Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

18.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 23.10.2009 року між ним та [PERSON], актовий запис № 1033, який зареєстровано Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] та [PERSON]. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву відповідача про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 23.10.2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований у Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1033, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 6/. [INFO] народилися [PERSON] та [PERSON], актові записи № 498 та № 499, що слідує із свідоцтв про народження серії [NUMBER], та серії [NUMBER], виданих Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтвах вказані сторони по справі /а.с. 9-10/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з серпня 2015 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання дітей, їх утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що в строк наданий судом для примирення, сторони не примирились, надали до суду заяви, в яких позивач вимоги підтримує, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved