Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області, в якій просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також стягнути аліменти на їх утримання. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відносно яких не виявляє належної батьківської уваги, турботи і не підтримує їх матеріально, постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав, викладених в ньому, просила його задовольнити в повному обсязі. Прокурор позов підтримала, просила його задовольнити, з урахуванням того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків та наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Жовтневої райдержадміністрації Миколаївської області в судовому засіданні підтримала вимоги позивача, суду пояснила, що Жовтневою райдержадміністрацією Миколаївської області як органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дітей, що відповідає інтересам дитини. Вказала, що відповідач вихованням дітей не займається, матеріально їх не утримує, від виконання батьківських обов'язків ухиляється. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона виконує свої батьківські обов'язки на належному рівні, однак у зв'язку з її частими нервовими зривами вона не усвідомлювала, що залишала дітей одних дома без нагляду. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтв про народження від 22 липня 2008 року, 22 вересня 2009 року, 26 липня 2013 року, виданих Бармашівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області відповідач є матір`ю малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.14, 15, 16). Відомості про батька малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] записані у відповідності до частини 1 статті 135 СК України зі слів матері, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження і з зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 13 листопада 2009 року №00001652450, від 13 листопада 2009 року №00001652478 та від 26 липня 2013 року №00012506873, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.11, 12, 13). У відповідності до приписів частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від свої обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], згідно листа комунального закладу «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської міської ради від 04 листопада 2014 року № 03-1079, перебувають в центрі з 02 червня 2014 року по теперішній час та за весь період перебування дітей в закладі мати відвідала їх лише 29 липня 2014 року та 29 серпня 2014 року (а.с. 76). Малолітня [PERSON], [INFO], з 02 серпня 2013 року перебуває на повному державному забезпеченні в Миколаївському обласному будинку дитини та за весь час перебування дитини в закладі відповідач відвідала її вісім разів в 2013 році та десять разів в 2014 році, однак жодного разу дитині мати нічого не приносила та тривалість спілкування тривало не більше ніж півгодини, що об'єктивно підтверджується листом Миколаївського обласного будинку дитини від 06 листопада 2014 року №03-1464-04 (а.с.77). Виконкомом Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області протягом 2011-2013 років неодноразово приймались рішення про відібрання малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] у матері, відповідача [PERSON] (а.с.64, 65, 67). Однак, в зв'язку з закінченням термінів перебування малолітніх дітей відповідача у державних закладах, виконкомом Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області приймались рішення про доцільність повернення дітей до відповідача (а.с.59, 61, 69, 73). Аналізуючи рішення виконкому Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 18 квітня 2011 року №13, від 30 серпня 2011 року №45, від 28 вересня 2011 року №47, від 20 серпня 2012 року №19, від 19 липня 2013 року №15, від 16 грудня 2013 року №21, від 30 січня 2014 року, суд вважає, що відповідач не змінила ставлення до виховання та належного утримання своїх дітей. У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23 листопада 2014 року відповідач проживає в [ADDRESS], не працює, власного житла немає та живе за рахунок пенсії свого батька. В будинку антисанітарні умови проживання, в кімнатах неприємний запах, не прибрано, стіни чорні від диму, білизна та речі брудні, веранда будинку знаходиться в аварійному стані, холодильник для зберігання продуктів відсутній, будинок до опалювального сезону не готовий, вугілля та дрова відсутні, водопровід не функціонує, присадибна ділянка біля будинку не обробляється, подвір'я не огороджене (а.с.71,72). Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Бармашівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 15 вересня 2014 року №778 відповідач [PERSON], [INFO], не одружена, не працює, притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, тривалий час перебувала та перебуває під соціальним супроводом Жовтневого районного центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області (а.с.17). Відповідно до довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 від 26 листопада 2014 року №6082, відповідач [PERSON] перебуває на обліку з 19 вересня 2008 року у зв'язку з наявністю в неї психічного захворювання (а.с.54). Згідно постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2014 року, відповідач притягнута до адміністративної відповідальності та піддана адміністративному стягненню у виді попередження за частиною 1 статті 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх дітей (а.с.53). На підставі висновку Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 07 липня 2014 року №2766/01-29/27-14 відповідач не виконує батьківських обов'язків відносно своїх дітей, а тому підлягає позбавленню батьківських прав в судовому порядку, що відповідає інтересам дітей (а.с.79,80). Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] з часу останнього відібрання у неї малолітніх дітей, взагалі не усунуті причини, що були підставою для такого відібрання та не створені умови для належного виховання нею своїх дітей, відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей та ухиляється від обов'язку по їх вихованню. Згідно частини 6 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків. У відповідності до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейський суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Савіни проти України», яке 18 березня 2009 року набуло статусу остаточного, вказав, в тому числі, на необхідності з'ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. На думку суду, відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно її малолітніх дітей та вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення її батьківських прав, в даному випадку є необхідним та відповідає інтересам малолітніх, оскільки залишення дітей під опікою відповідача може мати негативні наслідки для фізичного та психоемоційного розвитку малолітніх. У відповідності до частини 2 пункту 2 статті 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Особа, позбавлена батьківських прав, згідно статті 166 СК України не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до вимог частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд враховував обставини, передбачені статтею 182 СК України. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави понесені судові витрати. Разом з тим, суд вважає за можливе роз'яснити відповідачу положення статті 169 СК України щодо права матері, позбавленої батьківських прав, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни її поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved