Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

19.07.2021 до суду звернулася позивачка з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що є власницею квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований, але понад рік не проживає за даною адресою її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . Відповідач спірною квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, особистих речей відповідача у квартирі не має. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає у реалізації права на володіння та користування квартирою, просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , в зв`язку з чим звернулася до суду з позовом. 22.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі, справу просять розглянути без участі позивачки та її представника, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, в судове засідання не з`явився, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном. Встановлено, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 14.07.2020. (а.с. 5). За відомостями відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 21.07.2021 № 15-11/4216 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з будинковою книгою в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . (а.с.10-13). Згідно з рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.9). Згідно з довідкою, виданою головою ОСББ імені «Ю. Гагаріна» позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою : [ADDRESS] та має склад сім`ї : чоловік [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] . (а.с.7). З акту перевірки паспортного режиму від 08.07.2021 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який фактично за вказаною адресою не проживає. Факт не проживання був встановлений шляхом опитування сусідів, з їх тверджень [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2019 року. (а.с.8). Згідно з ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 Цивільного кодексу України\~\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення. Аналіз положень глави 32 ЦК України\~свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився у спірне домоволодіння в якості члена сім`ї (чоловік власниці квартири) і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої\~статті 406 ЦК України\~сервітут може\~бути припинений\~за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405,406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2019 року по справі № 347/217/17-ц). Враховуючи, що відповідач, колишній чоловік позивачки, понад рік не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин, наявні підстави для задоволення вимог позивачки та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , відповідно до положень\~ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved