Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

18.01.2019 року на адресу Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] , згідно з якою позивач просить суд: стягнути з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь [PERSON] 106 922,38 грн., з яких: сума страхового відшкодування - 99 000,00 грн.; пеня - 7 128,00 грн., інфляційні втрати - 200,38 грн., 3% річних - 594,00 грн.; стягнути з ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 36 133,23 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.03.2017 року на перехресті вулиць Тютюниника (А.Барбюса-Ковпака) в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Сitroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «Toyota FJ Cruser», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.02.2018 року встановлено, що вищенаведена ДТП, внаслідок якої позивачу було спричинено тілесні ушкодження, сталася з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» згідно Полісу №АЕ/9404835. Крім того, внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальних збитків, розмір яких відповідно до Звіту №5852 про визначення вартості матеріального збитку від 28.03.2017 року становить 535 033,50 грн. Разом з тим, позивач вказував у позові, що незважаючи на те, що ним вчасно було повідомлено відповідача про ДТП та надано всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, станом на день подання позову належне страхове відшкодування так і не було виплачено позивачу. На підставі викладеного та посилаючись на положення ст.ст. 22, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» суми страхового відшкодування, пені, трьох проценти річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 106 922,38 грн. Ухвалою від 23.01.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 21.02.2019 року на адресу суду надійшов відзив ПрАТ «АСК «Омега» на позовну заяву, згідно з яким відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення суми страхового відшкодування, трьох проценти річних та інфляційних втрат у загальному розмірі 106 922,38 грн. Разом з тим, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, посилаючись на відсутність доказів понесення таких витрат. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час там місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, 13.03.2017 року на перехресті вулиць Тютюниника (А.Барбюса-Ковпака) в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Сitroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «Toyota FJ Cruser», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . При цьому, ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.02.2018 року про закриття кримінального провадження встановлено, що вищенаведена ДТП, внаслідок якої позивачу було спричинено тілесні ушкодження, сталася з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» згідно Полісу №АЕ/9404835. В свою чергу, згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки марки «Toyota FJ Cruser», державний номерний знак [NUMBER] ,що належить позивачу на праві власності, були завдані механічні пошкодження. При цьому, відповідно до Звіту №5852 про визначення вартості матеріального збитку від 28.03.2017 року, який складений на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля, становить 535 033,50 грн. Також, відповідно до Звіту №08/2017 від 09.06.2017 року ринкова вартість пошкодженого легкового автомобіля марки «Toyota FJ Cruser», державний номерний знак [NUMBER] складає 250 000,00 грн. В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (Поліс № АМ/1084002 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов`язання або одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та не здійснив відповідної виплати. Обставини щодо невиконання своїх зобов`язань відповідач також підтвердив у своєму відзиві. На підставі зазначеного, враховуючи вказані положення закону і встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума страхового відшкодування, яка з урахуванням ліміту відповідальності відповідача, становить 99 000,00 грн. Крім того, відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач повинен був здійснити виплату страхового відшкодування позивачу у строк до 30.09.2018 року. Отже, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача також підлягає до стягнення й сума пені у розмірі 7 128,00 грн. грн. за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. за період з 01.10.2018 року по 13.12.2018 року. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вже зазначалось вище, у відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до частини першої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між [PERSON] та ПрАТ «АСК «Омега» договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 7 червня 2017 року у справі № 6-282цс17. З огляду на наведене, враховуючи вищезазначені норми закону, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з ПрАТ «АСК «Омега» на користь позивача підлягають до стягнення інфляційні втрати у розмірі 200,00 грн. та 3% річних у розмірі 594,00 грн., згідно розрахунку позивача, перевіреному у судовому засіданні. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1069,22 грн. Щодо відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Так, ч. 1 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При цьому, відповідно до п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що позивачем було сплачену заявлену суму коштів за послуги адвоката, матеріали справи не містять . За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial