overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Шацького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Центральна, буд. 13 у с. Піща Шацького району Волинської області, згідно з технічним паспортом на об'єкт нерухомого майна від 23.06.2017 року, реєстровий №288. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 20 лютого 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, у тому числі, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, збудований 1956 року, розташований по вул. Центральна, буд. 13 у с. Піща Шацького району Волинської області. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 28 листопада 2008 року секретарем Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області, яким усе своє майно заповів [PERSON], [INFO]. Заповіт не змінено і не скасовано. Спадкоємців обовязкової частки не встановлено. Право власності на вказане нерухоме майно ні за ким не зареєстровано. У звязку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно, позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні її спадкових прав. Тому [PERSON] просить суд визнати її право власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилася, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] сільска рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що [PERSON] сільська рада Шацького району Волинської області позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, матеріалами спадкової справи на імя [PERSON], інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти, позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 1217, 1220, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 08 травня 2015 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, він постійно проявляє до неї неповагу, не надає матеріальної допомоги. Сімейні стосунки припинилися, сумісне господарство не ведеться понад півроку, шлюб фактично розпався. Посилаючись на викладене, просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем, взятим нею у шлюбі. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі,просила після розірвання шлюбу залишити прізвище взяте у шлюбі [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 112223 від 08 травня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-ФП № 238242 від 04 листопада 2015 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 30 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Сімейні стосунки не підтримують, сумісне господарство не ведуть. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та висловила бажання після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не подавав. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 173. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 041083. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначені факти підтверджуються дослідженими у судовому засіданні копіями свідоцтв про народження дітей серії 1-ФП №108711 та 1-ФП №147673. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 17 липня 2015 року. Позивачка вказує, що спільне життя не склалося, сторони шлюбні відносини не підтримують. Вони мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що спільне життя не склалось, так як вони не зійшлись характерами і подальше збереження сім'ї суперечить їх інтересам. В судове засідання позивачка не з'явилась. До суду [PERSON] подала заяву, в якій виклала прохання проводити судовий розгляд без її особистої участі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином (а.с. 15). Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2015 року . (а.с. 3). Сторони шлюбні відносини не підтримують. Суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, це суперечитиме інтересам кожного із сторін і їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 листопада 2012 року у виконкомі Шиманівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 2, вказавши, що від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відносини між позивачем та відповідачем постійно погіршувалися, із-за того що вони мають різня погляди на життя, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння, відповідач матеріально не забезпечував сімю, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, позивач просить не надавати строк на примирення та розірвати шлюб між нею та [PERSON] Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення не бажає. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, строк на примирення не бажає, після розірвання шлюбу просить залишити йому прізвище «Мельник». Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року. Шлюб зареєстрований у виконкомі Шиманівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач після розірвання шлюбу просить залишити йому прізвище «Мельник». Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони миритись не бажають, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким зареєструвала шлюб 23 липня 2015 року, мотивуючи тим, що з червня 2016 року не проживають разом, оскільки відповідач її зневажає, ображає, не приділяє їй достатньої уваги, що призводить до постійних сварок. Від цього шлюбу дітей не мають. Позивач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 31.07. і 26.09.2017 р. без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив. Позивач у своїй заяві погодилася на постановлення судом заочного рішення у справі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2015 року. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Зі змісту позовної заяви видно, що сторони проживають окремо з червня місяця 2016 року. Причиною цього є те, що відповідач позивача зневажає, ображає, не приділяє їй достатньої уваги, що призводить до сварок між ними. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористався своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сімї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

17 липня 2017 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту приналежності їй правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що при заповнені трудової книжки було помилково зазначено її ім?я по батькові «[PERSON]», тоді як згідно паспорту її ім`я по батькові - «[PERSON]». При звернені до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області для призначення пенсії, їй було відмовлено та рекомендувано звернутися до суду для встановлення юридичного факту, а саме приналежності їй трудової книжки серії [NUMBER], що буда видана 01 січня 1976 року. Заявник [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Представник зацікавленої особи Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя Донецької області до судового засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності. Вирішення справи покладає на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно п. 6 ст. 256 ЦПК України судом може бути встановлений факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Селищною радою радгоспу № 8 селища Іпатова 16 серпня 1958 року, [PERSON] народилась [INFO] року, в графі батьки зазначені: [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 30. Згідно атестату № [NUMBER], виданого 02 серпня 1975 року, [PERSON] закінчила Ставропольське міське професійне училище № 14, за спеціальністю - кіномеханік. Згідно кваліфікаційного посвідчення кіномеханіка № [NUMBER] видане [PERSON], 29 липня 1975 року останній присвоєне кваліфікацію другий кіномеханік. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Азщбековським районним відділом РАГС міста Баку 24 липня 1977 року [PERSON] та [PERSON] уклади шлюб 24 листопада 1977 року. Актовий запис № 658. Як вбачається з паспорту серії [NUMBER] видано Олександріївським РВ УМВС України в Донецькій області, 25 червня 1997 року на ім'я [PERSON], [INFO]. Згідно картки фізичної особи платника податку, саме [PERSON], одержала ідентифікаційний номер [NUMBER]. Згідно трудової книжки серії [NUMBER], виданої 01 січня 1976 року, ім'я по батькові заявниці зазначено як «[PERSON]», тобто з помилкою. В подальшому було зроблено виправлення на «[PERSON]» Аналізуючи зазначені вище документи, звіривши рік народження заявниці, місце та періоди роботи, суд дійшов до висновку, що трудова книжка серії [NUMBER], видана 01 січня 1976 року та заповнені на ім'я «[PERSON]», дійсно належать [PERSON], [INFO]. На підставі вказаного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

17 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1946 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.07.2017р. о 10 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.07.2017р. о 10 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Стебленко лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворої знижена пам'ять на поточні події, відчуває зорові обмани сприйняття, відчуває тривогу, страхи. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - розлади особистості, психоорганічний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

17 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1969 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.07.2017р. о 23 год. 36 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.07.2017р. о 23 год. 36 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, напружена. Іспитує слухові обмани сприйняття імперативного характеру. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

17 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.07.2017р. о 13 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.07.2017р. о 13 год. 40 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Малишко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора скарг на стан здоров'я активно не висловлює. Контакт малопродуктивний. Під час розмови напружена, злобна, легко афектується, періодично голосно кричить, нецензурно лається, мова за типом «словникової окрошки», назвала своє ім'я, знає де знаходиться, свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. Дезорієнтована в часі. Висловлює маячні ідеї відносини, фізичної дії та збитку на адресу оточуючих. Чинить опір огляду, інструкції не виконує, б'ється. Фон настрою знижений. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний (шизофреноподібний) розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved