Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

18.01.2021 року [PERSON] звернувся в суд з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, покликаючись на те, що його син [PERSON] є інвалідом з дитинства першої А групи, інвалідність встановлена довічно. Він неодноразово лікувався стаціонарно, але стан його психічного здоров`я з часом тільки погіршувався. Із індивідуальної програми реабілітації інваліда № 348 від 27.04.2020 року випливає, що діагнозом його сина є, зокрема, ДЦП, церебральний параліч та помірна розумова відсталість. Згідно висновків Психоневрологічної спеціалізованої медико-соціальної експертної комісії його син потребує постійного стороннього догляду і допомоги, робота із психоемоційним навантаженням йому протипоказана. [PERSON] має затримку у розвитку, не може розмовляти, а також позбавлений можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи викладене, просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його - [PERSON] , [INFO] опікуном свого сина. 04.02.2021 року від Управління охорони здоров`я Луцької міської ради на адресу суду надійшло подання з проханням призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над його сином [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.02.2021 року у справі було призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам КП «Волинська обласна психіатрична лікарня № 1 м. Луцька». 14.06.2021 року на адресу суду надійшов Висновок судово-психіатричного експерта № 149 від 26.04.2021 року. У судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав з підстав, які викладені у його заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні, з урахуванням психічного стану [PERSON] , [INFO] , не заперечувала щодо задоволення заяви про визнання його недієздатною, встановлення над ним опіки та призначення [PERSON] опікуном. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] являється особою з інвалідністю першої «А» групи з дитинства довічно. Зазначене підтверджується відповідною Довідкою до акта огляду Психоневрологічною спеціалізованою МСЕК серії 12 ААБ № 685770 від 28.04.2020 року та Посвідченням серії ДДА № 025088, виданим 04.08.2020 року Департаментом соціальної політики Луцької міської ради. Із індивідуальної програми реабілітації інваліда № 348 від 27.04.2020 випливає, що [PERSON] , [INFO] має діагноз: ДЦП, церебральний параліч та помірна розумова відсталість, а відтак потребує постійного стороннього догляду. Статтею 39 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 1 ст. 298 ЦПК України передбачено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. З висновку судово-психіатричного експерта КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» № 149 від 26.04.2021 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості (олігофренії в стані імбецильності). Наявний у [PERSON] психічний розлад позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Із вищезазначеного висновку слідує, що у [PERSON] виявлено суттєвий недорозвиток інтелектуально-мнестичної сфери, примітивність мислення, відсутність загальноосвітніх знань, емоційно-вольову нестійкість, відсутність критичних властивостей. Таким чином, [PERSON] , внаслідок хронічного стійкого психічного розладу у формі помірної розумової відсталості фактично позбавлений здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи вищезазначене, з урахуванням стану психічного здоров`я [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне визнати його недієздатним. Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Дію рішення про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] , суд вважає за доцільне встановити на строк 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності особи чи визнання особи недієздатною, встановлює над нею відповідне піклування чи опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається із долучених до матеріалів подання Управління охорони здоров`я Луцької міської ради про призначення опікуна № 17-17/59/2021 від 03.02.2021 року, [PERSON] , [INFO] , до психіатричного закладу за допомогою не звертався; на амбулаторному, стаціонарному лікуванні не перебував; станом на 08.01.2021 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості немає та в розшуку не перебуває; за своїм станом здоров`я здатна здійснювати опіку. Згідно подання Управління охорони здоров`я Луцької міської ради № 17-17/59/2021 від 03.02.2021 року, орган опіки та піклування УОЗ Луцької міської ради, попередньо вивчивши подані документи, сімейні обставини, умови проживання, вважає необхідним призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над його сином [PERSON] , [INFO] , для забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів останнього. Статтею 63 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою згодою. Заявник [PERSON] згідний прийняти на себе права та обов`язки опікуна сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується відповідною заявою [PERSON] , поданою до Департаменту «ЦНАП у м. Луцьку» (серія П № 10310), в якій останній просив підготувати подання до Луцького міськрайонного суду Волинської області про призначення його піклувальником над сином [PERSON] , [INFO] . Суд не вбачає підстав, зазначених вст. 64 ЦК України, відповідно до яких [PERSON] не може бути призначена опікуном свого недієздатного сина [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення [PERSON] опікуном його сина [PERSON] з метою забезпечення його особистих немайнових і майнових прав та інтересів. Таким чином, на підставі зібраних під час розгляду даної справи письмових доказів, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , слід визнати недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши [PERSON] , [INFO] , його опікуном. Отже, заява [PERSON] про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначенні опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved