Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

19.11.20 р. до суду надійшла вказана вище позовна заява, відповідачами у якій зазначено [PERSON] та [PERSON] .. Позивач просить стягнути на його користь з відповідачів у солідарному порядку 10 672 грн, 11 коп. заборгованості по оплаті за надані житлово - комунальні послуги, що виникла за станом на 01.05.19 р. за період з квітня 2018 р. по квітень 2019 р., судові витрати у справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він надає послуги з теплопостачання у кв. [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідачі. Між сторонами укладено договір № 1/3 636 від 01.07.15 р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що є чинним. Покликаючись на п. 2 ч. 1, ст. ст. 5, 7, 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 1 п. 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою КМ України № 630 від 21.07.05 р., ст. ст. 11, 526 ЦК України, зазначає, що нарахування за послуги з централізованого опалення (далі - ЦО) вказаної вище квартири провадилось за показами теплового лічильника, встановленого у житловому будинку [ADDRESS] , у опалювальний період - з вартості 1 Гкал пропорційно опалювальній площі приміщення - 58 кв. м. у спірному періоді (п. 12 Правил). Однак відповідачі свої зобов`язання по оплаті за житлово - комунальні послуги належно не виконали і за станом на 01.05.19 р. виникла заборгованість в сумі 10 672 грн, 11 коп. за період з квітня 2018 р. по квітень 2019 р. включно. Відповідачі не реагують на його неодноразові нагадування про необхідність погашення боргу. Зазначає, що несвоєчасні розрахунки споживачів за теплову енергію призводять до неможливості оплати ним як держпідприємством за спожиті обсяги енергоресурсів /газ, електроенергію/, податків до бюджету, що ставить під загрозу нормальну його діяльність по наданню якісних послуг споживачам; може спричинити надзвичайно кризову ситуацію в життєдіяльності м. Ковеля Волинської області. У травні 2019 р. він звернувся до Ковельського міськрайсуду Волинської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 10 672 грн, 11 коп., за якою 20.06.19 р. було видано судовий наказ про стягнення такої заборгованості та судових витрат в сумі 192 грн, 10 коп.. Однак 14.08.20 р. у справі № 159/2 945/19 Ковельським міськрайсудом Волинської області було постановлено ухвалу про скасування такого судового наказу. Просить позов задовольнити. За ухвалою суду від 18.12.20 р. провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження. Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач [PERSON] отримала під розпис 04.01.21 р., а відповідач [PERSON] - 18.01.21 р.. За ухвалою суду від 16.01.21 р. суд перейшов до розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження (усного). За ухвалою суду від 18.01.21 р. судом виправлено описки у вказаній вище ухвалі суду від 16.01.21 р.. 13.01.21 р. відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, обгрунтований тим, що позову вона не визнає у повному обсязі. Вона є власником вказаної вище квартири за договором купівлі - продажу від 14.11.2 000 р..01.07.15 р. нею було укладено з позивачем договір № 1/3 636 від 01.07.15 р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Так як вказана вище квартира розташована на 5 - му поверсі будинку, у якому відсутнє технічне горище, тому у холодну пору року багато тепла виводиться через стелю, що є одночасно покрівлею; опалення квартири має бути більш інтенсивнішим. Якість послуг позивача її не влаштовує, так як надто низькою є температура приладів опалення і температура повітря у квартирі протягом багатьох опалювальних сезонів. Вартість послуг опалення, первинним енергоносієм для якого позивач використовує значно дешевші порівняно з газом дрова за ціною газу, є завищеною. Її звернення до позивача з вимогою надання послуг належної якості, припинення неналежного постачання тепла залишились без реагування. Покликаючись на ч. 3 ст. 538 ЦК України, зазначає, що вона відмовилась від виконання зобов`язання за договором з огляду на неякісність послуг позивача. Інший відповідач у справі є її сином і не є співвласником вказаної вище квартири, стороною договору, а у спірному періоді - являвся неповнолітнім. Покликаючись на ст. 32 ЦК України, ч. 3 ст. 156 ЖК України, зазначає, що він є неналежним відповідачем у справі. Нещодавно їй стало відомо, що з дозволу та вказівки позивача мешканцем кв. № 22 у цьому ж будинку [PERSON] здійснюється недопустиме технічне втручання у внутрішньо будинкову мережу ЦО, а саме: регулювання потоку теплоносія за допомогою запірної арматури будинку, наслідком чого є нерівномірне нагрівання приладів опалення різних квартир. До її ж квартири сповільнений теплоносій доходить надміру охолодженим. Позивач має довести свої вимоги належними та допустимими доказами. Розрахунковий лист не є власне розрахунком боргу, не має належних підписів і не відповідає вимогам до оформлення документа. Просить у задоволенні позову відмовити. 13.01.21 р. відповідач [PERSON] також подав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами він отримав 31.12.20 р.. Відзив на позов обгрунтований тим, що позову він не визнає у повному обсязі. Він не є стороною договору, так як такий було укладено тоді, коли він був непоанолітнім. Він також не є власником чи співвласником вказаної вище квартири, а у спірний період був неповнолітнім. Просить у задоволенні позову у його частині, закладеній до нього, відмовити. Копію відзиву відповідача [PERSON] на позовну заяву позивач отримав під розпис 21.01.21 р., а копію відзиву відповідача [PERSON] - 18.01.21 р.. 27.01.21 р. (з порушенням строків, встановлених ухвалою суду про відкриття провадження у справі) до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, що судом до уваги при вирішенні спору не приймається як така, що подана невчасно. Відповідно, до уваги суд не приймає і подальші заперечення відповідача [PERSON] на відповідь позивача на відзив на позовну заяву. 01.03.21 р. до суду надійшла заява представника позивача про зміну позовних вимог, у якій, з обгрунтуванням, аналогічним змісту позовної заяви, позивач обґрунтовує ті ж свої вимоги, однак, лише до одного відповідача - [PERSON] , погодившись з доводами відзивів на позовну заяву про те, що відповідач [PERSON] не може бути відповідачем у справі. 27.04.21 р. представником позивача подано суду заяву про залишення без розгляду його позовних вимог в частині, що закладені до відповідача [PERSON] .. За ухвалою суду від 27.04.21 р. позовна заява в частині вимог, закладених до відповідача [PERSON] , залишена без розгляду. У судовому засіданні представники позивача позов, кожна зокрема, підтримали у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві з врахуванням зміни позовних вимог в частині суб`єктного складу сторони відповідачів; надано суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви; просять позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позову не визнала у повному обсязі та надала суду пояснення, аналогічні доводам відзиву на позовну заяву. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов`язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до копії договору дарування від 18.11.96 р., копії реєстраційного посвідчення серії [NUMBER] , виданого Волинським облбюро техінвентаризації; копії договору купівлі - продажу квартири від 14.11.2 000 р., відповідач [PERSON] стала власником цілої кв. [ADDRESS] . Як слідує з копії договору № 1 - 3 636 від 01.07.15 р. про надання послуг з централізованого палення та постачання гарячої води, такий було укладено між позивачем та відповідачем [PERSON] щодо надання послуг для цього відповідача за адресою вказаної вище квартири. Відповідач [PERSON] не заперечила у судовому засіданні, що опалення її квартири проводиться позивачем засобом надання житлово - комунальних послуг. Відповідно до змісту ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово - комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідач [PERSON] не заперечила у судовому засіданні факту надання позивачем їй (за адресою вказаної вище квартири) житлово - комунальних послуг у спірному періоді. За положеннями ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином згідно із зазначеними вище нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово - комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до ст. ст. 150, 156 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 1 п. 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» до житлово - комунальних (комунальних) послуг належать централізоване постачання гарячої води та централізоване опалення. Відповідно до ч. 3 ст. 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як показала 12.02.21 р. свідок [PERSON] у будинку, у якому розташована квартира відповідача [PERSON] , вона проживає з 2013 р.. У квартирі відповідача [PERSON] вона ніколи не була і яка там температура, їх не відомо, але остання скаржиться на недостатнє опалення квартири. Котельнею, що опалює будинок, у якому розташована квартира відповідача [PERSON] , для нагрівання теплоносія використовуються дрова, брикети, як це вона спостерігає протягом останніх 3 - х років. Крім того мешканець цього ж будинку [PERSON] за вказівкою позивача, а також - представники позивача - здійснюють незаконне регулювання потоку теплоносія у будинку, що вона побачила особисто у грудні 2020 р.; про що тоді ж вона повідомила відповідача [PERSON] та надала останній наявні у неї таблиці з даними щодо величин потоку теплоносія у будинку. Аналізуючи показання цього свідка, суд враховує, що вони не стосуються спірного періоду та свідкові зі слів відповідача відомо про незадоволення останньою якістю послуг позивача. Не заперечуючи факту надання позивачем їй (у її квартиру) житлово - комунальних послуг з централізованого постачання гарячої води та ЦО у спірному періоді, відповідач [PERSON] , разом з тим зазначає, що якість таких послуг позивача її не влаштовує та, крім того, вона нещодавно дізналась про протиправне, на її думку, регулювання потоку теплоносія у будинку з відома позивача за допомогою запірного пристрою внутрішньобудинкової мережі ЦО, що свідчить про неякісність послуг позивача. Свідки [PERSON] та [PERSON] у суді, відповідно, 27.04.21 р., 21.05.21 р. підтвердили, що таке регулювання потоку теплоносія у будинку здійснюється тривалий час згідно з температурним графіком, затвердженим позивачем. Однак суд враховує, що відповідно до п. п. 33 - 39 Правил, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім`я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття. Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов`язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг. Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт - претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт - претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт - претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта - претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт - претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів - претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт - претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті - претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. Відповідачем [PERSON] не надано суду доказів про ініціювання нею такого характеру звернення до позивача з приводу складання відповідного акта, про складання відповідного акта за положеннями Правил, що свідчив би про неналежне надання або ненадання послуг виконавцем їй як споживачеві у спірний період та такий акт, як встановлено судом, не складався. Згідно із ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», - місцева (розподільча) теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Відповідно до змісту п. 22 Правил, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення ЦО до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином позивач виконує свої зобов`язання щодо надання послуг ЦО відповідачеві [PERSON] , а остання зобов`язана оплачувати надані послуги. Зазначена вище правова позиція висловлена ВС України у справі № 6 - 1706цс15 і відповідно до вимог ст. 360 - 7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Тому хоча відповідач [PERSON] і доводить до відома суду, що якість послуг позивача її не влаштовує, суд враховує, що це не є встановленням факту неналежного надання або ненадання послуг позивачем як виконавцем їй як споживачеві у спірний період. За даними розрахункового листа про розрахунок суми боргу, між позивачем та відповідачем [PERSON] склались та існують договірні правовідносини, за якими позивач як теплопостачальна організація надає відповідачеві [PERSON] як споживачеві послуги з ЦО постачання гарячої води, а остання має обов`язок своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами, за встановленими тарифами, у строки та на умовах, встановлених чинним законодавством, щодо вказаної вище квартири, власником якої вона є. Нарахування проводяться позивачем на 2 - х осіб, на площу квартири 58 кв. м.. З матеріалів справи слідує, що заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за вказаний вище спірний період включно, дійсно, становить 10 672 грн, 11 коп., та відповідачем [PERSON] не спростовано наданням доказів про оплату за послуги позивача у спірний період тощо, а тому вказану суму заборгованості слід стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму вказаної вище заборгованості. З відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати у справі у загальній сумі 2 102 грн, з врахуванням того, що за ухвалою судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 14.08.20 р. у справі № 159/2 9454/19 провадження № 2 - с/159/18/20 за заявою [PERSON] про скасування судового наказу, виданого за заявою ПТМ «Ковельтепло» про видачу судового наказу про стягнення з неї заборгованості за надані послуги в сумі 10 672 грн, 11 коп., що подавалась до суду позивачем із сплатою судового збору, було скасовано відповідний судовий наказ, виданий 20.06.19 р. у справі № 159/2 945/19 провадження № 2 - н/159/148/19. На підставі викладеного та

Outcome: approved