Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

18.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні просив позов задовольнити. Представник ПАТ «Страхова компанія «Еталон» просив відмовити в задоволенні позову. Співвідповідач [PERSON] та його представник не визнали позов та просили відмовити в його задоволенні, оскільки вина [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді відсутня. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 січня 2013 року о 13 год. 55 хв. на перехресті проспекту Миру вул. Червоногвардійська в м. Чернігові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21013, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Mercedes Vito, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 10.01.2013 року о 13 год. 55 хв. [PERSON] на перехресті проспекту Миру вулиці Червоногвардійська в м. Чернігові, керував автомобілем ВАЗ 21013, державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з попереду рухавшимся автомобілем Mercedes Vito, державний номерний знак [NUMBER]. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілих не має. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2013 року у справі № 751/473/13-ц, провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП закрито в зв»язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення. Згідно з полісом серії АВ № 9054312, між [PERSON] та ПАТ Страхова компанія «Еталон» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Умовами договору, страховим випадком визначено подію, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4, шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. В судовому засіданні позивач відмовився від проведення судової авто технічної експертизи та встановленню вини [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася за участю двох автомобілів позивача та відповідача 10 січня 2013 року. Відповідно до правил ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається згідно з реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або на момент виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку № 92 від 07.03.2013 року експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «ВАЗ-21013», державний реєстраційний № [NUMBER], внаслідок його пошкодження у ДТП 10.01.2013 року, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі 0,0 грн., станом на час проведення дослідження - 07.03.2013 року, складає 6517,11 грн. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, на час розгляду справи пошкоджений автомобіль позивача марки ВАЗ-21013, державний реєстраційний № [NUMBER] вже був відремонтований, та позивач відмовився від проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи і авансування її вартості і таким чином не надав суду належних доказів заподіяної матеріальної шкоди та вартості відновлювального ремонту, в зв»язку з чим в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Еталон» слід відмовити. Відповідно до ст. 66 ЦПК України, висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Тому суд не приймає до уваги як належний доказ висновок спеціаліста щодо встановлення розміру майнової шкоди. За таких обставин, оскільки висновок спеціаліста не є належним доказом по справі, а інших доказів позивач не надав, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 6517 грн. 11 коп. та вартості автотоварознавчого дослідження в сумі 370 грн. 00 коп., що не відноситься до судових витрат. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів про причини дорожньо-транспортної пригоди та розмір заподіяних збитків в результаті дорожньо-транспортної пригоди. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди, що заподіяна [PERSON] в розмірі 2000 грн. 00 коп.. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Outcome: dismissed