Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

19 грудня 2016 року представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.11.2013 року, яка станом на 05.12.2016 року становить 32 273,80 грн. та складається з: заборгованості за кредитом - 2418,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 24599,56 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3242,62 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина, 1513,04 грн. - процентна складова. В обґрунтування позову зазначили, що 20.11.2013 року [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання за договором банк виконав, натомість відповідач покладені на нього умовами договору обов'язки належним чином не виконував, в результаті чого станом на 05.12.2016 року має заборгованість в розмірі 32273,80 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] в примусовому порядку та вирішити питання стосовно розподілу судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, у контексті ст. 74 ЦПК України, повідомлений належним чином про, що свідчить реєстр поштового відправлення з якого вбачається відправлення відповідачу копії позовної заяви та ухвали суду про відкриття провадження у справі, про причини неявки суд не повідомив. Згідно із вимогамич. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 20.11.2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг а також тарифами, складають між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. (а.с.6) Погашення заборгованості за кредитом, сплата відсотків за користування ним, комісії здійснюються позичальником шляхом поповнення картки через внесення на неї коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок позичальника, згідно п.2.1.1.12.3 Умов та Правил надання банківських послуг.( а.с.30) У випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді штрафу в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій у випадку порушення строків платежів за будь-яким із кредитних зобов'язань, більш ніж на 30 днів (п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг), який підлягає сплаті першочергово. (а.с.28) Як слідує з п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 19), за несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, Умовами та Правилами, клієнт сплачує банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою відсотковою ставкою 0,01% річних в межах встановленого пільгового періоду до 30 днів за кожною платіжною операцією, що визначено п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.30). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 20.11.2013 року виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. В порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав, в результаті чого станом на 05.12.2016 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 32 273,80 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 2418,58 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 24599,56 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3242,62 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг - 500 грн. фіксована частина, 1513,04 грн. - процентна складова. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення боргу за кредитним договором. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафу. Враховуючи зазначене, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь Банку становить 30 260,76 грн. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 1378,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: partial