overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

17.11.2015 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Пояснила, що відповідач є її батьком. Після закінчення школи вона продовжила навчання в Миргородському художньо-промисловому коледжі імені [PERSON]. Термін закінчення навчання 31 січня 2016 року. В звязку з навчанням у неї ідуть фінансові витрати на канцелярські засоби, продукти харчування, одяг. Стипендії вона не отримує. Батько може їй надавати матеріальну допомогу на період навчання, оскільки є працездатним. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і на весь час навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час судового розгляду справи. Відповідно до положень ст.ст. 77, 225 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після закінчення школи позивачка [PERSON] продовжила навчання в Миргородському художньо-промисловому коледжі імені [PERSON]. Термін закінчення навчання 31 січня 2016 року (а.с.4). Згідно ст.ст. 199; 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Зважаючи на ту обставину, що термін закінчення навчання позивачки [PERSON] чітко визначений в довідці Миргородського художньо-промислового коледжу імені [PERSON] -31 січня 2016 року, то саме до цього числа і слід стягувати аліменти з відповідача, а не так, як просить позивачка до досягнення нею 23 років, адже відсутні обєктивні дані, які свідчать про те, що після закінчення навчання в коледжі, позивачка продовжить навчання у вищому навчальному закладі. Крім іншого, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця. Суд вважає недоцільним визначати мінімальну межу аліментів, які повинен сплачувати відповідач на користь позивачки на період її навчання, адже неоподатковуваний мінімум доходів громадян в державі Україна становить 17 грн. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь держави на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

17.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що 24.05.2003 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб з відповідачем, [PERSON] У шлюбі народилося двоє дітей: дочка, [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сімейні конфлікти, відсутня взаємна повага один до одного. Все це негативно впливає на сімейну атмосферу, що і призвело до розпаду сім'ї, чоловік не проживає разом із сім'єю протягом року. Тому подальше перебування в шлюбі неможливе. Просить шлюб розірвати та дочок залишити проживати з нею, повернути їй дівоче прізвище [PERSON], і стягнути з відповідача в її користь сплачений нею судовий збір. Ухвалою Галицького районного суду від 15.01.2016 року сторонам був наданий термін для примирення з можливістю зберегти сім'ю, однак примирення між подружжям не відбулося і вони наполягають на розірванні шлюбу. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути без її участі. Відповідач, [PERSON] також в судове засідання не з'явився, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений про час та місце судового засідання. Із поданої заяви вбачається, що відповідач не заперечує проти позовних вимог позивача, позов визнає повністю, просить справу розглядати у його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.05.2003 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.06.2008 року (а.с.4). У шлюбі народилося двоє дітей: дочка, [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, склалися неприязні стосунки, останній рік разом не проживають. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

17.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням суду від 22.10.2012 року шлюб з відповідачем був розірваний. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 12), подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі (а.с.17). Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.14). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.2). Батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

17.11.2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В позові позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач у справі, який матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, прохає стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснивши, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач у справі, який матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, вона мешкає у власному будинку, не працює, є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1300 грн., земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів, стягнень з доходів не має, стан здоров`я її доньки задовільний, їй відомо, що відповідач мешкає у її будинку, за проживання в якому не сплачує, працює неофіційно у фізичної особи Соловйова, розмір його заробітку їй не відомий, має земельну ділянку, яку здає в оренду ТОВ Агро-континент за 6000 грн. орендної плати за рік, внесків в установах банків, кредитів, стягнень з доходів відповідач не має, стан його здоров`я задовільний, угоди про спосіб утримання доньки з відповідачем не досягнуто, прохає стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у свою відсутність не надав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

17.11.2015 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] Серьожаєвни про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 11.03.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 30.09.2015 року склала в сумі 13633,89 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 4243,45 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 6665,02 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1600 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 625,42 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 13633,89 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1218 грн., не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надала. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

17.11.2015 року заявник звернувся до суду, в порядку окремого провадження,із заявою про встановлення опіки над [PERSON], [INFO], уроженкою с. Омельник Кременчуцькоого району Полтавської області, яка перебуває в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті за адресою смт. Нові Санжари, вул. Пролетарська, 33, та призначити їй опікуном [PERSON] дитячий будинок інтернат в особі директора. Представник органу опіки і піклування [PERSON] райдержадміністрації в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що, згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.03.2011 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатною. На даний час [PERSON] перебуває в [PERSON] дитячому будинку-інтернаті за адресою - смт. Нові Санжари, вул. Пролетарська, 33, Полтавської області та знаходиться на повному державному утриманні. Встановлення опіки та призначення опікуна недієздатній особі проводиться судом за поданням органу опіки та піклування, згідно з положеннями ст. 60 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

17.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], покласти на відповідача витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу, прізвище відповідачу після розірвання шлюбу залишити на її розсуд. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 15.01.2010 року. Від шлюбу у них дітей немає. Стосунки з відповідачем погіршилися. На даний час сторони не ведуть спільного побуту та втратили почуття один до одного. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву про провдення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заперечення на позов, відповідно до якого позов визнала в частині розірвання шлюбу, однак, заперечила проти позовної вимоги позивача про покладення на відповідача витрат пов'язаних з реєстрацією розірвання шлюбу, а також зазначила, що просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Сторони зареєстрували шлюб 15.01.2010 року. За час спільного проживання у них немає дітей. Суд вважає, що примирення між подружжям неможливе і не в інтересах їх сімї. Суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати, залишивши відповідачу прізвище [PERSON]. Що стосується вимоги позивача про покладення на відповідача витрат пов'язаних з реєстрацією розірвання шлюбу, то чинним законодавством не передбачено, що суд може вирішувати питання про розподіл таких витрат між сторонами при розгляді справи про розірвання шлюбу. Отже у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

17.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 червня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 48, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачем не склалося, в сім'ї постійно виникали сварки, це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного і розпаду їх сім'ї. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено з 07.01.2015 року, сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву повністю підтримує, просить її задовольнити. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

17.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн, щомісячно, з індексацією, оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не прибув. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дочки [PERSON], [INFO], який на даний час мешкає разом з позивачем (а.с.6-8). Згідно до положень ст.ст.180, 181 ч.3, 184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину і за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у твердій грошовій сумі за наявності обставин, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від його доходів (заробітку), виходячи з того, що він не має інших утриманців і відсутні докази про те, що його доходи мають мінливий характер. Судові витрати необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

17.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогами: про визнання незаконним та скасування наказу відповідача 1 №278 від 29.09.2015 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та стягнення в солідарному порядку з відповідачів 1-2 моральної шкоди в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову приведені доводи, що він незаконно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, не порушуючи трудову дисципліну Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представники відповідачів позов не визнали. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь в розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.139, 140, 147 КЗпП України, працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника. Щодо несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу (догана чи звільнення). Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона, яка бере участь у справі, зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що позивач, який працює на посаді вчителя предмету «Захист Вітчизни» Чернігівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, наказом начальника Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації №278 від 29.09.2015 року за порушення трудової дисципліни (запізнення 16.09.2015 року на 35 хвилин на перший урок у 4 взводі (10 клас) та запізнення 18.09.2015 року на 20 хвилин на другий урок у 4 взводі (11 клас) без поважних причин) був підданий дисциплінарному стягненню у вигляді догани (а.с.72). Висновок відповідача 1 про порушення позивачем трудової дисципліни ґрунтується на відповідних комісійних актах, які були складені колегами позивача по роботі, наказ про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності був виданий компетентною посадовою особою органу державного управління у сфері освіти з дотриманням положень та процедур, перебачених ст.ст.147-149 КЗпП України та не викликає в суду сумнівів щодо його обєктивності. Так як відповідач 1 при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не допустив порушення норм КЗпП України, заподіяння позивачу з вини відповідачів моральної шкоди не доведена належними і допустимими доказами, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач, необхідно покласти на його рахунок.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

17.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з усього належного йому майна, який накладено постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 15.06.2010 року, та скасування оголошення заборони його відчуження. В обґрунтування позову послався на відсутність правових підстав для подальшого збереження арешту майна, в звязку з реальним виконанням рішення суду та закінченням виконавчого провадження. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідачі і треті особи не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 04.06.2010 року Деснянським районним судом міста Чернігова було видано виконавчий лист № 2-593/10 про солідарне стягнення з позивача та співвідповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь третьої особи заборгованості за кредитним договором в сумі 195154.23 дол. США, який стягувачем предявлено для примусового виконання до відповідача. На виконання цього виконавчого листа, 15.06.2010 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою одночасно накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно позивача (ВП 19775834). 30.06.2010 року виконавче провадження було закінчено з підстав, установлених пунктом 10 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції цього Закону, що діяла на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (а. с. 8). На даний час виконавчий лист виконаний реально. При цьому арешт, накладений постановою від 15.06.2010 року, зберігає свою чинність, що порушує права позивача як власника майна. Відповідно до частини пятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» зазначене є підставою для зняття арешту з майна позивача, накладеного цією постановою. Згідно положень частини другої статті 57 Закону арешт майна полягає у винесенні державним виконавцем відповідної постанови та оголошенні заборони на його відчуження. Отже, оголошення заборони на відчуження майна є невідємним елементом процедури арешту майна, а не окремою процесуальною дією, що виключає необхідність скасування цього оголошення в разі зняття з майна арешту. За таких обставин, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial