Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що домоволодіння по [ADDRESS], що складалося з житлового дерев'яного будинку житловою площею 37,63 кв.м, двох сараїв, туалету, колодязя та закріпленої за ним земельної ділянки площею 495,7 кв.м, після смерті [PERSON] перейшло до матері позивача [PERSON]. У квартирі № 1 цього домоволодіння з дозволу мами проживав брат позивача [PERSON] з сім'єю, а після його смерті у 2006 році та по цей час проживають його діти [PERSON] та [PERSON]. До смерті батька матері позивача [PERSON] позивач проживала з ним в належній йому квартирі № 2, а після його смерті мати, прийнявши спадщину, стала проживати з позивачем у квартирі № 2. За час проживання матір'ю позивача до квартири № 2 було здійснено прибудову площею 33,8 кв.м. Також при житті матір'ю позивача з загальної площі, що була закріплена за домоволодінням, була виділена земельна ділянка під будівництво будинку своєму сину, брату позивача [PERSON]. При житті [PERSON] заповітом від 25 липня 2010 року заповіла позивачу земельну ділянку, що закріплена за домоволодінням. 02 квітня 2015 року державним нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0319 га, що закріплена за домоволодінням [ADDRESS]. Видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру № 2 у домоволодінні [ADDRESS], що належало померлій, нотаріусом було відмовлено через відсутність реєстрації права власності на дане домоволодіння на спадкодавця. За таких обставин позивач просить визнати право власності в порядку спадкування по закону на квартиру №2 у домоволодінні [ADDRESS], що належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається з частини житлового будинку А загальною площею 66,3 кв.м, а саме: кухні 2-1 площею 12,1 кв.м, житлової кімнати 2-2 площею 20,4 кв.м, прибудови до домоволодіння А2 загальною площею 33,8 кв.м, в тому числі комори 2-3 площею 6,4 кв.м, комори 2-4 площею 2,7 кв.м, коридору 2-5 площею 7,7 кв.м, житлової кімнати 2-6 площею 17,0 кв.м, вбиральні Г загальною площею 1,7 кв.м., криниці № 1-18,0 п/м. 28 липня 2016 року позивачем подано до суду заяву, в якій просить визнати право власності в порядку спадкування по закону на квартиру №2 у домоволодінні [ADDRESS], що належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, що складається з частини житлового будинку А загальною площею 66,3 кв.м, а саме: кухні 2-1 площею 12,1 кв.м, житлової кімнати 2-2 площею 20,4 кв.м, прибудови до домоволодіння А2 загальною площею 33,8 кв.м, в тому числі комори 2-3 площею 6,4 кв.м, комори 2-4 площею 2,7 кв.м, коридору 2-5 площею 7,7 кв.м, житлової кімнати 2-6 площею 17,0 кв.м, вбиральні Г загальною площею 1,7 кв.м., криниці № 1-18,0 п/м. Ухвалою суду від 25 квітня 2016 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено Івано-Франківську міську раду. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити . Відповідачі у судове засідання не з'явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Відповідно до положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 3). Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] зареєструвала шлюб 28 червня 1991 року з [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 6). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] після реєстрації шлюбу 06 листопада 1976 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Позивач та відповідачі проживають та зареєстровані у будинку [ADDRESS] (а.с. 8-13, 51-54). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 квітня 2015 року, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON], 1930 року народження, яка померла [INFO], є її дочка [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка) площею 0,0319 га, що знаходиться на території [ADDRESS] (а.с. 14, 108). Згідно довідки Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 09 червня 2015 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 лютого 1982 року (а.с.15-16). Листом від 24 вересня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкоємцеві (а.с. 17). Згідно Звіту про незалежну оцінку квартири загальною площею 66,3 кв.м, житловою площею 37,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], ринкова вартість даної квартири складає 360 340,00 грн. (а.с. 18-40, 111-117). [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 21 листопада 2011 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 68). Згідно листа Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, містобудівні умови і обмеження, будівельні паспорти, архітектурно-планувальні завдання та рішення на початок будівельних робіт на добудову по [ADDRESS] не видавалися (а.с. 79). [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] (а.с. 109-110). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог частини першої статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1223 Цивільного кодексу України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до норм частини п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною третьої статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності з положеннями частини другої статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], за спадкодавцем [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку житловою площею 37,63 кв.м по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 лютого 1982 року, проте оригінал свідоцтва про право власності на домоволодіння відсутній, що є підставою для визнання у судовому порядку права власності за позивачем на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Івано-Франківська міська рада про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved