overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

19.11.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 07.12.2002 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 445, від шлюбу вони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Приблизно з березня 2013 року шлюбні відносини між ними припинені через зраду їй чоловіком, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. З огляду на це просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просила справу розглянути без її участі та проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 16, 17). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 18). Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами 07.12.2002 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 445 (а.с. 8). Шлюб перший. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Приблизно з березня 2013 року шлюбні відносини між ними припинені через зраду їй чоловіком, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та небажання чути одне одного, подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе. Майнового спору та спору по вихованню дітей сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згодна на примирення. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 37508,14 доларів США та судового збору в розмірі 12898 грн. 41 коп. Позов мотивовано систематичним невиконання відповідачем умов договору. Представник позивача до початку судового засідання через канцелярію суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 09.10.2008 року сторони уклали договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 935/1-132, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 32500 Доларів США зі сплатою 23% річних, шляхом надання грошових коштів у тимчасове користування (а.с. 5-9). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 13-15). Відповідно до довідки НБУ офіційний курс гривні до долара США станом на 06.11.2015 року становить 100=2292,5534 грн. Станом на 06.11.2015 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 859894,18 грн. Відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 06.11.2015 року складає 37508,14 доларів США (859894,18 грн.), та складається з: заборгованості за кредитом 21734,47 долари США (498274,33 грн.), 8891,17 доларів США (203834,87 грн.) - заборгованості по відсотках, 2535,95 доларів США (58138,06 грн.) пені за несвоєчасне повернення кредиту, 4346,55 доларів США (99646,92 грн.) пені за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та відсоткам підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом мотивуючи свої позовні вимоги наступним: вона є власником квартири № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2015 року, який посвідчений нотаріально. У вказаному будинку значиться зареєстрованою відповідачка [PERSON] та члени її родини, які не мешкають за місцем реєстрації. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його права як власника. Позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Геннадієвну такими, що втратили право користування житлом, а саме: квартирою № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці. Сторони в судове засідання не з'явилися. Оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача не заперечує провести заочний розгляд справи , суд ухвалив на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи судом фактично встановлено, що позивач є власницею квартири № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.09.2015 року, посвідченого нотаріусом, право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.09.2015 р. Відповідно до довідки виписки з домової книги про склад родини і реєстрацію в квартирі № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці зареєстровано четверо чоловік [PERSON] - попередній власник, [PERSON] - онук попереднього власника, [PERSON] - онук попереднього власника, [PERSON] Геннадієвна - наймач попереднього власника. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Таким чином, з часу укладення договору купівлі - продажу квартири № 16 у житловому будинку № 38 по вул. Салтикова-Щедріна в м. Чернівці у [PERSON] припинилось право власності на це нерухоме майно, тобто припинилось право володіння, користування та розпорядження майном. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК яка передбачає право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, виникнення права членів сім'ї власника будинку, інших осіб на користування цією квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а відтак припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів його сім'ї, інших осіб на користування цим житлом. Оскільки, позивач на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири, а право власності відповідачки припинено і вона не є членом сім'ї нового власника , то є всі підстави визнати відповідачів такими, що втратила право користування жилим приміщенням За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 346, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 15, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213-215, 217, 224, 226, 292 ЦПК України , суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача алміентів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманняі. Посилалась на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, але відповідач ухиляється від утримання сина. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття. У судовомму засіданні позивач підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був юридично оформлений в Полтавському міському Палаці шлюбів 05.03.1993 року, актовий запис № 378. Сторони мають сина, [PERSON], [INFO] на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги. Відповідач позовні вимоги визнав, визнання ним позовних вимог не суперечить ст. 174 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 180 СК україни батьки зобов»язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. СК України передбачає стягнення аліментів як у частці від заробітку ( доходу) так і в твердій грошовій сумі. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при звернення до суду із вказаним позовом витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісяця на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у зв'язку з навчанням, мотивуючи позов тим, що син проживає з нею, знаходиться на її утриманні, з дитинства страждає бронхіальною астмою, навчається на третьому курсі в технологічному університеті та потребує матеріальної допомоги, а відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на його утримання. Позивач в судове засідання не з'явилась, до його початку надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу, який розірвано 20.04.2005 року, сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні у позивача. Син навчається на третьому курсі в Чернігівському національному технологічному університеті, на денній формі та навчається за рахунок коштів фізичних осіб, вартість навчання становить 10 000 грн. за навчальний рік. Термін закінчення навчання - 30.06.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються та те, що відповідач є працездатним, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісяця на період його навчання в Чернігівському національному технологічному університеті, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 27.10.1990 року. Від шлюбу у сторін є двоє дітей, один з яких син [PERSON], [INFO], є неповнолітнім. Спільне життя з відповідачем не склалось, приводом звернення до суду стало те, що сторони перестали розуміти один одного, між ними часто виникали сварки. Протягом останніх семи років разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.1990 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СГ № 430018, виданого 27.10.1990 року Відділом ЗАГС Червоноградського міськвиконкому Львівської області. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей, син [PERSON], [INFO] є неповнолітнім , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Сімейне життя в сторін не склалося, шлюбних стосунків не підтримують, позивач у позовній заяві вказує, що не має наміру надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. При таких обставинах суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що з 18 травня 2013 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не бере участі у його вихованні. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісяця, в розмірі 500 гривень, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не бере участі у його вихованні, чим [PERSON] ухиляється від своїх обовязків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 26.10.2008 року, від шлюбу мають дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та просила позов задовольнити. Відповідач заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2008 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання з нею права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вказана квартира належить їй, відповідачам по справі, її синам, та чоловіку, [PERSON], який помер 05.03.3015 року, на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 30.11.2006 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради в рівних частках, по ? частині кожному. Однак вони при отриманні вказаного свідоцтва не зареєстрували своє право власності на квартиру в установленому законом порядку. 05 березня 2015 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина. Вона та їхня сини, відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги на отримання спадщини. Вона прийняла спадщину, а її сини, відповідачі по справі, відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як право власності на частку квартири, що належала чоловіку в установленому законом порядку не зареєстроване. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідачі позовні вимоги визнали повністю, просили їх задовольнити, підтвердили обставини на які посилалася позивач, як на підставу задоволення її позовних вимог. Третя особа Друга полтавська державна нотаріальна контора у судове засідання свого представника не направила, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи . Заслухавши позивача, відповідачів, дослідивши докази по справі суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.11.2006 року сторонам по справі та [PERSON] по ? частині кожному ( а.с. 6) [PERSON] помер 05.03.2015 року та при житті не зареєстрував своє право власності на спірну частину квартиру в установленому законом порядку ( а.с.14). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дій убачається, що після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа. Заяву про відмову від прийняття спадщини на подали відповідачі. Позивач прийняла спадщину. Позивачеві відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з тим, що право власності на ? частину спірної квартири за [PERSON] в установленому порядку, на час його смерті, не було зареєстроване (а.с.11). Після смерті [PERSON] така реєстрація не може бути проведена Так як позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але отримати її не має можливості, у зв»язку з відсутністю державної реєстрації на спадкове майно на ім»я спадкодавця, права позивача на отримання спадщини порушені та підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на ? частину спірної квартири у порядку спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 21.01.2009 р. вони перебувають у шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №05, від шлюбу мають малолітнього сина- [INFO] Спільне господарство не ведеться. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Питання щодо місця проживання дитини вирішено. Дитина проживатиме разом із матір'ю. У судове засідання від позивача надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провадити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також подав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить провадити розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 21.01.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №05. Після реєстрації шлюбу подружжя не обирало спільного прізвища(а.с.3) [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON](а.с.6) За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї на думку сторін стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього ж Кодексу.

Outcome: approved