Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

17 лютого 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить встановити факт належності за життя права власності [PERSON], який помер 30.12.2011р. на домоволодіння №112 по вул.Юності в м.Дніпропетровську, і яке складається з: житлового будинку літ.А-1, прибудови літ.а-1, прибудови літ.а1-1, прибудови літ.а2-1, загальною площею 56,7кв.м., житловою площею 28кв.м., ганку літ.а, сараю літ.Б, сараю літ.В, під В погребу, вбиральні літ.Г, навісу літ.Е, навісу літ.Ж, споруди №1-10, мостіння І, визнати право власності в порядку спадкування за законом в цілому на домоволодіння №112 по вул.Юності в м.Дніпропетровську за [PERSON], який є спадкоємцем за законом після померлого 30.12.2011р. [PERSON], і яке складається з: житлового будинку літ.А-1, прибудови літ. а-1, прибудови літ.а1-1, прибудови літ.а2-1, загальною площею 56,7кв.м., житловою площею 28кв.м., ганку літ.а, сараю літ.Б, сараю літ.В, під В погребу, вбиральні літ.Г, навісу літ.Е, навісу літ.Ж, споруди №1-10, мостіння І. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що померлий батько позивача [PERSON] на присадибній земельній ділянці по вул.Буденого, 56, яка належала його тестю [PERSON], та в будинку якому він мешкав, побудував житловий будинок по типовому проекту Б-21, з дотримання протипожежних та санітарних норм. Протоколом №40 засідання виконкому [PERSON] районної ради народних депутатів трудящихся від 17.09.1954р. за батьком позивача [PERSON] в пос.Краснопілья по вул.Буденного, 56 була закріплена земельна ділянка площею 950кв.м. під забудову житлового будинку. Відповідно до п.3 цього протоколу було зобовязано зав.райкоммунхозом тов.Олійник оформити [PERSON] документи на збудований будинок по вул.Будьоного, 56. 30 грудня 2011р. помер батько позивача - [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належить домоволодіння №112 по вул.Юності у м.Дніпропетровську. Після померлого [PERSON] до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини від імені позивача - сина померлого. Листом №2609/092-14 від 20.12.2012р. державний нотаріус розяснив позивачу, що при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, згідно пункту 4.18 ст.4 розділу 1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, нотаріус вимагає правовстановлюючу документацію про належність цього майна спадкодавцеві. У звязку з тим, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Юності, буд.112, на імя померлого 30.12.2012р. [PERSON], нотаріусом неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Позивачу рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на житловий будинок. Померлий батько позивача був юридично необізнаний та вважав, що технічний паспорт отриманий на його імя і є правовстановлюючим документом. 04.12.2015 р. ФОП було проведено технічну інвентаризацію домоволодіння №112 по вул.Юності у м.Дніпропетровську, за результатами якої встановлено, що будівництво житлового будинку літ.А-1, сараїв літ.Б, В, вбиральні літ.Г, навісів літ.Е, Ж відбулося до 05.08.1992 р., що відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. № 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за № 582/5773( із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва. Розпорядженням [PERSON] міського голови від 26.11.2015р. №897-р «Про перейменування топонімів м.Дніпропетровська» найменування Красногвардійського району у місті Дніпропетровську змінено на Чечелівський район у м.Дніпропетровську. Станом на 04.12.2015р. домоволодіння по вул.Юності, 112 складається з літ.А-1 житлового будинку (шлакобетонного), житловою площею 28кв.м., загальною площею 56,7кв.м., літ.Б сараю (шлакобетонного), літ.В сараю (шлакоблочного), під В погребу (шлакобетонного), літ.Г вбиральні (деревяної ), літ.Е, Ж навісів, №1-10 споруд, № І мостіння. Згідно з технічним паспортом домоволодіння №112 знаходиться по вул.Юності, в м.Дніпропетровську на земельній ділянці загальною площею 923кв.м. і складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. а-1, прибудови літ.а1-1, прибудови літ.а2-1, загальною площею 56,7кв.м., житловою площею 28кв.м., ганку літ.а, сараю літ.Б, сараю літ.В, під В погребу, вбиральні літ.Г, навісу літ.Е, навісу літ.Ж, споруди №1-10, мостіння І. Земельна ділянка загальною площею 950кв.м. була відведена батькові позивача для будівництва житлового будинку, по типовому проекту Б-21, з дотриманням протипожежних та санітарних норм, тому позивач вважає, що побудоване його померлим батьком [PERSON] домоволодіння №112 по вул.Юності в м.Дніпропетровську не належить до самочинного будівництва, домоволодіння знаходиться у володінні та користуванні позивача, який мешкає в даному домоволодінні, сплачує всі комунальні послуги. Померлий батько позивача в 2010-2011рр. звертався до [PERSON] міської ради з питанням щодо оформлення земельної ділянки по фактичному розміщенню домоволодіння, однак, в звязку зі смертю не довів це питання до кінця. У судове засідання представник позивача не зявилась. Від неї надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, у якій просить розглядати справу за його відсутності відповідно до вимог чинного законодавства. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 16.08.1964р. Красногвардійським рай ЗАЦС м.Дніпропетровська VІ УР №148086 [PERSON] є батьком [PERSON], про що зроблено відповідний запис №1264 (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовим записом № 1334, [PERSON] помер 30 грудня 2011р. (а.с.20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння №112 по вул.Юності у м.Дніпропетровську. Протоколом №40 засідання виконкому [PERSON] районної ради народних депутатів трудящихся від 17.09.1954р. за батьком позивача [PERSON] в пос.Краснопілья по вул.Буденного, 56 була закріплена земельна ділянка площею 950кв.м. під забудову житлового будинку. Відповідно до п.3 цього протоколу було зобовязано зав.райкоммунхозом тов.Олійник оформити [PERSON] документи на збудований будинок по вул.Будьоного, 56 (а.с.11). Згідно із технічним паспортом, який видано 04.12.2015р. ФОП [PERSON] [PERSON] був замовником технічної інвентаризації житлового буд.112 по вул.Юності у м.Дніпропетровську, станом на 04.12.2015р. домоволодіння по вул. Юності, 112 складається з літ. А-1 житлового будинку (шлакобетонного), житловою площею 28кв.м., загальною площею 56,7кв.м., літ.Б сараю (шлакобетонного), літ.В сараю (шлакоблочного), під В погребу (шлакобетонного), літ.Г вбиральні (деревяної), літ.Е, Ж навісів, №1-10 споруд, № І мостіння та за результатами технічної інвентаризації розроблено план земельної ділянки, будинку та експлуатацію приміщень зазначеного домоволодіння (а.с.13-16). Висновком з технічної інвентаризації домоволодіння, розташованого по вул.Юності,112 у м. Дніпропетровську, який видано 11.12.2015р. інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], встановлено, що будівництво житлового будинку літ.А-1, сараїв літ.Б, В, вбиральні літ. Г, навісів літ. Е, Ж відбулося до 05.08.1992р., що відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. за №582/5773(із змінами і доповненнями) не належить до самочинного будівництва (а.с.16). Розпорядженням [PERSON] міського голови від 26.11.2015р. №897-р «Про перейменування топонімів м.Дніпропетровська» найменування Красногвардійського району у м.Дніпропетровську змінено на Чечелівський район у м.Дніпропетровську (а.с.35-40). Листом №2609/092-14 від 20.12.2012р. державний нотаріус розяснив позивачу, що при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, згідно пункту 4.18 ст.4 розділу 1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, нотаріус вимагає правовстановлюючу документацію про належність цього майна спадкодавцеві. У звязку з тим, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Юності, буд.112, на імя померлого 30.12.2012р. [PERSON], нотаріусом неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Позивачу рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на житловий будинок. Померлий батько позивача був юридично необізнаний та вважав, що технічний паспорт отриманий на його імя і є правовстановлюючим документом (а.с.21). Померлий батько позивача в 2010-2011рр. звертався до [PERSON] міської ради з питанням щодо оформлення земельної ділянки по фактичному розміщенню домоволодіння, однак, в звязку зі смертю не довів це питання до кінця (а.с.12). Листом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011р. № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992року» не передбачалося введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992року, при набутті права власності на такі обєкти. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Окрім, того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання законної сили. Отже, 05.08.1992р. постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення»(втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва. Таким чином, до 05.08.1992 р. не передбачалась введення приватних житлових будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 30495756 від 18.05.2012р., яку надано у звязку з відкриттям спадкової справи за [PERSON], у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.79). Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 30497226 від 18.05.2012р., підтверджується, що [PERSON] був спадкодавцем (а.с.83). Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 30495769 від 18.05.2012р. за [PERSON], у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.78). Положенням ст.25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт наявності цього майна у неї на праві власності за життя та визнати право власності на майно за спадкоємцями в порядку його спадкування. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набирання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992р. № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення»(втратила чинність), Тобто до 05.08.1992 р. не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Відповідно до п.3.2 розділу 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001року №\~127, Індивідуальні(садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992року не належать до самочинного будівництва. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.318 ЦК України субєктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин. Усі субєкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника( землекористувача). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як передбачено ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, судом було встановлено факт належності за життя [PERSON] права власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: вул.Юності, 112, м.Дніпропетровськ, а також, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки він є спадкоємцем [PERSON] першої черги, інші спадкоємці якого відсутні, отже, позивач має право на спадкування за законом спадщини після нього.

Outcome: approved