Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

18.01.2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17.11.2007 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони проживала однією сімєю до кінця 2015 року. Сімейні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство не ведеться. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на його користь на утримання малолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 1000 грн. від дня предявлення позову і до досягнення дитини повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.11.2007 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2481, серія І-ТП № 038691 (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають, примирятися не бажають, мір для цього не приймають. Таким чином, суд приходить до висновку, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей і платника аліментів, відсутність в останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову до досягнення ним повноліття, які суд вважає, можуть сплачуватись відповідачем по справі. В частині позову про стягнення аліментів з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначних ч. 3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved