Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

18 грудня 2017 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди. В позові зазначив, що 31 серпня 2015 року уклав з відповідачем договір оренди, за яким передав останньому в оренду нежитлові приміщення по вул. Вітряні Гори, 10-Г в м. Київ, загальною площею 282,9 кв.м., з щомісячною орендною платою 15\~000 грн. та сплатою комунальних послуг. Відповідачем систематично порушувалися умови договору та станом на 05 грудня 2017 року за ним рахується заборгованість по орендній платі та комунальним послугам, в розмірі 82915,89 грн. 06 жовтня 2017 року відповідач повернув позивачу нежитлові приміщення, однак заборгованість не сплатив. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримання позовних вимог у повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання також не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направив. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 202 К-15, за яким позивач передав в оренду відповідачу до 30 червня 2018 року нежитлові приміщення по вул. Вітряні Гори, 10-Г в м. Київ, загальною площею 282,9 кв.м., а останній зобовязався сплачувати за них за перший місяць (до 30 вересня 2015 року) 7500,00 грн., а в подальшому щомісячно до 15 числа поточного місяця по 15000,00 грн., з окремою оплатою комунальних послуг за виставленими рахунками (а.с.4-5). Зобовязання за вказаним договором оренди позивач виконав, передавши за актом приймання-передачі від 01 вересня 2015 року нежитлові приміщення відповідачу, однак останній не виконував взятих на себе зобовязань, не в повному обсязі сплачував позивачу орендну плату та комунальні послуги, в звязку з чим 06 жовтня 2017 року, через дострокове розірвання договору з ініціативи позивача, повернув останньому вказані нежитлові приміщення за актом приймання-передачі та наявною заборгованістю за договором за травень-вересень 2017 року, в розмірі 82915,89 грн. (а.с.9,10). Вказана заборгованість відповідача за договором оренди підтверджується також підписаним сторонами 30 вересня 2017 року актом звіряння взаємних розрахунків та до даного часу ним не погашена (а.с.12). Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно-правового зобовязання за договором оренди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.759 та ч.1 ст.762 вказаного Кодексу, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк, розмір якої встановлюється договором. У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем прийняте за договором зобовязання не виконане, розмір заборгованості ним визнаний у підписаному сторонами акті приймання передачі і акті звіряння та до даного часу не сплачений, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду є обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved