Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

19.09.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю (а.с. 2 - 5 т. 1). Ухвалою суду [PERSON] від 08.09.2020р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 49 т. 1). 08.10.2020р. [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком (а.с. 64 - 68 т. 1), який ухвалою суду від 21.10.20210р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, об`єднано в одне провадження разом із первісним позовом (а.с. 135 т. 1). Ухвалою суду від 21.10.2020р. за клопотанням позивачки залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Управління - службу у справах дітей Шевченківської районної в місті Дніпрі ради. Зобов`язано Управління - службу у справах дітей Шевченківської районної в місті Дніпрі ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи: зобов`язано Управління - службу у справах дітей Соборної районної в місті Дніпрі ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (а.с. 36 т. 1). Ухвалою судді від 03.02.2021р. відмовлено у задоволенні заяви відповідача [PERSON] про забезпечення позову шляхом зобов`язання позивачки [PERSON] забезпечити малолітній дитині [PERSON] відвідування школи, зобов`язання забезпечити можливість безперешкодного спілкування дитини з її батьком, (а.с. 212 - 214 т. 1). Підготовче засідання у справи закрите 20.04.2021р. і справу призначено до розгляду по суті (а.с. 23 т. 2). У зв`язку із тим, що позивачка не з`являлася у підготовче засідання, з`явилася лише коли суд визнав її явку обов`язковою, судом були прийняті де-які докази, які надавала позивачка в судовому засіданні, виходячи виключно з інтересів дитини з метою об`єктивного і всебічного розгляду справи, що відображено у журналах судових щасідань. Ухвалою судді від 12.07.2021р. відмовлено у задоволенні заяви позивачки [PERSON] про забезпечення позову шляхом встановлення перебуванні дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с. 112 - 113 т. 2). Ухвалою суду від 09.09.2021р. за заявами сторін забезпечені позови. Забезпечено позов [PERSON] шляхом встановлення зустрічей [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , у присутності соціального дитячого психолога та соціального педагога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради без присутності батька [PERSON] та будь-яких інших осіб, тривалістю дві години у період з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. тричі на два тижні, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили. Зобов`язано [PERSON] забезпечити явку дитини [PERSON] , [INFO] у період зустрічей дитини з матір`ю [PERSON] до соціального дитячого психолога та соціального педагога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради. Забезпечено позов [PERSON] шляхом встановлення зустрічей [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , у присутності соціального дитячого психолога та соціального педагога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради без присутності матері [PERSON] та будь-яких інших осіб, тривалістю дві години у період з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. тричі на два тижні, з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили. Встановлений графік зустрічей таким чином (перший тиждень - 2 зустрічі з матір`ю, наступний тиждень - 1 зустріч з батьком, 1 зустріч з матір`ю, наступний тиждень - 2 зустрічі з батьком, наступний тиждень - 2 зустрічі з матір`ю, і так далі) з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили. Зобов`язано Комунальний заклад «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» надати суду у строк до 12 листопада 2021 року висновки соціального дитячого психолога і соціального педагога щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , в яких встановити особисту прихильність дитини до кожного з батьків. Встановлено контроль за виконанням указаної ухвали суду (а.с. 47 - 52 т. 3). Ухвалою суду від 06.12.2021р. за заявою позивачки забезпечено позов шляхом встановлення зустрічей [PERSON] з донькою [PERSON] , без присутності батька [PERSON] та будь-яких інших осіб, кожного вівторка та четверга з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та кожної суботи з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., з моменту постановлення даної ухвали та до набрання рішенням у справі законної сили. Зобов`язано [PERSON] забезпечити надання дитини [PERSON] , [INFO] для зустрічей дитини з матір`ю [PERSON] у встановлений судом графік побачень (а.с. 10 - 114 т. 3). Ухвалою суду від 06.12.2021р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про призначення судової психологічної експертизи стосвоно психологічного стану дитини, прихильності дитини до батьків та з інших питань (а.с. 103-104, 106 -107 т. 3). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що сторони з 2007 року до 2012 року проживали разом однією сім`єю, з 31.03.2012р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстрований за місяць до народження дитини - [PERSON] , яка народилась [INFO] . Дитина народжена від екстракорпорального запліднення, народилася на 24-му тижні вагітності (задовго до встановленого терміну народження) з масою тіла 640г, з оцінкою за шкалою Апгар на 1/5 хв. 7/7, перебувала у важкому стані через ДН3 неврологічної симптоматики на фоні морфо-функціональної незрілості з діагнозом: ранній неонатальний сепсис, Інтерстициальна емфізема. Знаходилася під наглядом лікарів від народження і тільки 26.09.2012р. виписана з клініки. Колишній чоловік зловживав спиртними напоями, погрожував. У 2015 році позивачка зверталася із позовом про розірвання шлюбу, однак відкликала заяву. У подальшому рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019р . по справі № 200/14410/19 шлюб розірвано. Дитина має затримка у фізичному і розумовому розвитку, потребує постійних реабілітаційних заходів, позивачка виконувала рекомендацій лікарів і реабілітологів, завдяки чому дитина стала на ноги. Відповідач з самого народження не цікавився дитиною, не приймав участі у її вихованні, не проводив з нею час, не приділяв уваги, позбавляв її спілкування з іншими дітьми. Коли залишався з донькою це закінчувалось негативним емоційним станом дитини, дитина плакала, не бажала залишатись з батьком. Відповідач не вміє і не має бажання налогоджувати контакт з донькою. Неодноразово піднімав руку на дитину, штовхав її, коли вона йому заважала чи наслухалася його, що підтверджується фотографією. Лише батьки відповідача приймали участь у житті дитини, сплачували за курси реабілітації. Позивач не могла працювати, оскільки була постійно з донькою, адже з її діагнозом не можливо було віддати дитину в дитячий садочок до п`яти з половиною років. Знаючи наміри про розлучення, 21.09.2019р. відповідач не пустив позивачку додому, змінив замки, залишив її і дитину без грошей, особистих речей і місця проживання. Позивачка зняла квартиру, її батьки і подруги допомогли з речами, вона забрала доньку у батьків відповідача. Дитина відвідувала приватну школу № 5. На початку учбового року батько вирішив, що освіта донці у цій школі не підходить, написав заяву про повернення передплати за півріччя, залишок був повернутий. Відповідач не потурбувався про переведення дитини до іншої школи, не попередив про це. Щоб не травмувати психіку дитини директор школи № 5 запропонувала безкоштовно продовжити навчання, на що позивачка погодилася. На випадок припинення навчання у приватній школі, дитина пройшла спеціальну комісію за для переведення на безоплатне навчання в спеціальному закладі з урахуванням її стану здоров`я. Тим часом відповідач звернувся до органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Дніпрі ради із заявою про визначення місця проживання дитини з батьком. Зазначила, що згідно із рекомендацією невролога дитині не слід змінювати звичний образ життя, це може негативно вплинути на її здоров`я. Лікарями клініки КЗ «ДСКМЦМД ім.проф.М. Ф.Руднєва» ДОР надали позивачці характеристику як турботливої матері. Психолог, з якою працювала [PERSON], надала рекомендації про те, що доньці важливо залишатись із матір`ю. Лікар загальної практики сімейної медицини просив прийняти до уваги, що [PERSON] не рекомендовано змінювати місце проживання та звичний спосіб життя з мамою . Органом опіки і піклування прийняте рішення, яким визначено місце проживання дитини перший та другий тижні - з батьком, а третій та четвертий - з матір`ю строком на 6 місяців. Рішення виконувалось лише позивачкою. Два тижні дитина проживала з нею, а інші два тижні проживала у батьків відповідача. Коли [PERSON] проживала у батьків відповідача, позивачку обмежували у спілкуванні із дитиною, на телефонні дзвінки не відповідали, телефон [PERSON] був вимкнений. Коли дитина проживала з нею, відповідач і його батьки не цікавилися дитиною. Проживання доньки два тижні з позивачкою і два тижні у бабусі та дідуся негативно вплинуло на психоемоційний стан дитини, дитина деградувала. Батьки відповідача формують негативне ставлення дитини до матері. Як повідомляла дитина, виказують висловлення з приводу незадовільного матеріального становища позивачки. Вважала, що гіперопіка бабусі [PERSON] зводить нанівець намагання позивачки розвинути дитину, бабуся все робить за доньку, у вісім років катає дитину на колясці. 27.07.2020р. відповідач забрав доньку і не повернув. Донька проживає з батьками відповідача, а батько не приймає участі у її житті. Позивачці дитину не віддають, батьки відповідача впливають на ситуацію, диктують вимоги з приводу участі матері у житті доньки. У серпні 2020 року сторони звернулися до органу опіки і піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради із заявою про визначення місця проживання дитини. Керівництво органу опіки і піклування здійснювало тиск на позивачку, начальник управління наполягав, щоб позивачка надала дозвіл на виїзд дитини за кордон, не розуміючи ризики захворювання у зв`язку із пандемією. Позивачка вважали, що дитина має жити із нею, оскільки у них тісний зв`язок, у дитини склався свій уклад життя, дитина розвивається, вчиться бути самостійною, проживання з матір`ю відповідає інтересам доньки. Позивачка працює, може забезпечувати дитину всім необхідним. Перебування [PERSON] у батька з її діагнозом негативно впливає на її виховання і стан здоров`я. Враховуючи вищевикладене, просила визначити місце проживання дитини з матір`ю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. 08.10.2020р. надав відзив на позовну заяву і звернувся із зустрічним позовом (а.с. 74 - 83 т. 1) про визначення місця проживання із батьком, у яких не погодився із доводами позивачки про те, що лише вона займається вихованням дитини, а відповідач зловживає спиртними напоями, оскільки доказів тому немає. Також не погодився із твердженням позивачки про те, що запліднення не відбувалося з його вини, рішення про процедуру ЕКЗ було спільним, відповідач сплатив за процедуру ЕКЗ у клініці «Надія Київ», після якої позивачка завагітніла. Дитина народилася недоношеною, на її виживання не було гарантій. Саме батько прийняв рішення про залишення дитини, сплачував за лікування. Позивачка не займалася реабілітацією дитині, не відвідувала невропатолога, не дивлячись на наполягання матері відповідача, стверджувала, що динна не має захворювань. Сторони після народження дитини жили з батьками відповідача, які створили комфортні умови для проживання і догляду за дитиною. Після народження відповідач купав дитину, ставив клізми, змінював памперси, оскільки позивачка боялася це робити. До лікарів їздили, як правило, разом, він завжди брав участь у консультаціях з лікарями. Відповідач працював, утримувати дитину і позивачку, остання доглядала за дитиною. Позивачка ніколи не працювала, трудова книжка у неї з`явилась восени 2019 року (у 37 років). Однак, через деякий час позивачка відмовилася жити у батьків, повернулась на своє колишнє місце проживання. Через власну недбалість позивачка не догледіла за дитиною, внаслідок чого дитина отримала травму голови і у неї виникла прогресуюча косоокість, але після того до лікарів не звернулася. Відповідач і його батьки організували діагностику і лікування дитини в Ізраїлі, дитині була проведена успішна операція на очах. Відповідач і його батьки оплатили за хірургічну операцію. Був поставлений діагноз: атоксія та МРТ-нерозвинутий мозочок та інфаркт (інсульт) головного мозку (внаслідок травми голови). Документи з цим діагнозом знаходяться у позивачки, вона не надала до суду. Після проведення операції в Ізраїлі, місцевим лікарем призначене було лікування для покращення роботи мозку. Проте у дитини знову розвивалася косоокість. Позивачка з перших днів життя дитини її належним чином не годувала, коли та просила їсти, говорила, що дитина ожиріє. Перебуваючи у відповідача і його батьків, дитина харчується по 5-6 разів на день. Весь одяг та іграшки купляв відповідач і його мати. Остання дуже любить дитину. [PERSON] дуче багато часу проводила з батьками відповідача (три дні кожного тижня, на свята, коли батьки відповідача були у відпустці), ніколи не захотіла їхати від бабусі з дідусем до матері. Мати відповідача [PERSON] наполягла на проведенні реабілітації дитини у МЦ «Міжнародна реабілітаційна клініка [PERSON]» (Львів, Трускавець). Батько оплатив за перельоти, перебування в клініці, частину витрат понесли батьки відповідача. Бабуся і дідусь їздили разом з дитиною на реабілітацію. Позивачка водила дитину на процедури. Клініку [PERSON] відвідували кожні півроку, хоча позивачка не мала бажання їхати в клініку. Востаннє восени 2018 року відмовилася їхати. У подальшому всі витрати на реабілітацію дитини, відпочинок за кордоном дитини і матері здійснював відповідач і його батьки. Відповідач і його мати регулярно вказували позивачці на необхідність відвідування дитиною дитячого садку. Проте позивачці жоден дитячий садок не підійшов. У сім років дитина пішла до школи, не дивлячись на пораду психолога «Європейські гімназії» ще рік поводити дитину до дитячого садка. Дитина почала ходити у Приватну середню загальноосвітню школу № 5, директор якої погодилась взяти дитину. За навчання сплачував лише батько, щомісячна оплата складає 15000 грн. Позивачка півтора місяця не водила її до школи, переховувала її. Листом приватної школи № 5 № 948 від 12.11.2019р. підтверджено, що дитина відвідувала школу у вересні 2019р. - 19 учбових днів, у жовтні - 8 учбових днів, у листопаді - 3 учбових дні і з 08.11.2019р. знову була відсутня на навчанні. Відповідач вирішив перевести дитину в іншу школу, запропонував директору повернути аванс за навчання дитини. Директор школи № 5 сприяла у забезпеченні навчання дитини і відповідач відновив оплату навчання, сплачував протягом 2019-2020 навчальних років. Відповідач і його батьки не мали можливості спілкування з дитиною, тому відповідач звернувся із заявою від 16.10.2019р. до Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради із проханням втрутитись у ситуацію, обстежити умови її проживання та забезпечити належне дотримання батьківських прав батька. Також відповідач звернувся із заявою від 17.10.2019р. до Шевченківського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області про розшук дитини. Крім того, звернувся до Шевченківської районної у м. Дніпрі ради із заявою про визначення місця проживання дитини з батьком. На засідання комісії з питань захисту прав дитини 06.11.2019р. більшістю голосів прийняте рішення про визначення місця проживання дитини з батьком. Однак після того мати також звернулась до Шевченківської районної у м. Дніпрі ради із заявою про визначення місця проживання дитини. Комісією з питань захисту прав дитини прийняте рішення про перенесення розгляду заяви відповідача на 04.12.2019р., а потім - на 07.01.2020р. У подальшому позивачка надала комісії завідомо недостовірні документи: копію трудової книжки, довідку про працевлаштування з 08.08.2019р. у ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал-Сіті» за адресою: м. Дніпро, просп. Пушкіна, 32, отримання доходу у розмірі 7 500 грн. Проте у період з 16 по 30 серпня 2019 року позивачка не працювала, а разом з відповідачем і донькою перебувала на відпочинку в Туреччині. Тобто, у серпні 2019 року вона не могла працювати у ТОВ «БК «Кепітал- Сіті». Це товариство є фігурантом ряду кримінальних проваджень, учасником незаконних схем ухилення від оподаткування. На адвокатський запит про те, чи подавалось ТОВ «БК «Кепітал-Сіті» повідомлення про прийняття на роботу [PERSON] , чи подається ТОВ «БК «Кепітал-Сіті» податкова звітність, в т.ч. щодо [PERSON] , чи утримано і сплачено податки щодо [PERSON] за період серпень-жовтень 2019 року, ГУ ДПС у Дніпропетровській області надало відповідь про те, о ТОВ «БК «Кепітал-Сіті» перебуває на податковому обліку в ДПІ в Дарницькому районі м. Києва, а остання звітність ТОВ «БК «Кепітал-Сіті» надана 15.03.2016р. Тобто, з 15.06.2016р., ТОВ «БК «Кепітал-Сіті» жодної звітності не подає. Також позивачка до органу опіки і піклування надала медичні довідки про стан здоров`я лікарів, які не бачили дитину або не спілкувались з нею декілька років. Рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради № 15 від 17.01.2020р. визначене місце проживання малолітньої дитини з батьком - перший та другий тиждень місяця, та матір`ю - третій четвертий тиждень місяця, за місцем проживання батьків. Зобов`язано батька не чинити перешкод у спілкуванні матері з дитиною. Зобов`язано матір не чинити перешкод в спілкуванні батька з дитиною. Рішення було дійсне до 17.07.2020р. Після спливу строку дії рішення відповідач звернувся із заявою від 14.07.2020р. про визначення місця проживання дитини до Соборної районної у м. Дніпрі ради - за своїм місцем проживання. У серпні 2020 року працівниками Управління-служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради організовано попередню зустріч представника відповідача з позивачкою та її представником з метою врегулювання спору щодо визначенні місця проживання дитини. На зустрічі представник відповідача просив позивачку надати дозвіл на виїзд дитини з ним і його батьками на відпочинок до Туреччини, проте позивачка категорично відмовила, мотивуючи це загрозою коронавірусу. Начальник Управління-служби ставив позивачці питання з приводу можливого надання дозволу на поїздку дитини за кордон, проте позивачка вказала у позову, що він тиснув на неї. В результаті, дитина залишилась вдома та не отримала необхідного оздоровлення. Відповідач вважає, що місцем проживання дитини має бути визначено із ним. Він проживає із батьками за адресою: [ADDRESS] , власником якої є мати відповідача [PERSON] , яка надала дозвіл на проживання відповідача із дитиною у вказаній квартирі. Цю квартиру дитина вважає рідним домом. У квартирі створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Дитина дуже прихильна до батьків відповідача, особливо до бабусі, вважає її найбільш значущою людиною у житті. Батьки відповідача дуже люблять дитину, роблять їй подарунки, приділяють багато часу для спілкування, гуляють у парких, на дитячих майданчиках. У той же час, батьки позивачки із дитиною взагалі не спілкуються. Батько має власний автомобіль, може возити дитину до школи. Працює, отримує стабільну заробітну плату, яка є достатньою для забезпечення себе і утримання дитини. У разі визначення місця проживання дитини з батьком, не буде необхідності отримувати дозвіл позивачки для виїзду дитини за кордон. Позивачка не має можливості матеріально утримувати дитину, не має власного житла, проживає у орендованій квартирі, не має автомобіля, ніколи не працювала (трудову книжку завела у серпні 2019 року), не має самостійного доходу. Згідно довідки про заробітку плату її щомісячна заробітна плата складає 5 040 грн. (з податками і зборами). Також їй необхідно сплачувати за оренду квартири. Позивачка не брала дитину на руки, дитина ходила спираючись на стіну, бо мати її не підтримувала, говорячи, що виховує самостійність у дитини. У менш ніж два роки відібрала у дитини соску, що було стресом для дитини. За словами дитини, мати часто замикала її у темній кімнаті, виставляла у коридор, пропонуючи самій іти до батька і бабусі з дідусем, забороняла дитині розповідати батькові і дідусю з бабусею про те, що відбувалося з нею у матері. Позивачка завжди налаштовувала дитину проти відповідача і його батьків. Позивачка не ночувала вдома, не займалася домашнім господарством. Їжу, зазвичай, готувала мати відповідача і передавала для дитини. Від дитини стало відомо, що позивачка неодноразово залишала дитину у знайомих, під час перебування її у матері, остання часто залишала дитину на ніч одну. З метою покарання, мати зачиняла дитину в туалеті. Коли дитина просилася до бабусі, то мати виставляла дитину в коридор і зачиняла двері. Також відповідач неодноразово забирав у позивачки дитину, яка була хворою. Одного разу, під час перебування у позивачки дитина отруїлася, що призвело до тривалого перебування у лікарні. Всі необхідні ліки та їжу до лікарні возив батько. Потім позивачка передала батькові дитину із захворюванням на «вітрянку», дитина залишилася лікуватися у відповідача та його батьків. Під час перебування у матері дитина втрачає вагу, при перебуванні у батька - набирає. Після перебування у батька дитина не хоче їхати до матері. Декілька днів доводиться вмовляти дитину поїхати до матері. Наприклад, у липні 2020 року дитина відмовилася їхати до матері. Тоді вона відпочивала та оздоровлювалась у заміському будинку батьків відповідача, де є плавальний басейн, створені гарні умови для перебування і відпочинку дитини. У 2020 році дитина також дуже хотіла поїхати на море, постійно питала про поїздку, але позивачка не дала згоди на виїзд дитини з відповідачем і його батьками на відпочинок до Туреччини, мотивуючи пандемією коронавірусу. Насправді позивачка шантажувала відповідача з метою отримання особистої вигоди. Позивачка не має можливостей лікувати і оздоровлювати дитину. Перебуваючи у відповідача і його батьків дитина розкривається, почуває і веде себе природньо, радіє життю. За два дні до від`їзду до позивачки дитина замикається, припиняє спілкуватися, починає погано їсти. Зі слів дитини, під час перебування у матері вона практично не розмовляє, не грається з іграшками, щоб не заважати позивачці постійно розмовляти по телефону. Жодного разу відповідач і його батьки не налаштовували дитину проти позивачки. Навпаки, вмовляли її поїхати до матері, однак дитина не бажала їхати з комфортних для неї умов проживання. Часто під час знаходження дитини у відповідача і його батьків, коли дитині телефонувала матір, дитина закидала телефон під дивани, щоб не чути дзвінків. Відповідач не перешкоджатиме спілкуванню дитини із матір`ю, однак вважає що життєво важливим для дитини є проживання у нього, оскільки тільки він може забезпечити належне утримання, лікування, реабілітацію, фізичний та духовний розвиток дитини. На підставі викладеного, просив визначити місце проживання дитини із батьком. Позивачка 05.11.2020р. надала відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 138 - 140 т. 1), у якому вказала, що вона дуже любить [PERSON], дитина дуже прив`язана до неї. Позивачка є власником 1/4 квартири, має постійний заробіток, має вищу освіту, працювала менеджером реклами до одруження. Її батьки допомагають їй доглядати за дитиною. [PERSON] навчається у звичайній школі № 5, де їй зручно, коли її влаштовували, виходили з інтересів дитини. Але батько забрав кошти, сплачені на навчання у школі, позивачка змушена була направити доньку на медичну комісію, де їй рекоменоване навчання у інклюзивному класі загальноосвітньої школи. Тому [PERSON] не може навчатись у звичайній загальноосвітній школі. Дитина не відвідувала школу з поважних причин, які підтверджені документами. 21.09.2019р. відповідач не пустив позивачку додому, вона зняла квартиру, її батьки і подруги допомогли з речами. Доньку позивачка забрала у батьків відповідача, не приховувала її. Коли [PERSON] захворіла, позивачка звернулася до батька з проханням придбати ліки. Але він не відреагував, звернувся до поліції із заявою про приховування дитини. [PERSON] після народження [PERSON] не займався порятунком дитини, позивачка шукала лікарів, вела переговори щодо обстежень, харчування, вітамінів. До півтора роки у дитини була насичена програма реабілітації: масаж, ЛФК, динамічна гімнастика, плавання з інструктором. Усім займалася саме вона, батько усувався від цього. Вів аморальний спосіб життя, не займався здоров`ям дитини, розпивав алкогольні напої, при цьому працює на підприємстві свого батька [PERSON] тому його не звільняють за порушення трудової дисципліни. Позивачці не дозволяли купувати дитині речі, вона не мала доступу до сімейного бюджету. Заперечувала отримання дитиною травми голови, зазначивши, що сходжена косоокість властива передчасно народженим дітям, [PERSON] рекомендоване відвідування офтальмолога. Коли сторони стали жити разом, відповідач вимагав, щоб позивачка не працювала, займалась домом і сім`єю. Всі сім років, кожного дня, лише позивачка займалась реабілітацією та лікуванням дитини, завдяки чому дитина може ходити, чути, бачити, спілкуватися з іншими дітьми. Коли дитині виповнилося чотири роки, дитину спробували віддати до дитячого садочку «Ерудит», але дитину відмовилися брати. Коли стан здоров`я дитини покращився, бабуся і дідусь стали брати доньку на вихідні. Мати продовжувала з дитиною заняття ЛФК у реабілітологів. Позивачка займається волонтерською діяльністю, організувала волонтерську групу, які допомагають відділенню реанімації новонароджених, де врятували [PERSON], з 2019 року організовувала приїзди реабілітологів. Батько після закінчення строку дії рішення органу опіки та піклування не повернув доньку, вона розшукувала дитину, але її обмежували у спілкуванні, вона не могла побачити дитину, викликала поліцію. Вважала, що дитина повинна проживати з нею, оскільки батько не цікавиться життям [PERSON] , а мати вжила всіх необхідних для реабілітації дитини, остання дуже прив`язана до неї, зміна місця проживання негативно вплине на стан здоров`я [PERSON], о підтверджено висновком психолога [PERSON] 30.11.2020р. позивач надав відповідь на відзив на зустрічний позов (а.с. 180 - 185 т. 1), у якій вважав, що викладені у відзив на зустрічний позов обставини не відповідають дійсності. Після народження дитини сторони проживали з батьками [PERSON] , які створили комфортні умови проживання та догляду за дитиною. Проте через деякий час позивачка відмовилася проживати у батьків [PERSON] та повернулась на своє колишнє місце проживання. Дитина, перебуваючи у позивачки, отримала травму голови, внаслідок чого розвинулась косоокість. Наголосив, що позивачка не займалася реабілітацією дитини, саме він і його батьки організовували та забезпечували лікування дитини, проведення операції на очах у ізраїльській клініці, регулярну реабілітацію дитини в Медичному центрі «Міжнародна реабілітаційна клініка [PERSON]», розташованому в м. Трускавці, щорічне оздоровлення дитини на зарубіжних та вітчизняних курортах. [PERSON] ніколи ніде не працювала, не мала самостійного доходу, разом з дитиною знаходилась на повному утриманні [PERSON] , у неї були відсутні будь-які можливості для лікування і реабілітації дитини. [PERSON] не надала згоду на виїзд дитини за кордон для оздоровлення. Не погодився із твердженням, що [PERSON] може навчатись у звичайній загальноосвітній школі. Вважав, що доводи позивачки з цього приводу є суперечливими, оскільки позивачка відвідувала комісію, на якій дитині надана рекомендація по навчанню в інклюзивному класі, однак дитина не може нормально навчатись у звичайній загальноосвітній школі через істотне відставання. Бажання [PERSON] перевести дитину на інклюзивне навчання суперчливе, тому що у позові вона сама стверджувала, що у п`ятій школі дитині зручно, при влаштуванні до школи виходили із інтересів дитини. [PERSON] зазначених умов - освіту і добробут, для повноцінного розвитку своєї доньки забезпечити не може, тому й бажає перевести дитину на інклюзивне навчання, хоча дитина звикла до школи № 5 і з задоволенням навчається саме там. Твердження представника [PERSON] про те, що батько забрав оплату за навчання у шкоді № 5 є неправдивим, оскільки лише батько платив за навчання, адже [PERSON] не має стабільної роботи, необхідного доходу для власного утримання. [PERSON] до матеріалів справи надала докази реєстрації як фізичної особи підприємця, проте не представила докази отримання будь-яких доходів. Позивачка у відзиві не спростовує, що [PERSON] весь час працював, має дохід і завжди повністю утримував [PERSON] і дитину. Вважав, що не відповідають дійсності твердження позивачки про те, що дитина, перебуваючи у матері, не відвідувала школу тільки з поважних причин, оскільки не надавала до приватної школи № 5 будь-яких документів. Через що [PERSON] і звертався до Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради із заявою про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності через неналежне виконання нею батьківських обов`язків. Позивачка постійно перешкоджала спілкування із дитиною, з приводу чого відповідач неодноразово вертався до органів поліції. З метою ввести в оману управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради щодо своїх доходів [PERSON] надала до управління копію трудової книжки і довідки ТОВ «БК «Кепітал-Сіті», яке не знаходиться за адресою, виступає учасником незаконних схем ухилення від оподаткування, з 2016 року не подає податкову звітність. [PERSON] начебто влаштувалась на роботу у ТОВ «БК «Кепітал-Сіті» 08.08.2019р., проте у період з 16 по 30 серпня 2019р. з [PERSON] і дочкою знаходилась на відпочинку у Туреччині. Перша трудова книжка [PERSON] заповнена фіктивною фірмою, з`явилась тільки восени 2019 р., тобто коли [PERSON] виповнилось 37 років. У квартирі, де позивачка є власником ј частини, проживають батьки [PERSON] , її брат зі своєю сім`єю. [PERSON] у цій квартирі після одруження з [PERSON] ніколи не проживала, зараз винаймає іншу квартиру. Батьки [PERSON] ніколи не брали участі у житті дитини, всі необхідні речі дитині придбавав [PERSON] і його батьки. Доводи позивачки про те, що позивач вів аморальний спосіб життя, не займався здоров`ям дитини, розпивав алкогольні напої тощо не відповідають дійсності, спрямовані лише а те, щоб дискредитувати [PERSON] в очах суду, дитину використовує дитину з метою маніпуляцій відповідачем і його батьками за для отримання вигоди для себе Також зазначив, що [PERSON] виконував рішення органу опіки і піклування Шевченківської районної у місті Дніпрі ради № 15 від 17.01.2020р. щодо черговості проживання дитини у сторін. Після припинення строку дії рішення сторони дотримувались його умов. Наприклад, одного разу у серпні 2020 року дитина не захотіла їхати до матері, оскільки відпочивала з [PERSON] та його батьками у заміському будинку, плавала в басейні. [PERSON] викликала поліцію щоб відібрати дитину. Працівники поліції, які прибули до заміського будинку, після спілкуванні з дитиною пересвідчились, що дитина перебуває в комфортних умовах, не хоче нікуди їхати, на пропозицію дитині вийти до матері [PERSON] відмовилась, що підтверджує те, що не [PERSON] перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з дитиною, а дитина саме не хоче йти до неї. Після цієї події сторони продовжували дотримуватись графіку, встановленого рішенням виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради № 15 від 17.01.2020р. Під час перебування у [PERSON] в кінці вересня 2020р. дитина захворіла на вітрянку. [PERSON] передала дитину [PERSON] для лікування. Після одужання [PERSON] повів дитину до школи, звідки її забрала [PERSON] . Перед вихідними днями 16.10.2020р. [PERSON] мала передати дитину [PERSON] . Однак, у п`ятницю 16.10.2020р. повідомила, що має намір з дитиною поїхати на вихідні дні, вимкнула телефон, після вихідних відмовилась передати дитину батькові, три тижні взагалі не давала змоги йому та його батькам спілкуватись з дитиною. Дитина під час перебування у матері перестала відвідувати школу. Потім відповідач отримав повідомлення від позивачки про те, що дитина проходитиме 30.10.2020р. тестування у КУ «Інклюзивно-ресурсний центр «N-kids» (м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 213-Б), прибув з батьками до установи. Дитина побачила батька і відмовилася повертатися до матері. [PERSON] побігла до батьків відповідача і поїхала з ними на їх автомобілі. Через деякий час їх автомобіль зупинили працівники поліції, які повідомили, що розшукують малолітню [PERSON] , яку за повідомленням матері викрали невідомі особи Вважав, що дитина має проживати із батьком, оскільки між ним і [PERSON] існує тісний емоційний контакт, [PERSON] почуває себе комфортно і захищено з ним, що підтверджується довідкою КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги», а проживання із матір`ю не відповідає інтересам дитини. Дитині подобається проживання у квартирі відповідача і його батьків за адресою: [ADDRESS] , де для [PERSON] створені комфортні умови, дитина сама не бажає проживати із матір`ю. На підставі вищезазначеного, просив у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивачки - адвокат Самойленко Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні, просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та судового засідання (а.с. 109 т. 3), в судове засідання не з`явилася. Судом робилася перерва за для прибуття позивачки, яка затримувалася (згідно пояснень представника) у зв`язку із погодними умовами, однак упродовж всього розгляду справи 28.12.2021р. (з 10 год. 12 хв. і до 14. год. 13 год. 39 хв.) позивачка не змогла прибути в судове засідання. За згодою представника, справа розглянута без участі позивачки. Відповідач [PERSON] і його представник - адвокат Хандога В.В. в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечували, наполягали на задоволенні зустрічного позову. Представник третьої особи - Адміністрації Соборного району Дніпровської місткої ради - Якимчук В.І. в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечувала, наполягала на задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Суд, вислухававши в судовому засіданні сторін, представників третьої особи, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, з`ясувавши думку дитини, оцінивши позиції сторін та докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.03.2012р. (а.с. 8 т. 1). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019р., яке набрало законної сили 24.12.2019р., шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 т. 1). Як видно з Виписки з історії хвороби дитини № 679 Дитячої міської клінічної лікарні № 3 ім.проф.М.Ф. Руднєва, дитина [PERSON] , [INFO] , народилася від ЕКЗ. Народилася з діагнозом БЛД (бронхо-легенева дисплазія) 1 ступеню. Недоношеність - 24 тижнів. Пологи передчасні, передчасно вилиті навколоплідні води. Безводний період 306 год. 10 хв. Маса тіла дитини при народженні: 640г. Гестаційний вік: 24 тижня. Стан при народженні тяжкий. Стан дитини у відділенні новонароджених: тяжкий, за рахунок ДН ІІІ ст., неврологічної симптоматики на тлі морфо-функціональної незрілості. Лікування в пологовому будинку: ШВЛ з перших годин життя. Дата переведення в ОІТН: 16.05.2012р. Діагноз на час вступу: основний - ранній неонатальний сепсис. РДС. Укладення - ДНЗ, ОАП. Інтерстиціальна емфізема. Супутній - недоношеність 24 тижнів. Стан при вступі до ОІТН: дуже тяжкий за рахунок важких дихальних розладів на тлі глибокої морфо-функціональної незрілості; залежно від жорстких параметрів вентиляції, високої концентрації кисню, при аускультації легень, ослаблення дихання, крепітація. Динаміка стану: при надходженні до ОІТН стан дитини дуже тяжкий за рахунок важких дихальних розладів, глибокої загальної морфо-функціональної незрілості. ШВЛ з перших годин життя, з подальшим зниженням залежності від параметрів вентиляції та додаткової дотації кисню. Ентеральні годування в мінімальному обсязі розпочаті з 9-ти діб життя, з 2-х місяців 16-ти діб життя - у повному обсязі. З огляду на проведеної терапії стан дитини з позитивної динамікою з допомогою можливості адекватного спонтанного дихання, позитивної динаміки маси тіла. Не лихоманить. Активна. Годується із соски. Маса при надходженні - 585г. Маса при виписці - 2300г. Рекомендовано: спостереження дільничного педіатра, невролога, НГГ у динаміці, консультація офтальмолога, ОАК, ОАМ у динаміці (ч/з 2 тиж.). Виписується під нагляд дільничного педіатра, пульмонолога. Виписана 26.09.2012р. (а.с. 11 - 13 т. 1). Згідно Історії розвитку дитини, наданої лікарем [PERSON] , дитина [PERSON] після виписки з відділення регулярно оглядається неврологом. Д/з: Синдром гіперзбудливості, рухових розладів на тлі морфо-функціональної незрілості, гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС. У віці 4 місяців дитині проведена ЕЕГ- Запис низькоамплітудна (до 10мкв), поліморфна, з переважанням хвиль тета і дельта-діапазону. Порушено організацію кіркової ритміки. Відзначаються поодинокі мікро-піки до 50мкв, пік-хвильові комплекси амплітудою 170 мкв, з переважанням під правими лобовими електродами з тенденцією до вторинної генералізації. Проведено ранню реабілітацію: ЛФК, масажі, динамічна гімнастика, плавання. Погляд фіксує з 2 міс., за предметами стежить з 4 міс., голову тримає з 6 міс., перевертається з живота на спину з 11 міс., сидить з 1 р. 2 міс., стає на карачки з 1 р. 1 міс., повзає з 1р. 5 міс., сідати самостійно з 1 р. 5міс., піднімається біля опори з 1р. 6 міс., ходить у опори з 1р. 7 міс. Самостійно не ходить. Регулярно щомісяця дитина оглядається неврологом, проводиться НГГ, електроенцефалографія. Огляд у 1 рік (фактично 7 місяців). Черепнонервово-паретична сходяча косоокість. Синдром короткої шиї. М`язовий тонус дифузно знижений. Сухожильні живі рефлекси. Гіпермобільність у всіх суглобах. У мові - початковий лепет. Д/з: Синдром рухових розладів як дифузної м`язової гіпотонії, затримка моторного розвитку і на фоні ПНП ЦНС, недоношеності. Далі вказано, на момент огляду: зріст 78см, вага 9 800 гр., доступна до контакту. ЧН-паретична сходяча косоокість, більше справа. М`язовий тонус дифузно знижений. Сила м`язів знижена. Дитина самостійно сидить, сідає, повзає. Добре розвинена дрібна моторика. Говорить окремі слова. Виконує найпростіші команди. Знає свої іграшки. Опора на ноги гарна, на повну стопу. Встає на ноги біля опори. Повної вертикалізації тулуба немає. За допомогою піднімається сходами. На даний час отримує масаж, ЛФК (а.с. 14 т. 1). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні надала такі пояснення. [PERSON] народилася на 24-му тижні вагітності, у 5 місяців, з вагою 640 грамів, дитина відставала у розвитку, погано ходила, її не взяли до дитячого садочку, оскільки у неї була атоксія. Батько не приймав участь у вихованні дитини, позивачка потерпала від домашнього насильства, просила свекруху вплинути на відповідача. Позивачка прагнула, щоб дитина була самостійною, а відповідача і його батьки вважають [PERSON] «маленькою» дівчинкою, дуже опікуються нею, возять у колясці, все роблять за [PERSON], неправильно її харчують, кормлять з ложечки, хоча їй дев`ять років. Батько відповідача [PERSON] дитину налаштовує проти неї. У дитини перекіс тазу, загроза сколіозу, одна нога коротше іншої, тому їй потрібно займатися ЛФК, однак відповідач з батьками з нею не займаються. Наприклад, коли [PERSON] була в них у липні 2020 року, в неї утворився «свищ» на яснах, позивачка видаляла зуб за власні кошти. Позивачка хотіла перевести [PERSON] до інклюзивної школи, оскільки у приватній школі вона нічому не навчилася. До 02.07.2020р. [PERSON] ходила до шкоди, потім відповідач з батьками забрали дитину і не віддали. Позивачка ніколи не перешкоджала спілкуванню з дитиною. Відповідач і його батьки не дають побачитися з дитиною, їх будинок огороджений забором. Позивачка працює з січня 2020 року. У її батьків є квартира, вона там зареєстрована, має частку у спільній сумісній власності. Також позивачка є фізичною особою-підприємцем, має центр з розвитку дітей, де [PERSON] займається, у центрі є інструктор з ЛФК, масажист, психолог, логопед-дефектолог, невролог. Центр утворювався спеціально для [PERSON] . До укладення шлюбу із відповідачем позивачка працювала, однак відповідач захотів, щоб вона займалася дитиною, його мати це підтримала. П`ять років прожили в шлюбі. Батьки позивачки давали по 200 доларів США на місяць, допомагали одягом. Заначила, що на усі реабілітаційні заходи до Львову, Ізраїлю їздили разом, поїздки фінансувалися свекрухою і свекром. Дитина пішла до приватний дитячого садку у п`ять з половиною років. Потім пішла до Європейської гімназії на певних умовах. Позивачка сиділа під кабінетом в гімназії. Потім дитина пішла у приватну школу № 5. Дитина не відвідувала школу, оскільки хворіла, довідок немає, але директор знала. Однак директор школи не виконувала усіх вимог щодо дитини, зокрема, не надала відповідних спеціалістів. Позивачка вирішила перевести дитину до іншої шкоди. Батько перестав сплачувати за навчання у приватній школі. Коли позивачка із дитиною приїхали до КУ «Інклюзивно-ресурсний центр «IN-kids» для проходження тестування, відповідач і його батьки «викрали» дитину. За рекомендаціями, у квітні 2021 року дитина пішла до першого класу інклюзивної школи № 52. Після народження дитини жили з батьками відповідача, відносини були складними, виникали конфлікти, батьки відповідача критично ставилися до методів догляду за дитиною, погрожували, що позбавлять її батьківських прав. Потім сторони жили у приватному будинку по [ADDRESS] , який належить матері відповідача. Розлучилися, коли [PERSON] виповнилося сім років. Батько змінив замки в будинку, не пустив їх, не віддав речі, ліки. Спочатку вона з дитиною жили у знайомих, потім винайняла квартиру. Без відома позивачки у вересні 2020 року батьки відповідача забрали дитину зі школи, сказали, що не повернуть. Не виконували рішення органу і опіки Шевченківського району, не давали побачити дитину, на телефонні дзвінки дитина не відповідала, позивачка викликала поліцію. Пояснила, що її щомісячний дохід становить від 13 000,00 до 20 000 грн., наразі становить 45 000,00 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надав такі пояснення. У період сумісного проживання позивачка не могла завагітніти, запропонувала зробити ЕКЗ. Він заплатив за процедуру 10 000 доларів США, однак результат був невдалим. Позивачка завагітніла з другої спроби. Вагітність протікала нормальною. Потім її екстрено госпіталізували у пологовий будинок, викликали пологи. Позивачка не хотіла дитину, після народження не знала, що х нею робити, вважала, що дитина буде «овочем». Чотири місяці дитина перебувала у реанімації, він відвідував реанімацію, купував необхідні медикаменти. Для реабілітації дитини їздили у Львов, Трускавець, Ізраїль всі разом (дитина, сторони, батьки відповідача ). Він водив дитину на ЛФК. Розлучилися вони через подружню зраду із боку позивачки. Пояснив, що він допомагав в утворенні центру, який організувала позивачка, оплатив 160 000,00 грн. Слідкувати за дитиною позивачка почала перед судом. Дитина ховає телефон, коли дзвонить позивачка, вважає, що таким чином вона захищає себе від матері. Позивачка постійно викликає поліцію, викликала 6-7 разів. У 2021 році дитина з виним матері повністю пропустила навчальний рік, мати зірвала їй навчання, забирала її з уроків. Дитина не бажає жити у матері. На обґрунтування доводів до позову позивачка надала заяву [PERSON] до загальноосвітньої школи № 5 від 02.10.2019р. про перерахунок передплати за півроку, повернення коштів на картку, оскільки доньці не підходить навчання (а.с. 16 т. 1). Як пояснив відповідач, така заяв була написана, коли [PERSON] забрала дитину зі школи № 5, при тому, що за навчання було сплачено наперед за рік. Тому батько написав заяву про перерахунок. [PERSON] повідомила, що дитина цю школу відвідувати не буде. Після спілкування директорки із батьком конфлікт був владнаний. [PERSON] почала ходити у школу. Позивачка надала листа лікаря [PERSON] до Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради від 03.01.2020р., яким повідомлено, що дитина перебуває на обліку з 2014 року з діагнозом: остаточні наслідки тяжкого раннього органічного ураження ЦНС, виражена м`язова гіпоксія, затримка психологічного розвитку, страбізм. Дитина після виписки з полового будинку регулярно оглядався неврологом, діагноз: синдром гіперзбудливості, руховий розлад на тлі морфо-функціональної незрілості, гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС. Дитині проводилися інтенсивні реабілітації до 2-х років - неврологом поліклініки - ЛФК, масаж, плавання, фізіопроцедури, постійні обстеження - ЕЕГ, окулістом, лором, ортопедом. З двох років дитина лікувалася і спостерігалася у лікаря [PERSON] та у неврологічному відділенні, проходила відновлювальні курси , медикаментозне лікування один раз на три місяці, отримувала вітаміни, судинні препарати, дегідраційні препарати, проведено мезотерапія цереброкуріом - три курси. Динамічно і стабільно проводилося ЕЕГ, доплер судин голови, ОАК, окуліст, ортопед. З 2014 року курс інтенсивної реабілітації у м. Львові та у м. Трускавці. за період з березня 2014 року по листопад 2018 року проведено шість курсів у реабілітаційному центрі «Еліта» за методикою професора [PERSON]. У березні 2019 року - огляд невролога, діагноз: остаточні наслідки тяжкого раннього органічного ураження ЦНС, м`язова гіпоксія, страбізм, ЗРР, церебрастенічний синдром. 23.12.20219р. - огляд невролога: остаточні наслідки тяжкого раннього органічного ураження ЦНС, м`язова гіпоксія, церебрастенічний синдром, неврозоподібний синдром, надані рекомендації з лікування та режиму дитини. Не рекомендовано змінювати звичний уклад життя, тобто проживання з матір`ю [PERSON] протягом всіх 7-ми років дитини, оскільки це негативно може вплинути на стан дитини. Неврологічна симптоматика може мати регрес - нестандартні ситуації можуть привести до погіршення навчання та поведінки дитини. На емоційному фоні з`явиться регрес досягнутих результатах у психофізичному розвитку дитини. [PERSON] необхідно постійне проживання з матір`ю, у них тісний зв`язок, теплі довірчі стосунки. В обов`язковому порядку батько повинен брати участь у житті дитини . [PERSON] за всі роки спостереження за дитиною показала себе як відповідальна, дбайлива матір, виконувала усі призначення та рекомендації лікарів, лише завдяки труду і терпінню до відновлення [PERSON] добилася таких результатів (а.с. 18 - 21 т.1). Судом встановлено, що у 2019 навчальному році [PERSON] пішла до школи - ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5». Як зазначила позивачка у позові, і це не заперечувалося відповідачем, вказану приватну школу обрала позивачка, виходячи з інтересів дитини. Згідно довідки ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» від 12.11.2019р. № 948 [PERSON] , учениця 1-го класу відвідала у вересні 19 днів, в жовтні 8 днів, у листопаді - 3 дня, з 08 листопада була відсутня (а.с. 93 т. 1). Як пояснив представник відповідача, у вересні 2019 сторони розлучилася, мати забрала дитину зі школи, після чого батько і звернувся до управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради. На що [PERSON] повідомила, що у дитини були поважні причини не відвідувати зайняття, вона до школи надавала довідку про те що [PERSON] хворіє, але не залишила собі копію. Тоді ж вона просила [PERSON] привезти дитині ліки. Згідно наданої на адвокатські запити інформації ТОВ «Приватна середня загальноосвітня школа № 5» від 30.10.2020р. за № 256/20, 255/20, [PERSON] прийнята на навчання у школу № 5 м. Дніпра з 01.09.2019р. У 2018-2019 навчальному році пропустила 41 навчальний день, у 2019-20120 навчальному році протягом вересня і жовтня пропустила 15 навчальних днів. При школі функціонує група дошкільної підготовки. [PERSON] з 24.04.2019р. по 31.07.2019р. відвідувала групу дошкільної підготовки. [PERSON] організований, виконує всі запити дитини та педагогічного колективу, бере участь у заходах, - в той час, коли [PERSON] у його сім`ї. Відповідально ставиться до режимних моментів у школі, доброзичливий до дівчини [PERSON] також дуже задоволена, коли приходить [PERSON] - тато. Часто говорить про бабусю, дуже любить її. Не вистачає більш вимогливого ставлення до [PERSON] , особливо, враховуючи те, що дівчинка опановує програму шкільного навчання з великою напругою, маючи здібності особливосте й розвитку, умов визрівання організму. [PERSON] забезпечує фінансове перебування [PERSON] у закладі. Однак 2.10.2019р. від [PERSON] поступила заява з проханням зробити перерахунок плати за навчання доньки у зв`язку з тим, що заклад не підходить для навчання [PERSON] . 16.10.2019р. зроблено повернення коштів на карту [PERSON] 12.11.2019р. відновлено оплату за навчання [PERSON] . [PERSON] ініціювала прихід [PERSON] до школи, сама привела дівчину і ретельно опікувалася, проходячи з дівчиною досить складний для [PERSON] адаптаційний період, готуючи дівчину до вступу у перший клас. [PERSON] постійно супроводжувала [PERSON]. Протягом навчального року у 1-му класі [PERSON] не брала участі у навчальному процесі регулярно з різних причин, включаючи сімейні, за станом здоров`я, організаційно - правові тощо. Це призводило до дезадаптації, про що постійно інформувалася [PERSON] . [PERSON] активно відгукувалася на всі пропозиції педагогічного колективу стосовно її виховання, навчання, організації життя доньки [PERSON] . Співпрацювати з [PERSON] абсолютно прийнятно, хоча цей процес ускладнено постійним страхом. Що дівчинку «заберуть вона її довго не побачить» (а.с. 171 - 172 т. 1). Згідно із наданою на адвокатський запит інформації ТОВ «Приватна середня школа № 5» від 29.01.2021р. за № 989, [PERSON] у 2021 році не була присутня на уроках жодного дня. Пропущено 15 навчальних днів. Директором закладу [PERSON] порушене питання про необхідність безперервного спілкування з [PERSON] та обговорено з [PERSON] (позивачкою) і [PERSON] (відповідачем) (окремо у телефонному режимі). Була отримана згода, таким чином: З 11 січня до 26 січня 2021 р. проведено 10 комплексних занять онлайн (індивідуально- приблизно по 6 0 хвилин). 15.01.2021р. у телефонній розмові (зателефонувала директорка) [PERSON] зазначила, що до закінчення локдауну (25.01) [PERSON] до школи не приведе. На аргумент з боку школи, що немає підстав не ходити - [PERSON] відповіла, що підстави є, і « я про них знаю». Я, як директор розумію, що мова йде про те, що [PERSON] не хоче, щоб до [PERSON] був доступ батька - [PERSON] , тобто, щоб він не зміг її забрати до себе. Раніше [PERSON] це формулювала неодноразово. 27.01.2021р. [PERSON] повідомила, що буде переводити доньку до іншого закладу. Питання про погодження з батьком переводу до іншої школи не обговорювалося (а.с. 206 т. 1). 16.10.2019р. і 17.10.2019р. відповідач звернувся із заявами до управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради із проханням втрутитися у ситуацію, обстежити умови проживання позивачки, повідомив, що [PERSON] забрала дитину до себе, не дає спілкуватися, просив розшукати дитину, притягнути [PERSON] до відповідальності (а.с. 90-91 т. 1). 01.11.2019р. відповідач звернувся до управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради із заявою про визначення місця проживання дитини із батьком (а.с. 92 т. 1). 06.11.2019р. спеціалістами управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради обстежено місце проживання позивачки. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов житла за адресою: [ADDRESS] , квартира розташована на 7-му поверсі дев`ятиповерхового будинку, складається з двох кімнат, кухні, коридору, санвузлу. Санітарний стан житла відповідає нормам. Є окрема кімната для дівчинки з ліжком, шафою для зберігання речей, стіл. Є кухня: кухонні меблі, газова плита, холодильник. Коридор: поличка для одягу. В квартирі є газо, водо, електропостачання, опалення централізоване. За вказаною адресою проживають: мати дитини - [PERSON] і дитина - [PERSON] , [INFO] . Стосунки між дівчинкою та її мамою теплі, доброзичливі (а.с. 43 т. 1). 13.11.2019р. відповідач звернувся до управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради зі скаргою у якій зазначив, що 06.11.2019р. комісією було прийняте рішення про визначення місця проживання із батьком. [PERSON] не виконує рішення комісії, дитина перебуває у неї, не відвідує школу, [PERSON] не може самостійно утримувати дитину, надала до управління фіктивну довідку про доходи, при цьому, така довідка про працевлаштування на розгляд комісії не надавалася, просив повідомити про те, чи переглянуте рішення комісії про визначення місця проживання дитини із батьком (а.с. 98-99 т. 1) 14.11.2019р. відповідач [PERSON] знову звернувся до управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради зі скаргою, у якій вказав, що Комісією з питань захисту прав дитини 06.11.2019р. прийнято рішення про визначення місця проживання із батьком. [PERSON] повідомила, що рішення не виконуватиме. 12.10.2019р. директор школи № 5 повідомив, що донька не ходить до школи і [PERSON] сказала, що не буде водити дитину до школи, оскільки відповідач може її забрати, 13 і 14.11.2019р. дитина не відвідувала шкоду (а.с. 94 т. 1). 24.01.2020р. [PERSON] звернувся із заявою до Шевченківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України, за його заявою 31.01.2020р. внесені відомості до ЄРДР за № 12020040640000334 за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документа (довідки про працевлаштування)) (а.с. 102 - 104 т. 1). 14.07.2020р. [PERSON] звернувся із заявою до Соборної районної у м. Дніпрі ради із заявою про визначення місця проживання дитини із батьком (а.с. 106 - 107 т. 1). 22.07.2020р. мати відповідача - [PERSON] надала заяву до Соборної районної у м. Дніпрі ради про згоду на проживання у квартирі по [ADDRESS] своєї онуки - [PERSON] (а.с. 108 т. 1). За результатами направлення сторін від служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради складена довідка 17.07.2020р. № 68 про психологічне діагностування батьків і дитини, ставлення дитини до дідуся та бабусі зі сторони батька, ставлення дитини батька і матері, визначення батьківського потенціалу обох батьків з метою вирішення питання про визначенням місця проживання дитини. Психологічне діагностування проводили: психолог [PERSON] і соціальний педагог [PERSON] . Згідно результатів психологічного діагностування виявлено, що психоемоційний стан [PERSON] стабільний, він має адекватну самооцінку. Індивідуальні психологічні особливості наступні: має середній рівень тривожності, ригідності, фрустрації та агресивності; агресивність не є рисою його характеру, вона може проявлятися як реакція на провокації та стресову ситуацію; в конфлікті має компромісний стиль поведінки; не схильний до маніпулювання. Важливим компонентом для становлення особистості та здоров`я дитини є здатність батьків задовольняти потреби дитини - батьківський потенціал. Показниками компоненту «батьківський потенціал» є елементарний догляд, гарантія безпеки, емоційне тепло, стимулювання, життєві орієнтири та обмеження, стабільність. Результати методики «PARI» показали, що [PERSON] має задовільний рівень батьківського потенціалу. Між ним та дитиною існує тісний емоційний контакт. Він має впевнену життєву позицію та чіткі плани на майбутнє. Стиль батьківської поведінки у батька - авторитетний. Він відкритий для спілкування та обговорення з дитиною встановлених правим поведінки, допускає зміни своїх вимог у розумних межах. Визначає та заохочує автономію своєї дитини. Має високий рівень контролю. Згідно з результатами психологічного діагностування виявлено, що [PERSON] має затримку психічного розвитку - когнітивний розвиток дівчинки не відповідає віковим нормам, порушення дрібної моторики, виникали труднощі з виконанням завдань, емоційна лабільність. При психологічному діагностуванні, через дану ситуацію, виникали труднощі у спілкуванні з дитиною. На питання [PERSON] відповідала не одразу, не весь час включалася в процес діагностування, не завжди виконувала прохання спеціалістів Центру. На прохання батька, [PERSON] залишилася наодинці зі спеціалістами Центру і лише після цього психологічне діагностування продовжилося в ігровій формі в активній частині сенсорної кімнати. При використанні метода спостереження спеціалістами Центру зроблено висновки про те, що поруч із батьком [PERSON] . [PERSON] почуває себе комфортно, захищено та розкуто, встановлені довірливі відносини між ними, мають місце емоційно теплі стосунки, прив`язаність до батька наявна та очевидна. Батько швидко і позитивно реагує на її активність та ініціативу, вступає з нею у спілкування, відчувається підтримка та підбадьорювання дитини, спілкування з ним є емоційно-позитивним. На питання про матір, [PERSON] , [PERSON] почала проявляти ситуативну тривожність та вступили у дію механізми психологічного захисту - агресія, відчуження. У дівчинки відбулася різка зміна настрою та поведінки. Вона почала розсипати пісок зі столу, бити ногою м`яч і лише повторювала : «Мама - бе». На питання спеціалістів Центру «що це означає?», [PERSON] , продовжуючи бити м`яч, відповіла, що мама її не годує, коли вона просить, не дає їй молока, не бавиться з нею разом, а свій вільний час вдома у матері вона проводить за планшетом. Щодо ставлення [PERSON] до дідуся та бабусі зі сторони батька, то вона розповіла, що вони всі разом займаються творчістю (розмальовки, ліплення з пластиліну, створюють картини зі стразами тощо), бавляться на дитячих майданчиках, з бабусею дівчинка готує різні смаколики. [PERSON] також розповіла, що батько та бабуся читають їй на ніч казки. Згідно результатів психологічного діагностування [PERSON] встановлено наступне: батько не має ніяких перешкод психологічного характеру для сумісного проживання з дитиною. Рекомендовано: зосередження на майбутньому дитини (формування цілей та мотивація до навчання); допомога дорослих в оптимізації когнітивних процесів дитини, розвитку емоційно-вольової сфери; додаткові заняття з логопедом-дефектологом, корекційним педагогом та дитячим психологом; задля об`єктивної оцінки ситуації, матері дитини [PERSON] пройти психологічне діагностування та визначення батьківського потенціалу (а.с. 13-14 т. 1). 29.10.2020р. відповідач [PERSON] знову звернувся до управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради зі скаргою, у якій вказав, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 17.01.2020р. визначено проживання дитини по черзі із матір`ю і батьком по два тижні на місяць Рішення було дійсне до 17.07.2020р. Після закінчення строку його дії відповідач звернувся до Соборної районної у місті Дніпрі ради із заявою щодо визначення місця проживання дитини з ним, після чого [PERSON] звернулася до суду, а відповідач з і зустрічним позовом. 27.10.2020р. директор приватної школи № 5 повідомила телефоном, що [PERSON] забрала дитину зі шкоди, викликана поліція до школи. Вже 30.10.2020р. позивачка звернулася зі скаргою до Соборної районної у місті Дніпрі ради про те, що 30.10.2020р., коли вона прибула для проходження тестування у Інклюзивоно-ресурсного центр, батько разом із бабусею і дідусем забрали у неї [PERSON] (а.с. 169 т. 1). [PERSON] 16.11.2020р. надав пояснення до управління служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про те, що він з`ясував, що [PERSON] з дитиною буде проходити тестування в Інклюзивоно-ресурсному центрі, тому прибув туди із батьками. [PERSON] побігла до його батьків і попросила їх забрати її , після чого вона сіла до них в машину і вони поїхали. Через деякий час автомобіль батьків був зупинений працівниками поліції, які пояснили, що [PERSON] заявила про викрадення дитини. Після того як працівники опитали дитину, яка повідомила, що хоче залишитися, вони відпустили їх (а.с. 164 - 165 т. 1). Відповідачем [PERSON] були надані суду квитанції про сплату коштів за навчання по 15 000 грн. на місяць на картковий рахунок директора приватної школи № 5 [PERSON] (а.с. 112 т. 1). Як пояснив відповідач, ці кошт він сплачував на рахунок ПриватБанку , одержувачем є [PERSON] . Реквізити для сплати за навчання в школі надала йому позивачка, чого остання не заперечувала під час розгляду справи. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської у м. Дніпрі ради від 17.01.2020р. визначене місце проживання дитини [PERSON] з батьком перший та другий тиждень місяця, з матір`ю - третій і четвертий тиждень місяця за місцем їх проживання (а.с. 40 т. 1). Позивачка проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48 кв.м., яку орендує. Згідно договору оренди від 31.10.2019р., орендна плата складає 6000 грн. на місяць (а.с. 41 т. 1). 30.04.2020р. позивачкою переукладено договору оренди, згідно із яким орендна плата визначена у розмір сплати комунальних послуг (а.с. 41, 42 т. 1). 30.04.2021р. укладено договору оренди цієї ж квартири, згідно із яким орендна плата визначена у розмір сплати комунальних послуг (а.с. 57 - 60 т. 2). [PERSON] на обліку у нарколога і психіатра не перебуває (а.с. 44 т. 1). Згідно наданих [PERSON] довідок від 15.10.2019р. і від 01.11.2019р., вона працювала у ТОВ «БК Кепітал Сіті» і отримувала заробітну плату в сумі 7500,00 грн. у серпні, вересні і жовтні 2019 року (а.с. 96 т. 1). Відповідний запис наявний у її трудовій книжці (а.с. 97 т. 1). Представник відповідача в судовому засіданні вказував, що указане підприємство є фігурантом багатьох кримінальних проваджень, не сплачує податки, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 19.12.2019р. про те, що ТОВ «Будівельна компанія «Кепітал Сіті», яка до 23.04.2016р. перебувала на податковому обліку в Правобережному управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області, а зараз перебуває на податковому обліку у ГУ ДПС у м. Києві, востаннє надавало звітність 15.03.2016р. (а.с. 101 т. 1). На що позивачка вказала, що вона працювала в он-лайн режимі, займалася продажем будівельних матеріалів, заробітну плату отримувала готівкою, не винна у тому, що підприємство не сплачувало за неї податки. При цьому, відповідач вказував, що у той період, коли позивачка працювала (згідно довідки - у серпні 2019 року) насправді вона перебувала з ним на відпочинку у Туреччині. Відповідно до наказу від 28.12.2019р. № 29к ПП «Експрес-Строй» [PERSON] прийнята на роботу з 02.01.2020р. менеджером по збуту. Згідно довідки ПП «Експрес-Строй» від 02.01.2020р. [PERSON] працює з виконанням роботи вдома з неповним робочим днем на посаді менеджера (а.с. 37 т. 1). Згідно довідок ПП «Експрес-Буд» про доходи [PERSON] отримує заробітну плату з лютого 2020 року по серпень 2020 року в розмірі 5040 грн. на місяць, з вересня 2020 року по грудень 2020 року - 5317 грн. на місяць (а.с. 30 т. 1, а.с. 77 т. 2). Також ПП «Експрес-Строй» надана [PERSON] позитивна характеристика (а.с. 38 т. 1). [PERSON] є фізичною особою підприємцем, зареєстрована з 03.11.2020р. з видами діяльності: денний догляд за дітьми, інші види роздрібної торгівля, інші вили освіти, індивідуальна мистецька діяльність, інша діяльність у сфері спорту, надання індивідуальних послуг (а.с. 158 т. 1). Також з матеріалів справи встановлено, що 11.08.2020р. позивачка надала пояснення до органів поліції про те, що колишній чоловік [PERSON] не надає їх спільну дитину, дитина проживає з бабусею і дідусем по [ADDRESS] . Вона приїхала до їх місця мешкання у сел. Олександрівна, однак дитину їй надали (а.с. 31 - 33 т. 1). 13.08.2020р. сторони зверталися до управління -служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради. Батько надав заяву щодо визначення графіку знаходження дитини у матері і у батька по черзі, [PERSON] зазначила, що 27.07.2020р. [PERSON] забрав спільну дитину та не надає її для побачень, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 34, 35 т. 1). 20.11.2020р. позивачка зверталася до Шевченківського ВП ГУНП у Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення стосовно того, що [PERSON] 20.11.2019р. забрав дитину від відділення Нової пошти № 86 по вул. Гагаріна без її відома (а.с. 155 - 156 т. 1) Також позивачка надала талон-повідомлення про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30.10.2020р., з якого видно, що за адресою: [ADDRESS] , у дворі школи колишній чоловік [PERSON] приїхав із взяв спільну дитину [PERSON] на руки, потім бабуся [PERSON] підбігла, вхопила її і сіла в автомобіль і поїхала додому. Було рішення, що дитина живе у батьків по дві неділі до 27.07.2020р. Зараз дівчина жила із матір`ю, чоловік і його батьки бажають забрати дитину собі (а.с. 145 т. 1) Позивачка пояснила в судовому засіданні, що 30.10.2020р. вона з [PERSON] приїхали до КУ «Інклюзивно-ресурсний центр «IN-kids» для проходження тестування. Сюди прихав і відповідач з батьками. Відповідач вказував, що це він не міг побачитися із дитиною, позивачка «торгувалася» по школі, не відповідала на смс-повідомлення. Надіслала повідомлення, що вони з донькою їдуть в «Інклюзивно-ресурсний центр. Відповідач також зателефонував туди і дізнався, що тестування призначене на 13 год., а позивачка сказала, що б він приїхав о 15 год. Він під`їхав, покликав [PERSON], вона підбігла до нього. Він сказав, що не бажає, щоб дитина проходила тестування, на що позивачка перепнула дорогу, не пускала. [PERSON] тим часом побачила бабусю і побігла до неї та вони поїхали. Дорогою їх зупиняла поліція, питала - чи не хоче дитина до матері. [PERSON] не хотіла. Позивачка надала листа психолога [PERSON] від 28.10.2020р., про те, що вона спостерігала за [PERSON] з 2014 року, проводила зайняття з розвитку когнітивних функцій мозку, дрібної та крупної моторики. До цього часту проводила зустрічі з мамою і [PERSON] для спостереження і коригування психоемоційного стану дитини. За проханням матері проводила зустрічі, на яких [PERSON] прекрасно контактувала з матір`ю, із задоволенням відгукувалася не її потреби, виявляла теплоту по відношенню до неї, емпатію, довіру такі відношення дитина демонструє протягом всього періоду спілкування. При питання про бабусю, дідуся і тата дитина проявляє де-яке занепокоєння і розповідала про те, що їм не подобається, колі [PERSON] телефонує і спілкується з мамою. Для підтримання психоемоційного стану дитини, рекомендувала проживання дитиною із мамою, оскільки дитина до неї дуже прив`язана (а.с. 141 т. 1). Також позивачка надала листа «По мету требования» без дати, підписаного лікарем - завідувачем відділення реанімації новонароджених [PERSON] про те, що мати виконували усі рекомендації, призначення, обстеження і реабілітаційні заходи. Усі бесіди, консультації спостереження за дитиною велися виключно із матір`ю, присутність та відношення [PERSON] було байдужим. Завдяки діям матері, вірним рішенням, інтенсивним і регулярним зайняттям, за допомогою спеціалістів і самостійного зайняття із дитиною стан [PERSON] є рідким прикладом чудового розвитку дитини і відновлення з таким епікризом. Відповідально стверджую, що у [PERSON] ніколи не було травм голови, сходяче паралітична косоокість була неврологічною, внаслідок глибокої недоношеності (а.с. 147 т. 1). Суд критично відноситься до наданого позивачкою листа «По мету требования», вважає, що даний лист не може бути належним доказом, оскільки він не є медичним документом, не містить дати. По суті є позитивною характеристикою, яку склав лікар у відношенні матері дитини. Однак лист містить твердження про особи батьків, які знаходяться поза межами компетенції завідувача реанімації дитячої лікарні. Жодні обставини, які містяться у даному листі не підтверджені належними і допустимим доказами - відповідними медичними документами (довідками, виписками з історії хвороби, картки хворого, висновками спеціалістів тощо) Тому суд не може прийняти указаний лист до уваги. В судовому засідання позивачка пояснила що цей лист був складений лікарем у 2021 році, коли в судовому засіданні її почали звинувачувати, що дитина отримала травму голови внаслідок її недбалості. Окрім того, позивачкою не заперечувалася та обставина, що відповідач і його батьки фінансували лікування дитини після народження і при подальших реабілітаційних заходах. Позивачка пояснила, що у неї є довідки цього лікаря щодо реабілітації, однак вона їх не долучала, оскільки їх дуже багато, ціла купа. Позивачка надала суду докази переписки у месенжерах зі відповідачем і його матір`ю [PERSON] , які дійсно підтверджують, що вона не могла змоги спілкуватися із дитиною, просила відповідач дати дитині трубку, щоб вона могла із нею поговорити (а.с. 26 - 30, 148 т. 1) До матеріалів справи позивачкою долучена фотографія дитини зі спини зі відбитком долоні. Як пояснила позивачка, це батько вдарив [PERSON], коли вони були на відпочинку в Туреччині, на що останній пояснив, що [PERSON] на нього плигнула зненацька, і тому він лиснув її по спині (а.с. 15 т. 1). Позивачка також надала фото дитини, на яких, як вона пояснила видно, що у дитини «свищ», (а.с. 122, 128 т. 1), який вона лікувала, про що надала акт від 07.09.2020р. № 5972 про надання стоматологічних послуг на суму 4 341,00 грн. (а.с. 124 т. 1). Як пояснила позивачка, свищ з`явився у період, коли дитина перебувала у відповідача, що вказує на неналежне виконання останнім батьківських обов`язків. У судовому засіданні 12.08.2021р. з`ясовувалася думка дитини [PERSON] (а.с. 151, 152 т. 2) у присутності практичного психолога [PERSON] і соціального педагога [PERSON] КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Під час з`ясування думки дитини встановлено таке. Зайшовши до залу суду, дитина [PERSON] погодилася малювати і одразу запитала «А папа здесь?». На питання суду «Чи скучаєш за татом?» відповіла «Да». На питання суду «З ким живеш?» - відповіла « С папой, папа [PERSON] ». Потім спитала «А сколько будет занятие? Я к папе хочу». На питання суду «Як звати маму?» відповіла «мама [PERSON] ». Сказала, що ходить до школи, друзів там не має. На питання суду «Чи скучаєш за мамою?» відповіла «Не скучаю». На питання суду «З ким живешь» відповідача - «живу с бабушкой [PERSON] и дедушкой [PERSON]». На питання суду «Чи є інші бабуся і дідусь?» - відповіла «нет». На питання суду «Чи давно ти живеш з татом?» - відповіла « Давно с папой [PERSON] живу ». На питання суду «Чи з мамой жила?» відповіла «с мамой жила когда-то, больше нравиться с папой». На питання суду «З мамою не подобається?» відповіла «Нет, потому что она меня водой обливает и закрывает в туалете». На питання суду «Може це ви у хованки грали чи бризкалися?» - відповіла «нет». Сказала «есть бассейн, со мной в бассейне купается бабушка и дедушка». Потім знову спитала «А когда пойду к папе?». На питання суду «Чи любиш ходити до школи?», відповіла «Не люблю», а на питання «Чи може в іншу школу, в яку ти ходила раніше, вона може більше подобалася?»,відповіла «нет». Під час малювання почала розповідати, що в бабусі, в дідуся і у тата чорне волосся. На питання суду «Яке волосся у матері?» відповіла «Не помню». Після того, як суд запропонував згадати, відповіла «Не помню». Знову запитала «Скоро к папе?» На пропозицію про те, що ніби-то телефонувала мати, і питала - чи поїдеш з нею погуляти в парк?» відповіла «нет». На питання суду «А може давай разом підемо з мамою гуляти?» - сказала «нет». На питання суду «А якщо мама скаже, що скучила за тобою, запропонує піти погуляти?» відповіла «нет». Знову сказала «Я хочу к папе». На питання суду, «Чи говорять бабуся і дідусь щось погане про маму?» - відповіла «нет». На питання суду «А про тата?» також сказала «нет». На питання суду «Як ти вважаєш, дідусь і бабуся люблять маму?» відповіла «нет». В судовому засіданні були допитані свідки. Суд детально описує свідчення, оскільки ураховуючи категорію спору і складність справи, суд вважав за доцільне відобразити свідчення як найбільш детальніше, щоб висвітлити ставлення кожного із опитуваних свідків до сторін по справі, ставлення останніх до дитини. Свідок [PERSON] (директор ТОВ «Приватна загальноосвітня середня школа № 5») повідомила суду, що познайомилася із [PERSON] і дитиною [PERSON] у квітні 2019 року. [PERSON] до школи привела матір. Дитина була із особливими освітніми потребами, не була готова відвідувати шкоду. Однак у шкоді є відповідні спеціалісти - дефектолог, логопед, є програма для таких дітей, як [PERSON] . У класі 6-7 дітей. [PERSON] розповіла історію народження [PERSON] . Спочатку вона (директора) знала лише матір. Спершу дитина мала вчителя, який її супроводжував, це було до листопада 2019 року. Спочатку [PERSON] погано орієнтувалася у просторі, її годували, водили в туалет. Вона не сприймала матеріал, її треба було адаптувати. У кінці року були отримані рекомендації медиків. Пояснила, що умови «інклюзії» - це зайняття згідно індивідуального навчального плану, коли вчитель знаходиться поряд. [PERSON] постійно питала, чому не виконується індивідуальний графік. Протягом 2020 року мати до школи [PERSON] не водила. Хоча був «локдаун», але у школі прожовувалася зайняття, школа не була закрита «на карантин». Батько сплатив за 2019 - 2020 навчальний рік 150 000,00 грн. За навчання завжди платив батько. Потім забрав гроші, сумніваючись, що [PERSON] потрібне навчання у школі. На той час свідок про конфлікт між батьками не знала. Батько звернувся до школи у серпні 2021 року, просив щоб взяли [PERSON] назад. Дівчина сказала, що хоче прийти до школи. Наприклад, на 01 вересня 2021 року [PERSON] сама пробилася у перший ряд і стала співати. 02.09.2021р. до школи прийшла матір [PERSON] , сказала, що хоче зайти до класу, вказала наполегливо, що хоче саме «зараз». [PERSON] викликали з класу. Був порушений навчальний процес. Дівчина розгубилася, пішла до матері, вони пішли до їдальні, [PERSON] стала її годувати з ложки. На думку свідка, дитина не раділа приходу матерів, на обличчі дитини були конвульсії, спазми, дитина відчула стрес, коли побачила матір. Свідок вважала, що того дня мала місце провокація з боку [PERSON] . На питання відповідача пояснила, що батьків відповідача у школі ніколи не бачила, про гіперопіку їй нічого невідомо. Свідок пояснила, що батько завжди був більш конструктивно налаштований, хотів, щоб дитина навчалася у школі, а мати - навпаки, казала, що «карантин», находила причини не водити дитину до школи. Мати не хотіла, щоб батько забирав [PERSON] зі школи. [PERSON] ніколи не говорить, що вона їде «до дому», а називає конкретну адресу. Пояснила, що дитина має жити там, де вона хоче, має бути у безпеці захищеною, має довіряти матері. Наразі дитина вже не підкоряється ні матері, ні тату, не хоче працювати. Наприклад, у 2020 році мати [PERSON] забрала хитрощами. Коли вона (свідок) зайшла до класу, [PERSON] вже не було, при цьому [PERSON] повідомила, що вони вийдуть на вулицю погуляти, а коли приїхав батько за дитино, почав пред`являти претензії стосовно того, куди поділася дитина. Тому довелося викликати поліцію, щоб зафіксувати цей факт. А на одному із заходів [PERSON] сиділа з дитиною у першому ряду і спілкувалася із нею, потім хотіла забрати її. Вважала, що у [PERSON] вже є внутрішня потреба говорити неправду, говорити те, що їй скажуть. Тобто, у присутності батька говорити одне, а в присутності матері - інше. Таким чином дитина не знає, як їй себе вести насправді. Вважала, що батько має більший «ресурс», він бореться за дитину і [PERSON] пощастило, що в неї є такий батько. Батько готовий до того, щоб і мати спілкувалася із дитиною. Однак «ресурсна сторона» - це батько, він має кошти і моральний потенціал, також батько може дати дитині те, що за гроші не купиш. Мати намагається як може налаштувати відносини, але з більшою відвертістю дитина біжить до батька. [PERSON] не зможе виховувати дитину без батька. Була ситуація, коли [PERSON] прийняла рішення водити [PERSON] до іншої школи, а батько на той час вже сплатив за навчання. Директор мала узгодити це питання із батьком, а останній повідомив, що він проти переведення дитини. Між батьками був конфлікт, [PERSON] добивалася свого. Склалася така ситуація, що [PERSON] була у матері, а особова справа знаходилася в школі і [PERSON] не ходила в жодну школу. [PERSON] вимагала віддати особову справу, думала, що у батька буде доступ до дитини і тому не водила її до школи. Це ненормальна обстановка, дитина внаслідок таких подій розбалансована. Свідок (директор) звернулася із поданням до органу опіки і піклування Шевченківської у м. Дніпрі ради щодо вжиття заходів для забезпечення відвідування дитиною школи. Повідомила, що [PERSON] часто згадує про діда і бабу - батьків [PERSON] , каже, що дуже любить бабусю. При цьому, батьки відповідача ніколи не були в школі. Вважала, що [PERSON] зможе жити із батьком. На питання позивачки, пояснила, які документи надаються до школи. Пояснила, що не завжди вимагається заява обох батьків, заяву писав батько. Про переведення [PERSON] на домашнє навчання написав заяву батько. З 01.04.2019р. [PERSON] навчалася у першому класі і по 14.04.2021р. програму першого класу не засвоїла. Також у [PERSON] були спеціалісти за індивідуальним графіком. По 2 дні - дефектолог, логопед, якими були шкільні вчителі, вони з дитиною працювали, треба було «включити» свідомість дитини. Зокрема, була асистент [PERSON] . На індивідуальних уроках [PERSON] навчилася читати і писати. Вважала однозначно, що для дитини кращим буде перебувати у колективі. Пояснила, що про доходи матері їй нічого не відомо. У той період, коли дитина була з матір`ю, дитина на була вдягнена в один і той же одяг, [PERSON] казала, що речі у неї забрали. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є матір`ю відповідача, проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина [PERSON] після народження чотири місця була в реанімації. Вони (мається на увазі свідок та її чоловік (батько відповідача) [PERSON] ) запропонували сторонам проживати з ними після народження дитини, підготували кімнату, забрали дитину з пологового будинку. Мати витримала три тижні та поїхала жити із дитиною на своє колишнє місце проживання. Вони стали брати дитину на вихідні, потім на більший строк. Дитина не стояла на обліку у невролога, лише у педіатра. Вони також запросили масажиста. Потім у дитині виникла косоокість. Коли [PERSON] виповнилося два роки, возили її в клініку ім. [PERSON] на реабілітацію. Позивачка не хотіла їхати в клініку ім. [PERSON], не бажала записуватися на наступний курс. Востаннє відмовилася їхати, хоча були вже замовлені білети. Лише коли вони повідомили, що поїдуть усі, позивачка погодилася. Потім літали в Ізраїль всією родиною, там дитину прооперували. У лікарні в Ізраїлі попередили, що у п`ять років слід буде корегувати зір. Їздили разом на відпочинок до моря по черзі. Коли брали дитину на вихідні до себе, а потім повертали матері, дитина казала, що не хоче до матері. Свідок наполягала на зайнятті з логопедом, але далі «розмов» діла не було. Дала позивачці свій автомобіль, щоб возити дитину до дитячого закладу, але позивачка казала, що не хоче їздити. У садочок дитину не водила, оскільки жоден не підійшов. Водила два-три місця у садок біля дому. Ходила в дитячий садок «Ерудіт». Дитина пішла до школи у сім років. Свідок запропонувала водити [PERSON] до Європейської гімназії. Позивачка оформила [PERSON] на додатковій зайняття, сказала, що у Європейській гімназії немає вчителя. Потом повідомила, що дитина ходить до приватної школи № 5. Свідок завжди збирала дитину до школи. Потім позивачка перестала водити дитину і в цю школу, хоча сама спочатку цю школу № 5 хвалила. [PERSON] провчилася два роки у цій школі. Пів року позивачка не водила дитину до школи. Потім органом опіки і піклування Шевченківської районної у м. Дніпрі ради прийняте було рішення по перебування дитини у батьків по черзі. Пояснила, що дитина не хоче їхати до матері, питала, чому вона (дитина) з татом не живе тут (мається на увазі у відповідача і його батьків), пропонувала не їхати до матері. Харчування у матері було скудне, дитина завжди скаржилася, казала, що нічого не їла. А позивачка казала, що у [PERSON] закрепи, після того як бабуся (свідок) її кормить. Дитина скаржилася на харчування завжди. Тому свідок передавала їжу. Останні два роки особливо тяжко було випроводити дитину до матері. [PERSON] завжди вивертає ситуацію на свою сторону. Невролог вказував, що косоокість у [PERSON] розвинулась на фоні травми голови. Мати не брала дитину на руки, коли та ходила вздовж стіни, сказала «ручек нет», і їй (свідкові) сказала, щоб на руки не брала. Забрала різко соску. Пояснила, що їм звісно простіше залишити дитину у матері, однак дитина кричить, щоб її не віддавали. Одного разу засовували [PERSON] у машину, навіть мати не змогла умовити залишитися [PERSON] у себе. Дитини казала « Бабушка , а ты б захотела к такой маме ехать?». Позивачка затягувала дитину у ванну, купала в одязі і не дозволяла знімати мокрий одяг. Дитина жалілася колись на темну кімнату. Згадала про випадок у школі, вважав, що дитина відчула сильний страх, вважала, що не можливо так розпоряджатися дитиною. [PERSON] викликала поліцію. Одного разу, коли вони (свідок і дитина) тільки-но вийшли з басейну, до них також приїхала поліція, дитина пояснила поліцейським, що не хоче до матері. З того часу за викликом позивачка поліція регулярно до них приїздить. Дитина обстригла собі волосся на голові у знак протесту. Позивачка так і водила дитину до школи з вистриженим волоссям. Зі школи також не хотіла забирати. [PERSON] не прив`язана до матері, винувати в цьому сама мати, а не вони. При цьому, вони не проти, щоб мати і батько жили разом. Повідомила, що не знає, чи була [PERSON] колись у батьків позивачки, дід забирав декілька разів. Колі їздили на лікування із дитиною у Львів, Трускавець, мати проживала при клініках. Сплачував за курси лікування відповідач, за лікуванні в Ізраїлі сплачували вони із чоловіком. У клініці ім. [PERSON] були 10 днів. [PERSON] жила при клініці, вони - у готелі. На реабілітації ходили лише батьки, тому які саме реабілітації були - не знає. [PERSON] ніде не працювала, розраховували на те, що вона буде займатися дитиною. Про те, що дитина пішла до приватної школи № 5 свідок дізналася коли вже дитина ходила до цієї школи. З [PERSON] до розірвання шлюбу проживала у будинках і квартирах свідка. Вони переселились у триповерховий будинок, хоча дитина не хотіла їхати у цей будинок. У сторін (коли вони проживали разом) жодного разу не була, вони на запрошували у її ж будинок. До розлучення вони завжди привозили дитину до них, передавали ліки и залишали у них. Одного разу віддала [PERSON], коли та захворіла на вітрянку, вони вилікували вітрянку і відвели дитину до школи. Завжди купували [PERSON] одяг та взуття з самого народження. Зараз дитина з батьком, він возить її туди куди [PERSON] захоче. Щодо харчування, пояснила, що коли дитина приїздила, дідусь її постійно зважував. У позивачки дитина втрачала вагу на 300-400 грамів. Казала, що мати харчує її йогуртами, заливає по декілька йогуртів, щоб була вага. Пояснила, що у них вдома є домашній персонал, свідок сама готує. Зазначила, що нічого особливого для дитини не робить, лише дуже любить, дитина більш за все прив`язана до неї. [PERSON] завжди хотіла бути з ними, вони разом шили для ляльок одяг, гуляли в парку. Вона дійсно возила [PERSON] у колясці, дитина так хотіла. Свідок купляє дитині все, що вона хоче - одяг, іграшки, речі, їжу, Зараз за дитиною вона доглядає, купає, готовить. Відповідач водить її до школи. У [PERSON] є друзі, подруга [PERSON] . А друзі, про які каже позивачка - це діти її подруг. Дитина сама каже, що не хоче їхати до матері, сама вимкнула телефон. [PERSON] ніколи не згадує про маму. Син працює на їх підприємстві, у них декілька підприємств (сімейний бізнес). Заробітну плату синові призначає батько [PERSON] , також він отримує дивіденди. Син наразі живе по [ADDRESS] , влітку проживає на дачі в сел.Олексанрівці. Усе майно оформлене на неї (свідка). [PERSON] навчається вдома, у неї один педагог. На питання позивачки пояснила, що дійсно казала їй, щоб та не водила дитину до неї у своїх речах, оскільки позивачка прала усе разом, одяг псувався. На прохання позивачка привозити [PERSON] до її Центру, на ЛФК. Про те, що позивачка бажала розлучитися з [PERSON] дізналася лише коли прийшла позовна заява. Двері не відчиняє, оскільки дитина не хоче йти до матері. Про діагнози дитини, про лікарів, про заклади, які відвідувала [PERSON] їй нічого не відомо. Зазначала, що [PERSON] буде жити із ними. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є батьком відповідача, проживає за адресою: [ADDRESS] , працює генеральним директором «Білокриницького вапняного заводу». Пояснив суду, що дійсно дитина [PERSON] народилася від процедури ЕКЗ, пологи були передчасними. Після народження [PERSON] сторони два-три тижні проживали у них, потім переїхали в будинок бабусі [PERSON] . Мати ніде не працювала, знаходилась на утриманні їх сина. У дитини було багато діагнозів, вони вирішили залишити дитину. Забрали дитину додому. Матір хватило на два-три тижні. Через два місяці дитина отримала травму голови. Син повідомив, що дитина упала і вдарилася головою. МРТ, яке робили в Ізраїлі це підтвердило. Невропатолог визначив діагноз атоксію. При відповідній реабілітації дитина б наздогнала свій розвиток у п`ять років. Бабуся влаштувала дитину в клініку ім.[PERSON]. Вони заставляли позивачку записуватися на наступний курс, але вона жодного разу не записалася. За перельоти, за клініку оплачували вони (за лікування у клініці ім. [PERSON] сплачував батько), жили у готелі, мати проходила реабілітації з дитиною. Щорічно дитина оздоровлювалася на морі, окрім 2021 року, оскільки мати не дала дозволу на виїзд. Бабуся заставляла її здавати дитину у дитячий садок. З самого народження вони брали дитину до себе, проводили свята, відпустки. Весь одяг і взуття дитині купувала бабуся. Позивачка не вдячна за те, що вони зробили для дитини, жодного разу не запросила до будинку Бабуся говорила позивачці про необхідність відвідування дитячого садку, позивачка поводила [PERSON] два-три місця у садок біля будинку. Також бабуся порадила віддати дитину до Європейської гімназії, мати її туди повела, там порадили ще рік походити до садку. Вони можуть дати дитині будь-яку освіту, зараз дитини ходить до другого класу, у класі шестеро дітей, [PERSON] приносить гарні оцінки. Квартира, у якій проживає [PERSON] належить бабусі. У сина також є своє житло на Одоєвського, будинок належить синові, він єдиний спадкоємець. Син працює на підприємстві свідка комерційним директором, є співзасновником, йому виплачуються дивіденди, має заробітну плату у розмірі 30 000,00 грн. Він (свідок) постійно купав дитину, батько ставив свічки, возив до лікарні. Позивачка купала її рідко, нижню білизну не міняла, у тому ж і віддавала. Коли сторони жили разом, позивачка довго спала, на прогулянки дитину не вивозила, не готувала, казала, що дитина ожиріє. Дитина жалілася бабусі, що маті її не корме і не любить. У матері дитина втрачала вагу, тому він став її зважувати. За півроку вона втратила 4 кг. Дитина розповіла, що перед тем як їхати до них, мати заставляє пити декілька йогуртів. Бабуся постійно готувала їжу для дитини, остання неодноразово казала бабусі, що мати її не корме. Син подав на розлучення внаслідок подружньої зради. Мати веде аморальний спосіб життя, міняє співмешканців. Зверталися до орану опіки і піклування Шевченківської у м. Дніпрі ради щодо проживання дитини з ними, органом опіки і піклування прийнято рішення про проживання дитини з батьками по черзі, рішення виконували. [PERSON] забрала документи зі приватної шкоди № 5, забрала дитину через два-три місяці, хоча за школу було сплачено, оформила дитину в інклюзивну школу, де навчаються діти з вадами розвитку. За цей період двічі хотіла оформити дитині інвалідність. Дитина боїться матір, оскільки вона закривала її у темній кімнаті. Говорить дитині, що якщо та буде розповідати все, то не поїде до бабусі. Дитина обстригла собі волосся на голові. Якщо дитина просилася їхати до них, то поливала її водою, заставляла ходити у мокрому одязі. Дитина жодного разу не хотіла до матері. У їх родині є всі умови, щоб вчити і розвивати дитину. Вони ніколи не перешкоджали спілкуванню з матір`ю, але [PERSON] сама не хоче йти до матері, їй дитина не потрібна. Вони ніколи не налаштовували дитину проти матері, однак [PERSON] сама каже, що маті її не любить. Вони постійно з дитиною, гуляють в парку, вдома грають у розвиваючі ігри, у [PERSON] є друзі в школі, є подруга [PERSON] Батьки позивачки ніколи [PERSON] до себе не брали. Не проти, щоб дитина жила у них, вони мають декілька місць для проживання. Наприклад, 01.10.2020р. позивачка зателефонувала і повідомила, що у [PERSON] вітрянка, привезла дитину до низ, вони лікували вітрянку. Коли дитина була у психолог, позивачка спілкувалася з нею у туалеті. У жовтні 2020 року вона повезла її на комісію з визнання інвалідності. Вони поїхали туди і забрали дитину. [PERSON] викликала поліцію. На питання позивачки відповів, що не знав, що у дитини атоксія, ДЦП, косоокість з народження, дитина у групі ризику по бронхо-легеневій дисплазії, усі документи за результатами обстеження дитини знаходяться у позивачки. Згоден, що дитина потребує реабілітації, наприклад зору, вони її обстежували, дитина зараз носить окуляри у неї 50 % зору. Возили [PERSON] її у Київ у клініку мозку. Наразі її потрібно везти в клініку [PERSON] . На питання позивачки, чи відомо, що «дитячі» кошти вона добавила [PERSON] на придбання автомобіля, відповів, що цей автомобіль розбила позивачка у ДТП, за ремонт сплатив відповідач. На питання позивачки, чому не віддали дитину, пояснив що він не хоче її бачити, вона не мати. Пояснив, що після їх розлучення сторін вони взагалі не могли спілкуватися з [PERSON] , позивачка не давала. Тому договір укладався вимушено, позивачка сама запропонувала укласти договір, вони його виконували, а потім позивачка звернулася до органу опіки і піклування Шевченківського району, однак вони не віддали дитину, оскільки дитина не хоче спілкуватися із матір`ю. На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського видно, що дитина розповідала, що мати обливала її холодною водою. Дійсно, він заблокував телефон [PERSON] (вайбер), оскільки дитина не бажала з нею спілкуватися), ховалася, коли бачила вхідний дзвінок. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є хрещеною матір`ю [PERSON] , подругою позивачки з 1999 року. З [PERSON] познайомилася у 2007 році. У 2011 - 2012 році вони дружили, разом святкували свята. Свідок регулярно була у них вдома з 2007 року по 2012 рік, а потім, до 2019 року інколи приїздила. У 2012 році сторони одружилися. У травні 2012 року [PERSON] народила [PERSON], пологі були передчасними. Через чотири місяці їх виписали з реанімації. Проживали у відповідача. Мати звалашилися одна із дитиною, усі працювали. Потім сторони переїхали жити на [ADDRESS] , увесь побут був на [PERSON] . Вона готувала для [PERSON] і [PERSON] , все було завжди свіже, готувала сама йогурти. Свідок неодноразово була у них вдома, [PERSON] готувала при ній. Іноді їжу передавали батьки відповідача. Дотримувалася усіх рекомендацій педіатра, гуляла за рекомендацією лікаря по п`ять хвилин на вулиці. [PERSON] до півтора року носила дитину постійно на руках. Після півтора років дитині можна було гуляти довше, позивачка сама гуляла з коляскою. Постійно займалася реабілітацією, робила масаж, відвідувала невропатолога. Їздили у клініку [PERSON] , [PERSON] ходила на усі процедури з [PERSON] , без [PERSON] , дідуся і бабусі. Дитину до п`яти років батьки [PERSON] не брали до себе. Одяг дитині купували всі (позивачка, бабуся, дідусь) , але вони не надавали ніякої фізичної допомоги у побуті. Один лише раз на тиждень приходила прибиральниця. [PERSON] одягала дитину у речі, які купувала бабуся, оскільки постійно «вислухувала», що її речі погані. Вважала, що для [PERSON] не було підтримки з боку чоловіка і його батьків. У [PERSON] не було ініціативи допомагати по господарству, він її бив, вчиняв домашнє насильство. Однак [PERSON] не викликала поліцію, переживала за репутацію родини. [PERSON] була завжди з [PERSON] , а [PERSON] був завжди із пивом, з друзями, за комп`ютером, . У 2016 році [PERSON] купили автомобіль за 8500 доларів США, при цьому [PERSON] віддала 2000 доларів США «дитячих» коштів, поїздила на автомобілі два роки, потім машину продали, [PERSON] потім їздила на автомобілі свекрухи. У вересні 2019 року [PERSON] не пустили додому, бабуся не віддала дитячі теплі речі. [PERSON] приїхала до ней (свідка), остання віддала їх речі своїх дітей. [PERSON] організувала благодійний фонд, відкрила власний Центр , який допомагає дітям. Вона завжди займала [PERSON] , давала їй можливість спілкуватися з іншими дітьми. У центр приїздлять багато спеціалістів, [PERSON] може там займатися. У 2015 році [PERSON] зверталася із позовом про розлучення . Вважала, що позивачка зможе забезпечити себе і дитину. Вважала, як спеціаліст-реабілітолог, що дитині потрібна реабілітація двічі на рік. Дитина може займатися і у звичайній школі, однак їй потрібен асистент. На питання представника позивача повідомила, що у вересні 2019 року [PERSON] була у неї у гостях, коли повернулася, додому, вже були змінені замки, вона залишилася без житла. Залишилася у холі будинку, бабуся не стала з нею спілкуватися образившись на те, що дитина захотіла їхати з матір`ю (відомо зі слів позивачки). Про ДТП їй не відомо, але знає, що машину, на якій їздила [PERSON] продали, і вона їздила на автомобілі бабусі, який був гіршим (зі слів позивачки). Також повідомила, що вона була свідком домашнього насильства з боку [PERSON] у сел. Новоолександрівці у 2013 році, [PERSON] сказала не викликати поліцію. [PERSON] була в синцях, самого побиття свідок не бачила, чула лише крики. Одного разу, коли сторони проживала в будинку на [ADDRESS] відповідач побив позивачку, коли вони разом ( [PERSON] зі свідком) повернулися о 01 год. [PERSON] з 2012 року не ночував вдома по три-чотири ночі на тиждень. Де він працює, свідкові невідомо, знає, що в нього бізнес - баня. [PERSON] їздила в цю баню, забирала його. [PERSON] орендує зараз квартиру за 4000 грн., працює в реабілітаційному центрі, є фізичною особою-підприємцем, ще десь працює. Хто придбав обладнання для центру - їх не відомо, про доходи [PERSON] також не знає. Зі слів [PERSON] , дитина пішла до приватної школи № 5 за ініціативою бабусі і дідуся [PERSON] (зі слів позивачки). [PERSON] казала, що вони участі не приймають у житті дитини. Хто сплачує за школу - не відомо. Про навчання [PERSON] у приватній школі № 5 також нічого не відомо. Зараз із [PERSON] вона не спілкується, раніше спілкувалася по два-три рази на тиждень Останні два роки [PERSON] не розповідає про навчання дитини і вона (свідок) також не може поспілкуватися із дитиною, на телефонні дзвінки дитина не відповідає. Після розлучення батьків [PERSON] проводила більше часу у дідуся з бабусею. [PERSON] проходила реабілітацію у клініці ім.[PERSON] два роки тому. [PERSON] при ній особисто телефонувала у цю клініку. За лікування у клініці оплачували батьки [PERSON] . Батьки [PERSON] також допомагали, купували одяг, надавали гроші (зі слів позивачки). Всі свята для [PERSON] організовувала [PERSON] , запрошувала своїх друзів та її дітей. Ніколи не чула від [PERSON] , що вона не любить матір. Про батька [PERSON] також поганого нічого не казала. Свідок впевнена, що [PERSON] має бути з динною, для відповідача і його батьків вона просто «кукла», однак вони їй перешкоджають у спілкування, адже дитина не з матір`ю (зі слів позивачки). Чи перешкоджала [PERSON] відповідачеві у побаченнях із дитиною - не відомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є подругою [PERSON] з 2002 року. Сторони спочатку жили разом, потім переїхали у будинок по [ADDRESS] . У травні 2012 року у [PERSON] народилася дитина, вони тривалий час перебували у лікарні, виписалися у вересні 2012 року. Через деякий час вона (свідок) з [PERSON] займалися волонтерською допомогою для лікарні ім. Руднєва. Їй відомо, що дитину возили до Трускавця. Коли сторони проживали на [ADDRESS] , свідок часто бувала у них в гостях по три-чотири рази на місяць. [PERSON] була акуратно вдягнена, у грані речі. [PERSON] завжди сама готувала для [PERSON] і чоловіка. Дитина дуже прив`язана для матері, була завжди у неї на руках. [PERSON] тягнеться до інших дітей. [PERSON] бачила інколи, коли він повертався додому. Час із дитиною не проводив. [PERSON] була з матір`ю на кухні, а [PERSON] дивися телевізор або лежав на дивані. Відносини між [PERSON] і батьком «прохолодні». Наприклад, коли [PERSON] приходить додому і [PERSON] біжіть до нього, він каже « Привіт , іди до мами». Вона (свідок) не бачила з боку батька бажання проводити час з дитиною (це було три роки тому). Щодо причин розлучення, пояснила, що не знає, напевне вживання алкоголю [PERSON] (зі слів позивачки). [PERSON] випивав та пропадав. Наприклад, з покупками він приносив додому пиво по чотири-шість пляшок. Вона (свідок) бачила [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння увечері, у будні дні п`ять-сім разів, він був за кермом у такому стані. При ній випивав по дві-три пляшки пива. Вважала, що матеріальне становище [PERSON] дозволить їй забезпечити дитину. Позивачка працює у будівельній фірмі менеджером з продажу, а також тримає Центр «Буде так». Який дохід у [PERSON] , скільки вона сплачує за квартиру - не знає. Який дохід у [PERSON] також не знає, знає, що він працює на підприємстві свого батька. Позивачка працювала після інституту у газеті у 2006 - 2008 роках. Після того, як стала проживати із відповідачем не працювала. Думає, що інколи позивачка просила кошти у відповідача на волонтерство. Коли [PERSON] не працювала, відповідач її утримував. Знає, що батьки відповідача щорічно возили дитину до Трускавця на реабілітацію. Організовувала поїздки [PERSON] , а хто сплачував - не знає. При ній [PERSON] телефонувала до Центру і домовлялася про дати і про спеціалістів (коли свідок була у гостях). [PERSON] намагалася, щоб [PERSON] була самостійною, а батьки відповідача, навпаки, «гіперопікують» дитину. [PERSON] повідомляла, що [PERSON] ходить до школи № 5, періодично живе у неї і у батьків відповідача, освіта у цій школі коштовна, але неякісна. Хто оплачує за навчання - не знає. З батьками відповідача не знайома, бачила їх лише в суді і на фотографіях. Зі слів [PERSON] , батьки відповідача заможні, можуть купувати «всіх» і «все». Востаннє бачила [PERSON] один рік тому. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є подругою [PERSON] з дитинства. Сторони знайомі з 2007 року, у 2012 році одружилися. У [PERSON] була важка вагітність. У травні 20212 році народилася [PERSON] . [PERSON] не відмовилася від дитини, купувала для неї іноземні ліки. Після пологового будинку вони переїхали жити до батьків [PERSON] , потім переїхали у будинок на [ADDRESS] . Мати відповідача сказала, що [PERSON] не буде працювати. Відповідач утримував позивачку. [PERSON] сама готувала, навіть просила її (свідка), коли була у пологовому будинку готувати [PERSON] . Один раз на тиждень у них була прибиральниця. До [PERSON] приходили спеціалісті з ЛФК, масажисти. [PERSON] їх находила, а бабуся за все сплачувала. [PERSON] не могла працювати, оскільки постійно була з дитиною. Батьки відповідача ніколи не допомагали їй. У вересні 2019 року [PERSON] прийшла до свідка святкувати день народження і після того не змогла потрапити до дому, двері були зачинені. Спочатку [PERSON] жила у подруги [PERSON] ( [PERSON] ), потім місяць у неї (свідка). У цей час [PERSON] ходила до школи, крім тих днів, коли хворіла (здебільшого була у школі), [PERSON] її возила сама до школи. Потім [PERSON] зняла квартиру, переїхала туди з донько. Речі їй не віддали. Коли [PERSON] захворіла, [PERSON] дзвонила бабусі щодо повернення ліків. [PERSON] не віддав їй речі, писав, що вже їх спалили, [PERSON] казала, що зверталася до поліції. Свідок зауважила, що у неї враження, що коли [PERSON] у відповідача і його батьків, вони вважають, що це їх дитина. Хоча [PERSON] ніколи не перешкоджала спілкуванню дитини із бабусею. Одного разу [PERSON] казала матері «Чому ти мене не возиш, бабуся возить на колясці, кормить з ложки». У [PERSON] з донькою завжди були теплі відносини, вони гуляють, вчать уроки. [PERSON] любить спілкуватися і грати з іншими дітьми. [PERSON] також любить [PERSON], але не грає з нею. [PERSON] дуже чутлива, вона страждає від того, що не спілкується із мамою. Наприклад, є відео за вересень 2021 року, де [PERSON] каже, що боїться батька. Відео, яке надала свідок було оглянуте в судовому засіданні. На відео [PERSON] йшла поряд із [PERSON] і питала «хто там в автомобілі», однак не казала, що боїться батька). Думаю, що вона закривається, боїться, після того як побуває у бабусі із дідусем. [PERSON] працює менеджером з продаж, у неї є приватне підприємство, де надаються платні послуги з реабілітації. Отримує доходи, як вона казала, більше ніж свідок. Може утримували дитину. Коли [PERSON] була з [PERSON] , та сплачувала за квартиру, сама скуплялася, водила дитину до стоматолога. [PERSON] намагалася забрати [PERSON] з приватної школи № 5, хоча сама її найшла, влаштувала дитину, думала, що там буле індивідуальне навчання. Однак виявилося, що це не так. Дитина не може писати, тому це справа саме у школі. Хто сплачує за навчання у школі - свідкові не відомо. [PERSON] не хоче її туди водити, оскільки дитина не отримує належної освіти. Дитина була переведена до шкоди № 52, до інклюзивного класу, там з нею працює педагог. За відпочинок оплачувала бабуся, наприклад поїздки до Туреччини, Греції, Єгипту. [PERSON] їздила в клініку ім.[PERSON] з [PERSON] і його батьками. Сплачувала за все бабуся. [PERSON] їздила на автомобілі, на який вона також добавляла кошти (дитячі виплати), потім потрапила у ДТП. [PERSON] відремонтував автомобіль і продав його. Бабуся віддала [PERSON] свій автомобіль. Їй відомо, що [PERSON] працює у батьків на фірмі, також у нього є баня. Проаналізувавши показання свідків з боку відповідача - [PERSON] і [PERSON] , суд вважає, що їх свідчення стосовно надання ними і відповідачем матеріальної допомоги у лікуванні дитини, оплати за курси реабілітації дитині, за організацію відпочинку, придбання для дитини одягу, про проведення із дитиною багато часу, добрі стосунки із дитиною і любов до бабусі [PERSON] цілком узгоджуються між собою та не суперечать поясненням сторін по справі. Проте деякі свідчення є надуманими і викликані негативним ставленням до позивачки, чого указані свідки не приховували в судому засіданні. Зокрема, стосовно того, що позивачка не любить дитину, дитина їй не потрібна, погана господарка. Означене не підтверджуються матеріалами справи. Суд критично відноситься до показань свідків з боку відповідача про те, що мати намагалася визначити дитині інвалідність, що косоокість у дитини розкинулась внаслідок травми, оскільки жодних документів про це не надано. Більш того, у виписці з історії хвороби від 26.09.2012р. (при виписці з пологового будинку) дитині було рекомендована постійна консультація офтальмолога у клініці « Докол ». Згідно консультативного висновку КЗ «Докол» від 05.05.2014р. встановлена косоокість обох очей, рекомендована гімнастика для очей при здорових навантаженнях і нагляд невропатолога (а.с. 150 т. 1). Проаналізувавши показання свідків з боку позивачки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд вважає, що їх свідчення стосовно того, що мати любить дитину, із самого народження приділяла багато уваги дитині, займалася її здоров`ям, реабілітацією, також узгоджуються між собою та не суперечать поясненням сторін по справі. Разом із тим, суд критично відноситься до показань [PERSON] , яка, говорячи про те, що [PERSON] постійно з дитиною була сама, а батьки [PERSON] не надавали ніякої фізичної допомоги в побуті, намагаючись таким чином вказати на байдуже ставлення до неї, нічого не повідомила про роль батьків позивачки в організації життя і побуту [PERSON] . Разом із тим, вказала, що (зі слів самої позивачки) раз на тиждень приходила прибиральниці. Також указаний свідок вказувала, що лише [PERSON] займалася лікуванням і реабілітацією [PERSON], однак ці свідченнями спростовуються поясненнями самої позивачки, матеріалами справи та показаннями інших свідків. Зокрема, про те, що [PERSON] і його батьки повністю фінансували лікування, реабілітації, поїзди та відпочинок. Таким чином, свідчення [PERSON] вочевидь є однобокими і зумовлені негативним ставлення до відповідача і його батьків, тому суд вважає, що ці свідчення не достовірними, і крім того, більш розкривають взаємовідносини між сторонами, аніж їх відношення до дитини. До того, ж даний свідок надавала свідчення сі слів позивачки (щодо поведінки [PERSON] у побуті, фінансових питань сім`ї). Суд критично оцінює показання свідка [PERSON] і [PERSON] . Зокрема свідок [PERSON] зазначала, що [PERSON] боїться батька (показавши відео). Однак оглянуте судом відео цього не підтверджує. Свідок не є обізнаю також і у доходах позивачки і відповідача. Її свідчення про неякісну освіту у приватній шкоді № 5 надані зі слів позивачки. Свідок [PERSON] в основному про обставини життя [PERSON] повідомила зі слів останньої. Свідок стверджувала, що обізнана про життя і стосунки [PERSON] , однак не повідомила про рівень доходів сторін, про те, хто фінансував лікування дитини. Де які свідчення, наприклад про те, що мати відповідача сплачувала за організацію відпочинку, суперечать поясненням самої [PERSON] , яка зазначала, що кошти на відпочинок надавалися спільно відповідачем і його батьками. У відповідності до ст. 90 ЦПК України п оказання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. З огляду на приписи ст. 90 ЦПК України, суд вважає, що показання зі слів позивачки свідків з її боку, які суперечать поясненням самої позивачки та іншим матеріалам справи, про те, що роль батька [PERSON] у житті дитини взагалі не має значення, що останній не приймав жодної участі у вихованні, лікуванні дитини та усувався від батьківських обов`язків, є недостовірними. В судовому засіданні було оглянуте відео з нагрудних камер поліцейських, які прибули 04.06.2021р. до квартири, у якій проживає відповідач [PERSON] і його батьки у [ADDRESS] . З цього відео встановлено, що 04.06.2021р. до квартири прибули працівники поліції за викликом [PERSON] з метою з`ясування місцезнаходження дитини. Двері відчинив [PERSON] , який запросив поліцейських до квартири, у якій перебувала [PERSON] і дитина [PERSON] . Як пояснила [PERSON] , батько [PERSON] також проживає у вказаній квартирі, але він від`їхав по роботі, зателефонувала йому. [PERSON] також зустріла поліцейських, назвала своє ім`я, відповіла, що в неї все добре, вона живе тут з батьком, він від`їхав. Потім [PERSON] і [PERSON] у присутності [PERSON] почали спілкуватися щодо судової справи, договору про перебування дитини по черзі з батьками. При цьому, дитина показувала працівнику поліції її «талісманчик». [PERSON] розповідала про те, що [PERSON] не водила дитину півроку в школу. [PERSON] сказала «я хочу в школу, я в пятую хочу». Далі бабуся [PERSON] розповідала, що був підписаний договір про перебування по черзі дитини у сторін, однак мати звернулася до органу опіки і піклування Шевченківському районі і до суду, мати до суду не з`являється, затягує. Договір втратив чинність, оскільки [PERSON] знову звернулася до органу опіки. Пояснила, що батько від`їхав на роботу, поліцейські приїхали зненацька. Повідомила, що дитина взагалі не бажає їхати до матері. [PERSON] також сказала «я вообще не хочу к маме». На питання поліцейського - чому , сказала: «потому что она меня бъет и жестко наказывает». [PERSON] повідомив, що вже із січня місяця вже три місяця вони тримають дитину у себе. [PERSON] сказала дідуся [PERSON] «это я должна была сказать», на що [PERSON] сказав, ну уже я скажу. Вони зверталися до ювенальної поліції, писали скарги до органу опіки, дитину до школи мати не водить, дитину не дає, ледь виловили дитину в неї на роботі, вона сказала, що вони повинні підписати договір, ми підписали, виконували по тижням. При цьому, поки [PERSON] все розповідав, [PERSON] казала бабусі , що це вона хотіла це сказати, а дідусь їй не дав. [PERSON] сказала, що [PERSON] мала давати свідчення в суді, попросила розповісти дитину, що мати робить, на що [PERSON] сказала «мама закрывет меня в туалете и еще она меня обливала водой, а я должна была в одежде мокрой ходить». [PERSON] сказав, що дитина проситься до папи, бабусі і дідуся. В органі опіки і піклування у Соборному районі розглядалося питання про визначення місця проживання дитини два-три місяці тому, дитина знаходилася у матері, комісія запитала де дитина, вони відповіли, що вона у матері, а мати у куми. Вирішили зателефонувати дитині. У [PERSON] є і свій телефон, але вона його вмикає. [PERSON] сказала «потому что мне мама постоянно звонит, я могу его включить». [PERSON] продовжив, що ми почали зателефонувати. [PERSON] додзвонилася, поговорила із дитиною, а [PERSON] почав телефонувати, але телефон не відповідав. [PERSON] зателефонував кумі. Дитина спитала, а можна я з батьком поговорю, на що кума повідомила «можно, якщо мати поруч». Дитина розплакалася просила, щоб батько її забрав. [PERSON] сказала «да». Тобто абсолютно незалежна ситуація утворилася, де дитина говорила. Після перегляду відео представник позивачки прокоментувала, що з цього відео видно, що дитину готували до виступу у суді, при дитині бабуся і дідусь говорили про матір погане. Дитина повторює за ними, що видно з фрази «это я должна была сказать», тобто в суді, або в інших місцях, наприклад у психолога або поліції. Такого насправді не було - те, що мати її обливає і закриває у туалеті. Потім дитина підійшла до бабусі і також сказала, що «это я должна была сказать», на що бабуся відповідала «скажешь в суде». Після перегляду відео представник відповідача зазначив, що працівники поліції зайшла несподівано, їх зустрів дідусь, почав пояснювати обставини, дитина втрутилася і сказала, що мати блокує телефон. Дитина важко розмовляє, тому вона сказала поліцейським саме так як було у дійсності. Не говорила, що батько її наказує, говорила, що вона хоче до п`ятої школи. Судом також були переглянуті відеозаписи, які були надані позивачкою, на яких зафіксовані моменти, коли дитина знаходилася у позивачки, зокрема, дні народження, сумісні прогулянки, гра з друзями, зайняття ЛФК, період, коли вони жили у куми, гралися разом у квартирі позивачки, [PERSON] була в іншій школі. Після перегляду відео представник позивачки прокоментувала, що з цих відео видно, що [PERSON] , перебуваючи із матір`ю завжди посміхалася, мати приділяла їй увагу, вчила як себе вести і спілкуватися із друзями, бути акуратною, готувалася до її днів народжень. [PERSON] розкривалася у такі обстановці. Навпаки, коли [PERSON] була в суді вона була пригніченою. Відповідач зазначив, що на цих відеозаписах [PERSON] одягнута в одяг, що придбавався бабусею [PERSON] . Наприклад на день народження [PERSON] [INFO] він привіз її до матері о 13 год. вже одягнуту. До цього мати телефонувала і сказала, що забере [PERSON] 14.05.2021р., але вона дитину не забрала, а попросила привезти її вже 15.05.2021р. о 13 год. На відео дитина, як зазвичай, грається як всі діти. А коли [PERSON] знаходилася в суді, це була не звичайна обстановка для неї. Зайняття по ЛФК на відео зняті, коли справа вже знаходилася в суді. А діти на відео - це діти подружок матері. На цих відео видно, що у розвитку дитини протягом 2019 - 2021 року спостерігається позитивна динаміка, тобто це період коли [PERSON] навчалася у школі № 5. І наразі вона ходить до цієї школи. Представник органу опіки Адміністрації Соборного району Якимчук В.І. зазначила, що вони двічі виходили на обстеження квартири за місцем мешкання відповідача. Вперше - у зв`язку із поданням матір`ю скарги. Щойно вони зайшли до квартир - [PERSON] одразу пішла на контакт, показувала свою кімнату, свій транспорт, розвиваючі іграшки, гардероб. [PERSON] була відкритою, добре відзивалася про бабусю. Вдруге вони виходили на обстеження квартири відповідача у зв`язку зі скаргою батька. [PERSON] також зустріла їх добре, розповідала про свято Нового Року, йшла на контакт, показувала іграшки. Квартира велика, [PERSON] катається по ній на всіх видах свого транспорту, у неї є свої обов`язки, вона піклується про своїх ляльок і тварин. Вона дуже відкрита, відноситься з теплотою до бабусі і тата. Бабуся навіть зробила їй зауваження, щоб вона не заважала складати акт, коли [PERSON] хотіла розповісти масу своїх історій. На другому засіданні в органі опіки у березні 2021 року коли [PERSON] була у хрещеної, вона плакала і просила щоб її забрав тато. Переглянувши відео з нагрудних камер поліцейських за 04.06.2021р., суд не приймає доводи представника позивачки, що дитину готували до того, що вона повинна говорити поліцейським, оскільки виклик поліції був раптовим. При перегляді відео [PERSON] не говорила [PERSON] «скажешь в суде», тому це твердження представника позивачки не відповідає дійсності і спростовується самим відео. При цьому, упродовж перегляду всього відео встановлено, що дитина була присутня при даній розмові і все чула, казала «да», запрошувала працівника поліції присісти, тобто вела себе вільно. Тому, на думку суду, дитина поводила себе природньо, розкуто і самостійно , а її висловлювання не були «інсценовані», а її власними. Переглянувши надані позивачкою відео, суд погоджується із доводами представник позивачки, що на цих відеозаписах, де [PERSON] із матір`ю, дитина дійсно перебуває у гарному настрої, добре контактує з матір`ю, веде себе природньо і розкуто. Однак, щодо доводів представника позивачки про те, що поведінка дитини відрізняється від її поведінки в суді, варто зауважити, що дитина на цих відеозаписах перебуває у звичайні обстановці, на святах, на прогулянках, а тому її поведінку на цих відеозаписах не можна порівнювати із поведінкою у суді (при з`ясуванні думки і дитини) і на попередньому відеозаписі, оскільки [PERSON] спілкувалася із раніше незнайомим людьми (поліцейським у форменому одязі). Стосовно спору між сторонами про обрання для дитини того чи іншого навчального закладу для [PERSON] , відпочинку, лікування, суд зазначає таке. Позивачка надала характеристики учениці 1-б класу [PERSON] КЗО «Середня загальноосвітня школа № 52» (без дати), з яких видно [PERSON] у школі № 52 навчається з 2021 року. 17.03.2021р. в школу № 52 прийшла мати [PERSON] з донькою [PERSON] із заявою і потребою в інклюзивному навчанні, по рекомендаціях Інклюзивно-ресурсного центру. 17.03.2021р. видана довідка про готовність прийняти [PERSON] в КЗО «Середня загальноосвітня школа № 52». 14.04.2021р. [PERSON] приступила до навчального процесу інклюзивного навчання. Мама дитини виконала усі обов`язки, забезпечила дитину усім необхідним, проходила адаптацію разом з донькою. [PERSON] відповідальна і любляча дитину мати, діє завжди в інтересах дитини та її розвитку. [PERSON] завжди охайна та доглянута, у позитивному настрої і готовністю до навчального процесу, коли з мамою. У класному колективі [PERSON] почуває себе комфортно, добре контактує з однолітками та легко знаходить з ними спільну мову. Дитина активна в навчальному процесі, проявляє зацікавленість до роботи на уроці. Періодично доньку до школи привозить батько [PERSON] . Батько не товариський, замкнутий, інтерес до навчання та розвитку дитину не проявляє. Після перебування [PERSON] з татом, дитина закрита, емоційно подавлена, інтерес до навчання зменшується (деградуеться), пропадає бажання щось робити (а.с. 61 т. 1). Суд зауважує на тому, що хоч і характеристика має назву «Характеристика учениці 1Б класу [PERSON]», де про дитину указано лише те, коли вона прийнята до школи і приступила до навчання, як почуває себе у класному колективі приймає участь навчальному процесі, характеристика містить відомості про особисті якості матері - позитивні і батька - негативні, які висловлені вчителями і директором школи у дитячий характеристиці, що явно виходить за межі їх компетенції. Позивачкою надана «Інформація про сім`ю [PERSON] , учениці 1-б класу КЗО «Середня загальноосвітня школа № 52» від 31.05.2021р. (а.с. 63 т. 2), яка містить інформацію про те, що у сім`ї присутній тато і мама, тато не проживає разом, але приймає активну участь у вихованні дитини, дитина виховується у забезпеченій сім`ї, проживає за адресою матері. Батьки забезпечують повноцінний розвиток, відвідування репетиторів, секцій, в родині стабільна атмосфера виховання, на дитину не кричать, чвар не має До школи частіше приходить мати, яка завжди дослуховується до порад, родина легко вступає у спілкування . У [PERSON] є все для розвитку . Ця родина здатна покращувати саморозвиток [PERSON] . Наймає жодних зауважень. Проаналізувавши «Характеристику [PERSON] » (без дати) та «Інформацію про сім`ю [PERSON] » видно, що вони абсолютно суперечать один одній стосовно відомостей про батьків дитини, хоча складені одними й тими ж працівниками школи (зокрема в.о. директора [PERSON] і класним керівником [PERSON] ), що ставить під сумнів відомості, про які йдеться у документах і що вчителі освідченні у дійсних обставинах справи, які відбуваються у сім`ї дитини. Також позивачка надала іншу характеристику учениці 1-б класу [PERSON] КЗО «Середня загальноосвітня школа № 52» від 31.05.2021р. (а.с. 62 т. 2), з якої видно що дитина самостійна, цілеспрямована, активна. Характеристика містить опис особливостей розвитку дитини(порушення мовлення, пам`яті, уваги), тобто характеристика цілком відповідає такому виду документа і відображає відомості про дитину. Позивачка під час розгляду справи вважала, що дитина не повинна навчатися у приватній школі № 5, оскільки вона не підходить за освітнім процесом, дитині рекомендований інклюзивний клас, причиною не відвідування школи є хвороби, локдаун, а також те, що батько написав заяву про повернення коштів за навчання. Під час допиту у якості директора ТОВ «Приватна загальноосвітня середня школа № 5 [PERSON] , остання повідомила суду, що до школи дитину привела [PERSON] , у школі є відповідні спеціалісти - дефектолог, логопед, є програма для таких дітей, як [PERSON]. У [PERSON] був асистент, були спеціалісти за індивідуальним графіком - дефектолог, логопед. Судом з`ясовано, що на офіційному сайті КЗО «Середня загальноосвітня школа № 52» ДМР наявна інформація про те, що школа має умови для навчання осіб з особливими потребами. Наявна інформація про те, що «інклюзивне навчання - це комплексний процес забезпечення рівного доступу до якісної освіти дітям з особливими освітніми потребами шляхом організації їх навчання у загальноосвітніх навчальних закладах на основі застосування особистісно орієнтованих методів навчання, з урахуванням індивідуальних особливостей навчально-пізнавальної діяльності таких дітей». Інклюзивне навчання означає, що всі учні можуть навчатися в школах за місцем проживання, в загальноосвітніх класах, в яких в разі необхідності їм буде надаватися підтримка як у навчальному процесі, так і з перепланування школи, класів, програм і діяльності з тим, щоб всі учні без виключення навчалися і проводили час разом. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 15.08.2011 № 872 «Про затвердження порядку організації інклюзивного навчання в загальноосвітніх навчальних закладах», листа МОН України від 13.08.2014 № 1/9-413 «Про організацію навчально-виховного процесу учнів з розумовою відсталістю та затримкою психічного розвитку», листів МОН України від 12.07.2017 № 1/9-385 «Про навчальні плани та організацію навчально-виховного процесу учнів з особливими освітніми потребами», від 28.07.2017 № 1/9-414 «Про забезпечення фахівцями психологічної служби системи освіти та пріоритетні напрямки діяльності на 2017/2018 навчальний рік», Постанови КМУ від 09.08.2017 № 588 «Про внесення змін до законодавчих актів з питань загальної середньої та дошкільної освіти щодо організації навчально-виховного процесу», протоколи засідання психолого-медико - педагогічного консиліуму №1 від 07.09.2017р., №2 від 26.09.2017 р., згідно з якими організовано роботу з інклюзивним навчанням для дітей з особливими потребами. На офіційному сайті Приватної шкоди № 5 також наявна інформація про те, що школа має Умови освіти для навчання осіб з особливими освітніми потребами. Так, у Приватній середній загальноосвітній школі № 5 м. Дніпра створені сприятливі умови для навчання дітей з особливими освітніми потребами. При наявності запитів на навчання дітей з особливими освітніми потребами забезпечується розвиток з урахуванням потреб та можливостей дитини відповідно до індивідуальної програми освіти та виховання. Надаються психолого-педагогічні та корекційно-розвиткові послуги (логопеда, практичного психолога тощо). Школа має ліцензію на Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрація від 18.06.2015р. строком дії до 05.07.2022р. на вид господарської діяльності: надання освітніх послуг у сфері дошкільної освіти (виховання і навчання дітей дошкільного віку, корекція психологічного і фізичного розвитку дітей дошкільного віку) з ліцензованим обсягом до 30 осіб. Як встановлено судом, [PERSON] з 24.04.2019р. по 31.07.2019р. відвідувала групу дошкільної підготовки у приватній школі № 5, прийнята до першого класу приватної школи № 5 з 01.09.2019 р., до школи дитину привела мати, що сторонами не заперечувалося, батько сплачував за навчання, а вже у жовтні 2019 року (сторони фактично перестали разом проживати з 21.09.2019р.) [PERSON] написав заяву з проханням зробити перерахунок плати за навчання доньки у зв`язку з тим, що заклад не підходить. 16.10.2019р. зроблено повернення коштів на його карту, а вже 12.11.2019р. відновлено оплату за навчання. У цей період (вересень - листопад 2019 року) між сторонами розгорнувся відкритий конфлікт стосовно побачень із дитиною, оскільки батьки розлучилися, перестали жити разом. Однак у подальшому дитина знову почала відвідувати школу № 5, але пропускала зайняття (у 2021 році не була присутня на уроках) директор шкоди намагалася врегулювати конфлікт, батьки погодилися на онлайн-навчання. 15.01.2021р. телефоном позивачка повідомила директора шкоди № 5, що до закінчення локдауну (25.01) [PERSON] до школи не приведе, а 27.01.2021р. повідомила, що переводитиме дитину до іншого закладу. У висновку органу опіки і піклування Шевченківської районної ради у м. Дніпрі указано, що з 2021 року дитина навчається в КЗО «Середня загальноосвітня школа № 52» ДМР. Отже, лише у січні 2021 року позивачкою поставлене питання про відвідування іншої шкоди, при тому що [PERSON] навчалася у приватній школі № 5 у 2019 і 2020 роках. Суд критично відноситься до тверджень позивачки у позові про те, що саме внаслідок того, що батько забрав оплату за навчання у приватній школі № 5, позивачка вимушена направити доньку на медичну комісію для надання рекомендацій по навчанню у інклюзивному класі, оскільки, як з`ясувалося під час розгляду справи, саме позивачкою було ініційоване переведення дитини до іншої школи, але не внаслідок того, що батько відмовився оплачувати за навчання. Проаналізувавши доводи сторін, пояснення свідка (директора приватної школи № 5), співставивши з іншими матеріалами справи, суд доходить висновку, що спірне питання між батьками про лікування дитини, відвідування нею закладів з реабілітації, відпочинку, відвідування шкільного закладу є лише предметом маніпуляцій, і вирішити його сторони намагаються, не

Outcome: approved