Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

19.09.2017 року [PERSON] звернулась з позовом до Запорізької міської ради, вказавши, що після смерті бабці позивача [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої входила квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.1992 року. Дядько позивача [PERSON] на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та мешкав із нею, тож прийняв спадщину, але спадкових прав не оформив та свідоцтва про право на спадщину не отримав. [INFO] [PERSON] помер, а позивач [PERSON] залишилась єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] та прийняла спадщину, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, позивачеві нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв?язку з чим [PERSON] просила визнати за собою право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2017 року було відкрите провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2017 року були витребувані копії спадкових справ та копія договору купівлі-продажу спірної квартири. Ухвалою суду від 13.12.2017 року [PERSON] та [PERSON] залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2017 року позов [PERSON] було задоволено, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . 22.01.2018 року [PERSON] звернувся із апеляційною скаргою на зазначене рішення суду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.11.2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2017 року залишено без змін. 17.12.2018 року [PERSON] звернувся з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2017 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06.11.2018 року. Постановою Верховного Суду від 02.12.2020 року касаційна скарга [PERSON] була задоволена частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2017 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 06.11.2018 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.01.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 20.05.2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] та визнання права власності на Ѕ частку квартири в порядку спадкування за законом, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] та визнання права власності на ј частку квартири в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 13.07.2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 15.09.2021 року позовну заяву [PERSON] було визнано неподаною та повернуто заявникові у зв?язку з неусуненням у встановлений строк недоліків. Ухвалою суду від 15.09.2021 року підготовче провадження у справі було закрите, справу призначено до розгляду. 13.12.20221 року [PERSON] звернувся із позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] та визнання права власності на Ѕ частку квартири в порядку спадкування за законом, встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] та визнання права власності на ј частку квартири в порядку спадкування за законом. 13.12.2021 року представником тре6тьої особи без самостійних вимог [PERSON] подано заяву про повернення до підготовчого провадження у справі. Ухвалою суду від 14.12.2021 року у задоволенні клопотання предстанвика третьої особи про повернення до підготовчого провадження було відмовлено, позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. Відповідачем у строк, визначений судом, відзив на позов не подавався. Судом вирішувались клопотання представника позивача про забезпечення участі в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв?язку. Інших заяв чи клопотань учасниками справи не заявлялось та судом не вирішувалось. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги на визначених в позові підставах. По суті пояснила, що [PERSON] на праві власності належала спірна квартира. Після смерті [PERSON] , яка залишила заповіт на користь [PERSON] та [PERSON] , спадщину прийняв лише [PERSON] , який мешкав із спадкодавцем на момент смерті разом, а інший спадкоємець за заповітом [PERSON] помер у 2007 році. [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не отримував. Позивач [PERSON] після смерті свого дядька [PERSON] організувала та оплатила поховання останнього, а у лютому 2014 року протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємець п?ятої черги. Натомість через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Також представник вказала, що [PERSON] не мешкав постійно із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] , не звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у визначений законом строк, не звертався до суду із позовом для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому позов не був заявлений до нього та наразі позивач [PERSON] не вбачає підстав для заявлення позову до [PERSON] як відповідача у справі. Відповідач представника в судове засідання не направив, про місце та час розгляду справи сповіщені в установленому порядку, направили до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні проти позову повністю заперечувала, вказуючи, що [PERSON] , який є онуком [PERSON] та племінником [PERSON] на момент смерті обох спадкодавців мешкав разом із ними, піклувався за ними та доглядав. Після смерті [PERSON] [PERSON] не звернувся із заявою про прийняття спадщини, вважаючи, що оскільки він фактично мешкав із спадкодавцем, хоча і був зареєстрований проживаючим за іншою адресою, тож прийняв із спадщину. Усі документи на квартиру знаходяться у нього, а також ним здійснювались оплати за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою. Після смерті [PERSON] [PERSON] вказувала, що питання із спадщиною вони вирішуватимуть мирним шляхом та внаслідок юридичної необізнаності [PERSON] своїх спадкових прав належним чином шляхом звернення із заявою про прийняття спадщини не реалізовував, але з кінця 2014 року кілька разів звертався із позовами про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, водночас позовні заяви або повертались, або були залишені без розгляду. Вказуючи, що [PERSON] також є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] , постійно проживав із спадкодавцями на момент їх смерті, тож прийняв спадщину в установленому порядку, він оспорює спадкові права [PERSON] , тож підстав для задоволення позову немає, адже він заявлений до неналежного відповідача. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з?явилась, про місце та час розгляду справи була сповіщена в установленому порядку. При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.1992 року (т. 1 а.с. 17). За життя у [PERSON] було троє синів: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , - батько третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , - батько позивача [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (т. 1 а.с. 8, 9, 10, 12, 58) Батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 5). За життя 02.03.1993 року [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла усе належне їй майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 64 зворотня). [PERSON] померла [INFO] (т. 1 а.с. 11) та на момент її смерті у квартирі був зареєстрований проживаючим [PERSON] (т. 1 а.с. 14). Після смерті [PERSON] в установлений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини спадкоємці за заповітом не звернулись. На момент смерті [PERSON] [INFO] року останній був зареєстрований проживаючим у квартирі один (т. 1 а.с. 64, 196). 20.02.2014 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вказавши, що окрім заявника єдиною відомою їй спадкоємицею є [PERSON] (т. 1 а.с. 73). 08.04.2016 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] з проханням надати роз`яснення щодо можливості отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 26.01.2017 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори звернулась представник [PERSON] Гурнак С.О. із заявою про надання запитів для підготовки документів, необхідних для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. За змістом вказаної заяви представник позивача підтвердила обізнаність про звернення [PERSON] за оформленням спадщини після померлого [PERSON] (т. 1 а.с. 89). 22.01.2015 року до П?ятої Запорізької державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (т. 1 а.с. 54). Постановою державного нотаріуса Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 12.04.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири від 13.05.1992 року у зв?язку з ненаданням представником [PERSON] оригіналів документів, які б підтверджували родинні зв?язки між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та факт смерті [PERSON] та [PERSON] , незазначенням в заяві на видачу дубліката договору підстав для видачі дублікату, а також і відсутністю заведеної після смерті [PERSON] спадкової справи із зазначенням [PERSON] як спадкоємиці (т. 1 а.с. 21). З жовтня 2014 року [PERSON] неодноразово звертався до суду із позовними заявами як до Запорізької міської ради, так і до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування (т. 1 а.с. 94-95). При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вказує ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт на користь [PERSON] та [PERSON] , тож єдиний живий на момент відкриття спадщини спадкоємець за заповітом [PERSON] , який на момент смерті [PERSON] був зареєстрований проживаючим разом із спадкодавцем, прийняв спадщину в установленому порядку. Після смерті [PERSON] залишилось троє спадкоємців за законом: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину в установленому порядку, звернувшись у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звернулась. [PERSON] у свою чергу із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, натомість, починаючи з жовтня 2014 року намагався захистити порушені, на його думку, спадкові права в судовому порядку, звертаючись із позовами про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1277 ч. 1 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Звертаючись із позовом до Запорізької міської ради, [PERSON] вказувала про відсутність інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] та прийняття нею спадщини в установленому порядку. Враховуючи, що після смерті [PERSON] [PERSON] у передбачений законом строк прийняла спадщину, тож в даному випадку Запорізька міська рада як орган місцевого самоврядування не може бути відповідачем у справі, адже у відповідності до вимог закону не має підстав для невизнання або оспорювання спадкових прав позивача, визнання спадщини відумерлою. Натомість [PERSON] з жовтня 2014 року претендує на спадщину після смерті [PERSON] , звертаючись до суду із відповідними позовними заявами, та про намір [PERSON] отримати спадщину [PERSON] на момент звернення до суду із позовом у вересні 2017 року була обізнана, адже ще у січні 2017 року її представник у заяві до нотаріуса підтвердила свою обізнаність про звернення [PERSON] до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину. Неотримання [PERSON] рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини або про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, чи визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, не спростовує самого факту оспорення ним спадкових прав [PERSON] . Крім того, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку можливе у разі вичерпання особою інших способів оформлення своїх спадкових прав, передбачених чинним законодавством. [PERSON] , посилаючись на наявність підстав для визнання за нею права власності в порядку спадкування в судовому порядку, вказувала на відсутність можливості отримати дублікат договору купівлі-продажу спірної квартири з нотаріального архіву. Водночас, такі твердження позивача не відповідають дійсності, адже відповідно до постанови завідувача державного нотаріального архіву від 12.04.2017 року, підставою для відмови у видачі дублікату документу було неподання [PERSON] оригіналів документів, які б підтверджували родинні стосунки її із спадкодавцями, а також незазначення підстав для оформлення дублікату договору, а рівно і незазначення у запиті нотаріальної контори про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] та відомостей про те, що [PERSON] є її спадкоємицею. Складання [PERSON] за життя заповіту не є підставою анулювання статусу [PERSON] як її спадкоємиці за законом та не обмежувало її прав на звернення із відповідною заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] не було використано усіх передбачених законом можливостей для оформлення своїх спадкових прав у позасудовий спосіб, що є необхідною передумовою для захисту спадкових прав особи в судовому порядку, позов [PERSON] заявлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed