Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

17 лютого 2019 року позивачка звернулася із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на період навчання до 31 грудня 2020 року у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Позов мотивувала тим, що відповідач є її батьком. Позивачка з 01 вересня 2019 року навчається на 1 курсі факультету дошкільної початкової освіти та мистецтв імені Валентини Волошиної за спеціальністю 014. Середня освіта, музичне мистецтво, навчання закінчується 31 грудня 2020 року. В зв`язку із навчанням позивачка потребує матеріальної допомоги, а батько має таку можливість надавати. Позивачка навчається, тому не має можливості працювати, проживає у гуртожитку вартість якого за рік становить 5200 грн., які вона сплачує за допомогою матері. Крім того витрачає кошти на проїзд до м.Вінниці, проживання, щомісячні витрати становлять 1545 грн., та на придбання ліків 1502 грн. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2020 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову. Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. Заслухавши відповідача, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні фактичні обставини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 квітня 1998 року (а.с.8). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо, які повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Наведені вище норми СК України вказують на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивачка на підтвердження своїх вимог щодо необхідності стягнення аліментів вказала, що вона потребує матеріальної допомоги, а також зазначила про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, оскільки він працює, інших утриманців не має. На підтвердження своїх доводів позивачка надала довідку №167 від 05 лютого 2020 року Вінницького державного педагогічного університету ім..М.Коцюбинського про те, що вона навчається на І курсі факультету дошкільної, початкової освіти та мистецтв імені Валентини Волошиної спеціальність 014 Середня освіта. Музичне мистецтво, денної, бюджетної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2019р.- 31.12.2020р. Дослідивши вказану довідку суд встановив, що позивачка навчається на денній бюджетній формі навчання (а.с.4). Із заключення ЛКК від 04 лютого 2020 року встановлено, що [PERSON] хворіє і потребує довготривалого лікування (а.с.5). З копій рецептів лікаря та чеку № 197104 суд встановив, що вартість ліків, які призначено [PERSON] складає 1152,20 грн. (а.с.6,8,9). Вартість проїзду з смт. Нова Ушиця до м. Вінниця становить 147 грн., вартість проїзду з м.Вінниця до смт.Нова Ушиця становить 139,10 грн., про що свідчать чеки про оплату квитка (а.с.6). Вартість оплати за проживання у гуртожитку за рік становить 5200 грн., оплата була здійснена 30.08.2019 р. та 24.01.2020 р. у розмірі по 2600 грн. (а.с.10). Зазначені обставини відповідачем у справі не оспорювались. Також суд встановив, що відповідач у справі [PERSON] працює та отримує заробітну плату, розмір якої за попередні шість місяців складає 40131,64 грн. Отже, середньомісячний дохід відповідача становить 6688,61 грн. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачка довела, що потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням та можливість батька [PERSON] надавати таку допомогу. Відповідач, скориставшись правом, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позов визнав. Відповідно до статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вирішенні спору, суд бере до уваги, визнання відповідачем позову, а також те, що останній є офіційно працевлаштованим, отримує заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти на навчання доньки. З огляду на викладене, суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, що відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства, а саме справедливості та розумності, тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved