Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

19.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання як колишньої непрацездатної дружини. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з 28.06.1986 року по 16.05.2014 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу з 12.03.2013 року по 22.03.2015 року їй було призначено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання. З 23.03.2015 року по 01.04.2018 року їй призначена ІІ група інвалідності. В зв'язку з інвалідністю позивач отримує пенсію 1452 грн. щомісячно, інші доходи відсутні. Відповідач отримує пенсію за віком, на утриманні інших осіб не має, тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягувати аліменти з відповідача на її утримання в розмірі ? частки від його доходу щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28.06.1986 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 16.05.2014 року був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свердловського міського управління юстиції у Луганській області 16.05.2014 року, серія [NUMBER] (а.с. 5). З матеріалів справи встановлено, що з 12.03.2013 року по 22.03.2015 року [PERSON] було призначено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання. З 23.03.2015 року по 01.04.2018 року їй була призначена ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання, останній протипоказана робота з фізичним перевантаженням (а.с. 6,7). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.03.2018 року встановлено, що при огляді [PERSON] 20.03.2018 року їй встановлена ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання, у зв'язку із ураженням опорно-рухового апарату на строк до 01.04.2020 року (а.с. 48 ). Відповідно до довідки Біловодського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 11.05.2018 року №797/03.1-10 [PERSON] отримує пенсію за віком за Списком №1 (при повному пільговому стажі) в розмірі 5910,26 грн., матеріальної допомоги позивачу не надає (а.с. 31-32). Позивач є внутрішньо переміщеною особою, винаймає житло в м. Луцьку, у зв'язку із інвалідністю не працює, постійно лікується, пенсія, яку вона отримує в розмірі 1452 грн. не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, інших доходів не має, тому є такою, що потребує матеріальної допомоги (а.с. 8, 9, 47, 49, 50). Згідно зі статтями12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 16.08.2017 року у справі № 6-1111цс17 зазначено „За положеннями частин другої четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення. При цьому відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Як встановлює ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182СК України, так і положення ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію за віком, проте, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини, що обтяжений іншими аліментними зобов'язаннями та має на утриманні інших непрацездатних осіб, суд не повідомив та відповідних доказів не надав. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до дати встановлення інвалідності 20.03.2020 року. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного ст.ст. 75- 80 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial