overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

18 червня 2015 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні підстави. З 28.02.2009 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №147 від 28.02.2009 року у Амур-Нижньодніпровському відділі ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу позивач з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом і надалі буде проживати із позивачем. Шлюб виявився невдалим та нетривалим. З листопада 2014 року позивач з відповідачем не проживають однією сім'єю та не ведуть спільне господарство. Причиною бажання розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння у зв'язку з чим між сторонами виникають постійні сварки та конфлікти. Після чергового конфлікту позивач з відповідачем розійшлись та з того моменту вони проживають окремо і не підтримують ніяких відносин. Примирення та подальше життя із збереженням сім'ї між ними неможливе.\~ Позивач у судове засідання з'явилась та пояснила, що збереження сім'ї не можливе та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі,. Відповідач в судове\~\~засідання з'явився, проти позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.\~110,112 СК України\~підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню, тому як судом встановлено, що позивач та відповідач з 28.02.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що було зроблено актовий запис №147 від 28.02.2009 року у Амур-Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу позивач з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO], який на даний момент проживає разом і надалі буде проживати із позивачем. Шлюб виявився невдалим та нетривалим. З листопада 2014 року позивач з відповідачем не проживають однією сім'єю та не ведуть спільне господарство. Причиною бажання розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між позивачем та відповідачем, втрата між ними почуттів. Примирення та подальше життя із збереженням сім'ї між ними неможливе.\~ За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

18 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 16 листопада 2013 року нею з відповідачем укладений шлюб у виконавчому комітеті Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення [PERSON] повноліття і вважає, що ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дитини. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 4 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров'я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

18 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дитину [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони живуть окремо, дитина проживає разом з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні, що потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив слухати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у суді, та вбачається зі свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, у звязку з тим, що дитина [PERSON] мешкає разом із матірю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не заперечує проти сплати аліментів дитині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

18 червня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначила, що з 05 червня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 26 жовтня 2011 року та дочку [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею, спору про їх місце проживання немає. З вересня 2014 року подружжя не підтримують шлюбні відносини, підставою розпаду сім`ї стало те, що мають різні погляди на життя та на ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуттів любові, спільне проживання стало неможливим. З вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сімї вважає не можливим. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюбу (а.с. 8), шлюб між подружжям був укладений 05 червня 2008 року та зареєстрований відділом РАЦС Петрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №\~26. Від шлюбу, подружжя мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 9, 10). Як вбачається з матеріалів справи, подружжя з вересня 2014 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що подружжя втратило взаєморозуміння, різні погляди на життя та ведення спільного господарства призвели до втрати почуттів любові, в результаті спільне проживання стало неможливим. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

18 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає в ньому з літа 2009 року без поважних причин. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 17 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за № 190 (а/с 8). Відповідач є наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується копією особового рахунку Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва (а/с 9). В даній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх син - [PERSON]. Позивач у судовому засіданні пояснила, що відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з літа 2009 року, участі у витратах на утримання житла не приймає. Вказане підтверджується актом, затвердженим начальником Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва від 15 червня 2015 року, згідно якого, зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], та в результаті огляду квартири встановлено, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з 2009 року (а/с 10). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2009 року, речей його у квартирі немає. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71, 72 ЖК України, підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

18 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на скрутне матеріальне становище, а також на те, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та допомагає їй виховувати двох її дітей. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 липня 2002 року, актовий запис № 04 (а/с 10). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 11, 12). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, що відповідач працює без оформлення трудових відносин, має нестабільний дохід, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

18 червня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що вони з серпня 2011 року проживали разом, однією сімєю, без укладання шлюбу, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач на утримання дітей матеріальної допомоги не надає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів доказів винести заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що в судовому засіданні встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у брачно-сімейних відносинах без укладання шлюбу з серпня 2011 року, мешкають разом (а.с.2), від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дітей, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України. Тому, з нього повинні бути стягнені аліменти в судовому порядку у відповідності із ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України. Відомостей про наявність у відповідача інших утриманців і обставин, що перешкоджають задоволенню позову, суд не має. У відповідності із ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

18 червня 2015 року Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області звернувся до суду з заявою про виправлення описки у рішенні Іванківського районного суду Київської області від 27.05.2015 року. Заявник вказує на те, що під час ухвалення вищевказаного рішення у цивільній справі за позовом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області в інтересах Страхоліської сільської ради Іванківського району Київської області до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, судом було допущено описку, а саме: в резолютивній частині зазначеного рішення помилково вказані реквізити рахунку для обліку доходів - «отримувач: УДКСУ в Іванківському районі /с.Страхолісся/18040900», замість «отримувач: УДКСУ в Іванківському районі /с.Страхолісся/2402100». Заявник вважає, що дана описка підлягає виправленню у відповідності до ст.219 ЦПК України. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, однак, відповідно до ч.4 ст.219 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Суд, вивчивши заяву та матеріали справи, дійшов висновку, що заява Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області про виправлення описки у рішенні суду, підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27.05.2015 року із [PERSON] стягнуто на користь Страхоліської сільської ради Іванківського району (р/р 33112331700305, одержувач: УДКСУ в Іванківському районі /с. Страхолісся/ 18040900, код одержувача: 37734420, банк: ГУ ДКСУ в Київській області, МФО 821018, призначення платежу: 24062100, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 765 гривень 00 копійок. Проте в резолютивній частині рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 травня 2015 року, помилково зазначено реквізити рахунку для обліку доходів, а саме: «отримувач: УДКСУ в Іванківському районі /с.Страхолісся/18040900», замість «отримувач: УДКСУ в Іванківському районі /с.Страхолісся/2402100». Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. За таких обставин допущена описка підлягає виправленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

18 червня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на будинковолодіння № 25 на вул. Лермонтова в с. Тернівка Смілянського району, земельну ділянку площею 2.95 га, розташовану в адмінмежах Тернівської сільської ради, та грошові заощадження на рахунках №№ 26207019211123 (№ 22003988), 91551000836, 91551000197 з нарахованими відсотками та компенсацією. Спадкоємцем по заповіту на спадкове майно померлої є [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши у встановлений законом строк заяву нотаріусу, але у видачі свідоцтва про право власності він відмовив у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на будинковолодіння, земельну ділянку та грошові заощадження. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала, представник відповідача їх визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 18 червня 2016 року, відкрилася спадщина на будинковолодіння № 25 на вул. Лермонтова в с. Тернівка Смілянського району, земельну ділянку площею 2.95 га, розташовану в адмінмежах Тернівської сільської ради, та грошові заощадження на рахунках №№ 26207019211123 (№ 22003988), 91551000836, 91551000197 з нарахованими відсотками та компенсацією, що підтверджується свідоцтвом про смерть, технічним паспортом від 5 грудня 2002 року, довідкою КП ЧООБТІ від 20 грудня 2016 року № 1477-о, державним актом на право власності на земельну ділянку від 10 вересня 2004 року та ощадними книжками. За свого життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла усе своє майно [PERSON], яка прийняла спадщину, подавши у встановлений законом строк заяву в нотаріальну контору, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 24 березня 2017 року. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття, а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавиці. На підставі викладеного, ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved