Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

19.01.2018 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з останнього на її користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. В обгрунтування своїх вимог посилається, що від шлюбних відносин у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем, а відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у звязку з чим позивач разом з дитиною знаходяться у скрутному матеріальному становищі, хоча відповідач є здоровим та працездатним чоловіком. Позивач в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву про проведення судового засідання без своєї участі, позов підтримала, просила задовольнити, та ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою позивача, та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 20.09.2005 року, та 08.01.2009 року в них народилась донька [PERSON] Позивач разом з дитиною мешкають та зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідач кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини у добровільному порядку не надає. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд враховує, те, що відповідач інших аліментних зобовязань немає, є здоровим та працездатним чоловіком, а тому за таких обставин, суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved