overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

17 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просила суд встановити факт її постійного проживання разом з її сином [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті 31 травня 2016 року за адресою: [ADDRESS]. Встановлення даного факту необхідно їй для отримання спадщини після померлого сина, так як у встановлений законом строк заявниця цього не зробила, оскільки вважала, що необхідно подавати заяву після спливу шести місяців. В обґрунтування вимог [PERSON] зазначала, що її син [PERSON] помер 31 травня 2016 року, після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять ? частина квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Та обставина, що заявник дійсно проживала разом із сином на час відкриття спадщини, підтверджується довідкою будинкового комітету та показаннями свідків. Іншим способом встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини заявник не може, а тому вимушена звернутись до суду. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Першої Сумської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі. Заслухавши в судовому засіданні пояснення заявника, показання свідка, дослідивши надані суду документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 31 травня 2016 року (а.с.9). Із копії свідоцтва про народження [PERSON] встановлено, що [PERSON] є його матірю (а.с.8). З довідки Сумського єдиного інформаційного-розрахункового центру вбачається, що станом на 09 серпня 2017 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. [PERSON] знятий з реєстрації, за вказаною адресою, 02 лютого 2015 року (а.с.11). Із копії свідоцтва про право власності на квартиру виданого 10 липня 1998 року вбачається, що власниками кварти за адресою: [ADDRESS] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). З наданої Інформаційної Довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що станом на 02 грудня 2017 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.43). Допитані в суді свідки [PERSON] (сусідка заявниці) та [PERSON] (колега заявниці по роботі), підтвердили той факт, що син [PERSON] постійно проживав разом з матірю за адресою: [ADDRESS] з дитинства і до дня його смерті. Таким чином, ці обставини підтверджують доводи заявниці про те, що вона на час смерті сина постійно проживала з ним. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявниці [PERSON] зі спадкодавцем її сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по день смерті сина 31 травня 2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

17 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 25 липня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 165. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2017 року у звязку з тим, що відповідач останні три роки ніде не працює і не приймає ніяких спроб працевлаштуватися, не виконує свої сімейні обовязки. Вони проживають разом, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснивши, що їх з відповідачем відносини «охолонули» три роки тому у звязку з різними поглядами на життя. Вони фактично припинили сімейні відносини з квітня 2017 року. Відповідач позов не визнав, пояснивши, що має намір зберегти сімю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 165. (а.с.5). Сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Фактично шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2017 року у звязку з тим, що відповідач не працює, спроб до працевлаштування не приймає, свої сімейні обовязки не виконує. Сторони проживають разом, але спільне господарство не ведуть. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2017 року сторонам надано строк для примирення терміном два місяці. Після спливу вказаного терміну сторони не примирилися, про що позивач повідомила суду в своїй заяві від 27 листопада 2017 року. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

17 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 02 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 137. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що сімейні відносини з відповідачем були припинені з червня 2016 року, шлюбні відносини припинені в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. різницею поглядів щодо сімейних обов'язків, питань по вихованню дітей, внаслідок чого виникали сварки, конфлікти, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, вимоги підтримує, в разі розірвання шлюбу просила її прізвище залишити без змін.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб між ним та позивачем. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 137, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Сторони мають дітей від шлюбу: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з червня 2016 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке вона змінила у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

17 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходу) щомісячно, з 16.08.2017 року і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог вона зазначила, що 07 червня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] Від шлюбу у них є донька [PERSON] [INFO]. 20 листопада 2013 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Їх донька проживає з нею. Усі обовязки по утриманню та вихованню дитини вона виконує самостійно. Після припинення шлюбних відносин між ними, [PERSON] не виявляє жодних ознак уваги до доньки. Ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що 25 січня 2004 року народилася [PERSON] 25.01.2004 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.. ст.180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2017 року і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

17 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з вказаним позовом в якому вказала, що в період з 2007 по 2014 рік вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] Від вказаних 08 травня 2008 року народилася дитина донька [PERSON], батьком якої є [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося та вони припинили проживати разом. Після розірвання стосунків донька залишилися проживати разом з нею. Відповідач участі у вихованні та утриманні доньки не приймає та всі витрати по забезпеченню дитини вона несе самостійно. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач відмовляється, хоча зобовязаний та має матеріальну можливість це робити ([PERSON] працює будівельником та його місячний дохід становить близько 7500 8500 гривень). За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно з відповідною індексацією цієї суми. В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі наполягала на його задоволенні. Просила справу розглянути за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

\~ \~ 17 серпня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся позивач з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 08 липня 2016 року він передав в борг відповідачу 400\~000 грн., зобовязався повернути кошти до 20 квітня 2017 року, відповідач свої зобовязання по договору не виконав. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 400\~000 грн. та судовий збір. Представник позивача направив заяву з якої видно, що на позові наполягає. Відповідач позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так судом встановлено, що 08 липня 2016 року позивач [PERSON] [INFO] , передав у власність відповідачу [PERSON], [INFO] ( код [NUMBER]), грошові кошти в розмірі 400\~000 грн., до 20 квітня 2017 року . Свої зобовязання по поверненню грошей відповідач не виконував. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 4\~000 грн., а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

17 серпня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшли пояснення за якими відповідач підтримує заявлені вимоги та просить слухати справу в його відсутність. Тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд продовжив подальший розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши думку позивача, враховуючи пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07 травня 2010 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що складено актовий запис №347. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з травня 2016 року. Спір щодо спільного майна відсутній, як пояснила позивач. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

17 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якій позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який зареєстрований 25.07.2016 р. виконавчим комітетом Жовтанецької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 22. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що дітей від шлюбу в них не має, подружні відносини вони не підтримують, так як між ними втрачені почуття любові та поваги, спільним побутом вони не поєднані, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини її неявки суду не відомі, хоча вона належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду. З огляду на повторну неявку відповідача в судові засідання 20.09.2017 р., 10.10.2017 р., 06.11.2017 р., а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 25 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб про що виконавчим комітетом Жовтанецької сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 02 та видано свідоцтво про шлюб серії І-СГ № 275563 від 25.07.2016 р. Після реєстрації шлюбу відповідачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, дітей від шлюбу сторони не мають, позивач не виявив бажання примиритись та наполягав на розірівнні шлюбу, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. На підставі ст. ст.\~110,\~112 \~Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

17 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Новомосковськ, пров. Больничний, 7 Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.08.2017р. о 09 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.08.2017р. о 09 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної [PERSON] за направленням лікаря-психіатра Поліщук лікарні КЗ «Новомосковської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора мислення тугорухоме, вязке, маячні галюцинації. Агресії не виявляє. Память знижена на поточні та минулі події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз судинна деменція. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved