Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №74 в будинку №67 по пр.Пушкіна у м.Дніпропетровську. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що відповідно до ордеру на житлове приміщення №958 серії І, виданого виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради народних депутатів, відповідачу з родиною з трьох осіб, надано право на зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Підстава видачі ордеру рішення Бабушкінської ради народних депутатів у м.Дніпропетровську №503 від 18 жовтня 1996 року. 23 березня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно зібрав всі свої речі та виїхав, його фактичне місце проживання позивачу на даний час не відомо. Посилалася на те, що вона змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, що завдає їй та її сімї майнових незручностей, у звязку з чим, остання змушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомив.Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні просив позов задовольнити. Представник третьої особи - Красногвардійського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Дніпропетровську у судове засідання не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, третю особу, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. ст. 71,72 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Встановлено, що спірним є житлове приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з ордеру на житлове приміщення №958 серії І, виданого виконавчим комітетом Красногвардійської районної ради народних депутатів, [PERSON] з родиною з трьох осіб, надано право на зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Ордер видано на підставі рішення виконкому Бабушкінської ради народних депутатів у м.Дніпропетровську №503 від 18 жовтня 1996 року (арк.с.8). Згідно довідки про склад сімї та місце реєстрації, у квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими наступні особи: відповідач [PERSON], позивач - [PERSON] та їх син [PERSON] (арк.с.11). 23 березня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (арк.с.9). Як вбачається з відповіді адресно-довідкового сектору ВГІРФО ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою:\~[INFO]. Як вбачається закту про відсутність особи за місцем реєстрації від 16.02.2016 року, [PERSON] не проживає за адресою:\~[INFO] з 23 березня 2005 року, ніякої участі в утриманні житла не бере (арк.с.10). Зазначені обставини підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], допитані, кожен окремо, в судовому засіданні. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини того, що у квартирі [ADDRESS], відповідач не проживає, а лише зареєстрований в ній. Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі. Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved