Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

17 січня 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що із відповідачем укладено кредитний договір без номера від 15.03.2011 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За укладеним кредитним договором відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом та інші витрати. Оскільки взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, у нього станом на 25.12.2017 року виникла заборгованість в сумі 15264,40 грн., що складається із: 1693,82 грн. тіло кредиту; 3230,17 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 9137,34 грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 703,07 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене представник позивача просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 15264 грн. 40 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом з позовною заявою надійшло клопотання в якому позивач просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення /а.с.-2/. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, суду пояснила, що дійсно нею в 2011 році було укладено кредитний договір з позивачем, та вона своєчасно сплачувала відповідні платежі за вказаним кредитним договором. 28.02.2015 році вона зламала ногу та потрапила до лікарні і звязку з чим не змогла вчасно погашати кредит, під час лікування та після одужання вона частково здійснювала погашення кредиту. Відповідач вказує, що вона не згодна з нарахованими відсотками. В судове засідання на 12.04.2018 року відповідач не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера від 15.03.2011 року відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 530, 526, 527 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. З матеріалів, що надані позивачем вбачається, що отримавши кредит, відповідач лише частково погашав кредит та проценти по ньому, а з 09.08.2016 року взагалі припинив проводити будь-які погашення за кредитом, в результаті чого стоном на 25.12.2017 року виникла заборгованість в сумі 15264,40 грн., що складається із: 1693,82 грн. тіло кредиту; 3230,17 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 9137,34 грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 703,07 грн. штраф (процентна складова). Згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача вбачається, що процентна ставка, яка на момент укладання договору між сторонами складала 30% на рік (2,5 на місяць), проте згодом змінювалася, зокрема на: 32,4% на рік (2,7% на місяць); 34,8% на рік (2,9% на місяць); 42% на рік (3,5% на місяць). Між тим повністю з позовними вимогами позивача та його розрахунком заборгованості, суд погодитись не може, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Позивач до суду не надав доказів на підтвердження фактів, що ним було повідомлено відповідача про зміну процентної ставки за кредитом, а тому незважаючи на те, що умовами кредитного договору передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення судом не може бути взято до уваги, оскільки не підтверджене доказами. За таких обставин, заборгованість за процентами має бути нарахована, виходячи з процентної ставки в розмірі 30% на рік. Як вбачається із наданим позивачем розрахунку заборгованості, відповідач 08.08.2016 року здійснив платіж на суму 2500 грн., і після цього перестав погашати заборгованість. Крім того з розрахунку вбачається, що не тільки з 09.08.2016 року відповідач перестав погашати заборгованість за кредитним договором, але й не отримував грошові кошти з карткового рахунку. Отже, свій кредитний ліміт він не збільшував. Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 25.12.2017 року, згідно розрахунку, становить 1693,82 грн. Таким чином, суд прийшов до переконання, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача на суму 15264,40 грн. не відповідає дійсному розміру заборгованості, що просить стягнути позивач з відповідача в судовому порядку. Судом встановлено, що реальний розмір заборгованості по процентам у відповідача перед позивачем станом на 25.12.2017 року становить 993,70 грн. (із розрахунку: 1693,82 грн. х 30% / 360 х 704 дні, де: 1693, 82 грн. заборгованість за тілом кредиту; 704 кількість днів, за які нараховується заборгованість по процентам, тобто з 09.08.2016 року по 25.12.2017 року (включно)). Отже загальна сума заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками станом на 25.12.2017 року становить 2687,52 грн. Визначаючи розмір заборгованості та її складові слід зазначити про відсутність підстав для стягнення нарахованих позивачем пені, оскільки має місце подвійна відповідальність за одне й те ж саме порушення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний випадок прострочення платежу. У той самий час, Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів за будь яким із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вищенаведене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України яка висловлена в постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення пені в розмірі 9137,34 грн. слід відмовити. Оскільки умовами кредитного договору було передбачено обовязок позичальника сплачувати штраф за порушення графіку платежів, і позичальник, підписуючи договір, погодився з його умовами, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 634,38 грн. (із розрахунку: 500 грн. + 134,38 грн., де 500 грн. штраф (фіксована частка); 134,38 грн. штраф (процентна складова), що розрахована як: 2687,52 х 5%, де 2687,52 грн. сума заборгованість за тілом та відсотками по кредиту). Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що відповідач не виконав умови договору по погашенню заборгованості по кредитному договору в звязку з чим станом на 25.12.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 3321 грн. 90 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредитом в розмірі 1693 грн. 82 коп., заборгованість по відсотках за користування кредитом 993 грн. 70 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 134 грн. 38 коп., та те що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову, згідно платіжного доручення, сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. Позов підлягає задоволенню лише на 21,76% від заявлених вимог, у звязку з чим з відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 384,41 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial