Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

17 березня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі кредитного договору №SUC4G100150149 від 08 серпня 2007 року банк надав відповідачу кредит у розмірі 24 000 дол. США терміном до 07 серпня 2037 року в обмін на зобовязання останнього повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідач свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 18 лютого 2015 року у нього виникла заборгованість в сумі 38 589,39 дол. США, яка складається з наступного: 27 601,10 заборгованість за кредитом, 6 372,23 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 769,72 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1 999,76 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 9,33 дол. США штраф (фіксована частина), 1 837,15 дол. США. штраф (процентна складова). Посилаючись на те, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів, комісії та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» визнали частково. На початку судового розгляду справи відповідач [PERSON] подав письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що 22 жовтня 2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №SUC4G100150149 від 08 серпня 2007 року, відповідно до якої заборгованість за вказаним кредитним договором, що утворилась до жовтня 2012 року, реструктуризована та складений новий графік її погашення. Протягом 2012 2015 років він здійснював платежі за кредитом, але у звязку із ситуацією, що склалась у країні, не міг виконувати умови кредитного договору у повному обсязі, а тому сплачував заборгованість, виходячи зі своїх фінансових можливостей. Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» без дозволу проводив списання грошових коштів із його зарплатних карток №6762-4667-1650-0176 (заробітна плата в обласній стоматологічній клініці) та №6762-4683-0764-5519 (заробітна плата в ІТК 116). Посилаючись на те, що надані суду матеріали не відповідають вимогам чинного законодавства та не містять у собі обєктивних достовірних даних, [PERSON] просив відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову (а. с. 40). Наприкінці розгляду справи судом відповідач та його представник у повному обсязі визнали заборгованість за кредитом у сумі 27 601, 10 дол. США, заборгованості по комісії в сумі 769, 72 дол. США та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у сумі 1 999,76 дол. США. Стосовно заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6 372, 33 дол. США суду зазначили, що вказана сума завищена приблизно на 5 000 дол. США, так як обрахована без врахування сплачених позивачем сум. Розмір заборгованості по штрафам, що становить 1 846,48 дол. США, визнали наполовину, посилаючись на те, що по мірі можливостей відповідач виконував умови кредитного договору. Заслухавши відповідача [PERSON], його представника [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між сторонами в справі було укладено кредитний договір №SUC4G100150149, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 09 серпня 2007 року по 07 серпня 2037 року включно у вигляді не поновлюваної лінії, у розмірі 32 100 дол. США на наступні цілі: 24 000 дол. США на купівлю квартири, а також 8 100 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п 2.1.3, 2.2.7 договору, в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит, а також сплатити відсотки та винагороди у визначених договором розмірах і строки. Пунктом 7.1 вказаного договору передбачено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважається період із 10 по 15 число кожного місяця. Згідно з п. 7.4 договору при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п. п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,42% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У відповідності до п. 2.3.7 кредитного договору банк має право стягнути кредит до досягнення дати, передбаченої п. 7.1 даного договору при настанні умов, передбачених п. 2.3.3, тобто в разі порушення позичальником зобовязань за договором (а. с. 10-12). Крім того, судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №SUC4G100150149 від 09 серпня 2007 року, згідно з якою до вказаного кредитного договору були внесені наступні зміни: 1) Суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди, зменшити на 542,02 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 0 дол. США, комісія у розмірі 0 дол. США, пеня у розмірі 524,02 дол. США. 2) Згідно зі ст. ст. 212, 651 ЦКУ у разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених у графіку погашення кредиту (додаток 1 до цієї додаткової угоди), понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 524,02 дол. США. 3) Викласти пункт 7.1 договору в наступній редакції: Банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 09 серпня 2007 року по 06 серпня 2037 року включно у вигляді поновлювальної лінії (далі кредит) у розмірі 36 070 дол. США на наступні цілі: придбання нерухомості, а також 12 070, 54 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 368,91 дол. США для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагородах, комісії. Ця додаткова угода вступає в дію з моменту її підписання сторонами і діє протягом дії договору №SUC4G100150149 від 09 серпня 2007 року і є невідємною його частиною (а. с. 47-51). Відповідно до наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку, станом на 18 лютого 2015 року залишок заборгованості за кредитом у [PERSON] становить 38 589,38 дол. США, яка складається з наступного: 27 601,10 дол. США заборгованість за кредитом, в тому числі прострочене тіло 530,96 дол. США, 6 372,33 дол. США заборгованість за відсотками, в тому числі прострочені відсотки 6 293,99 дол. США, 769,72 дол. США заборгованість по комісії, в тому числі прострочена комісія 769,72 дол. США, 1 999,76 дол. США заборгованість по пені, 9,33 дол. США штраф (фіксована частина), 1 837,14 грн. штраф (відсоток від суми заборгованості) (а. с. 4-8). Розмір заборгованості за кредитним договором №SUC4G100150149 від 08 серпня 2007 року підтверджується умовами договору, додаткової угоди №1 до нього та розрахунком позивача. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав, що відтоді, коли курс долара почав зростати, допускав випадки несвоєчасного і не в повному обсязі внесення щомісячних обовязкових платежів за кредитом, сплачуючи їх по мірі можливостей. Заперечення відповідача стосовно того, що при нарахуванні відсотків позивач не врахував кошти, які він періодично сплачував понад встановлений графіком розмір, у звязку з чим розмір заборгованості по відсоткам завищений на суму близько 5 000 дол. США, суд не приймає до уваги, оскільки всупереч ст. 60 ЦПК України вони нічим не підтверджені і спростовуються письмовими матеріалами справи, дослідженими судом. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що у добровільному порядку відповідач не вчиняє дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №SUC4G100150149 від 08 серпня 2007 року, що утворилась станом на 18 лютого 2015 року, а саме: 27 601,10 дол. США заборгованості по тілу кредиту, 6 372,33 дол. США заборгованості за відсотками та 769,72 дол. США заборгованості по комісії, а всього: 34 743, 15 дол. США. Стосовно стягнення з відповідача пені і штрафів суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом п. 4.1 кредитного договору №SUC4G100150149 від 08 серпня 2007 року при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п. п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадках, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня нараховується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Пунктом 5.4 вказаного договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більше ніж на 30 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (а. с. 10-12). У відповідності до п. 6 додаткової угоди до кредитного договору від 22 жовтня 2012 року в разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором (далі плата за кредитом) плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому позичальник за весь період неналежного виконання зобовязань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород. Передбачених договором. Сплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобовязання по сплаті плати за кредитом. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (а. с. 47-51). Згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком, станом на 18 лютого 2015 року заборгованість відповідача по пені склала 1 999,76 дол. США, по штрафам заборгованість по пені, 9,33 дол. США штраф (фіксована частина), 1 837,14 грн. штраф (відсоток від суми заборгованості) (а. с. 4-8). Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо невірного нарахування позивачем штрафів з підстав часткового виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, так як вони суперечать умовам кредитного договору та додаткової угоди до нього і спростовуються письмовими матеріалами справи в їх сукупності. У відповідності до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по пені в розмірі 1 999,76 дол. США, що в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення становить 45 234 грн. 47 коп. (1 999,76 х 22,62), а також заборгованість по штрафам, а саме: 9,33 дол. США штраф (фіксована частина), що в гривневому еквіваленті становить 211 грн. 04 коп. (9,33 х 22,62), 1 837,14 грн. штраф (відсоток від суми заборгованості), що в гривневому еквіваленті становить 41 556 грн. 11 коп. , а всього 1 846, 47 дол. США, що в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення становить 41 767 грн. 15 коп. (1846,47 х 22,62) (а. с. 133). Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 3 654 грн.(а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved