overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

17\~квітня 2014\~року між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~було укладено\~шлюб,\~про що\~свідчить свідоцтво\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~видане 17\~квітня 2014\~рокуОрджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 132. Від сумісного проживання подружжя мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02 липня 2014 року, Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Сімейне життя позивача та відповідача не склалось, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2021 року, сім`я розпалася та існує формально, примирення подружжя неможливо, а подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову від 29.09.2021 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 2 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки заява відповідача не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України). За таких обставин, суд задовольняє заявлені позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати укладений між ними шлюб. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 27 жовтня 2007 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] року. На даний час сімейне життя не складається. Шлюбні відносини не підтримують. Спільне господарство фактично не ведуть. Примирення між ними не можливе. Позивач подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб 27 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем, укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1949 (а.с. 6). Згідно зі свідоцтвом про народження, [INFO] року у сторін народилася донька - [PERSON] (а.с. 5). Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] суперечить інтересам сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, враховуючи те, що визнання позову відповідачем не порушує прав та свобод інших осіб та не суперечить закону, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, де зазначив що з 17.04.2010 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу є син [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що їх подальше спільне життя стало неможливим. 07.08.2014 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], де зазначила, що в період шлюбу сторонами було придбане майно: квартира літ.Б-5 за адресою [ADDRESS], що є спільним майном подружжя. Позивач [PERSON] просить суд визнати за неї право власності на ? частину зазначеної квартири. Сторони просили слухати справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу згодна. Позивач [PERSON] з зустрічним позовом про розподіл майна подружжя згоден. Суд ухвалив слухати справу за відсутністю сторін на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовні заяви такими, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року(а.с.6). У сторін є син [PERSON], [INFO]. (а.с.5). Під час шлюбу сторони на ім'я позивача придбали квартиру літ.Б-5 за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2010 року, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 21.09.2010 року за №9024209.(а. с. 21-22). Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, яке було придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловіку і жінці на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України жінка і чоловік мають право на розподіл майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення, то у відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу України вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Оскільки спірна квартира була придбана під час шлюбу, то її необхідно розділити між подружжям на праві спільної часткової власності по ? частині зазначеної квартири за кожним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 23 156 грн. 94 коп. Ухвалою від 06 серпня 2014 року справу прийнято до провадження суддею Гуденко О.А. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 14 серпня 2008 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за кредитом - 3000 грн.00 коп., заборгованість по процентам - 11438 грн. 04 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 7140 грн. 00 коп.,штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1078 грн. 90 коп.-станом на 19.03.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 23 156 грн. 94 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 23 156 грн. 94 коп. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В заяві вказав, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. Сторони перебували у шлюбі і з 1999 року відповідачка проживала у вказаному житловому будинку як член сім'ї власника житлового будинку. 20 жовтня 2011 року вони шлюб розірвали, а з квітня 2008 року відповідачка вибула на інше місце проживання до м.Миколаєва і не користується вказаним житловим будинком. Просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування цим житлом. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю. Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Судом ухвалено слухати справу за відсутності відповідачки в порядку заочного розгляду на підставі ст.224- 226 ЦПК України. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. Право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом регулюється правилами ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення у тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як свідчить рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2013 року позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6). З 27 червня 1998 року подружжя перебувало у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 20 жовтня 2011 року (а.с.7). Після реєстрації шлюбу подружжя проживало у житловому будинку [ADDRESS] і у квітні 2008 року відповідачка вибула на інше постійне місце проживання до м.Миколаєва, про що свідчить рішення суду на а.с.7, ксерокопії паспортів (а.с.9, 4), пояснення позивача у справі. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка користувалася житловим будинком, який належить на праві власності позивачу як член сім'ї власника житлового будинку, але з квітня 2008 року вибула на проживання в інший населений пункт і більше року відсутня в місці реєстрації за місцем проживання позивача у справі. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають до задоволення, так як відповідачка відмовляється у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку з житлового будинку позивача та відсутня без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації. На прохання позивача, суд не стягує з відповідачки на його користь судові витрати у справі, а саме суму судового збору у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29 грудня 2006 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Представник позивача у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 грудня 2006 року, актовий запис № 2656 (а/с 3). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім*єю з [PERSON] та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що з 2007 року проживав однією сім*єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на 47/200 частин квартири [ADDRESS]. Спадкоємців першої, другої та третьої черги після смерті [PERSON] немає. Він є спадкоємцем четвертої черги, а тому просив встановити факт проживання однією сім*єю з [PERSON] з 2007 року по 21 жовтня 2013 року та визнати за ним право на спадкове майно. У судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Треті особи з позовом погодилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із ксерокопії свідоцтва про смерть, яке було видане 22 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лутугинського районного управління юстиції , вбачається,що [INFO] померла [PERSON].( а.с. 5) Із ксерокопії паспорту [PERSON] ( а.с. 3-4), вбачається, що позивач зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 29 травня 2005 року. Згідно з актом обстеження умов проживання, який складено депутатом Лутугинської міської ради 06 травня 2014 року, [PERSON] мешкав разом з [PERSON] з 2007 року , вели спільне господарство.( а.с. 30) Із ксерокопії свідоцтва про право власності на житло, яке видане 4 листопада 2010 року, Витягів про державну реєстрацію прав, вбачається, що позивач та померла [PERSON] в рівних долях мали на праві власності квартиру [ADDRESS]. (а.с. 11-13) Згідно з листом державного нотаріуса від 05 травня 2014 року, що до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа за № 125/2014. Заяву про прийняття спадщини подав [PERSON]. ( а.с. 28) Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім*єю не менш як п*ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач проживав разом із спадкодавцем однією сім*єю більше п*яти років, на час відкриття спадщини постійно проживав разом із [PERSON], звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а тому він є спадкоємцем четвертої черги, який прийняв спадщину. Спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні, а тому позов заявлено обґрунтовано, його було доведено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні характери та погляди на сімейне життя. На даний момент шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, оскільки спільно вони не проживають, спільне господарство не ведуть. Шлюб існує лише формально. В судовому засіданні позивач не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити - розірвати шлюб (а.с.16). Відповідач в судове засідання також не з'явився, наддав суду письмову заяву, в якій посить розглядати справу за його відсутності та вказує, що на розірвання шлюбу згоден (а.с.15). Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому 30 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний запис № 34, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.06.2010 року (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 05.04.2011 року (а.с.5). З відповідачем спільне життя не склалося і 10 січня 2014 року позивач разом з малолітньою дитиною пішла від нього. З позовної заяви вбачається, що відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби та взаємодопомоги. Сторони разом не проживають, шлюб існує лише формально. Спільна дитина - [PERSON] проживає з позивачем по справі. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Суперечок про місце проживання дитини і розподіл спільно нажитого майна немає. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, як позивач по справі просить залишити прізвище «[PERSON]», набуте при державній реєстрації, суд вважає належним задовольнити таку вимогу. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

17 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16 січня 2001 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час син проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, навчається в Роменському коледжі Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» на денному відділенні на контрактній основі і потребує матеріальної підтримки батька, яку він в добровільному порядку не надає. Кінцевий термін навчання 30 червня 2014 року. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину у період його навчання, так як він має задовільний стан здоров'я, хоча він офіційно ніде і не працевлаштований, але їй відомо, що відповідач періодично виїздить до Російської Федерації на заробітки і отримує досить високі доходи. За таких обставин просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову - 17 квітня 2014 року і до закінчення сином навчання 30 червня 2014 року. В судове засідання позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, заяв про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не надходило, заперечень проти позову відповідач також не надіслав. В судовому засіданні третя особа [PERSON] вимоги позову підтримав і просив їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивача і третьої особи, дослідивши матеріали справи і надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а. с. 3). 16 січня 2001 року [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 3). Відповідно до довідки з навчального закладу [PERSON] в даний час є студентом 4-го курсу Роменського коледжу Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» денного відділення на комерційній основі, кінець навчання - 30 червня 2014 року (а. с. 5). Встановлено, що відповідач офіційно ніде не працевлаштований, але він періодично виїздить на заробітки до Російської Федерації, де отримує досить високі доходи. Вказаний факт відповідач ніяким чином не заперечив, хоча отримав позовну заяву з викладеними аргументами і всі документи, додані до неї. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 182, 199, 200 Сімейного Кодексу України. Враховуючи наведене, позов необхідно задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved