Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачки з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований 25 лютого 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 24. В обґрунтування позову послався на те, що незважаючи на повторне укладення ними шлюбу нормальні подружні стосунки не відновилися, в сім'ї проводжуються сварки та конфлікти з причини відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги та любові, різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. У судовому засіданні позивач наполягав на розірванні шлюбу, пояснивши суду, що він переконався в тому, що шлюб зберегти неможливо і просить розірвати шлюб. Відповідачка позов визнала і погоджується на розірвання шлюбу, пояснивши суду, що головною причиною цього є відсутність між ними любові та взаєморозуміння. Вона також переконана в тому, що шлюб зберегти неможливо. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 1988 року у Велико-Зліївській сільській раді Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис № 6, від якого мають, зокрема, малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 9 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 20 грудня 2013 року, шлюб між ними було розірвано. 25 лютого 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області згідно актового запису № 24 [PERSON], [INFO], громадянин України і [PERSON], [INFO], громадянка України, - сторони по справі, повторно зареєстрували шлюб. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За правилом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні сторони підтвердили наявність дійсних причин розірвання шлюбу та переконали суд у тому, що подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Свій спільний обов'язок продовжувати виховання та утримання малолітньої дочки розуміють і будуть виконувати. За цих обставин суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону і не порушує права інших осіб, у зв'язку з чим позов необхідно задовольнити і розірвати шлюб. Підстав для зміни прізвищ подружжя після розірвання шлюбу немає. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір на суму 487 гривень 20 копійок, від сплати якого позивач звільнений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved