Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

19.02.2019 року позивач звернувся до суду із позовом. Вимоги мотивував тим, що є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач, який, з травня 2009 року не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні послуги, але створює надмірний тягар для власника житла у вигляді сплати ним комунальних послуг за кількістю зареєстрованих осіб у житлі. Посилаючись на викладене, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце судового розгляду через засоби масової інформації, в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів за правилами глави 11 розділу ІІІ ЦПК України. Представник третьої особи, будучи сповіщеним належним чином про розгляду справи, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши надані докази, оцінивши їх, виходив з наступного: Встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу КОВАЛЬЧУКОМ С.П. 06.10.2003 року, реєстр № 4496/ВАР151434/ [PERSON] на праві власності належить 47/100 житлового будинку з належними до нього службовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок. \\а.с. 8-14\\ Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про народження його батьком записаний позивач. Відповідно до довідки квартального уповноваженого № 717 від 04.10.2018 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який фактично за зазначеною адресою не проживає з 2009 року. \\а.с.15\\ Крім того, в матеріалах справи наявний акт від 17.02.2019 року, складений [PERSON] та [PERSON], про те, що за адресою [ADDRESS] , починаючи з травня 2009 року фактично не проживає [PERSON] \\а.с. 16\\ [PERSON] , [INFO] , відповідно до вимоги ІОЦ УМВС України в Сумській області від 02.05.2019 року № 1617/27/01-2019, не рахується серед осіб, позбавлених волі. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України встановлено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частиною 2 статті 64 ЖК України до членів сім`ї власника віднесені його дружина, їх діти і батьки. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Проаналізувавши приведені вище норми закону та встановлені фактичні обставини у справі суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Аналізуючи встановлені фактичні обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що відповідач як член сім`ї позивача понад один рік не проживає у спірному будинку, з реєстрації не знявся. Угоди про порядок користування цим приміщенням між позивачем та відповідачем не укладено, а подальша реєстрація відповідача у будинку створює перешкоди у реалізації позивачем права користування житлом. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставити, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону і знайшли підтвердження доказами, дослідженими в судовому засіданні і оціненими в сукупності. Будь-яких протиріч у доказах судом не встановлено. Доводів та доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, встановлено не було. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved