Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

18.06.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] 30.08.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 31 жовтня 2019 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 31 жовтня 2019 року проведено підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду на 13 грудня 2019 року. \~ \~ \~ \~ Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 20 грудня 2015 року в Холмківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, , актовий запис № 71. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 20 грудня 2015 року він уклав шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований у Холмківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, , актовий запис № 71. Шлюбні відносини фактично припинено. Вони разом не проживають, не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить його інтересам, що й стало причиною звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 20 грудня 2015 року у виконкомі Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 71, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має. Судом встановлено, що на час звернення позивача до суду шлюбні відносини та ведення спільного господарства сторони припинили. Відповідачем будь-яких заперечень з цього приводу не надано. Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам. При цьому суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення, так як сторони настоюють на розірванні шлюбу. З чого суд приходить до висновку, що припинення шлюбних відносин між сторонами має стійкий характер і шлюбні відносини сторони не бажають відновлювати, та не підтримують їх протягом тривалого проміжку часу. Тому відповідно до обраного позивачем способу захисту сімейних прав у вигляді припинення шлюбних правовідносин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Після розірвання шлюбу, відповідно до прохання відповідачки, суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище, обране при реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача, а судові витрати по сплаті судового збору суд вважає за можливе покласти на позивача, враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved