Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

18 квітня 2019 року до суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначено, що на підставі договору б/н від 07 лютого 2017 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з правом пролонгації. Відповідач належним чином взяті на себе зобовFязання не виконує, у звFязку з чим станом на 11 квітня 2019 року в нього утворилася заборгованість в розмірі 21741 грн. 73 коп., з яких: 10018 грн. 60 коп. F заборгованість за тілом кредиту, 4417 грн. 51 коп. F заборгованість по простроченому тілу кредиту, 5094 грн. 11 коп. F пеня за прострочене зобовFязання, 700 грн. F пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1011 грн. 51 коп. F штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь банку вказану суму. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 26 квітня 2019 року відкрито провадження в справі. У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] не зFявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 13). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зFявився, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення про його виклик до суду на веб-порталі судової влади України (а. с. 66, 67, 72). У звFязку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не зFявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви [PERSON] від 07 лютого 2017 року останній отримав у ПАТ «КБ «ПриватБанк», нині АТ КБ «ПРИВАТБАНК», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 22-26, 27-62). Своїм підписом у вказаній вище заяві відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з памFяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, являє між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також він підтвердив, що ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодився з його умовами. Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.6.1, 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредиту на картці, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. Позичальник зобовFязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовFязань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. У разі виникнення прострочених зобовFязань за борговими зобовFязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Банк свої зобовFязання по договору виконав, надавши відповідачу кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку. У той же час, останній, скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у звFязку з чим станом на 11 квітня 2019 року в нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 21741 грн. 73 коп., з яких: 10018 грн. 60 коп. F заборгованість по тілу кредиту; 4417 грн. 51 коп. F заборгованість по простроченому тілу кредиту, 5094 грн. 11 коп. F пеня за прострочене зобовFязання, 700 грн. F пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1011 грн. 51 коп. F штраф (процентна складова) (а. с. 22-26). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовFязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовFязаний виконати свій обовFязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовFязання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовFязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовFязується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно стягнути 20230 грн. 22 коп. заборгованості по кредитному договору, яка складається з наступного: 10018 грн. 60 коп. F заборгованість по тілу кредиту; 4417 грн. 51 коп. F заборгованість по простроченому тілу кредиту, 5094 грн. 11 коп. F пеня за прострочене зобовFязання, 700 грн. F пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафів у сумі 1511 грн. 51 коп., то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовFязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовFязання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовFязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строку платежів, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь банку штрафів у сумі 1511 грн. 51 коп. необхідно відмовити. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа F6-2003цс15). З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (93,05%) слід також стягнути 1787 грн. 49 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial