Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

18.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, що навчається, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ним двадцятитрирічного віку, у разі навчання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що його батьки - [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.03.2000 року. Від шлюбу [INFO] народився він. За рішенням Шаргородського районного суду від 22.10.1999 року на його утримання з відповідача було стягнуто аліменти. Після закінчення школи він вступив та продовжує навчатися у Вінницькому національному технічному університеті - інституті електроенергетики та електромеханіки, є студентом ІІ курсу. Аліменти відповідач сплачував до його повноліття, а в квітні 2014 року було закінчено стягнення аліментів з відповідача. Він навчається на денній формі навчання, знаходиться на утриманні матері, якій одній важко його утримувати, а відповідач добровільно надавати допомогу на його утримання не бажає. Тому він змушений звернутися з позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, відповідно до заяви від 14.10.2014 року (а.с.31), просить розгляд справи проводити у його відсутності, посилаючись на неможливість прибути в судове засідання у зв'язку із навчальним процесом. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, 23.09.2014 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо його задоволення (а.с.19). В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, тому перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, у зв'язку із чим суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.3) та свідоцтвами про розірвання шлюбу і одруження матері позивача (а.с.4, 11). Позивач [PERSON], [INFO], на даний час є повнолітнім, що підтверджується його паспортом та свідоцтвом про народження (а.с.2-3). Повнолітній син відповідача - [PERSON], [INFO], навчається на ІІ курсі денного навчання в Інституті електроенергетики та електромеханіки Вінницького національного технічного університету з терміном навчання до 30.06.2017 року, що підтверджується довідкою закладу освіти від 10.09.2014 року за №84 (а.с.10), а також визнається та не заперечується відповідачем, оскільки останній зазначив у своїй заяві до суду, що позов [PERSON] визнає. Повнолітній син відповідача, який продовжує навчання, відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. На утримання сина відповідач сплачував аліменти за рішенням Шаргородського районного суду від 22.10.1999 року, сстягнення аліментів припинено у зв'язку із досягнення позивачем повноліття, що підтверджується виконавчим листом та постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2014 року (а.с.5-7). Починаючи з квітня 2014 року, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку із чим останній знаходиться на утриманні матері - [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Гибалівської сільської ради від 13.05.2014 року за №798 (а.с.9), оскільки не працює у зв'язку з тим, що навчається на денній формі навчання. Таким чином, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а навчається на денній формі навчання. Судом також встановлено, що відповідач щодо задоволення позову [PERSON] не заперечує (а.с.19), тобто згоден і має змогу сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином двадцятитрирічного віку у разі навчання. Також, судом встановлено, що відповідач є інвалідом ІІІ групи - інвалідом армії та отримує пенсію в УПФУ у Шаргородському районі (а.с.20). Відтак, суд вважає, що [PERSON], як батько повнолітнього [PERSON] не позбавлений можливості матеріально забезпечувати на рівні з матір'ю повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання сина, оскільки, як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, весь обсяг обов'язків, пов'язаних з його утриманням, покладено на [PERSON], матір позивача, з якою проживає останній (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що відповідач з квітня 2014 року ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина - [PERSON], який продовжує навчання. Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, так як отримує пенсію по інвалідності та визнає позовні вимоги, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина - [PERSON], який продовжує навчання і у зв'язку із цим потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановленому судом факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 182, 183, 191, 199, 200 СК України. Так, ст.ст.199, 200 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Статтями 182, 191 СК України, передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Оскільки право повнолітнього сина відповідача - [PERSON], який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved