Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

18 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13 квітня 2016 року між ними укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 2. Зазначає, що від шлюбу з відповідачем спільних дітей не мають. Посилається на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. За короткий час спільного проживання стало зрозуміло, що у них різні характери, погляди на життя, також відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання та поваги. Їх шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились з вересня 2016 року і вони разом як чоловік та жінка не проживають. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу разом звернутись до державного органу реєстрації актів цивільного стану для подачі заяви про розірвання шлюбу, але відповідач відмовлявся. 20 жовтня 2016 року позивач вже письмово звернулась до відповідача для подачі спільної заяви про розірвання шлюбу до органів Софіївського ДРАЦС Дніпропетровської області. Однак відповідач до органів ДРАЦС не зявився. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна яке їх спільною власністю немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON], у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача та належне повідомлення відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 квітня 2016 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Актовий запис № 2, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І -КИ № 331033 від 13.04.2016 року (а.с. 3). Відповідно до довідки Девладівської сільської ради Софіївського району [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом із нею зареєстровані: чоловік [PERSON], та донька: [PERSON] (а.с. 6). 20 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача з листом про подачу спільної заяви про розірвання шлюбу до органів ДРАЦС (а.с. 5). Однак відповідач не зявився до відділу ДРАЦС. Судом враховується, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, \~збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання\~\~шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір відновлення дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку про необхідність відновлення прізвище позивачу «Петрухіна».

Outcome: approved