Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~17 березня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить захисти його конституційне право на компенсацію моральної шкоди, заподіяної неправомірною тривалою бездіяльністю слідчих Жеваго В.В. та Стецюк Т.І. при імітації розслідування кримінального провадження 42017220000000015, та стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди в розмірі 1\~133 520,00 грн., завдану тривалою бездіяльністю слідчими Жеваго В.В. та Стецюк Т.І. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 січня 2017р.прокуратура Харківськоїобласті відкрила кримінальне провадження №42017220000000015\~по ч.1\~ст.364,\~ч.1\~ст.365,\~ч.1\~ст.366,\~ч.1 ст.384 КК України щодо неправомірних дій співробітників УПП у м. Харкові [PERSON] та [PERSON] , які за попередньою змовою незаконно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП , та постанову про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП, та незаконно обмежили його пересування. За результатами службового розслідування ДПП у м. Харкові за вказаними подіями [PERSON] та [PERSON] попереджено про неповну посадову відповідність. Постанова серії АР №109677 від 09.11.2016р. начальником УПП м. Харкова була відмінена за відсутності складу адміністративного правопорушення. 08 грудня 2016р. Жовтневий райсуд м. Харкова, розглянувши адміністративну справу №639/8650/16-а, виніс постанову про визнання незаконними дії інспектора роти №9 батальона №2 УПП в м. Харкова Васіщева А.М при складанні постанови від 08.11.2016р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 КУпАП. 02 лютого 2017р. Червонозаводський районний суд м. Харкова , розглянувши адміністративну справу №646/12392 /16-п відносно позивача за ст. 173 КУпАП, постановив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 30 червня 2017 р.слідчий Жеваго В. В., зловживаючи службовим становищем та халатно ставлячись до своїх посадових обов`язків, абсолютно не провівши досудове слідство у кримінальному провадженні 42017220000000015, виніс не вмотивовану і незаконну постанову про закриття кримінального провадження. 04 грудня 2017р. Червонозаводський районний суд м. Харкова, вивчивши зміст постанови, встановив, що вказана постанова не відповідає вимогам ст.110 КПК України, слідчим не вжито всіх необхідних слідчих дій для досягнення повноти перевірки обставин, на які посилається заявник, що свідчить про неповноту досудового розслідування, виніс ухвалу, якою скасував постанову від 30.06.2017р. про закриття кримінального провадження 42017220000000015. 20 грудня 2017р.слідчий Жеваго В. В звернувся до слідчого судді з заявою про роз`яснення ухвали слідчого судді від 04.12.2017р. 22січня 2018 р. Червонозаводський районний суд м. Харкова, розглянувши заяву слідчого Жеваго В.В про роз`яснення ухвали слідчого судді від 04.12.2017р., виніс ухвалу, якою відмовив в задоволенні заяви слідчого Жеваго В. В \~ \~ \~ \~Однак слідчий Жеваго В. В. продовжував лише імітувати розслідування кримінального провадження. 22лютого 2018 р. слідчий Жеваго В. В. зловживаючи службовим становищем та халатно ставлячись до своїх посадових обов`язків, порушивши вимоги ст.19 Конституції України, ст.ст.2, 8, 9, 25, 91-93 КПК України і навмисно не провівши ніяких слідчо-процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини, виніс невмотивовану і незаконну постанову про закриття кримінального провадження 42017220000000015, копію якої, в порушення ч.5 ст.284 КПК України, навмисно не направив в мою адресу. 07 травня 2018 р. Червонозаводсьний районний суд м. Харкова скасував постанову від 23.02.2018р. про закриття кримінального провадження 42017220000000015, та зазначив, що слідчим не дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи не виконані, не усунені недоліки зазначені в ухвалі слідчого судді від 04.12.2017р., а рішення щодо закриття кримінального провадження прийнято слідчим передчасно і необґрунтовано, в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота. 16 травня 2018 р. слідчий Жеваго В.В. знову виніс постанову про закриття кримінального провадження 42017220000000015, зловживаючи службовим становищем та халатно ставлячись до своїх посадових обов`язків, порушивши вимоги ст.19 Конституції України, ст.ст.2, 8, 9, 25„ 91-93 КПК України і навмисно не провівши ніяких слідчо-процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини, виніс невмотивовану і незаконну постанову про закриття кримінального провадження 42017220000000015, копію якої, в порушення ч.5 ст.284 КПК України, навмисно не направив на адресу позивача. 13 грудня 2018 р. Червонозаводський районний суд м. Харкова виніс ухвалу, якою скасував постанову про закриття кримінального провадження 42017220000000015 від 16.05.2018 р та зазначив, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, рішення є невмотивованим та передчасним, а також зазначив про формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених в заяві [PERSON] 07 лютого 2019 р.слідчий Жеваго В.В.продовжуючи навмисно бездіяльність, не провівши необхідні слідчі-процесуальні дії, направлені на встановлення істини, так і не усунувши недоліки, вказані в ухвалах суду від 04.12.2017 р. та 07.05.2018 р., знову виніс постанову про закриття кримінального провадження 42017220000000015, продублював текст раніше винесеної постанови, скасованої ухвалою суду , копію якої, в порушення ч.5 ст.284 КПК України, навмисно не направив на адресу позивача. 19 березня 2019 р. Червонозаводський районний суд м. Харкова виніс ухвалу, якою скасував постанову про закриття кримінального провадження 42017220000000015, винесену 07.02.2019р. слідчим Жеваго В. В., та зазначив, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, рішення є невмотивованим та передчасним, а також зазначив про формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених в заяві позивача. 26 червня 2019 р.слідчий Стецюк Т.І., продовжуючи навмисно бездіяльність, не провівши необхідні слідчі-процесуальні дії, направлені на встановлення істини, так і не усунувши недоліки, зазначені в ухвалах слідчого судді від 04.12. 2017р., 07.05.2018р. , 13.12.2018р. та 19.03.2019р. знову виніс постанову про закриття кримінального провадження 42017220000000015, знову ж продублював текст раніше винесених постанов, скасованих ухвалами суду, копію якої, в порушення ч.5 ст.284 КПК України, навмисно не направив на адресу позивача. 26 листопада 2019 р. Червонозаводський районний суд м. Харкова виніс ухвалу, якою знову скасував постанову про закриття кримінального провадження 42017220000000015, винесену 26.05.2019р. слідчим Стецюк Т.І., та зазначив, що постанова слідчого про закриття кримінальногопровадження є необґрунтованою, невмотивованою та передчасною, не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчим не усунені недоліки, зазначені в ухвалах слідчого судді. Переглядаючи обґрунтованість постанов слідчих прокуратури про закриття кримінального провадження, суди кожного разу встановлювали обставини, на підставі яких доходили висновку, щодо повного та всебічного дослідження слідчими зібраних доказів з проведенням їх аналізу в процесуальному рішенні не відбувалось, а висновки про закриття кримінального провадження зроблені передчасно, що свідчить про невиконання слідчими визначеного в статті 2 КПК України завдання кримінального провадження. Слідчі Жеваго В.В та [PERSON] , заподіяли позивачу, як потерпілому, моральну шкоду, тому що на протязі всього часу він був вимушений оскаржувати бездіяльність та протиправні дії слідчих та доводити своє право на захист. Слідчі, незважаючи на ухвали суду, його клопотання, докази в кримінальному провадженні, навмисно продовжували свою бездіяльність і не проводили досудове розслідування у розумні строки , що спричинило йому моральне страждання. Таким чином, позивач вважає, що своїми тривалими неправомірними і незаконними діями слідчі Жеваго В.В. та Стецюк Т.І. зловмисно і навмисно не виконали вимоги Конституції України і Кримінального процесуального законодавства України і протягом всього строку навмисно чинили йому перешкоду в тому, щоб запанувала правда. З вини\~слідчих порушені права позивача не поновлені, порушення закону не припинено, досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться не належним чином через систематичну бездіяльність слідчих, позивач повинен був протягом тривалого часу звертатися до суду з скаргами на бездіяльність слідчих, у зв`язку з чим переніс глибокі моральні страждання, позивач позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства закону,порушено його психологічне благополуччя, протягом тривалого часу він змушений витрачати свій особистий час і звертатися до суду за захистом своїх прав, гарантованих Конституцією України, умисне грубе порушення слідчими, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, неможливості продовжити активне особисте життя, в особистій репутації, у власній безпеці, у впевненості в собі та в майбутньому, у недоторканості його невід`ємних прав і свобод, у психологічному дискомфорті та почутті несправедливості, як громадянина України, оскільки люди, що вчинили кримінальне правопорушення, не покарані, що призвело до неможливості задовольняти актуальні для нього потреби в благополуччі сім`ї, відчутті гідності, соціальної та правової захищеності і вимагає від нього докласти значних додаткових зусиль для організації свого життя. Окрім того, з вини слідчих,шляхом прийняття незаконних рішень і навмисної незаконної тривалої бездіяльності , він був незаконно позбавлений конституційного права на доступ до правосуддя. Закон зобов`язує слідчих дотримуватись встановлених правил, за невиконання яких настає відповідальність по відношенню до громадянина, передбачених у вигляді компенсації за спричинення моральної шкоди. Факт порушення його прав, вимог КПК України, тривалої протиправної бездіяльності слідчих при імітації досудового розслідування у кримінальному провадженні 42017220000000015, був встановлений преюдиціальними судовими рішеннями, які набрали законної сили від 04.12.2017 р., 07.05.2018 р., 13.12.2018р.,18.02.2019р. 19.03.2019 р., 26.11.2019р.що відповідно до ст.1174 ЦК України, є підставою для відшкодування шкоди, завданої йому незаконними рішеннями, дією і бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень. Своєю довготривалою бездіяльністю слідчі навмисно заподіяли позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1 133\~520,00 грн. У зв`язку з вище викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від 23.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. 21.04.2020 року на адресу суду, від представника відповідача, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він просив суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Так, позовні вимоги до Офісу Генерального прокурора є безпідставними, оскільки слідчим відділом прокуратури Харківської області проводилось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017220000000015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 384 КК України. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР прокуратурою Харківської області на виконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.12.2016 за заявою [PERSON] від 11.12.2016 щодо перевищення службових повноважень співробітниками УШІ у м. Харкові [PERSON] і [PERSON] під час складання відносно заявника протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП та постанови про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП. У подальшому постановами прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Харківської області від 28.02.2017, від 28.04.2017, від 12.06.2017 та від 30.05.2017 в одне провадження з кримінальним провадженням № 4201722000000015 об`єднано кримінальні провадження № 42017220000000105 від 06.02.2017, № 42017220000000285 від 31.03.2017, № 42017220000000350 від 24.04.2017, № 42017220000000353 від 24.04.2017, № 42017220000000430 від 17.05.2017, №42017220000000378 від27.04.2017. Відомості про указані кримінальні провадження за заявами [PERSON] щодо протиправних дій\~співробітників УПП у м. Харкові Васіщева А.М. і [PERSON] внесено до ЄРДР прокуратурою Харківської області на підставі ухвал слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова. Слідчими у кримінальному провадженні № 42017220000000015 від 05.01.2017неодноразово виносились постанови про закриття провадження, які скасовано судом. Відповідно до наказу Генерального прокурора від 28.08.2019 № 94ш в структурі та штатному розписі прокуратури Харківської області слідчий відділ ліквідовано. У зв`язку з цим, на підставі ст. 218 КПК України прокурором відділу прокуратури Харківської області Мовчаном К.В. винесено постанову від 11.12.2019 про визначення підслідності, проведення досудового слідства у кримінальному провадженні № 42017220000000015 від 05.01.2017 доручено слідчому територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві. Наразі досудове розслідування триває. Офіс Генерального прокурора (Генеральна прокуратура України) у вказаному кримінальному провадженні нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва не здійснювала, її дії (бездіяльність) позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалися та незаконними судом не визнавалися. Відповідно до ст. 96 ЦК України прокуратура Харківської області, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і відповідно до ст. 80 ЦК України може бути позивачем та відповідачем у суді. Будь-які дії чи бездіяльність Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), а так само органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017220000000015 від 05.01.2017 - прокуратури Харківської області, що здійснювала досудове розслідування до 11.12.2019 та здійснює процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні, незаконними не визнавались. Резолютивні частини ухвал Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2017, 07.05.2018, 19.03.2019 та 26.11.2019 про скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження не містять висновків про визнання дій або бездіяльності прокурорів (слідчих) прокуратури Харківської області протиправними. Крім того, скасування відповідних постанов слідчим суддею не може само по собі свідчити про протиправність дій або бездіяльності прокурора, оскільки, в цьому випадку такі процесуальні рішення ґрунтувались на відмінній від прокурора або слідчого оцінці матеріалів кримінального провадження з боку слідчого судді. Як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.03.2016 у справі № 6-34530св15 скасування постанов про відмову в порушенні кримінальної справи (закриття справи) не свідчать про протиправність дій прокуратури та органу слідства. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 638/1413/17. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування у кримінальних У провадженнях визначає глава 26 КПК України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій ст. 303 КПК України. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, а сам факт задоволення скарг на бездіяльність органу досудового розслідування ухвалами слідчого судді не свідчить про протиправність дій органів досудового слідства та завдання такими діями позивачу моральної шкоди. Оскарження позивачем до суду прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування (прокурором) під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від 26.05.2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/1626/20 за позовною заявою [PERSON] до Держави України в особі Офіса Генерального прокурора, треті особи слідчий прокуратури Харківської області Жеваго В.В., слідчий прокуратури Харківської області Стецюк Т.І. про компенсацію моральної шкоди, заподіяною тривалою бездіяльністю слідчими прокуратури Харківської області при імітації досудового розслідування у кримінальному провадженні. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від 09 вересня 2020 року клопотання позивача [PERSON] задоволено. Залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Держави України в особі Офіса Генерального прокурора, прокуратури Харківської області, треті особи слідчий прокуратури Харківської області Жеваго В.В., слідчий прокуратури Харківської області Стецюк Т.І. про компенсацію моральної шкоди, в якості співвідповідача прокуратуру Харківської області №2 Харківської області. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від 23 вересня 2020 року виправлено описку у вступній частині ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 вересня 2020 року, виклавши сьомий абзац в наступній редакції: «розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання позивача [PERSON] про залучення у якості співвідповідача прокуратуру Харківської області по цивільній справі №639/1626/20 за позовною заявою [PERSON] до Держави України в особі Офіса Генерального прокурора, прокуратури Харківської області, треті особи слідчий прокуратури Харківської області Жеваго В.В., слідчий прокуратури Харківської області Стецюк Т.І. про компенсацію моральної шкоди.» Виправлено описку в усьому тексті ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 вересня 2020 року , вказавши у якості співвідповідача «прокуратуру Харківської області». Виключено восьмий абзац резолютивної частини ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 вересня 2020 року, як помилково зазначений. У судовому\~засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник Офісу Генерального\~прокурора Размєтаєва А.С. \~заперечував у задоволенні позовних вимог, зазначивши про відсутність належних доказів спричинення моральної шкоди. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до ст.ст.\~13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2016 року адміністративний позов [PERSON] до інспектора роти № 9 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенанта поліції Васіщіва Артема Михайловича про\~визнання дій не законними\~ задоволено. Визнано дії інспектора роти № 9 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенанта поліції Васіщева Артема Михайловича незаконними при складанні постанови серії АР № 109677 від 09.11.2016 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с.11-13) Постанова набрала законної сили 04.01.2017 року. Постановою Червонозаводського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~02.02.2017\~року провадження\~по адміністративній\~справі відносно\~ [PERSON] за ст.\~124\~Кодексу України\~про адміністративні\~правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.02.2017 року Уточнено постанову від 02 лютого 2017 року та зазначено вірним написання в резолютивній частині постанови визначення статті Кодексу України про адміністративне правопорушення, за яким особа притягалася до адміністративної відповідальності: «ст. 173 КУпАП». (а.с.15) Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року скаргу [PERSON] задоволено. Скасовано постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 30.06.2017 про закриття кримінального провадження №42017220000000015. Матеріали даного кримінального провадження повернуто прокурору Харківської області для відновлення досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування та недоліки, викладені у мотивувальній частині даної ухвали. (а.с.16-19) Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.01.2018 року в задоволені заяви слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області в. Жеваго про роз`яснення ухвали слідчого судді від 04.12.2017 по справі №646/7043/17, провадження №1-кс646/4856/2017 відмовлено. (а.с.20-21) Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.05.2018 року скаргу [PERSON] задоволено. Постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 23.02.2018 про закриття кримінального провадження №42017220000000015 скасовано. Матеріали кримінального провадження повернуто слідчому для продовження досудового розслідування. (а.с.22-23) Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.12.2018 року скаргу [PERSON] задоволено. Скасовано постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В. від 16.05.2018 про закриття кримінального провадження №42017220000000015 від 05.01.2017. (а.с.24-25) Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.03.2019 року скаргу [PERSON] задоволено. Постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Жеваго В.В., від 07.02.2019 року про закриття кримінального провадження № 42017220000000015 від 05.01.2017 року у зв`язку з відсутністю в діях інспектора роти 9 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Харкові УПП лейтенанта поліції Васіщева А.М., інспектора роти 9 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Харків УПП лейтенанта поліції Тарасенка А.О., складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 384 КК України скасовано. Продовжено проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження №42017220000000015 від 05.01.2017 року. (а.с.26-28) Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.11.2019 року скаргу [PERSON] на постанову старшого слідчого відділу прокуратури Харківської області юриста 1 класу Стецюка Т.І. від 26.06.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №42017220000000015 від 05.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1ст. 384 КК України задоволено. Постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Харківської області юриста 1 класу Стецюка Т.І. від 26.06.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №42017220000000015 від 05.01.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 365, ч.1 ст. 366, ч.1ст. 384 КК України скасовано. Матеріали кримінального провадження №42017220000000015 від 05.01.2017 повернуто прокурору Харківської області для відновлення досудового розслідування, в ході якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування та недоліки, викладені у мотивувальній частині даної ухвали. (а.с.29-33) Позивачем надано розрахунок моральної шкоди, з якого вбачається, що моральну шкоду він оцінив у 1\~133\~520, 00 грн. (а.с.34) Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 6 статті 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Статтями\~1173,\~1174 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 522/22008/15-ц (провадження № 61-3462св18) зроблено висновок, що «як свідчить тлумачення статей 23, 1174 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості». Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до правової позиції, яка при встановленні аналогічних обставин викладена Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Таким чином, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підстави для відшкодування шкоди встановлені ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2017 року, 07.05.2018 року, 13.12.2018 року, 19.03.2019 року, 26.11.2019 року, якими встановлена протиправна бездіяльність органу досудового розслідування з приводу розслідування кримінального провадження №42017220000000015. Вказані обставини, а також подальша необхідність звернення позивача до суду, в порядку визначеному приписами\~КПК України\~зі скаргами, на переконання суду, безумовно призвели до моральних страждань позивача. Оскільки у справі, яка розглядається, з`ясовано, що підставою для відшкодування шкоди є встановлена чинними ухвалами суду протиправна бездіяльність слідчих прокуратури Харківської області в частині не виконання своїх службових обов`язків, суд вважає, що у даному випадку застосовуються не спеціальні, передбачені у\~статті 1176 Цивільного кодексу України, а визначені у\~статті 1174 Цивільного кодексу України\~загальні підстави цивільно-правової відповідності за завдану фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень. Так, [PERSON] були спричинені моральні страждання, які полягали у зміні нормального життєвого ритму у зв`язку з необхідністю неодноразово звертатись до правоохоронних та судових органів за захистом своїх прав, гарантованих законом, що підтверджується самим встановленим ухвалами суду фактом незаконної бездіяльності. При цьому відповідно до\~статті 1174 Цивільного кодексу України\~та п. п. 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого\~Постановою КМ України від 03.08.2011 року №845, Державне казначейство України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України виплачує присуджену судом суму відшкодування моральної шкоди. Згідно з пунктом 3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Стягуючи моральну шкоду на користь [PERSON] суд визнає факт заподіяння моральної шкоди діями відповідача та третіх осіб, а саме винесенням незаконних рішень, тривалої бездіяльності посадових осіб, пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків, не проведенні комплексу дій, передбачених\~КПК України, а в подальшому і закриття кримінального провадження. Суд відхиляє доводи представника відповідача про недоведеність факту заподіяння моральної шкоди, оскільки відповідно до\~статті 1174 Цивільного кодексу України\~шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи, тобто вина органу влади у даному випадку презюмується. Відповідачі всупереч положень\~ст. 81 ЦПК України\~не спростували відповідальність держави за завдану у даному випадку моральну шкоду. Суд керується правовою позицією визначеною в Постанові ВС від 08 квітня 2020 року справа № 638/14009/17, провадження № 61-766св20,а саме: Встановивши доведеними факти тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідача щодо проведення необхідної перевірки заяви особи про злочин, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за його заявою, неодноразове прийняття слідчими прокуратури рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який вочевидь для заявника демонструє ігнорування його доводів, суди правильно застосували норми матеріального права та зробили обґрунтований висновок про заподіяння особі моральної шкоди, визначивши її розмір відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих потерпілому, враховуючи вимоги розумності і справедливості. При цьому суди обґрунтовано відхили доводи відповідача та посилання на відповідну практику Верховного Суду про те, що скасування судом процесуальних рішень слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження кримінального провадження не є безумовною підставою для висновку про порушенням прав позивача, не свідчить про протиправність дій або бездіяльність органу досудового розслідування, оскільки у цій справі підставою відшкодування шкоди є не такий факт скасування, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення відповідно до вимог КПК України перевірки заяви особи про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, надмірну тривалість досудового розслідування. З таким висновком погоджується і колегія суддів Верховного Суду. Згідно\~статті 280 Цивільного кодексу України\~, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Проте суд не погоджується із заявленим [PERSON] розміром моральної шкоди, який всупереч загальних засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України) є надмірним відшкодуванням. У пункті 3\~Постанові Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~\~Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 вказаної Постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження того, що позивачу завдано моральної шкоди, яка могли бути оцінена у розмірі 1\~133 520,00 грн., а тому вважає за необхідне, відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих позивачу, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000, 00 грн. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі\~статті 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України слід стягнути на користь [PERSON] компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000, 00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial