Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

17 серпня 2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт того, що трудова книжка серії АТ-VI № 2955529, заведена\~ 02 липня 1990 року на імя [PERSON] Рза-Огли, [INFO]; та диплом серії ДТ № 036551, виданий 30 серпня 1982 року за реєстраційним № 5974 Донецькою спеціальною середньою школою міліції МВС СРСР на імя [PERSON] Рза-Огли, належать йому, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявник [PERSON] посилається на те, що у звязку\~ з досягненням віку, з якого він має право на призначення пенсії за віком, він звернувся до Маріупольського обєднаного управління ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії. Проте листом Маріупольського обєднаного УПФУ в Донецькій області від 08 серпня 2018 року йому було відмовлено у призначенні пенсії у звязку з тим, що у трудовій книжці від 02 липня 1990 року та у дипломі від 30 серпня 1982 року № ДТ 036551 виявлені розбіжності з паспортними даними в написанні по-батькові. Через наведені суперечності він позбавлений можливості оформити пенсію та за захистом свої прав звертається до суду з даною заявою. Заявник [PERSON] до судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі . Представник заінтересованої особи - Маріупольського обєднаного УПФУ в Донецькій області також надав заяву про розгляд справи без його участі, просить вирішити порушене заявником\~ питання на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. У ст. 46 Конституції України, закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2ст. 315 ЦПК України,суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Так, за даними паспорту громадянина України, серія ВВ № 497774, виданого Орджонікідзевським\~ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 07 липня 1998 року, [PERSON] народився 23 серпня 1955\~ року, місце народження: село Дівічикенд Дівічинського району Азербайджан. Картка платника податків за реєстраційним номером [NUMBER] була видана Лівобережним відділенням Маріупольської ОДПІ 15 червня 2000 року також на імя [PERSON], [INFO]. Проте, як вбачається з трудової книжки серії АТ-VI № 2955529, заведеної\~ 02 липня 1990 року; та диплому серії ДТ № 036551, виданого 30 серпня 1982 року за реєстраційним № 5974 Донецькою спеціальною середньою школою міліції МВС СРСР про закінчення даної школи за юридичною спеціальністю, вони були видані\~ на імя [PERSON] «Рза-Огли». Отже, проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка серії АТ-VI № 2955529, заведена\~ 02 липня 1990 року на імя [PERSON] Рза-Огли, [INFO]; та диплом серії ДТ № 036551, виданий 30 серпня 1982 року за реєстраційним № 5974 Донецькою спеціальною середньою школою міліції МВС СРСР на імя [PERSON] Рза-Огли, дійсно належать заявнику, [PERSON], [INFO], про що свідчить відповідність у наданих документах його прізвища, імя та дати народження. При цьому наявність помилки при написанні по-батькові заявника у зазначених документах позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документу, який виданий навчальним закладом, у якому навчався заявник, та трудової книжки а лише підтверджує належність таких документів заявнику, що у подальшому забезпечить виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать громадянину відповідно до положеньст. 46 Конституції України.

Outcome: approved