Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що квартира [ADDRESS]/ буд. №226 по вул. Пролетарській в м. Бердянськ, Запорізької області належала в цілому матері позивача [PERSON] на праві власності на підставі Договору Дарування від 20.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого 21.09.2005 року. 21.05.2008 року [PERSON] померла. Кооперативна квартира [ADDRESS], що була сплачена її батьками ще за життя матері, була передана у власність її батьку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло в 2013 році. 14.01.2014 року [PERSON] помер. Після їх смерті відкрилась спадщина на належне їм майно. Позивач як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину фактично, оскільки проживала разом із спадкодавцями в одній квартирі. 11.07.2016 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у звязку з тим, що 20.08.2014 року державним нотаріусом вже було видано свідоцтво на все майно її рідному брату, [PERSON]В, оскільки він заявив, що інших спадкоємців не має. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати вищезазначене свідоцтво про право на спадщину за законом видане на ім.»я її брата недійсним. 06.04.2017 року позивач уточнила свої вимоги та обґрунтувала наступними обставинами. Після смерті її матері відкрилася спадщина на належну їй квартиру. Позивач та її батько [PERSON] спадщину прийняли по ? частині фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач заяви про прийняття спадщини не подавав, проживав та був зареєстрований за іншою адресою, тому спадщину не прийняв. Після смерті батька відкилась спадщина на належну йому ? частину квартири [ADDRESS]/буд. № 226 по пр. Пролетарський у м. Бердянськ Запорізької області. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, після батька спадщину прийняла фактично. Відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька. Т.ч. [PERSON] прийняла після батьків спадщину на квартиру [ADDRESS]/буд. № 226 по пр. Пролетарський у Бердянськ Запорізької області у розмірі ? частини: відповідач прийняв відповідно ? частину. Крім того, батьками була отримана кооперативна квартира [ADDRESS], що була сплачена ними спільно ще за життя матері та батька у повному обсязі. В 2013 році дана квартира була передана у власність її батькові [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло. Пісял смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй ? частину квартири. Позивач [PERSON] та її батько спадщину після [PERSON] прийняли по ? частині квартири фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач заяви про прийняття спадини після смерті матері не подавав, проживав та був зареєстрований за іншою адресою, тому спадщину після [PERSON] на її частку не прийняв. Після смерті батька, відкрилась спадщина на належну йому ? частину + ? частина= ? частини квартири [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, після батька спадщину прийняла фактично. Відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька. Т.ч. позивач прийняла після батьків спадщину на квартиру [ADDRESS] у розмірі ? (2/8) частини + 3/8 частини, що загалом складає 5/8 частин, відповідач прийняв відповідно 3/8 частин. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 20.08.2014 року державним нотаріусом на імя [PERSON] на квартиру [ADDRESS], скасувавши реєстрацію права власності, що була зареєстрована за [PERSON]В, після смерті [PERSON] померлого 14.01.2014 року, визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого 14.01.2014 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] та не претендує на квартиру [ADDRESS]/буд. № 226 по вул. Пролетарській в м. Бердянськ, Запорізької області. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачем та пояснив що між ними досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна відповідно до вищезазначеного порядку. Представник тертої особи Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач є рідними братом та сестрою. Квартира [ADDRESS]/ буд. № 226 по вул. Пролетарській в м. Бердянськ, Запорізької області належала в цілому матері сторін - [PERSON] на праві власності на підставі Договору дарування від 20.09.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого 21.09.2005 року. (а.с. 44-45) 21.05.2008 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6) Кооперативна квартира [ADDRESS], що була сплачена батьками сторін ще за життя матері, та була передана у власність її батьку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло в 2013 році. (а.с. 38) 14.01.2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7) 11.07.2016 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у звязку з тим, що 20.08.2014 року державним нотаріусом вже було видано свідоцтво на все майно її рідному брату [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину , якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Так, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй квартиру. Позивач та її батько [PERSON] спадщину прийняли по ? частині фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач заяви про прийняття спадщини не подавав, проживав та був зареєстрований за іншою адресою, тому спадщину не прийняв. Після смерті батька сторін [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому ? частину квартири [ADDRESS]/буд. №226 по пр. Пролетарський у м. Бердянськ Запорізької області. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, після батька спадщину прийняла фактично. Відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька. Таким чином [PERSON] прийняла після батьків спадщину на квартиру [ADDRESS]/буд. №226 по пр. Пролетарський у Бердянськ Запорізької області у розмірі ? частини: відповідач прийняв відповідно ? частину. Крім того, батьками була отримана кооперативна квартира [ADDRESS], що була сплачена ними спільно ще за життя матері та батька у повному обсязі. В 2013 році дана квартира була передана у власність її батькові [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло. Після смерті матері [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй ? частину квартири. Позивач [PERSON] та її батько спадщину після [PERSON] прийняли по ? частині квартири фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи»., судам слід мати на увазі, що згідно із ст.. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування , набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок, що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення, член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Підтвердження повної сплати внесків за житло ЖБК є розрахункові документи. На підставі цих документів, згідно зі ст.18 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором прав видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Право власності на житло, внески за яке було повністю оплачено до прийняття нової редакції вищезазначеного Закону, тобто до 16.03.2010 року, наступило з моменту їх внесення, незалежно від дати державної реєстрації права власності. Т.ч. так як моментом переходу права власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі є сплата повної вартості житла, тому право власності на квартиру [ADDRESS] виникло у батьків позивача на праві спільної сумісної власності. Відповідач заяви про прийняття спадини після смерті матері не подавав, проживав та був зареєстрований за іншою адресою, тому спадщину після [PERSON] на її частку не прийняв. Після смерті батька, відкрилась спадщина на належну йому ? частину + ? частина = ? частини квартири [ADDRESS]. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, після батька спадщину прийняла фактично. Відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька. Т.ч. позивач прийняла після батьків спадщину на квартиру [ADDRESS] у розмірі ? (2/8) частини + 3/8 частини, що загалом складає 5/8 частин, відповідач прийняв відповідно 3/8 частин. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні між сторонами досягнуто згоди щодо розподілу спадкового майна, а саме позивач просила визнати право власності за нею на квартиру [ADDRESS] та пояснила, що не претендує на квартиру [ADDRESS]/буд. №226 по пр. Пролетарському у м. Бердянськ Запорізької області. Відповідач не заперечував проти такого порядку розподілу спадкового майна. Враховуючи той факт, що сторонами по справі фактично досягнуто домовленості щодо поділу спадкового майна, та оцінюючи усі досліджені в ході судового засідання докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved