overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

19 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалася на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 21 червня 2002 року, який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 786. Від шлюбу дітей не мають. З вересня 2009 року шлюбні відносини між сторонами були припиненні. Причиною припинення шлюбних стосунків між сторонами стала втрата почуття любові один до одного. Крім того мають різні характери та погляди на життя. З вересня 2009 року мешкають окремо. Спільне господарство та бюджет не вели та не ведуть. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. З огляду на вищевказане, позивач переконана, що подальше спільне життя неможливе, тому просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину не явки суду не повідомив. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна сторони не мають. Таким чином суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

19 листопада 2013 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, безпричинно влаштовує сварки та скандали в сім'ї, обзиває її нецензурними, образливими словам, неодноразово наносив їй побої, чим завдавав фізичного болю та спричиняв тілесні ушкодження. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе, тому просить розірвати шлюб та стягнути понесені судові витрати - 229,40 грн. судового збору. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, відмовилася від стягнення судових витрат і пояснила, що миритися з чоловіком не бажає. Наданий судом термін для примирення, позитивних наслідків не дав. Відповідач позов визнав та погоджується на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Налагодити подружні стосунки позивач не бажає. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову відповідає закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому визнання позову необхідно прийняти і ухвалити рішення про задоволення позову відповідно до ст. 174 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

19 листопада 2013 року позивачка [PERSON] яка дії в своїх та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому вона зазначила, що вона разом з неповнолітньою дитиною та відповідачем є власниками двохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 23 червня 2005 року шлюб між нами був розірваний, після розірвання шлюбу була вимушена переїхати в іншу місцевість, в зв'язку з тим, що між сторонами не можливо домовитись щодо користування нерухомого майна позивачка просить визнати право власності на 1/3 частини вищевказаної квартири. В ході судового засідання представник позивачки підтримав позовні вимоги. Відповідач з позовом не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріли по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного. Так судом встановлено, що у приватної спільної власності [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON] в рівних частка (по 1/3 частині) є двохкімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачка просить визнати право власності на вищевказане нерухоме майно відповідно до своєї частки ( на 1/3 частини), посилаючись на ст. 392 ЦК України. В ході судового засідання з участю сторін були оглянуті оригінали правоустановчих документів. З матеріалів, які надішли до суду та пояснень сторін, видно що право власності на нерухоме майно відповідачем не оспорюється, крім того відповідач стверджує, позивачі дійсно є власниками квартири, правоустановчі документи не втрачені, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки не ґрунтуються на фактичних обставинах та суперечать закону, а тому суд вважає що в задоволенні позову необхідно відмовити. Позивачка є інвалідом першої групи, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 26 грудня 1982 року. Від подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачкою не склались. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалась, позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує, від стягнення судових витрат відмовляється. Відповідачка [PERSON] теж в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони в справі 25 грудня 1982 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають повнолітню доньку (а.с.7). Шлюбні стосунки між подружжям [PERSON] припинені. Основою розпаду сім'ї послугувало те, що сторони не зійшлись характерами, між ними відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, почуття любові втрачені, внаслідок чого виникали сімейні сварки, що і привело до розпаду сім'ї. Спільне господарство сторонами на даний час не ведеться. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки, а тому шлюб необхідно розірвати. Від стягнення судових витрат позивач відмовився. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), [PERSON], про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В зв'язку із складністю справи, суд вважає за необхідне відкласти складання повного рішення у даній справі та оголосити вступну і резолютивну частини судового рішення, відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України, згідно якої у виняткових випадках в залежності від складності справи складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як 5 днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частини суд має проголосити в тому самому засіданні в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Обставини склалися так, що вони проживають окремо, діти залишилися з нею, а відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, вони повністю перебувають на утриманні позивачки. Вона сама не може забезпечити їм належного життєвого рівня. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання синів. Оскільки відповідач офіційно не працює, однак має певні доходи, то просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 250 гривень на кожну дитину щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить його задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Дані обставини стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвами про народження дітей. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дітей та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 250 грн на кожну дитину щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення ними повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Аргументуючи заявлені вимоги, вказала, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, за актовим записом №220. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд задовольнити позов. Є майновий спір та спір з приводу виховання дитини, які будуть вирішуватись в подальшому. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден. Згоден, щоб спільна дитина мешкала разом з позивачем. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області, за актовим записом №220 (а.с.6). Від спільного життя мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, які фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, те, що спільна неповнолітня дитина, [PERSON] [INFO], мешкає разом з позивачем, яка не чинить перешкод для спілкування відповідача з дитиною. Відповідач не заперечує проти того, щоб неповнолітня дитина мешкала разом з матір'ю. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, а також інтересам їх дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною в якій просила постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на навчання в розмірі ? частини всіх видів його доходу,щомісячно, на період навчання до 30 червня 2015 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 03 серпня 2014 року їй виповнилося 18 років. На даний час вона навчається в професійно-технічному училищі №44 м. Миргорода, за спеціальністю «перукар-модельєр» на денному відділенні. Позивачка проживає з матірю, яка її утримує, але її заробітної плати не вистачає. До її повноліття відповідач сплачував аліменти. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на навчання не надає, хоча таку можливість має, оскільки є працездатним та має постійне місце роботи.. [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без своєї участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи без своєї участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував . Вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі матеріали справи, суд вважає, що позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] (копія свідоцтва про народження, а.с.2). Згідно довідки виданої директором ПТУ №44 м. Миргорода (а.с.3), [PERSON] дійсно навчається у вказаному навчальному закладі на денному відділенні, отримує стипендію і знаходиться на неповному державному забезпеченні за спеціальністю «Перукар-модельєр» згідно наказу №4 від 29.08.2012 року. Відповідно до положень статті 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], визнання цього позову ним не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON]. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що [PERSON], [INFO], є її з відповідачем син, який проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у його утриманні, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина 600 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив справу розглядати без його участі, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 березня 2003 року. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою від 04 листопада 2014 року № 751, що видана виконкомом Жденіївської селищної ради Воловецького району Закарпатської області. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі - 600 грн. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наданої відповідачем довідки № 145414380 від 15.12.2014 року, виданої Очаківським МРЦЗ, [PERSON] перебуває на обліку як безробітний з 08 грудня 2014 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача на утримання сина. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. При цьому, зазначив, що не має коштів на утримання сина, не працює, оскільки доглядає за своєю матір'ю, яка є інвалідом. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копією рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2014 року,про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім'ї позивачки. Відповідач не заперечує проти задоволення позову, зокрема і в частині вимоги позивачки стосовно розміру аліментів. Згідно ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивачка була звільнена.

Outcome: approved