overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

17 лютого 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 29.09.2001 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, строк на примирення просила не надавати, вказала, що спільно господарство не ведуть. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, строк на примирення просив не надавати, спільне господарство не ведуть. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 29.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія 1-БК № 147755, актовий запис № 1477. Від шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БВ № 137869. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

17 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 02 серпня 1991 року у Палаці одруження м.Макіївки Донецької області, актовий запис № 1853, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили з січня 2016 року через непорозуміння та неможливістю продовжувати спільне життя. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що примирення та збереження шлюбу неможливе, оскільки він планує створити нову сім'ю, в чому відповідач йому заважає (а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, 15 березня 2017 року від неї надійшла заява про відкладення розгляду справи на невизначений строк в зв'язку з неможливістю виїзду із зони АТО (а.с.21), 04 квітня 2017 року від неї надійшов лист, в якому вона зазначила, що проти позову заперечує, можливості виїхати із зони АТО не має (а.с.25), проте в жодній із заяв нею будь-яких поважних причин чи обґрунтувань її позиції не зазначено, в судове засідання, призначене на 12 травня 2017 року не з'явилась, про явку в суд була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02 серпня 1991 року сторони зареєстрували шлюб у Палаці одруження м.Макіївки Донецької області, актовий запис № 1853, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.10). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Гірницьким відділом реєстрації актів громадянського стану м.Макіївки (а.с.11). З січня 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини через непорозуміння і неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, позивач має намір створити нову сім'ю. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

17 лютого 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що 17.09.2005 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON] У січні 2017 року припинили спільне проживання та ведення господарства. Позивач разом з дитиною проживає за іншою адресою. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не дає, добровільно домовитися про сплату аліментів не вдалося, тому позивач звернулася до суду. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом №182, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 021670 (а.с.5). 28.05.2006 року у них народилася донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-НО №075881 (а.с.6). Дитина мешкає разом з позивачем. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Суд враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

17 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказала, що з 08 жовтня 2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. У звязку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи за місцем реєстрації, однак поштове повідомлення повернулося з відміткою про не проживання. Згідно довідки вих.№233 від 20.03.2017 р. Суворської сільської ради [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. На підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню неповнолітніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2005 року (а.с.2). Від спільного проживання сторони мають синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.3-4). Діти перебувають на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Враховуючи те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, вимоги позивачки про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтовані та є законні підстави для їх задоволення на захист прав дитини на матеріальне забезпечення. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання у межах стягнення суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

17 лютого 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 листопада 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Позивач стверджує, що можливості зберегти сім`ю не має, подружні відносини між ними припинилися з початку січня 2019 року, з цього часу спільне господарство не ведеться, спору про щодо спільного майна не має. У судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду подала письмову заява про розгляд справи без її участі, відповідно до якої позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, примирення вважає неможливим. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву не подав, заяви про розгляд справи без його присутності не направив. Відповідно до вимог ст. ст.\~223,280,281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивач не заперечує. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 25 листопада 2016 року у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис №544, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч.1\~ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Питання щодо відшкодування понесених судових витрат позивач не порушує. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

17 лютого 2020 року [PERSON] вернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 18 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між ним і відповідачем, актовий запис № 335. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що відносини з дружиною поступово погіршувалися, вінта відповідач не підтримують сімейні стосунки, не ведуть сумісне господарство, мають різні погляди на життя, внаслідок чого виникали конфлікти, сварки, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам та інтересам дитини. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою суду від 12 березня 2020 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. 25 травня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити заявлені вимоги. 25 травня 2020 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якійпросить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розірвати шлюб. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 335, після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала Встановлено, що сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. В зв`язку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

17 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 серпня 1991 року. Від шлюбу мають двох дітей, які вже повнолітні. Останнім часом життя з відповідачкою стало нестерпним, адже вона постійно влаштовує сварки вдома, скандали, бійки, вчиняє щодо нього фізичне та психологічне насильство, принижує його людську гідність. Він неодноразово просив припинити таку поведінку, пробачав її, щоб зберегти шлюб, але вона на прохання не реагує. У подружжя різні погляди на життя та ведення спільного господарства, вони втратили одне до одного почуття любові, поваги та довіри, шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив строк на примирення не надавати та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». З`ясувавши думки учасників справи, викладенні у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно свідоцтва про шлюб від 12.06.2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 24.08.1991 року укладено шлюб, який зареєстрований Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 313. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони сімейні відносини не підтримують, як сім`я не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

17 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 05 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили з січня 2020 року із-за відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів, різних поглядів на життя. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просив шлюб розірвати, відновити відповідачу дошлюбне прізвище « [PERSON] », місце проживання сина [PERSON] визначити з ним, а доньки [PERSON] з матір`ю. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, де просила провести підготовче засідання у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала до суду заяву, де просила провести підготовче засідання у її відсутність, позов визнає. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Встановлено, що сторони 05 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб в Виконавчому комітеті Червонознам`янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №15, мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . З січня 2020 року не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, відновити відповідачу дошлюбне прізвище « [PERSON] » та визначити місце проживання дітей за домовленістю сторін: сина [PERSON] з позивачем [PERSON] , а доньки [PERSON] з відповідачем [PERSON] .

Outcome: approved