Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

18 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. У судовому засіданні заявник підтримала вимоги та просила їх задовольнити. В обгрунування вимог зазначила, що 03 травня 2016 року померла її мати - [PERSON]. Однак в правовстановлюючих документах котрі посвідчують їх родинні стосунки зроблено помилку, а саме в свідоцтві про її народження ,виписане російською мовою, мати значиться як - [PERSON]. У всіх інших документах , імя матері значиться як [PERSON] . Вирішити питання в адміністративному порядку неможливо. В звязку з прийняттям спадщини після смерті матері, виникла необхідність в встановленні факту родинних відносин, тому заявник просить суд встановити факт того , що [PERSON], яка померл 03 травня 2016 року, є її матірю. Представник заінтересованої особи: Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області, в судове засідання не зявився надав письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує. Суд, вислухавши заявника, свідка, перевіривши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до свідоцтва про народження (серія ІІ-ВЛ №332407, виданого Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області 1 березня 1978 року) зазначено, що 26 травня 1930 року народилася [PERSON], мати заявника. Згідно свідоцтва про одруження (серія І-ЯР № 840012, виданого Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області 3 серпня 1957 року) [PERSON] одружилася та набула прізвища [PERSON]. З свідоцтва про народження (серія ЯЭ № 990775, виданого Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області 10 березня 1958 року) вбачається, що [PERSON], народилася 19 лютого 1958 року, її батьками відповідно вказані: [PERSON], [PERSON]. Заявник за справою, згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серія І-ВЛ № 467818, виданого Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області 9 червня 1979 року) одружилася та набула прізвища [PERSON]. Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу від 17 травня 2016 року, засвідчено той факт, що мати заяваника розірвала шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу, повернула собі прізвище [PERSON]. Також матеріали справи містять посвідчення учасника війни (серія В-ІІІ №224552, виданого 30 листпада 1999 року), пенсійне посвідчення (№108503, видане 14 лютого 1996 року), копію паспорта громадянина України (серія ММ №947672, виданого 5 березня 2001 року) які видані на імя [PERSON], [INFO]. З свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ № 546842,виданого Шевченківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05 травня 2016 року) вбачається , що 03 травня 2016 року [PERSON], померла. Померла постійно мешкала разом з донькою, тобто заявником за справою в с.м.т.Шевченкове [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні свідок: [PERSON], підтвердив, що [PERSON] є донькою [PERSON], померлої 03 травня 2016 року. Померла була його тещею , завжди її звали [PERSON] , [PERSON] ніколи її не звали, вона була одружена з [PERSON] Заявник є донькою [PERSON], яка після розлучення змінила призвіще на дівоче . Донька одружилась ,зараз має призвіще [PERSON]. Людмила забрала свою матір [PERSON] до себе в с.м.тШевченкове, де та і проживала, а 2016 році мати померла. Відповідно до вищевказаних документів, також на підставі пояснень заявника, свідка, суд дійшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, і є матерю [PERSON] . Згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.234 ЦПК України суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1. ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.256 ЦПК України, зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином встановлення зазначеного факту, має для заявника юридичне значення, оскільки відповідно до норм діючого законодавства заявник може мати право на спадщину але відсутність підтвердження вказаних обставин може позбавити його вказаних прав. З таких обставин, з умов виваженості, розумності і справедливості, суд вважає заяву [PERSON] доведеною та такою що підлягають задоволенню.

Outcome: approved