overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулась з позовом до суду, в якому просила зобов»язати відповідача поновити їй кваліфікаційну 1-шу категорію інженера з лісових культур, стягнути різницю в заробітній платі за час незаконного зняття категорії в сумі 16886 грн та завдану моральну шкоду в сумі 10 000 грн, а всього на загальну суму 26 886 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй 02 червня 2015 року наказом директора військового лісгоспу незаконно було скасовано 1 та 2 категорії інженера з лісових культуру у зв»язку з відсутністю вищої освіти, оскільки вона має значний досвід роботи та стажу, а категорії їй було присвоєно за рішенням атестаційної комісії. Моральну шкоду обгрунтовувала тим, що внаслідок незаконного зняття категорії вона отримала душевні, психічні та фізичні страждання, погіршення стану здоров»я, була принижена її честь та гідність, а також ділова репутація. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково надала клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки керівник підприємства обіцяв після проведення перевірки КРУ МО України поновлення категорії, вона особисто зверталась до інших органів за роз»ясненням, вирішила вступити до учбового закладу для отримання вищої освіти, вказувала на завантаженість в роботі, побоювання керівництва. Пояснила, що в подальшому керівник сам їй сказав звертатись до суду. Додатково просила визнати дії відповідача щодо скасування їй категорії неправомірними. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що керівник підприємства вимушений був винести такий наказ, оскільки до нього була б застосована дисциплінарна відповідальність. Позивач була ознайомлена з наказом і погодилась отримати вищу освіту, у зв»язку з чим підприємство та учбовий заклад уклали договір про навчання. Вказував, що директор підприємства відразу роз»яснював позивачу, що він не може скасувати винесений наказ та пропонував звертатись до суду, відповідач знала про винесений наказ та про порушене її право, а тому просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. У відповідності до наданої копії трудової книжки [PERSON] працює в Чернігівському військовому лісгоспі на посаді інженера з лісових культур з 03 лютого 2006 року, яка була введена у відповідності до штатного розпису та цього ж числа їй було присвоєно 2 категорію інженера з лісових культур. ( а.с.6-10) В подальшому за результатами атестації, на підставі рішення атестаційної комісії [PERSON] 02 березня 2015 року було присвоєно 1 категорію інженера з лісових культур. ( а.с.9, 13-14) Наказом № 125-к від 02 червня 2015 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулась з позовом до суду про стягнення аліментів. Просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу з дня подання заяви і до повноліття дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач - батько дітей - не виконує свого обов'язку по їх вихованню та не утримує матеріально, діти перебувають на утриманні матері. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що з 04.09.2002 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру утримання, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує ряд обставин, серед яких матеріальне становище відповідача. Оскільки судом встановлено, що діти проживають з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження виявилось невдалим, вони з відповідачем не зійшлись характерами та поглядами на життя, у зв'язку з чим постійно виникали суперечки та сварки. Сімейні відносини припинені у червні 2015 року. Збереження шлюбу вважає неможливим. Просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що сімейне життя не склалось і вони з відповідачем з червня 2015 року проживають окремо. Миритися з ним не бажає. Відповідач позов визнав і вказав, що дійсно вони не проживають разом, сім'ю зберегти неможливо. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Подружнє життя сторін не склалося, між ними відсутні взаєморозуміння і повага. Позивач не бажає налагодити подружні стосунки і вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, отже, необхідно ухвалити рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулася до Краснокутського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON]. перебувають в шлюбі з 11 грудня 2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 127. Від шлюбу дітей не мають. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сімю сторони не мають, в звязку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву де просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання в судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином та в установлений законом строк відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулася до Краснокутського районного суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON]. перебувають в шлюбі з 11 грудня 2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 127. Від шлюбу дітей не мають. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву де просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання в судове засідання не прибув, причину неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином та в установлений законом строк відповідно до ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO]. аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У судове засідання сторони не зявилися, у письмових заявах позивач та відповідач просили справу розглядати за їхньої відсутності. Позивач позов зменшила до 1/4 частки доходів відповідача. Відповідач позов визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2011 року (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи обовязок батька утримувати неповнолітню дитину, працездатність відповідача, стан здоровя та матеріальне становище як дитини, так і батька, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, направила до суду заяву відповідно до якої позов підтримала повністю, просить провести розгляд справи без її участі. Зазначила, що 06 серпня 2005 року виконавчим комітетом Нововоробївської сільської ради Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час спільного проживання та в період шлюбу народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведеться. Нормальні відносини в сімї не складаються вже досить тривалий час. Рішення позивача щодо розірвання шлюбу є виваженим та остаточним. Просить при розірванні шлюбу дітей залишити проживати з нею та присвоїти їй дошлюбне прізвище Гетьман. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 06 серпня 2005 року перебувають у шлюбі. ( а.с.4). У сторін є діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. ( а.с. 7,8). Під час розгляду справи встановлено, що сторони, перебувають в стійких неприязних стосунках і майже не спілкуються, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, а тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

19 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 25 квітня 2009 року у відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 111, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили з жовтня 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивачка вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.28). Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.29). Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 111, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Сторони від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, а/з № 592 від 25.09.2009 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.12) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, а/з № 440 від 22.08.2014 р. виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с. 13). З жовтня 2014 року сторони мешкають окремо, спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

19 липня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вони з 27 квітня 2001 року зареєстрували шлюб, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити (а.с.14). Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає в повному обсязі (а.с.15). Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони 27 квітня 2007 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 121157, виданим виконавчим комітетом Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.2), від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 254400, виданим виконавчим комітетом Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.2) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 311469, виданим виконавчим комітетом Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.3). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

19 липня 2017 року [PERSON] (далі - позивач), звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки: [PERSON], 14 серпня 2011 року в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010 року. Від даного шлюбу у них 14.08.2011 року народилась донька. Оскільки сімейне життя з відповідачем не склалося, тому відповідач став проживати окремо від неї та дочки, 17.06.2016 року шлюб між нею та відповідачем по справі було розірвано. Дитина перебуває повністю на її утриманні, що підтверджується довідкою №359, виданою 18 липня 2017 року виконавчим комітетом Бранепільської сільської ради Богуславського району Київської області. Однак, відповідач будучи працездатним, маючи постійне місце роботи не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, що і стало причиною звернення до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але звернулаcя із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі. Вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити (а.с. 16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але звернувся із заявою, в якій зазначив, що позов визнає повністю та просив розглянути справу без його участі (а.с.15). Зважаючи на те, що сторони по справі не зявились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про те, щоб розгляд справи відбувався без їх участі та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved