overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

18 серпня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2009 року. Однак спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти та суперечки. Почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. На теперішній час спільне господарство не ведуть, проживають окремо, спір про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час між сторонами відсутній. Просив позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви з клопотанням слухати справу у їх відсутності, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, відповідачка позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб може бути розірвано, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження родини стали неможливими. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 321. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, виникло відсутність взаєморозуміння, зникло бажання збереження родини, почуттів любові та взаємоповаги між сторонами не зберіглося. Спільного господарства сторонами не ведеться, проживають окремо, спір про поділ майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час відсутній. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сім'ї дійсно склались складні відношення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сім'ї, відповідач не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтовані, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

18 серпня 2016 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про судове засідання, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. Тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд продовжив подальший розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 08 березня 1997 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області, про що складено актовий запис №03. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей не мають. Від примирення позивач в судовому засіданні відмовився, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як пояснив в судовому засіданні позивач, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з 2011 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснив позивач. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

18 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1968 р. н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.08.2016 р. о 12 год. 27 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора є безпорадною у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.08.2016 р. о 12 год. 27 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням фельдшера [PERSON], КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, не відповідає на запитання. Відмовляється від їжі. Не виходить із квартири. Вважає, що її родичі десь поділися. Мислення розірване. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний шизофреноподібний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

18 серпня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1973 р. н. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.08.2016 р. об 11 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хворий є безпорадним у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР» не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.08.2016 р. об 11 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» за направленням лікаря-психіатра [PERSON], КЗ «ДМП № 1» ДОР». При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР» комісія лікарів виявила, що з хворим контакт малопродуктивний. Орієнтований вірно. Повідомляє, що він - це «дві дірки», а також володіє «силою 13-го числа». Повідомляє, що чує «голоси» в голові, чоловічі. Емоційно напружений, тривожний. Мислення паралогічне, аморфне, амбівалентне, з елементами зісковзування. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

18 серпня 2016року звернулася до суду із заявою про надання права на реєстрацію шлюбу, зазначаючи, що вона має намір зареєструвати його з [PERSON] від якого вона вагітна. Оскільки [PERSON] не досягла шлюбного віку, вона не може зареєструвати шлюб в державному органі реєстрації актів цивільного стану, а тому просить суд винести рішення, яким надати право на шлюб з [PERSON]. Заявниця в судовому засіданні свої вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області згідно поданої письмової заяви не заперечує проти надання права на шлюб неповнолітній [PERSON], просить справу розглянути у його відсутності. Батьки заявниці [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви, згідно яких вони не заперечують проти надання права на шлюб своїй неповнолітній доньці. [PERSON] надав до суду заяву в якій вказав що проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Дослідивши надані докази, заяви учасників і заінтересованих осіб приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ст.234 ЦПК України судом у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб. В суді встановлено, що заявниця вагітна і батьком її майбутньої дитини є [PERSON], який визнав дану обставину. З метою створення сім'ї обоє бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Дана обставина підтверджується паспортом заявниці серії ЕР 564595 виданим Новоодеським РС УДМС України в Миколаївській області 19.05.2016року з якого вбачається, що [PERSON] народилася 13.04.2000року, тобто на даний час їй виповнилося лише 16 повних років.. [PERSON] перебуває на 6 тижні вагітності, що підтверджується довідкою Новоодеської Центральної районної лікарні №1554 від 22.08.2016року В суді також доведено, що надання права на шлюб заявниці з [PERSON] відповідає інтересам заявниці, за станом психічного, розумового, морального та соціального розвитку вона може перебувати у шлюбі. [PERSON] та [PERSON] виявили взаємне бажання зареєструвати шлюб. Відповідно до ст. 22 СК України, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. За таких обставин суд вважає за необхідне надати [PERSON] право на шлюб з [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22 квітня 2011 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинено у 2013 році, спільне господарство не ведеться, з відповідачкою проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила справу розглянути за її відсутності, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «Слюсаренко». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №189908 (а.с.4). Сторони від шлюбу мають малолітню дитину сина-Слюсаренко [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 343781 (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 2013 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2002 року. Мають з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що одруження з відповідачем не склалося. З серпня 2016 року вони припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства, мешкають за різними адресами. Позивач переконана, що спільне життя і збереження шлюбу не можливі. Просить розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказала, що зберігати шлюб немає сенсу, оскільки між нею та чоловіком втрачені подружні почуття. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що дійсно зберігати шлюб немає сенсу, оскільки кожен з них живе своїм окремим життям. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов в повному обсязі, не бачить сенсу зберігати сімю. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам. Суд встановив, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини з матір'ю, оскільки батько дитини проти цього не заперечує. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, у якому вказала, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить будинок [ADDRESS]. У будинку зареєстровані вона та її син [PERSON]. З червня 2014 року відповідач [PERSON] у будинку не проживає, оскільки виїхав мешкати до Російської Федерації. Позивач з ним не спілкується. Своїми діями відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні і розпорядженні своєю власністю. Позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг за відповідача. Позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди в користуванні її власністю, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування [ADDRESS] У судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: судовою повісткою. До суду вона надала заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без її участі. Надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судові повістки відповідачу вручалися територіальним комітетом мікрорайону №7 «Гаврилівка Верхня» м.Дружківка Донецької області, відповідача за місцем реєстрації виявлено не було, про що був зроблений відповідний запис. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 1992 року [PERSON] належить будинок [ADDRESS] Відповідно до копії домової книги, у зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. У довідці б/н від 16 серпня 2016 року, виданій територіальним комітетом мікрорайону № 7 «Гаврилівка Верхня» м.Дружківка Донецької області, зазначено, що відповідач [PERSON], [INFO] в зазначеному будинку не проживає з 2014 року. Фактичним місце його проживання є р.м. Середня Ахтуба Росія. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. І власник, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм будинком. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Та обставина, що відповідач зареєстрований у будинку позивача, порушує її права як власника будинку, а саме: позивач, не отримуючи ніяких доходів відповідача, оплачує за нього комунальні послуги. Крім того, вона не має можливості розпорядитися майном, яке їй належить. Відповідач є членом сім'ї власника будинку - її сином, але він не проживає у ньому з 2014 року без поважних причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України він втратив право на користування цим житлом, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач [PERSON]\~\~звернулася\~\~до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини дочки - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1000,00 грн.. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 22 грудня 2007 року між сторонами Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1055 (а.с. 6), неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Вимогами ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в разі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, та те, що відповідач [PERSON] позов визнав повністю та згодний на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., тому суд вважає доцільним стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved