Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

17 березня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з березня 2017р. до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 лютого 2011 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 20. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], 08 липня 2011р.н. Спорів щодо проживання дитини наразі між сторонами немає. Дитина проживає із позивачем, зареєстрована за адресою позивача, перебуває на її утриманні. На сьогоднішній день сторони вже більше 2-х років проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. З серпня 2016р. відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина нерегулярно і в недостатньому розмірі. Позивач не працевлаштована, постійного доходу не має, тому потребує матеріальної допомоги для забезпечення потреб дитини. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 12 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина син [PERSON], 08 липня 2011р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Син на цей час проживає разом з матірю і знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача (а.с.14). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним та має постійний заробіток, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved