Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті свого діда по лінії батька, [PERSON], на тимчасово окупованій території України, в м. Сімферополь, АР Крим, яка настала [INFO] року. Мотивувала заявник свою заяву тим, що вона є онукою [PERSON], який народився [INFO] року у с.Черванівка, Білопільського району, Сумської області та помер [INFO] року у містя Сімферополь, Автономна Республіка Крим, де був похований. Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видане свідоцтво про смерть [PERSON] від 07.04.2018 року серії [NUMBER] та копія медичного свідоцтва про смерть серії 35 № 015943 видане 06.04.2018 року Сімферопольською поліклінікою № 2, копії яких приєднані до заяви. Для оформлення спадкових прав заявниці необхідно отримати свідоцтво про смерть діда у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України, однак це неможливо, бо факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України (АРК), на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», тому заявник і вимушена була звернутися до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні представник заявника за довіреністю [PERSON] заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Білопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області до залу судового засідання не прибув, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення вимог заяви не заперечував. Заслухавши пояснення представника заявника [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року в м. Сімферополь АР Крим, її батьки: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 2023 ( а.с.16). Батько заявника, [PERSON], народився [INFO] року в м. Владивосток Приморського Краю, його батьки: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією «Свидетельства о рождении» серії [NUMBER], актовий запис № 1158 ( а.с.17). [PERSON] був власником земельної ділянки площею 4,2016 га, розташованої на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акта на право власності на землю Серії [NUMBER], виданого Білопільською райдержадміністрацією 24 квітня 2008 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 010862600876( а.с.8, звор.бік). Вищевказану земельну ділянку [PERSON] заповів онуці, [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 21 липня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області ( а.с.8). Факт смерті [PERSON] у м.Сімферополі АР Крим безспірно підтверджується наданою суду копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 квітня 2018 року, яким встановлено, що дата його смерті [INFO] року. Видане зазначене свідоцтво на підставі актового запису про смерть № 1432, також із зазначеного свідоцтва про смерть з'ясовано, що [PERSON] народився [INFO] року в с.Черванівка Білопільського району Сумської області. ( а.с.6). Згідно медичному свідоцтву про смерть серії 35 № 015943 від [INFO] року [PERSON], [INFO], помер [INFO] року в м.Сімферополь АР Крим ( а.с.7). Наведені документи відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно з ч.2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Суд дійшов висновку, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть діда, [PERSON], у м.Сімферополь АР Крим, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров'я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки [PERSON] помер на території тимчасово непідконтрольній Україні, його смерть не може бути зареєстрована в органах ДРАЦСУ на підставі довідки, виданої лікувальним закладом, який знаходиться на тимчасово непідконтрольній території Україні, тому вимоги заявника про встановлення факту смерті [PERSON]_підлягають задоволенню.

Outcome: approved