Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

17 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Велика Русава Томашпільського району Вінницької області була рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO] в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області. Дану заяву обґрунтовано наступним. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй право на земельну частку (пай) розміром 3,85 га на території Олександрівської сільської ради Томашпільського району, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] заявниця залишилася єдиним спадкоємцем, так як померла доводиться їй тіткою. Мати заявниці [PERSON] померла [INFO]. В даний час виникла необхідність оформлення спадкового майна належним чином, однак виявилося, що не збереглися документи, які підтверджували той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO] . Метою встановлення такого факту є реалізація заявницею її прав на спадкове майно, а саме отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у заяві, попросили їх задовольнити. Представник зацікавленої особи - Олександрівської сільської ради у судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду клопотання, в якому просить справу слухати у відсутності їхнього представника, з заявленими вимогами згідні. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Велика Русава Томашпільського району Вінницької області була рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO] в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області . Суд, заслухавши пояснення заявниці, представника заявника, свідків, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно ст.. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що з даною заявою до суду звернулася [PERSON], [INFO] (згідно паспорту) (а.с.4). У свідоцтві про народження заявниці її матір»ю зазначено - [PERSON] ( а.с.7). Як вбачається із свідоцтва про народження матері заявниці [PERSON], її батьком записано [PERSON], матір»ю записано [PERSON] ( а.с.8). Як вбачається із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], даний сертифікат видано 27 грудня 1996 року Томашпільською районною державною адміністрацією громадянину України-члену колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області [PERSON], яка проживає в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, на підставі рішення Томашпільської районної державної адміністрації від 10 грудня 1996 року № 269 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9). Як вбачається з довідки № 550 від 07 листопада 2017 року виданої виконавчим комітетом Великорусавської сільської ради про те, що книги по господарського обліку, де б підтверджували факт родинних стосунків між [PERSON], 1918 року народження та [PERSON], 1913 року народження відсутні. По господарський облік по Великорусавській сільській раді збережений та в наявності з 1944 року і до сьогоднішнього дня. В ці роки сестри вже жили порізно (а.с.18) Як вбачається з виписки із по господарської книги № 196 на 1996-2000 роки головою сім»ї була [PERSON] (а.с.19). Отже, викладені у заяві твердження заявниці [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема, підтверджені належними та допустимими доказами та показами свідків. Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд серед інших вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин,яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Оскільки, судом встановлено та доведено, що [PERSON], яка померла [INFO] в с. Велика Русава Томашпільського району Вінницької області була рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO] в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, даний факт підтвердився у судовому засіданні показами свідків, довідкою сільської ради, факт родинних відносин має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення спадщини, тому заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищенаведене, суд залишає понесені заявником судові витрати за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved