Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

19 жовтня 2018 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідачів, в якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], померлого [INFO] року, та [PERSON] однокімнатну квартиру загальною площею 39,3 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину однокімнатної квартири загальною площею 39,3 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що квартира була придбана за період шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою Деснянського районного суду від 29.10.2018 року відкрито провадження по справі. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов він визнає повністю, та просить справу розглянути за його відсутності. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.11.2018 року за поданням Деснянської районної у місті Чернігові ради призначено законним представником малолітніх дітей [PERSON], [INFO] року, та [PERSON], [INFO] головного спеціаліста сектору опіки, піклування, усиновлення та захисту майнових прав дітей служби у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради [PERSON]. Сторони в судове засідання не з»явились, наддали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідачі позов визнають. Судом встановлені наступні обставини справи. [PERSON], [INFO], з 20 жовтня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №2400 від 20.10.2007 року. Від вказаного шлюбу у них народилися діти: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 16.04.2010 року, та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 11.06.2014 року. Під час шлюбу 05 вересня 2008 року, [PERSON] разом з [PERSON] було придбано однокімнатну квартиру згідно Договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В., яка розташована в [ADDRESS], загальною площею 39,3 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м.. На підставі вказаного договору КП «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради 08 вересня року було зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] за реєстраційним номером 24547211, що вбачається із Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20156722, виданого 08 вересня 2008 року КП «Чернігівське МБТІ». У відповідності до пункту 1.7 Договору було передбачено, що зазначена квартира, яка є предметом Договору придбавалась [PERSON] з письмової, нотаріально посвідченої заяви - про згоду на укладання цього договору [PERSON]. Підпис на заяві про згоду на укладення цього Договору було засвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. 05 вересня 2008 року за реєстровим №7806 та оригінальний примірник якої зберігається в справах нотаріуса, що посвідчив цей договір. Пунктом 2.1 договору встановлено, що продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 242000 грн., з яких 72600 грн. продавець одержав від [PERSON] ще до підписання цього Договору, а решту суми в розмірі 169400 грн., були сплачені продавцю протягом одного банківського дня, а саме 05.09.2008 року, що підтверджується письмовою нотаріально посвідченою заявою [PERSON] із залученням кредитних коштів. В зв'язку з чим, 05.09.2008 року [PERSON] укладався кредитний договір №2402/0908/71-086 та Іпотечний договір з ВАТ «Сведбанк» посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. 05.09.2008 року. За час шлюбу зобов'язання за Договором кредиту було виконано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №12101440 від 01 листопада 2013 року, згідно з якого обтяження на житлову квартиру в [ADDRESS] - припинено. А також, дані обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №12106294 від 01 листопада 2013 року, згідно з якого іпотеку на зазначене спільне сумісне майно подружжя також було припинено. У відповідності до Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 квітня 2016 року по справі №750/2527/16-ц (провадження №2/750/1197/16) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишилась проживати у зазначеній житловій квартирі, що підтверджується Довідкою №115 від 03 липня 2018 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Єськова», з якої вбачається, що зареєстрованими за адресою: [ADDRESS], значаться - [PERSON], [INFO], із наступним складом сім'ї: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №319037, виданим 29 березня 2018 року Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. У відповідності до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, 26 червня 2018 року [PERSON], як законним представником малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], як спадкоємців першої черги за законом, було подано письмову заяву у їх інтересах до Приватного нотаріуса Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Лариси Федорівни про прийняття спадщини після померлого [INFO] року батька - [PERSON], у зв'язку з чим була заведена спадкова справа №218/2018 до майна спадкодавця. Також, 26.06.2018 року до Приватного нотаріуса Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф., матір'ю померлого спадкодавця - [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, було подано заяву про відмову від спадщини на користь другого сина, брата спадкодавця - [PERSON], який також подав заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] року брата [PERSON]. Разом з тим, нотаріусом позивачу було роз'яснено, що видача свідоцтв спадкоємцям про право на спадщину за законом до майна померлого спадкодавця [PERSON], буде проводитись на все майно, яке було за ним зареєстровано, а також на яке він мав право, в тому числі і на 1/2 частину житлової квартири, яка належить позивачу на праві спільної сумісної власності, оскільки відповідно до вимог ст. 71 Закону України «Про нотаріат», тільки у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням січня майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містять і норми ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності. За таких обставин, вказана вище однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягала поділу між сторонами в рівних частинах.

Outcome: approved