Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

19.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що в липні 2015 року на виконання постанови Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про накладення арешту на майно позивача працівниками ДАІ було тимчасово затримано його автомобіль [NUMBER] та поміщено на майданчик для тимчасового затриманих автомобілів за адресою: вул. Ботанічна, 28 у місті Вінниця. У серпні 2016 року постановою Центрального В ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ВП №40762227 від 15.08.2016 року було закінчене виконавче провадження, знято арешт з усього майна боржника [PERSON], припинено розшук транспортного засобу DAEWOO LANOS д.н.з. [NUMBER], постановлено повернути власнику вищезазначений транспортний засіб. Крім того, державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниця [PERSON] на адресу Вінницької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» була направлена вимога про повернення вищевказаного транспортного засобу [PERSON] Останній звертався до відповідача, але позитивної відповіді не отримав. Позивач стверджує, що ніякого договору зберігання з ДП «ІНФОРМ-РЕСУРСИ» він не укладав, а отже не існує законних підстав оплачувати зберігання автомобіля, який, на його думку, утримується незаконно. В результаті протиправних дій позивач протягом двох років позбавлений можливості користуватись своїм єдиним транспортним засобом, що змушує його винаймати транспорт і нести значні фінансові витрати. Крім того, у звязку з відмовою повернути автомобіль позивач переживає душевні страждання. Просить суд зобовязати відповідача повернути належний йому на праві власності автомобіль [NUMBER], стягнути моральну шкоду, яку оцінює у 30\~000 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив останні задовольнити з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив (а.с.68) В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав, у задоволенні останніх просив відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.30-42). Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Центрального В ДВС м. Вінниця у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений (а.с.116). Заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності належно повідомленого учасника справи або його представника про судове засідання у разі його неявки без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань. Як встановлено у судовому засіданні і сторонами не заперечувалось, позивач [PERSON] звернувся з позовом до державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі директора Вінницької філії [PERSON], тобто до Вінницької філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси», місцезнаходження: вул. Генерала Арабея, 17 у місті Вінниця. Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до п.1.1 розділу 1 положення про Вінницьку філію державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» (а.с.91-95), Вінницька філія державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» є відокремленим підрозділом Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», що розташоване поза його місцезнаходженням і здійснює функції Підприємства. Крім того, у п.3.1 розділу «Правовий статус філії» зазначено, що філія не є юридичною особою та здійснює свою господарську діяльність в порядку, встановленому чинним законодавством України від імені Підприємства та в межах наданих їй повноважень. Дане положення повністю кореспондується зі статтею 95 ЦК України. Статтею 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Ними можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно ч.1 ст.80 Цивільного кодексу України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до ст. 46 ЦПК України цивільна процесуальна правоздатність це здатність мати цивільні процесуальні права та обовязки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Частиною 1 ст.47 ЦПК України закріплено визначення поняття цивільна процесуальна дієздатність це здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. З аналізу вищезазначених норм вбачається, що Вінницька філія ДП МВС України «Інформ-Ресурси» не наділена такими фундаментальними юридичними властивостями, як процесуальна правоздатність і дієздатність, отже не може виступати стороною у цивільному процесі, не є носієм цивільних процесуальних прав та обовязків, не здатна особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді. Належним відповідачем мало б виступати ДП МВС України «Інформ-Ресурси», адреса місцезнаходження якої: Військовий проїзд, 8, м. Київ, як юридична особа, що створила філію. Крім того, позивачем відповідне клопотання на стадії підготовчого провадження про заміну первісного відповідача не заявлялось (а.с.109, 112). Відповідно до ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Оскільки позивач не скористався своїм правом щодо заявлення клопотання до закінчення підготовчого провадження про заміну первісного відповідача належним, а саме ДП МВС України «Інформ-Ресурси», суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Положеннями ч.1 ст.129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. [PERSON] також закріплює засади судочинства, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. [PERSON] засади цивільного судочинства також закріплені у частині 3 ст.2 ЦПК України Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Здійснюючи правосуддя, суддя не має права надавати стороні юридичні поради та рекомендації всупереч основним засадам здійснення правосуддя неупередженим та безстороннім судом, зокрема, щодо правильності вибору відповідача та розяснювати наслідки звернення з позовними вимогами не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом у кожному конкретному випадку. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed