Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

19 жовтня 2017 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 20.04.2007 між банком та [PERSON] було підписано договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач [PERSON] порушив умови договору та не виконав покладені на нього зобов`язання за даним договором, у зв`язку з чим станом на 30.09.2017 має заборгованість - 51227,02 грн. Просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 51227,02 грн. за кредитним договором №б/н від 20.04.2007 та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. 26 жовтня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с.29) 11 грудня 2017 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено до припинення перебування відповідача на військовій службі (а.с.43). 05 листопада 2020 року ухвалою суду поновлено провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.84). Представник позивача в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява з проханням застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2017 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була підписана заява №б/н, відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.6). З розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача станом на 30.09.2017 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 51227,02 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 5090,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 37677,18 грн., заборгованості за пенею та комісією - 5544,15 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 2415,57 грн. (а.с.3-5). Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною першою статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Як вбачається із наданої позивачем виписки за договором від 03.07.2020, відповідачем 25 березня 2011 року було востаннє внесено кошти в рахунок погашення кредитного зобов`язання, таким чином перебіг строку позовної давності розпочався 25 березня 2011 року, а отже строк позовної давності сплинув 25 березня 2014 року (а.с.61-65). Оскільки представник позивача звернувся до суду лише 19 жовтня 2017 року, ним було пропущено строк звернення до суду із цим позовом. Частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідач в своїй заяві просив застосувати наслідки пропуску строків позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed