Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

18 червня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якій просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до розміру ј частини всіх видів доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21.01.2012 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, це призвело до того, що вони почали проживати окремо. Донька залишилася проживати разом з матір`ю в Харкові. Позивач на теперішній час проживає в Закарпатській області в місті Виноградово. 12 жовтня 2015 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку. Відповідач після винесеного рішення одразу не звернулась до виконавчої служби з виконавчим листом про примусове стягнення аліментів з позивача, адже він у добровільному порядку сплачував аліменти, направляючи грошові перекази через свою мати - [PERSON] 07.06.2017 року за заявою відповідача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №639/8039/15-ц від 29.03.2017 року. До заяви відповідача про відкриття виконавчого провадження було додано заяву, що з 2015 року грошових переказів із зазначенням аліменти від позивача вона не отримувала, а 21 платіжне доручення на загальну суму 17 775 грн. за період з 2015-2017 р.р. де зазначено що платником є [PERSON] , рідна бабуся доньки позивача, відповідач не підтвердила що це аліменти і відповідно державним виконавцем цю суму не взято до уваги. Через це у позивача виникла немаленька сума заборгованості. На теперішній час позивач офіційної роботи не має. Розрахунок заборгованості по аліментам обчислюється виходячи з даних наданих відділом статистики де зазначено середньомісячний заробіток по району. Виходячи із суми останнього розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 54066600 розмір доходу /середня заробітна плата працівника для (Закарпатської обл. м. Виноградово) цієї місцевості становить 8 312 гривень. 1/3 частина з неї складає приблизно до 3000 грн. Позивач вважає, що оскільки обидва батьки повинні забезпечувати дитину, а також враховуючи те, що прожитковий мінімум на дитину віком від 7 років на теперішній час становить 2 118 грн., то стягувана з нього сума аліментів є занадто великою та непосильною для нього. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 20червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Призначено судове засідання. 12 липня 2019 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі посилаючись на наступні обставини. Так, позивач після народження їх спільної з відповідачем доньки фактично покинув сім`ю та не допомагав матеріально. Рішенням суду з позивача були стягнуті аліменти, однак він рішення суду в добровільному порядку не виконував. Відповідач самостійно утримувала доньку, частково допомагала мати позивача. У 2017 році відповідач звернулась до виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду. На думку відповідача, на теперішній час відсутні будь-які підстави для перегляду розміру аліментів, оскільки матеріальний або сімейний стан позивача залишається незмінним з моменту винесення рішення про стягнення аліментів, окрім того їх спільна з відповідачем донька пішла до школи, коштів на її забезпечення та нормальний розвиток не вистачає. 11 вересня 2019 року від позивача по справі надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої він зазначає, що ніколи не ухилявся від сплати аліментів. Заборгованість яка за ним обліковується виникла лише через те, що відповідач не визнала в якості аліментів ті суми, які були перераховані їй від імені матері позивача. Позивач зазначає, що на теперішній час офіційної роботи він не має, а враховуючи те, що обидва батьки зобов`язані утримувати своїх дітей він і просить суд зменшити розмір аліментів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року, клопотання представника позивача про допит свідка задоволено, вирішено допитати в якості свідка представника позивача [PERSON] . Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 18.09.2018 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 14 червня 2012 року. (а.с. 11) Після народження дитини сторони почали проживати окремо. [PERSON] залишилася проживати разом із матір`ю - [PERSON] у місті Харкові, а батько [PERSON] на теперішній час проживає у м. Виноградово, Закарпатської області. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2015 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину даного віку, починаючи з 03 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок. (а.с. 12-13) Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що з моменту народження дитини, позивач постійно допомагав відповідачу матеріально у догляді за дитиною та робив грошові перекази. У 2015-2016 роках, перекази в якості сплати аліментних зобов`язань від імені позивача здійснювала його мати [PERSON] та на всіх квитанція саме вона зазначена платником. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні свідок - мати позивача [PERSON] , яка і робила вказані перекази. У 2017 році [PERSON] - відповідач по справі звернулась до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Як вбачається з відповіді Виноградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 03.11.2017 року виконавчою службою не були прийняті до уваги платіжні документи на загальну суму 17 775, 00 грн., які в якості сплати аліментних зобов`язань переводила відповідачу по справі мати позивача. (а.с. 20-21) У зв`язку з викладеним, на теперішній час позивач має заборгованість по аліментам, яка становить 52 075, 72 грн., що підтверджується відповідним розрахунком виконавчої служби. (а.с. 25) Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що погашення цієї заборгованості є для позивача непосильним тягарем, оскільки він офіційно не працює, що підтверджується копією трудової книжки та не має постійного заробітку. (а.с. 14) Розрахунок заборгованості по аліментам обчислюється виходячи з даних наданих відділом статистики де зазначено середньомісячний заробіток по району. Виходячи із суми останнього розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 54066600 розмір доходу /середня заробітна плата працівника для (Закарпатської обл. м. Виноградово) цієї місцевості становить 8 312 гривень. 1/3 частина з неї складає приблизно до 3000 грн., яку позивач наразі і сплачує, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату аліментів за 2019 рік. (а.с. 15, 16, 17, 18, 19) Враховуючи те, що обидва батьки повинні забезпечувати дитини, а також те, що прожитковий мінімум на дитину віком від 7 років на теперішній час становить 2118 грн., позивач вважає, що стягувана з нього сума аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) є занадто великою та непосильною для нього. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача, посилаючись на те, що їх донька на теперішній час ходить до школи, відвідує різноманітні гуртки, що підтверджується відповідними довідками. Окрім того, малолітня [PERSON] часто хворіє та вона вимушена постійно звертатися за медичною допомогою. (а.с. 34, 35, 38, 39) На думку відповідача, позивач має змогу виплачувати аліменти у розмірі встановленому рішенням суду, оскільки на теперішній час він працює у Китаї, що підтверджується роздруківкою з інтернету. (а.с.36-37) В свою чергу, зазначене твердження відповідача спростовується матеріалами справи, в яких міститься Довідка Тимчасового повіреного у справах України в КНР, з якої вбачається, що [PERSON] під час його перебування в КНР протягом 2016-2019 роках неодноразово залучався до заходів, які проводились Посольством України в КНР в громадських та культурних сферах. (а.с. 62) Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час позивач по справі офіційно не працює, не має постійного доходу, за ним обліковується заборгованість по сплаті аліментів, яку він не може погасити, а також враховуючи те, що обидва батьки повинні забезпечувати свою дитину, суд приходить до висновку що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) не відповідає його матеріальному становищу, а тому позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Одночасно суд роз`яснює відповідачу по справі, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вказане не позбавляє відповідача права звернутися до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на дитину. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved