overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

19.01.2017 року позивачка, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, мотивуючи тим, що 17 березня 2014р. помер її батько [PERSON] За свого життя [PERSON] склав заповіт, з якого вбачається, що належні йому земельні ділянки сільськогосподарського призначення він заповідав позивачу, належну йому квартиру спадкодавець заповідав відповідачу [PERSON]. Про існування заповіту позивачка знала, але у звязку з сімейними обставинами, відсутністю грошових коштів для оформлення спадщини вона своєчасно, тобто у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, до нотаріальної контори не звернулась. Зазначені обставини для пропуску строку прийняття спадщини позивач вважає поважними. В позові позивачка просить визначити для неї додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка надала заяву, у якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, просила розглядати справу без її участі. Відповідач надав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглядати справу без його участі. Під час судового розгляду були вивчені наступні матеріали справи: - Копія паспорту та РНОКПП позивача (а.с.5-6). - свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.7) - заповіт (а.с.8) - державні акти на право власності на земельні ділянки (а.с.9,10) - довідка Атманайської сільської ради (а.с.11) - витяг з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть (а.с.17) - інформаційна довідка зі спадкового реєстру (а.с.19) Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України дія прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до ч.3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 16,267, 1220, ч. З ст. 1272 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

19.01.2017 року позивач подала в суд позов, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 913. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що між ними в період шлюбу виникали постійні сварки, у зв'язку з чим почали мешкати окремо, шлюбно-сімейні стосунки припинені з листопада 2016 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що збереження шлюбу неможливо та наполягає на розірванні шлюбу. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Надали через канцелярію суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Позивач зазначила, що позов підтримує, вказала, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2016 року, з того ж часу мешкають окремо, с спільне господарство не ведуть. Відповідач вказав в поданій заяві, що позов визнає в повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу, зазначив, що шлюбно-сімейні відносини з позивачем припинені з жовтня 2016 року. З цього ж часу мешкають окремо. Обидва зазначили, що строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу неможливе. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2016 року, який зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 913. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей не мають. З жовтня 2016 року сторони мешкають окремо, спільне господарство з того ж часу не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Вважають, що строк для примирення не потрібен. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

19.01.2017 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 30.04.2010 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2013 р. шлюб між сторонами розірвано. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги уточнив, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

19.01.2018 позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01.03.2002 вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Дітей від шлюбу немає. Спільне життя не скалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, ведення спільного господарства, шлюбно- сімейні відносини припинені з відповідачем з червня 2015 р. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 01.03.2002 у Московському відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 190. У шлюбі у сторін дітей немає. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, протягом тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору і спору щодо місця проживання дітей не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

19.01.2018 року [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова\~\~з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.01.2018 року провадження у вказаній справі відкрито. В обґрунтування своїх позовних вимог\~\~зазначає, що 12.10.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції сторони уклали шлюб, актовий запис № 2630. Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO], яка проживає з відповідачем. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сім'ю та шлюб, розв'язання сімейних та побутових проблем, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. В судове засідання позивач не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, суду [PERSON] надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 12.10.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції сторони уклали шлюб, актовий запис № 2630. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

19.01.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №161. Мотивуючи позовну заяву вказала, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] Шлюб є формальним, сторони між собою не спілкуються, спільне господарство не ведуть. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-ВЛ №167660, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №161, сторони перебувають у шлюбі з 27.08.2011 року (а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ВЛ № 278656 від 19.06.2012 року (а.с.10). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Сторонам 22.02.2018 року надавався строк на примирення терміном на 2 місяці, проте примирення між ними не відбулось. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

19.01.2018 року до суду надійшов позов [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки: доброї та міцної сім'ї їм створити не вдалося; між ними постійно виникають сварки та скандали з приводу ведення домашнього господарства, витрачання коштів сімейного бюджету та виховання сина, втрачено почуття любові і поваги один до одного; фактично шлюбно-сімейні відносини припинені близько 1 року; проживають окремо; подальше збереження сім'ї і шлюбу є неможливим. Позивач надав письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за його відсутності. Відповідач надала письмову заяву про визнання позову, обізнаність з наслідками його визнання, розгляд справи за її відсутності. Виявила бажання залишити шлюбне прізвище. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

19.01.2018 року заявник звернулася із заявою до суду, в якій просить встановити факт належності померло лій [INFO] [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 24.03.2008 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Овруцької районної державної адміністрації від 13.12.2006 року №400, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №010821700082 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3855 га, розташованих на території Черевківської сільської ради Овруцького району Житомирської області, кадастровий номер земельної ділянки площею 0,2502- [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки площею 1,1353 - [NUMBER]. Мотивує це тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті матері, але нотаріально не може оформити спадщину, оскільки в державних актах на право власності на земельну ділянку мати значиться як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть - «[PERSON]». Заявник просить справу розглядати у її відсутність. Представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] та є матір»ю заявника, про що свідчать копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки. З копії державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER] видно, що прізвище [PERSON] зазначено «[PERSON]», в той час як у свідоцтві про смерть її прізвище вказано «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК від 05.01.2018 року №37/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], оскільки не встановлений факт належності державного акту спадкодавцеві. З огляду на це суд дійшов висновку, що від встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] на нерухоме майно залежить виникнення права спадкоємця [PERSON] на оформлення спадщини, а саме земельних ділянок після смерті [PERSON]. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаного документу [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючих документів доведеним. Заявником сплачено судовий збір в сумі 352,40 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

19.01.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування\~ позовних\~ вимог\~ позивач\~ вказувала, що перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дитину не надає, тому позивач у судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 01.02.2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з'явилася. Надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач\~у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі визначеному позивачем. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених\~ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.\~ Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обовязок є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. Таким чином, виходячи з встановлених обставин, доказів, наданих сторонами, з відповідача підлягають стягненню кошти (аліменти) на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 19.01.2018 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу положень ст. 141 ЦПК України з відповідача\~ підлягають стягненню судові витрати на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. \~ Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. \~

Outcome: approved