укладенні Договору оренди землі від 10 жовтня 2005 року в частині визначення цільового призначення земельної ділянки повинно бути визнання Договору недійсним. При укладенні договору оренди від 10 жовтня 20095 року селищна рада не перевищила своїх повноважень, як орган місцевого самоврядування, використання виділеної земельної ділянки для розміщення та обслуговування ринкового комплексу в смт Нижні Сірогози Херсонської області, а узаконила рішення Нижньосірогозької селищної ради від 13 грудня 1994 року № 11, яким затверджено проект рішення про виділення земельної ділянки акціонерному товариству «Корпорація «Хортиця» (а.с. 63,, та рішення Нижньосірогозької селищної ради від 13 грудня 1994 року № 13, яким визначено, що земельна ділянка площею 0,38 гектарів призначена для використання за призначенням універсальний ринковий комплекс, та відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ХС № 000233 передано у користування дочірньому підприємству СП торговий дім «Хортиця» (а.с. 28-29). Відповідно до Статуту ПП «Хортиця», затвердженого 11 грудня 2001 року, приватне підприємство «Хортиця» створене шляхом перереєстрації дочірнього підприємства українсько-лівійсько-індійського спільного підприємства «Торговий дім «Хортиця» у звязку із зміною форми власності і організаційно-правової форми. ПП «Хортиця» є правонаступником дочірнього підприємства українсько-лівійсько-індійського спільного підприємства «Торговий дім «Хортиця» (а.с. 72). З наведеного випливає, що на момент укладення Договору оренди між орендодавцем Нижньосірогозькою селищною радою в особі селищного Голови [PERSON] та орендарем приватним підприємством «Хортиця» в особі [PERSON] від 10 жовтня 2005 року сторонами додержані вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не суперечив вимогам норм ЦК України та Закону України «Про оренду землі», правочин спрямований на досягнення забезпечення членів Нижньосірогозької територіальної громади ринковими послугами, що і було досягнуто. 10 жовтня 2005 року між орендодавцем Нижньосірогозькою селищною радою в особі селищного голови [PERSON] та орендарем приватним підприємством «Хортиця» в особі [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3800 квадратним метри, розташованої за адресою: смт Нижні Сірогози, вул. Незалежності (Петровського), 21а Херсонської області, виділена земельна ділянка призначена для потреб громади в ринкових послугах (землі комерційного використання) (а. с. 4). Договір оренди зареєстровано 24 жовтня 2005 року в Нижньосірогозькому реєстраційному окрузі, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 24 жовтня 2005 року за № 040572501141, з вказаного часу він набрав чинності (а. с. 6). З часу набрання договором оренди чинності та до цього часу сторони договору оренди земельної ділянки орендодавець Нижньосірогозька селищна рада та орендар приватним підприємством «Хортиця» належним чином виконують умови спірного договору, спірних питань не виникало, скарг та заяв з підстав укладення та дії зазначеного договору оренди від мешканців смт Нижні Сірогози та району не надходило. Рішенням Нижньосірогозької селищної ради № 450 від 11 липня 2017 року надано згоду на внесення змін до договору оренди від 10 жовтня 2005 року, змінити цільове призначення земельної ділянки з «землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання) на «землі житлової та громадської забудови (03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури» (а.с. 65). 12 липня 2017 року Нижньосірогозькою селищною радою Херсонської області та ПП «Хортиця» укладено додаткову угодою до договору оренди земельної ділянки від 10 жовтня 2005 року, зареєстрованого у державному реєстрі за №; 040572501141 від 24 жовтня 2005 року, в пункт 15 Договору (цільове призначення) слова «землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання)» змінено на «землі житлової та громадської забудови (03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури» (а.с. 66), вчинені Нижньосірогозькою селищною радою дії входять до компетенції ради. З врахуванням всіх встановлених у судовому засіданні обставин, які стосуються договору оренди від 10 жовтня 2005 року, суд приходить до висновку, що зазначене в п. 15 договору оренди цільове призначення земельної ділянки: «землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі комерційного використання) внесено до договору оренди помилково під час підготовки тексту договору через відсутність належної практики, достовірно встановлено, що передана в 2005 році в оренду земельна ділянка з часу реєстрації договору оренди на протязі всього часу використовувалася виключно за прямим цільовим призначенням для розміщення та обслуговування ринкового комплексу в смт Нижні Сірогози, а не за іншим тому виявлений недолік договору оренди на думку суду носить формальний характер, що не тягне за собою визнання договору оренди недійсним з усіма передбаченими ст. 216 ЦК України правовими наслідками, що може завдати значної шкоди суспільним інтересам територіальної громади. Позивач [PERSON], заявляючи вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між орендодавцем Нижньосірогозькою селищною радою в особі селищного Голови [PERSON] та орендарем приватним підприємством «Хортиця» в особі [PERSON] від 10 жовтня 2005 року не зазначила передбачених законом правових підстав визнання його недійсним, не змогла вказати, яким саме чином укладенням договору оренди від 10 жовтня 20о5 року було порушено її та територіальної громади права та інтереси. Заслуговує на увагу надана директором ПП «Хортиця» [PERSON] інформація, що починаючи з 14 травня 2014 року приватний підприємець [PERSON], здійснюючи підприємницьку діяльність на території універсального торгівельного комплексу «Хортиця», безпричинно не сплачує встановлені відповідно до калькуляції послуги ринку, загальна заборгованість вже складає 8586 гривень 10 копійок (а.с. 89), вказана обставина дійсно могла спровокувати неприязні відносини між директором ПП «Хортиця» [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON]. Позивачем та її представниками існування заборгованості за ринкові послуги у судовому засіданні не спростовано, тому думка представника ПП «Хортиця» [PERSON], що підґрунтям цього позову є не реальне порушення прав та законних майнових інтересів позивача, як члена територіальної громади у звязку з укладенням договору оренди від 10 жовтня 2005 року, а бажання помститися за проявлену керівником ринку принциповість до допущених позивачем порушень. Разом з тим, суд дійшов висновку про те, що при укладанні цього договору оренди земельної ділянки сторонами орендодавцем Нижньосірогозькою селищною радою та орендарем приватним підприємством «Хортиця» дотримано вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, а відтак то й відсутні підстави для визнання договору недійсним.

Outcome: dismissed