Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

17.11.2014р. Зачепилівського районного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та неустойки по сплаті аліментів, в якому позивач зазначає, що з відповідачем по даній справі вона перебувала у цивільному шлюбі з 2001р. по 2004р. За час спільного проживання у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. Із змісту позовної заяви вбачається, що на даний час спільний син знаходиться на утриманні позивача, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться життям дитини. Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 30.10.2008р. відповідачу було присуджено сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання їхнього сина, проте, згідно розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що станом на 31.05.2014р. загальна сума заборгованості по аліментам у відповідача складає 8382,00 грн. Тому, [PERSON] звернулася до суду з вимогою стягнути із [PERSON] на її користь заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-413 від 30.10.2008р. в сумі 8 382,00 грн. та неустойку за кожен день прострочення несплачених аліментів у розмірі 90525,60 грн., а всього стягнути 98907,60 грн.; та стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн. 15.12.2014 р. позивач надала уточнену позовну заяву в якій просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилася по виконавчому листу за № 2-413 від 30.10.2008 р. в сумі 10 096,80 грн., а також неустойку за кожен день прострочення 18 162,26 грн., а всього стягнути 28 259,06 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. При цьому надала до справи копію розрахунку заборгованості по аліментам відповідача станом на 01.10.2014р.від 10.12.2014р. №195/02-39. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, будучи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі від нього не надійшло. Враховуючи думку позивача, суд ухвалив постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи: - позовну заяву; - копію паспорту та РНОКПП [PERSON]; - копію свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 21.05.2004р.; - копія постанови ВДВС Зачепилівського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження серія ВП № 9780873 від 03.11.2008р.; - довідка Зачепилівської селищної ради №02-24/1549 від 10.11.2014 р. про склад сім'ї [PERSON]; - копія розрахунок заборгованості по аліментам відповідача станом на 01.10.2012р. від 19.06.2014р. №91/02-40; - уточнена позовна заява [PERSON] від 15.12.2014 р.; - заява [PERSON] від 17.12.2014 р.; - копію розрахунку заборгованості по аліментам відповідача станом на 01.10.2014р.від 10.12.2014р. №195/02-39 - поштові повідомлення, - вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права: - ч. 2 ст. 51 Конституції України: «Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття»; - ст. 61 Конституції України: «Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення»; - ч.1 ст.60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України»; - ч.3 ст. 61 ЦПК України: «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини»; - ч.1 ст. 196 СК України: «При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. . Суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог, враховуючи наступне. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2008р. (а.с.8) аліменти на користь позивача стягнуто з відповідача за рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 30.10.2008р. по справі №2-413. З матеріалів справи не вбачається, що дане виконавче провадження закрито, судове рішення скасовано, або існують будь - які інші обставини, що свідчили б про те, що право позивача на утримання дитини якимось чином повторно порушено та підлягає новому захисту. Так як рішення суду про стягнення аліментів з відповідача від 30.10.2008р. є чинним, а виконавче провадження, відкрите на виконання цього рішення, триваючим. З розрахунків заборгованості, доданих позивачем до матеріалів справи (а.с.10, 11, 26) вбачається, що заборгованість відповідача станом на 01.12.2014р. складає 586,50 грн., станом на 01.10.2011р. 10796,52 грн. А станом на 01.12.2014р. визначається за даними розрахунку відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам відповідача станом на 01.10.2014р.від 10.12.2014р. №195/02-39 як залишок станом на 01.10.2012р. плюс сума нарахованих аліментів за період жовтень 2010 - листопад 2014р. мінус сума сплачених аліментів за період жовтень 2010 - листопад 2014р. Таким чином заборгованість станом на 01.12.2014р. складає: 5868,50 + 9678,30 - 5450,00 = 10096,80 грн. Отже, в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 10096,80 грн. позивачу слід відмовити. Враховуючи на те, що відповідач здійснює щомісячні платежі, доказів звернення позивача до суду або правоохоронних органів з питань неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків по сплаті аліментів у справі немає, суд критично ставиться до твердження позивача про те, що відповідач умисно вчиняє винні дії щодо несплати заборгованості з аліментів. Суд, за таких обставин, вважає за необхідним мати беззаперечні докази вини відповідача у неповній сплаті аліментів, як це передбачено ч. 1 ст. 196 СК України. Однак, позивачем таких доказів не надано. Тому, суд вважає за необхідне відмовити і в частині позовних вимог щодо стягнення пені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed