Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

19 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про винесення додаткового рішення суду, яку мотивує тим, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року, її позовну заяву до [PERSON] про позбавлення батьківських прав , третя особа- орган опіки та піклування Краматорської міської ради, задоволено та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вказує, що у вказаному рішенні суду відсутні вказівки з приводу стягнення на її користь аліментів з відповідачки на утримання дитини. Тому просить винести додаткове рішення стосовно стягнення аліментів. Сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 4 ст.270 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін. Згідно ст. 270 ч.1, п.1 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Так судом\~встановлено,\~що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 червня 2019 року, її позовну заяву до [PERSON] про позбавлення батьківських прав , третя особа- орган опіки та піклування Краматорської міської ради, задоволено та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Однак, судом не вирішено питання з приводу стягнення на її користь аліментів з відповідачки на утримання дитини. Згідно ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 80 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на вказане та враховуючи положення ст.166 ч.3 СК України суд вважає, що одночасно з прийняттям рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по даній справі.

Outcome: approved