Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та коштів на утримання, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, а також стягнути з відповідача на свою користь кошти на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення наймолодшою донькою [PERSON] трирічної віку, посилаючись на те, що на її утриманні знаходяться троє малолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей та на її утримання не надає, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі та самостійно не взмозі задовольнити повною мірою потреби дітей, оскільки у звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, вона не працює, знаходиться вдома у звязку зі здійсненням догляду за дітьми, у тому числі за найменшою малолітньою донькою. Відповідач працює на сезонних роботах, будівництвах та має стабільний дохід, проте добровільно відмовляється від надання матеріальної допомоги на її утримання та утримання дітей, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити за викладеними у позовній заяві підставами. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, що підтверджується розпискою в отриманні судової повістки особисто від 13.12.2016 року, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 10, про що свідчить свідоцтво про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають трьох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження яких батьком записаний [PERSON], відповідач у справі (а.с. 6, 7, 8). Діти мешкають з позивачкою [PERSON] за адресою: вул. Джерельна, буд. 67, м. Василівка Запорізької області та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області за №3644 від 11.11.2016 року, що відповідачем не оспорено (а.с.2). Згідно довідки №03-22 від 30.11.2016 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Василівської РДА Запорізької області, [PERSON] знаходиться на обліку в Василівському районному управлінні соціального захисту населення та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини, яка з червня 2016 року по листопада 2016 склала 7070,42 грн. Згідно зі ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до положень ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача, а також матеріального становища позивачки, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на теперішній час позивачка [PERSON] не працює, постійного та регулярний заробітку не має та у неї відсутнє самостійне джерело існування, оскільки перебуває у відпустці по догляду за малолітньою донькою [PERSON], [INFO], яка не досягла трирічного віку. Крім того, враховуючи матеріальне становище відповідача, який є фізично здоровою та працездатною особою, на теперішній час офіційно не працевлаштований, проте має регулярний дохід, про що йдеться на обґрунтування заявлених позовних вимог та відповідачем в суді не оспорено, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів відповідач не перебуває, на утриманні непрацездатних батьків, які є інвалідами та потребують постійної сторонньої допомоги, відповідач немає, за рішенням суду на теперішній час з відповідача на користь будь-яких осіб відрахувань із його заробітної плати (доходів) не здійснюється. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки [PERSON] у визначеній нею частці від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а саме в єдиній частці - в розмірі 1/2 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], а також суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на користь та на утримання позивачки [PERSON] в розмірі 1/8 частини доходів відповідача щомісячно та до досягнення малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] - трирічного віку, тобто до 23 липня 2018 року, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей та дружини не надає, домовленості щодо порядку утримання дітей сторони не дійшли, угоди про утримання дітей між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати трьох малолітніх дітей та забезпечувати їм належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 листопада 2016 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання в розмірі 1/8\~ частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 17.11.2016 року та до досягнення малолітньою дитиною - [PERSON], [INFO] трирічного віку,\~ тобто до 23 липня 2018 року. Крім того, відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за предявлення до суду позову майнового характеру, у розмірі 551,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved