Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

18 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі Договору про розподіл спільного майна між подружжям від 05 серпня 2011 року, посвідченого приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Даньшиною К. І. за р. № 1555. Відповідно до Технічного паспорта від 20 червня 2010 року, квартира розташована на 4 поверсі 15-поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 64,4 кв. м. Відповідач, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище над квартирою позивача. Квартира належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 04 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В. за р. № 3148. Що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 243251091 від 05 лютого 2021 року. 29 січня 2021 року квартира [ADDRESS] , яка знаходиться на 4-му поверсі будинку, була залита водою власником квартири [ADDRESS] цього ж будинку, яка розташована поверхом вище. З метою фіксації факту залиття, в порядку, передбаченому п. 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження Правил втримання жилих будинків та прибудинкових територій», [PERSON] були викликані співробітники Дільниці № 9 Комунального підприємства «Жилкомсервіс». За результатами обстеження комісією КП «Жилкомсервіс» було складено Акт обстеження від І 01 лютого 2021 року в якому було зафіксовано не лише сам факт залиття квартири [ADDRESS] , але й зазначено загальний перелік спричинених ушкоджень. Крім того, комісією також було встановлено та зазначено в Акті, що залиття відбулося з вини власника квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище. Як зазначено в акті, причиною залиття належної позивачу квартири стала аварія на сушарці для рушників в квартирі [ADDRESS] . Саме через те, що відповідачем не були належним чином виконані його обов`язки щодо утримання майна в належному і придатному до використання стані, вказаним залиттям, що відбулося з вини відповідача, квартирі позивача була завдана матеріальна шкода Оскільки квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] , саме він, як законний власник повинен нести відповідальність за свою власність, а також вжити всі необхідні заходи, спрямовані на запобігання виникнення будь-яких обставин з негативними наслідками, у даному випадку залиття. Згідно зі Звітом про оцінку майна № 4-1/02/2021 від 08 лютого 2021 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності - ФО-П [PERSON] , вартість матеріальних збитків внаслідок залиття з ПДВ становить 82 100 грн 00 коп. Крім того, внаслідок аварії в квартирі [ADDRESS] позивач була змушена за власні кошти оплатити 3 200 грн за проведення робіт зі злиття води з натяжної стелі, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт від 29 січня 2021 року, укладеного між ФО-П [PERSON] та [PERSON] , і квитанцією прибуткового касового ордеру № 1 від 29 січня 2021 року про сплату коштів. Для усунення наслідків залиття квартири та для запобігання пошкоджень меблів позивач придбала поліетиленові пакети, плівку ПВТ, пакети для сміття, деревоволокнисту плиту (ДВП) та малярну стрічку на загальну суму 4 953 грн 60 коп., що підтверджується товарним чеком № 199 від 30 січня 2021 року, товарним чеком № 223 від 30 січня 2021 року, товарним чеком № 231 від 30 січня 2021 року та товарним чеком № 81 від 31 січня 2021 року ТОВ «Будмен». Також зазначає, що внаслідок залиття була пошкоджена кухня. Відповідно до договору підряду від 05 березня 2020 в квартирі позивачки було встановлено вбудовану кухню вартістю 148 000 грн 00 коп. Згідно з актом від 05 лютого 2021 року внаслідок затоплення квартири кухні позивача було завдано шкоди. Згідно із зазначеним в акті переліком робіт загальна вартість робіт по ремонту кухні складає 26 060 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9/03 від 09 березня 2021 року. Крім того, позивач зазначає, що пережила сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, внаслідок залиття її квартири, що особа яка вчинила щодо нього неправомірні дії, не відшкодовує заподіяні їй матеріальні збитки. Хвилювання тримають позивача у постійній нервовій напрузі, що вплинуло на відносини в сім`ї та з оточуючими. Тому, з урахуванням принципів співмірності, враховуючи вимоги розумності, при визначенні розміру відшкодування, а також характеру порушення, вчиненого відповідачем, ступеня його вини, фізичних та душевних страждань позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення порушеного права, позивач оцінює заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 116 313 грн 60 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн 00 коп., а всього - 126 313 грн 60 коп., а також понесені нею документально підтверджені судові витрати. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України. Призначено судове засідання у справі. 29 вересня 2021 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача, викладені в позовній заяві, визнав частково, просив задовольнити позовні вимоги у справі № 638/7276/21 за цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири частково на суму 8153 грн 60 коп. Відповідач зазначив про те, що визнає факт затоплення з його вини, крім того з власної ініціативи намагався вирішити усі питання з відновлення пошкодженого майна, оглянути пошкодження та зробити калькуляцію розрахунків. Зазначив про те, що відповідач частково визнає вимоги матеріальних збитків, а саме: 3200 грн 00 коп., які були сплачені за злив води з натяжної стелі ФОП [PERSON] та який підтверджений квитанцією, 4953 грн 60 коп., які були сплачені за придбання поліетиленових пакетів, плівки ПВТ, пакетів для сміття, ДВП та малярної стрічки та які підтверджуються чеками. Заподіяння моральної шкоди позивачу відповідач не визнає. Вказує на те, що в Додатку 4 є місце для ознайомлення мешканців квартир, однак відповідач не був запрошений та ознайомлений з актом, а відтак при обстеженні не були враховані всі обставини. Також в висновку акта чітко зазначена причина, однак члени комісії не були в квартирі [ADDRESS] і не просили його надати доступ туди для визначення дійсної причини, тому є незрозумілим, на підставі чого вони дійшли саме такого висновку. Акт КП «Жилкомсервіс» від 01 лютого 2021 року складений формально, безвідповідально та без вимірювань. 12 жовтня 2021 року представник позивача - адвокат Караченцев Юрій Леонідович подав відповідь на відзив, в якому просив позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що доводи, викладені у відзиві, є необгрунтованими. Посилання відповідача на те, що Акт від 01 лютого 2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства є безпідставними, оскільки в ньому зазначено всі необхідні для такого документа реквізити. Акт, складений працівниками обслуговуючого будинку підприємства, які уповноважені Законом здійснювати огляд (обстеження) квартири, відповідний доказ у передбаченому Законом порядку недійсним не визнавався, відповідачем не спростований, при цьому він містить конкретну інформацію щодо предмета доказування, і не суперечить іншим доказам. Разом з цим, будь-яких доказів на спростування зазначених у акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень Відповідач до відзиву не надав. Самі лише посилання відповідача на те, що його квартира не оглядалася та те, що акт він не підписував, не спростовують зазначені в акті відомості, а непідписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки доказів зворотного останній не надав. Інші твердження відповідача щодо невідповідності характеру ушкоджень квартири позивача відомостям, що зазначені в акті, не підтверджені належними та допустимими доказами та є припущеннями. Крім того,\~розмір матеріальної\~шкоди,\~завданої відповідачем\~внаслідок залиття,\~також підтверджений\~матеріалами справи.Вартість матеріальних збитків внаслідок залиття з ПДВ становить 82 100 грн 00 коп. Згідно з Актом від 05 лютого 2021 року, внаслідок затоплення квартири, кухні позивача було завдано шкоди. Згідно із зазначеним в цьому акті переліком робіт, загальна вартість робіт по ремонту кухні складає 26 060 грн 00 коп. 20 жовтня 2021 року [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях вказує на те, що пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 визначено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Примірник акту міститься в додатку 4 до цих Правил. Згідно з вимогами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій факт залиття та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті мають бути зазначені такі відомості: 1) дата складання акта (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) дата настання залиття; 4) адреса квартири; 5) опис того, що трапилося (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); 6) чітко зазначені причини залиття; 7) висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та ін.; 8) підписи членів комісії та тих хто ознайомлений з актом. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та збоку винної є обов`язковою. Як вбачається з наданого Акту КП «Жилкомсервіс» від 01 лютого 2021 року, при обстеженні квартири [ADDRESS] та складанні акту мешканці квартири [ADDRESS] не були присутні, акт складений за їх відсутності, при цьому комісія провела огляд пошкоджень лише в приміщенні квартири позивача. Також, позивачами не зазначено та не надані докази, що на обстеження квартири [ADDRESS] запрошувались мешканці квартири [ADDRESS] . На актах не міститься підпису особи, що мешкає у квартирі [ADDRESS] або належним чином засвідченої відмови від підпису, як того вимагає п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 та додатку № 4. Враховуючи норми чинного законодавства та правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 2-1974/11) та постанові Верховного суду від 19 лютого 2020 року справа № 201/658/16-п - Акт від 01 лютого 2021 року не може бути належним та допустимим доказом. Враховуючи, що Акт від 01 лютого 2021 року є недопустимим доказом, Звіт про оцінку майна № 4-1/02/2021, яким визначено матеріальний збиток, нанесений внаслідок залиття водопроводною водою квартири [ADDRESS] також є недопустимим доказом, оскільки грунтується на даних, визначених Актом від 01 лютого 2021 року (доктрина «плодів отруєного дерева»). Також звертає увагу, що суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] під час складання Звіту керувався неперевіреними даними (зі слів замовника), які поклав в основу визначення вартості майнової шкоди. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, про день, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності без технічної фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000, 00 грн. Підтверджуючи документи щодо витрат будуть надані протягом 5 днів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. 06 вересня 2021 року [PERSON] подав клопотання про відкладення розгляду справи. Судове засідання відкладено до 28 вересня 2021 року. 28 вересня 2021 року [PERSON] подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю подати відзив на позовну заяву. Судове засідання відкладено до 21 жовтня 2021 року. 21 жовтня 2021 року [PERSON] - представник [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила відкласти судове засідання у зв`язку із занятістю в іншому судовому засіданні на іншу дату. Відповідно до вимог частини першої - третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. В силу положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Правових підстав для подальшого відкладення розгляду справи суд не вбачає. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира належить їй на праві приватної власності на підставі Договору про розподіл спільного майна між подружжям від 05 серпня 2011 року, посвідченого приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Даньшиною К. І. за р. № 1555. Відповідно до Технічного паспорта від 20 червня 2010 року, квартира розташована на 4 поверсі 15-поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 64,4 кв. м. Відповідач, [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище над квартирою позивача. Квартира належить відповідачу на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 04 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В. за р. № 3148. Що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 243251091 від 05 лютого 2021 року. 29 січня 2021 року квартира [ADDRESS] , яка знаходиться на 4-му поверсі будинку, була залита водою власником квартири [ADDRESS] цього ж будинку, яка розташована поверхом вище. З метою фіксації факту залиття, в порядку, передбаченому п. 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року «Про затвердження Правил втримання жилих будинків та прибудинкових територій», [PERSON] були викликані співробітники Дільниці № 9 Комунального підприємства «Жилкомсервіс». Крім того, комісією також було встановлено та зазначено в Акті, що залиття відбулося з вини власника квартири [ADDRESS] , що розташована поверхом вище. Як зазначено в акті, причиною залиття належної позивачу квартири стала аварія на сушарці для рушників в квартирі [ADDRESS] . Відповідно акту КП «Жилкомсервіс» від 01 лютого 20121 року комісією у складі начальника дільниці № 9 Базилевського С.В., інженера дільниці № 9 [PERSON] , майстра дільниці № 9 [PERSON] складений акт про те, що обстеженням квартири [ADDRESS] , виходом на місце було встановлено, що квартира [ADDRESS] розташована на 4 поверсі 3- кімнатна, загальна площа 110, 4 м. кв, власником є [PERSON] . Так, відповідно до акту, оглядом квартири [ADDRESS] було встановлено, що внаслідок залиття 29 січня 2021 року наявні сліди залиття: 1) в кухні стеля облаштована з гіпсокартону, наявні сліди залиття 8 - 12,1 кв. м.; 2) в дитячій спальні натяжна стеля з гіпсокартону, наявні сліди залиття8 - 20,4 кв. м.; 3) в спальні маленькій натяжна стеля з гіпсокартону, наявні сліди залиття 8 - 13,7 кв. м.; 4) в гостьовій кімнаті натяжна стеля з гіпсокартону, наявні сліди залиття 8 - 30,3 кв. м.; 5) коридор, стіни обклеєні шпалерами, наявні сліди залиття 8-25 кв. м. Підлога з паркету, залита в трьох кімнатах і коридорі 8 - 20,4 кв. м., 13,7 кв. м., 30,3 кв. м., 18,5 кв. м. Вийшла з ладу електропроводка по всій квартирі. Зазначено, що залиття зазначеної квартири відбулося з розташованої вище квартири [ADDRESS] внаслідок аварії на сушарці для рушників. Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ФО-П «Бондаренко Д.В.», який діє на підставі договору № 4-1/02/2021 від 08 лютого 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , ринкова вартість об`єкта оцінки (матеріальний збиток внаслідок залиття) становить 82 100, 00 грн. Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України у постанові від 03 грудня 2014 року по справі №6-183цс14. У статті 22 ЦК України передбачено право особи на відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди: 1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України\~з питань\~житлово-комунального\~господарства від\~17\~травня 2005\~року №\~76 та додатку № 4 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Акт складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, також в акті чітко зазначаються причини залиття та висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду. При цьому з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту. Відмова від підпису акту від потерпілої сторони та винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовились. Вказане положення регламентує, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Акт складається комісією у складі: головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, також в акті чітко зазначаються причини залиття та висновки і рекомендації комісії про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду. При цьому з актом ознайомлюються мешканці квартир, які мають відношення до складеного акту. Відмова від підпису акту від потерпілої сторони та винної сторони не впливає на його чинність. Матеріали справи свідчать, що Акт про залиття від 01 лютого 2021 року не відповідає наведеним вище вимогам, адже складений за відсутності відповідача, оскільки містить лише прізвище, ініціали та підпис [PERSON] [PERSON] також посилається на те, що надати доступ до його квартири члени комісії КП «Жилкомсервіс» не просили, для складення акту не запрошували, з його змістом не ознайомлювали, під час його складення він присутній не був. Таким чином, акт залиття складений без участі іншої сторони, а саме власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , не містить його підпису, його пояснень, як і не містить належним чином засвідченої відмови від підпису. При цьому присутність зацікавлених осіб, як від потерпілої сторони так і збоку винної, є обов`язковою умовою при складенні акту. При цьому в акті визначена причина - внаслідок аварии на сушарці для рушників, однак не обстеживши квартиру [ADDRESS] , є незрозумілим на підставі чого члени комісії дійшли саме такого висновку. За таких обставин не можна вважати, що цей акт складений у присутності та з урахуванням позицій обох сторін, всебічого та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин залиття квартири. Таким чином,\~вказанийакт не може бути прийнятий судом в якості належного доказу завдання матеріального збитку, оскільки на його підставі неможливо встановити дійсні обставини справи. Крім того, відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ФО-П « [PERSON] », який діє на підставі договору № 4-1/02/2021 від 08 лютого 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , ринкова вартість об`єкта оцінки (матеріальний збиток внаслідок залиття) становить 82 100, 00 грн. У зазначеному звіті зазначено про те, що оскільки обстеження проводилося 08 лютого 2021 року, а залиття квартири відбулося 29 січня 2021 року, явні ознаки залиття квартири не спостерігаються (відсутні сліди). Тому оцінювач використав додатково дані замовника, зокрема фотоматеріали виконані замовником на момент залиття, акт «Жилкомсервіс» від 01 лютого 2021 року, відомості замовника. Щодо ушкоджень та іншу допоміжну інформацію. Оскільки сліди залиття на момент його складення вже були відсутні, він був складений на підставі даних замовника та акту КП «Жилкомсервіс» від 01 лютого 2021 року, суд не може вважати його об`єктивним. За таких обставин наданий звіт суб`єкта оціночної діяльності ФО-П « [PERSON] » від 08 лютого 2021 року в якості належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження заявленої суми матеріальних збитків суд прийняти не може. Стосовно відшкодування вартості робіт по ремонту кухні в розмірі 26 060 грн, суд зазначає, що обстеження кухні було проведено ФО-П [PERSON] , яким встановлено пошкодження лакофарбного покриття фасадів кухні, а саме: відслоєння лакофарбного покриття внаслідок впливу води, пошкодження фарби на 5 фасадах: № 1, 2, 3, 4, 5, розташованих під столешницею в результаті довготривалого впливу вологи. Проте не можна вважати, що зазначені пошкодження, на усунення яких сплачено 26 060 грн, утворилися та завдані саме внаслідок залиття квартири, яке сталося 29 січня 2021 року, оскільки це можливо встановити лише експертним шляхом, а не оглядом, а тому відповідного причино - наслідкового зв`язку не встановлено. Крім того, в акті КП «Жилкомсервіс» описані лише сліди залиття на стелі в кімнатах, опис конкретних пошкоджень наявних в квартирі меблів відсутній. Інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження матеріального збитку у заявленому розмірі позивачем суду не надано. З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині відшкодування збитків у заявленому позивачкою розмірі за недоведеністю завдання саме такого розміру збитку. Разом із тим, враховуючи ту обставину, що відповідач не заперечував сам факт залиття та часткове визнання ним позовних вимог, суд доходить висновку про стягнення з відповідача збитків в межах визнаних позовних вимог у розмірі 8 153 грн 60 коп. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 січня 1995 р. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. [PERSON] , не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо спричинення їй моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку, а саме, що вона понесла моральні та душевні страждання, що було пов`язано саме з фактом залиття квартири. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи, що позовні вимог про відшкодування моральної шкоди, є похідними від основної позовної вимоги, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем судові витрати підтверджується квитанцією № 0.0.2123187885.1 від 14 травня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 1263,14 грн (а. с. 1). Тому, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 82, 10 грн. Разом з тим суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу відповідно до статті 137 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження того, що позивачем було понесено відповідні витрати в заявленому розмірі або підлягають сплаті будь-які витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду від 09 червня 2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15 квітня 2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Насамкінець варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, є підставою для відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Матеріали справи не містять акту прийому-передачі виконаних робіт, доказів на підтвердження фактичного понесення таких витрат, тому правові підстави для розподілу судових витрат наразі відсутні. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial