Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

18 березня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В позовній заяві вказав, що з 2013 року проживав із відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року вона народила доньку [PERSON], батьком якої в актовому записі про її народження був записаний [PERSON], що не відповідає дійсності. Оскільки позивач вважає себе батьком дитини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати його батьком [PERSON] та внести зміни до актового запису про її народження. У судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а справу просив розглянути без його участі. Відповідачка позов визнала, про що надала письмову заяву, а справу просила розглянути без її часті. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року. Згідно актового запису про її народження № 86 від 18 листопада 2014 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, матір'ю дитини записана [PERSON], а батьком - [PERSON] на підставі заяви інших осіб ( а. с. 16-18 ). У відповідності з ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина. Частиною 1 ст.126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту ст.128 СК України слідує, що за відсутності такої заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали однією сім'єю близько двох років, позивач вважає себе батьком дитини, а відповідачка проти цього не заперечує, про що надала письмову заяву. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки наявні у справі докази засвідчують походження [PERSON] від [PERSON], то його позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved