Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

18.07.2016 року позивач звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просила: -визнати житловий будинок, розміщений за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул..Ковпака,5, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, розміщеного за адресою Київська область, Бориспільський район, с.Вишеньки, вул.. Ковпака,5, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір та всі інші судові витрати, які будуть нею витрачені в ході розгляду справи (а.с.2-6). В ході судового розгляду, позивач неодноразово уточняла позовні вимоги. 17.03.2017 року подала уточнені позовні вимоги в новій редакції, відповідно до яких просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь ? частину вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння № 5 по вул.. Ковпака у с.Вишеньки, Бориспільський район, у розмірі 158\~870 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2007 року, який було розірвано 21.06.2016 року на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області. За час перебування в шлюбі проживали в [INFO], який згідно договору дарування від 04.11.1991 року належить відповідачу на праві особистої приватної власності. У цей же період вона з відповідачем, як подружжя, за рахунок спільних коштів та зусиль зробили ряд ремонтних та будівельних робіт будинку, двору та прибудинкових територій. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні визнав уточнені позовні вимоги та не заперечували щодо їх задоволення та ухвалення рішення в порядку, визначеному ст.174 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноваження представників, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~\~\~\~ Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що підстави для відмови у прийнятті позову, відсутні. Так, зі змістом Договору-доручення від 25.08.2016 року, укладеного між адвокатом тихим А.А. та відповідачем [PERSON], в п.2.2 передбачено, що представник бере на себе виконання наступної правової роботи: «Представляє у встановленому порядку інтереси Довірителя в усіх судах України,..з усіма правами наданими законом позивачу,..у тому числі з правом закінчення справи мировою угодою, визначення чи відмови повністю чи частково від позовних вимог..» (а.с.42). Крім того, з пояснень позивача, представників сторін, які були надані в ході судового розгляду справи, показань допитаних під час судового розгляду свідків, досліджених судом письмових матеріалів справи, судом було встановлено наступне. Спірний будинок № 5 по вул. Ковпака в с.Вишеньки, Бориспільський район, Київська область належить відповідачу [PERSON] на праві особистої приватної власності, на підставі договору дарування від 04.11.1991 р., зареєстрованого в реєстрі за № 84, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2007 року.( а.с.10,11). Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2007 року, який було розірвано на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2016 року, яке набуло чинності 02.07.2016 року (а.с.8,9). Сторонами визнано, що до серпня 2010 року сторони проживали за адресою: [INFO], а з серпня 2010 року по березень 2016 року в будинку № 5 по вул. Ковпака, с.Вишеньки, Бориспільський район, Київська область. Сторонами визнано, і показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON], підтверджується, що за період з 2012 по 2016 рік сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, за рахунок спільних коштів та спільних зусиль зробили ряд ремонтних та будівельних робіт у спірному будинку, дворі та прибудинкових територіях, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні відповідними письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Згідно з Висновком про вартість майна, складеного субєктом оціночної діяльності ПП «Авто-Експрес» [PERSON], що діє на підставі сертифікату субєкта оціночної діяльності виданого ФДМУ від 31 жовтня 2016 року за № 859/16, від 09 березня 2017 року( а.с.231-258), оціночна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами без врахування земельної ділянки, що розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Вишеньки, вул. Ковпака,5, станом на 09 березня 2017 року, з врахуванням невідємних поліпшень, складає 1\~187\~910 гривень. Оціночна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, без врахування земельної ділянки, станом на 5 вересня 2007 року (дата укладення шлюбу сторін), без врахування невід»ємних поліпшень, склала 211\~090 гривень. Оціночна вартість будівельних матеріалів, обладнання, робіт тощо, які були використані у процесі проведення невід»ємних поліпшень в житловому будинку, бані та замощені двору, станом на 09 березня 2017 року, склала 317\~740 гривень, в тому числі: вартість невідємних поліпшень житлового будинку 226\~860 гривень, вартість невідємних поліпшень бані-29990 гривень, вартість невідємних поліпшень замощення - 60\~890 гривень. Встановлено, що Висновок про оцінку майна від 09.03.2017 року, не спростовує надані позивачем попередні висновки про вартість майна від 17 лютого 2016 року та від 31 березня 2016 року (а.с. 69-93, 115-137), які також підтверджують факт проведення сторонами поліпшення, які позначилися на збільшенні вартості зазначеного домоволодіння. Суд враховує, що та обставина, що виконання ремонтних та будівельних робіт проводився за спільні кошти колишнього подружжя, а також їх перелік, обсяг та визначена оцінювачем вартість, повністю визнана сторонами. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Статтею 62 СК встановлено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу збільшилося внаслідок спільних трудових чи грошових затрат, або затрат другого із подружжя, проте таке збільшення не є істотним, що не дає подружжю права заявляти вимоги про визнання його спільною сумісною власністю, проте вартість таких полупшень, або відповідна 1/2 частина вартості таких поліпшень має бути відшкодована тому з подружжя, хто своєю працею та (або) коштами сприяв тому, що вартість майна іншого з подружжя збільшилась, зокрема внаслідок здійснених в період шлюбу поліпшень, які не можна відокремити. З наведеного слідує, що результати виконаних ремонтних та будівельних робіт у домоволодінні № 5 по вул..Ковпака в с.Вишеньки Бориспільського району, є обєктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя, [PERSON] та [PERSON] Усі виконанні ремонтні роботи у будинку є його невідємними поліпшеннями, і відокремлення їх від будинковолодіння, без погіршення його стану, неможливе. В тому числі, суд враховує розяснення, викладені у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК обов'язок. Тому суд, виходячи з наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи, вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та задовольнити позовні вимоги, стягнувши з [PERSON] 1/2 частину вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння у розмірі 158\~870 гривен. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~588 гривень 79 копійок, що становить 1% від суми зменшених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved