Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

18.03.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що згідно з договором про надання відновлюваної кредитної лінії №610/37-74 від 01 квітня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 30 000,00 дол. США зі сплатою процентної ставки за кредитом 13% процентів річних з кінцевим терміном повернення до 01.04.2023 року. 19.06.2008 р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору кредиту предметом якого було внесення змін до умов кредитування в частині збільшення відсоткової ставки до 14% процентів річних з 01.07.2008 р. 07.07.2009 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору про надання відновлюваної кредитної лінії №610/37-74 від 01.04.2008 р. предметом якої було викладення в новій редакції графіку зниження максимального ліміту заборгованості, та зменшенні із 90 календарних днів до 30 строку передбаченого п.4.5 кредитного договору. 19.02.2010 р. у зв'язку із зміною прізвища Позичальника із «Винярська» на «Шептицька» між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 про внесення змін до Договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 610/37-74 від 01.04.2008 р., предметом якої було внесення змін до реєстраційних даних, підтвердження заборгованості в сумі: 29 160,84 дол. США по кредиту, та 2 409,64 дол. США по відсотках, встановлення нової процентної ставки в розмірі 14,85 % річних, змінено графік погашення кредиту. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, 01 квітня 2008 року з [PERSON] був укладений Договір поруки №610/37-76. Відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за договором кредиту виконала не у повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. У зв'язку зі смертю відповідача [PERSON] судом були залучені до участі у справі його правонаступники [PERSON], [PERSON], а банком уточнені позовні вимоги. Згідно з уточненими вимогами ПАТ «Укрсоцбанк» просив суд: 1) стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 44 775.69 дол. США та 273 003.95 грн.; 2) стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 44 775.69 дол. США та 273 003.95 грн.; 3) вирішити питання стягнення судового збору. 29.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання зобов'язання за договором поруки припиненим. Свої вимоги мотивувала тим, що після укладення кредитного договору його сторони неодноразово, 19.06.2008 року, 07.07.2009 року та 19.12.2010 року змінювали умови кредиту, збільшивши відсотки за кредитом з 13,50 % річних до 14,50 % річних. При цьому [PERSON] не був повідомлений та не давав згоди на такі зміни. Крім того, як зазначає [PERSON], банком пропущено строки звернення до суду з приводу стягнення заборгованості з поручителя, оскільки строк виконання договору настав 15.04.2008 року, а ПАТ «Укрсоцбанк» протягом шести місяців не звернулося про стягнення. А трирічний строк пред'явлення солідарної вимоги до [PERSON] сплив 15.04.2011 року До того ж, позивач за зустрічним позовом зазначає, що [PERSON] помер 11.08.2014 року, про що банку було відомо з 20.08.2014 року. Проте, не дивлячись на ці обставини банком була пред'явлена позовна вимога. Просить суд визнати зобов'язання за договором поруки № 610/37-76 від 01.04.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] припиненим. В судовому засіданні представник позивача вимоги первісного позову підтримав у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Суду додатково пояснив, що на момент звернення до суду у банку була відсутні інформація про спадкоємців, які б прийняли спадщину. Про наявність спадкової справи банку стало відомо лише з листів нотаріуса від 26.02.2016 року. А про наявність свідоцтв про прийняття спадщини ПАТ «Укрсоцбанк» стало відомо лише у січні 2017 року, тому строк звернення до суду банком не пропущений. З приводу зустрічного позову представник ПАТ «Укрсоцбанк» в суді пояснив, що у пункті 2.1. договору поруки передбачено, та в позовній заяві банком продубльовано можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням, а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань [PERSON], банком після останнього платежу по відсотках подано 19 березня 2012 до подано позовну заяву [PERSON], [PERSON] року у Червоноградський міський суд Львівської області про звернення стягнення на заставлене майно та виселення. Таким чином, 19.03.2012 року строк позовної давності перервася. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимоги за первісним позовом заперечила. Зазначивши, що позивачем пропущений строк звернення до суду з приводу стягнення заборгованості з поручителя. Крім того, вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими, оскільки [PERSON] не є спадкоємицею померлого [PERSON] Просила суд відмовити у задоволенні первісного позову, а із зазначених вище підстав задовольнити зустрічний позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи за відсутності цих відповідачів до суду не надходило, заперечення в матеріалах справи відсутні. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини. згідно з договором про надання відновлюваної кредитної лінії №610/37-74 від 01 квітня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 30 000,00 дол. США зі сплатою процентної ставки за кредитом 13% процентів річних з кінцевим терміном повернення до 01.04.2023 року. 19.06.2008 р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору кредиту предметом якого було внесення змін до умов кредитування в частині збільшення відсоткової ставки до 14% процентів річних з 01.07.2008 р. 07.07.2009 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору про надання відновлюваної кредитної лінії №610/37-74 від 01.04.2008 р. предметом якої було викладення в новій редакції графіку зниження максимального ліміту заборгованості, та зменшенні із 90 календарних днів до 30 строку передбаченого п.4.5 кредитного договору. 19.02.2010 р. у зв'язку із зміною прізвища Позичальника із «Винярська» на «Шептицька» між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 про внесення змін до Договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 610/37-74 від 01.04.2008 р., предметом якої було внесення змін до реєстраційних даних, підтвердження заборгованості в сумі: 29 160,84 дол. США по кредиту, та 2 409,64 дол. США по відсотках, встановлення нової процентної ставки в розмірі 14,85 % річних, змінено графік погашення кредиту. В якості забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, 01 квітня 2008 року з [PERSON] був укладений Договір поруки №610/37-76. Відповідач [PERSON] скористався кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг за кредитним договором станом на 03.10.2016 року склав 44775,69 доларів США та 273003,95 гривень, яка складається з наступного: - 25284,92 доларів США заборгованість за кредитом; - 19490,77 доларів США відсотків за користування кредитом; - 81557,78 гривень пені за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту; - 191446,17 гривень пені за несвоєчасну сплату заборгованості по відсотках. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016686931, [PERSON] помер [INFO] року. В листах № 1532/01-16 від 26.05.2015 року та № 564/01-16 від 26.02.2016 року П'ятої Львівської державної нотаріальної контори, із заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] звернулися [PERSON] як представник малолітньої [PERSON]; [PERSON] як представник малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.2017 року виданого державним нотаріусом [PERSON], спадкоємцями за законом померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу (ч. 1 ст. 37 ЦПК України). Відповідно до ст. 1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Згідно з положеннями ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відтак, судом залучено до участі у справі у якості правонаступників [PERSON]: його дружину [PERSON], яка діє від свого імені та як представник неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON].; та [PERSON] як представника правонаступника (спадкоємця) - неповнолітньої дитини [PERSON] Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Не підлягає застосуванню до правовідносин ч. 1 ст. 608 ЦК України, та п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 30.03.2012 р. №5, на яку посилається представник відповідача та в яких визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно нерозривно пов'язано з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, враховуючи що з аналізу статті 559 (припинення поруки) Цивільний кодекс України не визначає серед підстав припинення поруки - смерть поручителя. Частиною 1 та 2 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. 10.02.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області у справі №№442/557/13-ц ухвалено рішення (суддя Кріль М.Д.), котрим задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно та виселення (надалі за текстом - рішення). 17.11.2014 року Апеляційним судом Львівської області постановлено рішення у справі №22-ц/783/3000/14, котрим відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову в частині виселення [PERSON]. 15.04.2015 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлено ухвалу, котрою скасовано рішення апеляційного суду від 17.11.2014 року та в частині виселення передано справу на новий розгляд суду апеляційної інстанції. 22.09.2015 року Апеляційним судом Львівської області постановлено рішення у справі №459/2587/13 (суддя Шандра М.М.), котрим відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову в частині виселення [PERSON]. У звязку з чим суд не погоджується з позицією відповідача [PERSON] щодо пропущення строку звернення до суду. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов'язання за договором виконала не у повному обсязі. Загальна сума боргу за договором складає 44775,69 доларів США та 273003,95 гривень. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушила умови договору, тому з останньої та кожним співвідповідачем окремо слід солідарно стягнути суму боргу. Вирішуючи зустрічний позов, суд додатково враховує наступне. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. В пункті 2.1. договору поруки №610/37-76 від 01 квітня 2008 року передбачено, та в позовній заяві банком продубльовано та зазначено в тексті, зокрема наступне: «порукою забезпечено наступні зобов'язання: сплата процентів за користування кредитом у розмірі 13,50% річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Основним договором». Таким чином, у договорі поруки №610/37-76 від 01 квітня 2008 року передбачено можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням, а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Частиною 2 статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Так, у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань [PERSON], банком після останнього платежу по відсотках подано 19 березня 2012 року у Червоноградський міський суд Львівської області до [PERSON], [PERSON] подано позовну заяву, про що зазначено вище у рішенні. Виходячи із аналогії та змісту частини 2 статті 265 ЦК України, час від дня пред'явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, не зараховується до позовної давності. Згідно ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. 22.09.2015 р. після переривання строк позовної давності почав відраховуватися заново. За наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до інших учасників справи про визнання поруки припиненою. У зв'язку із задоволенням первісного позову, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути суму сплаченого ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору у розмірі 3654,00 грн. в рівних частинах з кожного, тобто по 1218,00 грн. Сплачений [PERSON] судовий збір при поданні зустрічного позову відшкодуванню не підлягає.

Outcome: approved