Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

19 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті своєї матері [PERSON], [INFO], уродженки та жительки селища Успенка Лутугінського району Луганської області. У судове засідання заявник не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи Павлоградського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій територій України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої територій, відповідно ч.1 ст.317 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] мати заявника, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії ІІІ-ЕД № 327516. 03 липня 2017 року у селищі Успенка Лутугінського району Луганської області [PERSON] померла, про що 06 липня 2017 року відділом запису актів цивільного стану Лутугінського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, видано свідоцтво про смерть серії І-ВВ № 031859. 18 жовтня 2018 року Павлоградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки для підтвердження факту смерті предявлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ч.1-3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Судом встановлено, що заявник [PERSON] є громадянином України, зареєстроване місце його проживання: [INFO], селище Успенка, пров.Січневий, 7. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20 листопада 2017 року № [NUMBER] фактичне місце проживання [PERSON] Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Троїцьке, вул.Чкалова, 21. Мати заявника проживала у [INFO] і померла 03 липня 2017 року на тимчасово непідконтрольній Україні території. Після смерті матері заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка, а отримане свідоцтво про смерть серії І-ВВ № 031859, видане 06 липня 2017 року відділом запису актів цивільного стану Лутугінського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, який розташований на непідконтрольній території України, не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України. Встановлення факту смерті матері заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Беручи до уваги те, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

Outcome: approved