Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

17 червня 2014 року [PERSON] звернувся у суд із позовом до [PERSON], [PERSON] та просив провести розподіл рахунків по оплаті комунальних послуг квартири [ADDRESS], що знаходиться у спільній сумісній власності з відповідачами. Вимоги обґрунтував тим, що йому і відповідачам належить по 1/3 частини вказаної квартири, усі витрати на утримання якої несе він та його дружина відповідач [PERSON], їх син відповідач [PERSON] квартиру не утримує. Добровільно провести розподіл рахунків відповідач [PERSON] відмовляється. Судом до участі у справі залучено третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Ремонтне житлово-комунальне підприємство №2, Підприємство теплових мереж «Ковельтепло», Ковельське управління водопровідно-каналізаційного господарства «Ковельводоканал», Публічне акціонерне товариство «Волиньгаз», Публічне акціонерне товариство «Волиньобленерго». У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, просила провести розподіл особових рахунків по оплаті комунальних послуг, пояснила, що частки співвласників квартири в натурі не виділені, угода про порядок користування жилим приміщенням відсутня. Усі витрати з утримання квартири несуть вона та позивач. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце якого з урахування положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином. Представники третіх осіб, кожен зокрема, просили відмовити у задоволенні позову, оскільки частки співвласників квартири не виділені, квартира має одну поштову адресу і відповідно комунальні підприємства позбавлені можливості провести розподіл комунальних рахунків. Договори про надання комунальних послуг укладено із позивачем за його особистими заявами, з питаннями про зміну умов договорів він не звертався. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у позові з таких підстав. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 24 листопада 2010 року та витягу про державну реєстрацію прав від 25 лютого 2011 року позивачу [PERSON] і відповідачам [PERSON], [PERSON] належить кожному на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частини кварти [ADDRESS], загальною площею 66,3 кв.м. (а.с.5,6). Вказана квартира є трикімнатною, у ній зареєстровані та проживають сторони у справі, що вбачається з технічного паспорту на квартиру, будинкової книги та повідомлень Ковельського РВ УДМС України у Волинській області (а.с.7,8,20-22,25). Позовні вимоги про розподіл рахунків на оплату комунальних послуг обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] як власник 1/3 частини квартири не виконує свої зобов'язання з утримання житла. Тобто, спір, який виник, випливає з передбаченого ст. 360 ЦК України обов'язку співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Питання розподілу рахунків по сплаті комунальних послуг між співвласниками квартири не передбачено ст. 16 ЦК України як спосіб захисту цивільних прав та інтересів, оскільки частка кожного із співвласників визначена свідоцтвом про право власності на відповідну частину квартири. Що стосується понесених витрат по її утриманню, то у разі сплати відповідних сум за комунальні послуги одним із співвланисків та несплати таких сум іншим співвласником, такі питання вирішуються у іншому передбаченому законом порядку. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За змістом статті 13 того ж Закону житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення поділяються на види, примірні переліки яких визначаються центральним органом виконавчої влади. З пояснень сторін та представників третіх осіб встановлено, що у вказану квартиру надаються послуги електропостачання, постачання води та її відведення, газопостачання, теплопостачання, утримання будинку, прибирання прибудинкової території. Так, порядок користування приміщеннями житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, відповідно до п. 10 якого розподіл загальних витрат на оплату житлово-комунальних та інших послуг в житлових приміщеннях, де проживає два і більше власників, проводиться за узгодженням мешканців квартири. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності такої згоди між мешканцями квартири плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника; за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник. Відповідно до п. 9, п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, у квартирах або інших об'єктах споживача, розташованих за однією адресою, встановлюється один прилад обліку електричної енергії незалежно від кількості господарських будівель. За наявності декількох наймачів (власників) квартири прилад обліку встановлюється для кожного з них. Розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Правовідносини з приводу споживання природного газу регулюються Правилами надання послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, відповідно до п. 2, п. 4, п. 10 якої у разі, коли об'єкт споживача (територіально відокремлена газифікована споруда - квартира, що належить споживачеві на правах власності) перебуває у власності кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників за умови письмової згоди всіх інших співвласників, про що робиться відмітка в договорі. Розрахунок за надані послуги з газопостачання здійснюється залежно від обсягів споживання, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Відповідно до Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, (п. п. 9 - 22) облік та оплата послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення здійснюється за показаннями квартирних засобів обліку, а за відсутності таких - за нормативами (нормами) споживання. Із змісту наведених положень нормативних актів слідує, що відкриття окремих абонентських рахунків на кожного із співвласників квартири можливе лише після виділення часток в натурі та встановлення окремих приладів обліку отриманих комунальних послуг. Як встановлено з пояснень сторін та вбачається з матеріалів справи, квартира перебуває у спільній сумісній власності сторін, частки співвласників квартири в натурі не виділені, порядок користування жилим приміщенням не встановлено, окремі прилади обліку споживання газу, води, теплової та електричної енергії, не встановлені. А тому позов не підлягає задоволенню із цих підстав також. На підставі ст. ст. 16, 358, 360 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: dismissed