Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

18.06.2015р. позивачка звернулася до суду з даним та в обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2014р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, про що зроблено відповідний актовий запис №671. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіла позивачці усе майно, яке належало їй на день смерті, а саме: земельну ділянку та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок належав покійній на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 31.12.1990р. В зазначений законом строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Драгой Н.І. із заявою про прийняття спадщини, але їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом тільки на земельну ділянку, а на будинок відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. За таких обставин, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки, крім судового, іншого шляху в неї немає можливості оформити спадщину. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу положення ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок, що за життя належало спадкодавцю, оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. У судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №542 від 09.06.2015 року, відповідно до запису в погосподарській книзі № 6, особовий рахунок [NUMBER] по Визирській сільській раді Комінтернівського району Одеської області за [PERSON] дійсно числиться одноповерховий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який побудовано в 1934 році, розташований на земельній ділянці розміром 0,2212га по [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, виготовленого Комінтернівським РБТІ станом на 07.07.2015 року, житловий будинок має загальну площу 2454 кв. м. [INFO] [PERSON] померла, про що в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управляння юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №671 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2014р.. За життя 16.12.2013 року секретарем Визирської сільської ради Комінтернівського район Одеської області посвідчено заповіт [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 102/48, яким вона заповіла все належне їй на день смерті майно, з чого б воно не складалося, та де б не знаходилося [PERSON] При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на той час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Статтею 3 Закону №195-ІУ визначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216-1218, 1221, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved