Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

18 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області за актовим записом № 111, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2012 року. Після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що майнового спору та спору про місце проживання дітей між сторонами не існує на час подачі даного позову. Сторони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин з 2018 року. Причиною розпаду сім`ї, на думку позивача, стало те, що подружжя мають різного складу характери, різні погляди на сімейне життя, в зв`язку з чим між сторонами виникали часті сварки та непорозуміння, що негативно впливає на стан здоров`я позивача та на формування правильного світогляду дітей. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають нарізно, на примирення не згідні, а тому вважаючи, що збереження шлюбних відносин неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . Позивач у судове засідання не прибула, у письмовій заяві, направленій на адресу суду, позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглядати справу за її відсутності. У позовній заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не прибув, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу, просив справу розглядати за йо7го відсутності. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи думку сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають, відповідач згідний на розірвання шлюбу, вільної згоди обох на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх дітей, оскільки сварки між батьками негативно впливають на їх стан здоров`я та на формування правильного світогляду, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судових витрат. На підставі зазначеного та

Outcome: approved