Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

18.05.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 14 000 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в грудні 2013 року [PERSON] отримала у нього грошові кошти у розмірі 14000 грн., що підтверджується розпискою від 14.12.2013 року і зобов'язалась повернути кошти до 01.05.2014 року, а потім до 10.05.2015 року, але борг так і не повернула. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявку суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 14.12.2013 року [PERSON] отримала в борг від позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 14 000 грн., що підтверджується розпискою від. (а.с. 3,12) Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У договорі позики від 14.12.2013 року встановлено кінцевий термін повернення суми позики до 10.05.2015 року. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов'язання не виконала, чим порушила права позивача, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14 000 грн. Крім того, у відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 14243,60 грн. Аналізуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved