Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

18 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] за законом, яка померла [INFO] , після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 7,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Бобровокутської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, підтвердженого сертифікатом серії ХС № 0132887 виданого на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після якої відкрилась спадщина у виді: права на земельну частку (пай) розміром 7,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Бобровокутської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, підтвердженого сертифікатом серії ХС № 0132887 виданого на ім`я [PERSON] , яку позивач фактично прийняла, оскільки постійно проживала з матір`ю на момент її смерті. Вказане право належало матері позивача на тій підставі, що вона його успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу у володіння його особистими речами наявними на момент смерті. Оскільки прийняття спадщини в частині свідчить про прийняття спадщини в цілому мати позивача прийняла спадщину після смерті свого чоловіка в тому числі і щодо вказаного права на земельну частку (пай), яке у зв`язку з цим увійшло до спадкової маси. Під час розгляду справи суд, за клопотанням представника, ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року витребував від: приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни відомості про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] та відомості про прийняття спадщини після [PERSON] , який помер у лютому 1999 року; Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоолександрівського районного управління юстиції у Херсонській області витяг з актового запису про смерть [PERSON] , який помер у лютому 1999 року ; Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області відомості про використання сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ХС № 0132887 виданого на ім`я [PERSON] та його копію. На судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснивши, що мати позивача після смерті свого чоловіка тобто батька позивача самостійно розпорядився особистими речами, що належали померлому, що свідчить про фактичне прийняття матір`ю позивача спадщини, а отже наявність підстав для встановлення вказаного факту. У зв`язку з цим, вказане право увійшло до спадкової маси, яка залишилась після смерті матері позивача, спадщину після якої позивач прийняла шляхом постійного проживання з матір`ю на момент її смерті. На судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 2 зробленого 15 лютого 1999 року Виконавчим комітетом Бобровокутської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26 березня 2019 року, актовий запис про смерть № 2 від 15 лютого 1999 року). Відповідно до листа Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 30 жовтня 2019 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0132887 від 25 липня 1997 року [PERSON] на момент смерті належало право на земельну частку (пай) розміром 7,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Бобровокутської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, підтвердженого сертифікатом. Відповідно до листа приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни від 30 жовтня 2019 року та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та заповіти / спадкові договори) від 30 жовтня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до довідок від 30 жовтня 2019 року №№ 404, 405 Бобровокутської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області [PERSON] проводила поховання [PERSON] , а на час смерті останній проживав в с. Бобровий Кут Великоолександрівського району Херсонської області разом зі своєю дружиною [PERSON] , з якою вони вели спільне господарство та яка фактично вступила в управління його часткою з їх спільного майна. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 15 зробленого 25 липня 2008 року Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05 липня 2019 року). Відповідно до актового запису про народження № 10 зробленого 29 січня 1965 року Калинінським бюро ЗАГСу Херсонської області (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01 лютого 1965 року) та актового запису про шлюб № 25 зробленого 26 червня 1982 року Васильківською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26 червня 1982 року) [PERSON] є донькою [PERSON] . Відповідно до листа приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни від 30 жовтня 2019 року та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та заповіти / спадкові договори) від 30 жовтня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до довідки від 27 серпня 2019 року виданої Виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області Павлівського старостинського округу Самборська С.І. на день смерті, [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] . Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкових прав позивача на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними нормами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі- ЦК України), в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до пунктів четвертого та п`ятого Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина після [PERSON] відкрилася до вказаної дати та до 01 липня 2003 року спірні правовідносини щодо спадкування після його смерті врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв`язку з його смертю. Суд установив, що [PERSON] , будучи віднесеною до спадкоємців першої черги за законом як дружина, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном у виді особистих речей померлого, які знаходились за адресою їх спільного проживання та у виді речей, які належали подружжю на праві спільної сумісної власності. Такі обставини підтверджені відомостями наданими від відповідача як органу місцевого самоврядування, вбачаються з обставин справи та останнім не оспорювались. Оскільки факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] судом підтверджений, слід ствердити, що перша прийняла після другого спадщину у виді вказаного права на земельну частку (пай), яке увійшло до складу спадкового майна, як таке належало [PERSON] на момент смерті та не припинилося у зв`язку з цим. Поряд з цим, враховуючи ті самі приписи Прикінцевих та перехідних положень ЦК України порядок спадкування [PERSON] після [PERSON] врегульований нормами ЦК України, оскільки спадщина після смерті останньої відкрилася [INFO] . Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті матері, шляхом постійного проживання з нею, а отже має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до неї у порядку спадкування. Факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджений зазначеною довідкою та визнаний відповідачем. Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті матері на підставі закону слід констатувати прийняття нею у спадщину вказаного права на земельну частку (пай), яке належало померлій у відповідності до вищевказаних обставин та не припинилося у зв`язку зі смертю. Належність [PERSON] на момент смерті вказаного права на земельну частку (пай) та можливість переходу такого права в порядку спадкування, з урахуванням встановлених обставин, вбачається із приписів пункту 17 Перехідних положень Розділу Х ЗК України відповідно до якого, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, позивач як така, що прийняла спадщину має право вимагати визнання за нею права на спадщину, що не була оформлена, при тому, що здійснення останнього не обмежено будь-якими строками. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, яка прийняла спадщину у виді права, що належало її матері, так і відповідача, який не набув таке право на спірне майно у порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняла спадщину у встановленому законом порядку після смерті матері, у виді вказаного права, яке належало останній на момент смерті на тій підставі, що вона фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останньої не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та учать останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved