Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

18.11.2020 року до Баранівського районного суду звернувся [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини. Заявлений позов обґрунтовувався тим, що 23 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року по цивільній справі № 753/16774/17, шлюб між ними було розірвано. Після розлучення\~ [PERSON] та\~її батьки\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] зареєстровані\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~перешкоджають у\~здійсненні позивачем\~батьківських обов`язків, що підтверджено відповіддю Національної поліції в Житомирській області Баранівського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції. З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач наполягав на задоволенні позову, просив суд надати йому можливість бачитися більше часу із сином, оскільки бачитися у присутності матері дві години на тиждень не достатньо для гармонійного розвитку дитини. Пояснив, що після останньої зустрічі зі сином, останній почав цікавитися ним та запитувати як його звати, а тому все зробить для того щоб син ним пишався. Щодо ДТП у 2014 році, то пояснив, що то було давно і зараз у нього великий водійський стаж, а тому може забирати сина додому. Крім того, попросив вибачення у відповідачки за свою нетактовну поведінку та за неетичні образливі слова в її сторону, бо справді був у розпачі та не міг контролювати свої емоції та поведінку. Представник позивача наполягала на задоволенні позову. При цьому, звертала увагу суду на гарну характеристику [PERSON] , який не перебуває у лікаря нарколога чи психіатра, спиртними напоями не зловживає, працює, при цьому надала до суду письмові дебати. Відповідачка заперечувала щодо задоволення позову. Крім того, подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заявлений позов вважала безпідставним, адже вона не перешкоджала бачитися позивачу із сином. Такі побачення відбувалися виключно у її присутності. До того ж зауважила на тому, що [PERSON] тривалий час не сплачував аліменти, постійно ображав її по телефону, у смс-повідомленнях та при зустрічах з дитиною. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні підтримав думку відповідачки. Представник третьої особи служби у справах дітей Баранівської міської ради Лисюк Г.В. в судовому засіданні підтримала висновок служби у справах дітей Баранівської міської ради в частині побачень батька з дитиною у присутності матері. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації розгляд справи просила здійснювати без участі їхнього представника. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно\~ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що позивач є батьком, а відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Баранівської міської ради від 26.06.2018 №148 було встановлено порядок побачень позивача із сином. (а.с. 15). При цьому, позивач зазначає, що відповідач перешкоджає йому бачитися із дитиною. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВРУ. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13). Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Згідно ч.2 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Положенням ч.1 ст.159\~СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Статтею 81\~ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п.27 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Із службової характеристики наданої т.в.о. начальника Відділу забезпечення досудового слідства СБ України [PERSON] гарно характеризується, судимостей немає, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», подяки за сумлінне виконання службових обов`язків (а.с. 16, 19, 54, 56, 57, 59- 61) Згідно повідомлення «Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а.с. 18). Наркологічні та психіатричні протипоказання до виконання роботи зі зброєю не виявлені ( а.с. 55, 58) Згідно акту обстеження умов проживання від 18.12.2020 службою у справах дітей та сім`ї проведено огляд квартири за адресою: [ADDRESS] де зареєстрований та проживає [PERSON] . На момент проведення огляду квартира мала задовільний санітарногігіжнічний стан, булла чистою та охайною. Окрім позивача у квартирі проживають: бабуся та дідусь (а.с. 76). Із довідки фінансово-економічного управління СБУ від 30.11.2020 вбачається, що [PERSON] немає заборгованості по аліментах та сплачує 1/3 від свого доходу щомісячно (а.с. 53) З викладеного вбачається, що позивач гарно характеризується, відсутні шкідливі звички та забезпечений належним житлом. При цьому, суд звертає увагу на складні взаємовідносини між позивачем і відповідачем, наявність особистих претензій між ними, що підтверджувалося в судовому засіданні як позивачем так і відповідачем, а також повідомленням Баранівського ВП Новоград Волинського ВП ГУНП в Житомирській області було розглянуто звернення [PERSON] щодо конфлікту між ним та [PERSON] та ухвалою Баранівського районного суду від 31.08.2020 про зобовязання внесення відомостей до ЄРДР за заявою [PERSON] (а.с. 14,17, 40, 115). Аналогічні покази у судовому засіданні надала свідок [PERSON] , яка вказала на складні взаємовідносини між позивачем та відповідачем. Крім того зазначила, що дитина не взмозі тривалий час перебувати без мами. Також пояснила суду те, що на її думку позивач зловживає наркотичними засобами. Що стосується побачень з дитиною зауважила те, що ні вона, ні її донька не перешкоджає позивачу бачитися з дитиною. Вказаний фактор не відображається ставленням позивача до сина, адже у суду відсутність будь-які факти, що свідчили б про негативний вплив позивача на фізичний, психологічний стан та розвиток дитини. Однак, суд не може залишити без уваги вік дитини та висновок служби у справах дітей Баранівської міської ради від 08.02.2021 № 33, яка вважає за доцільне зобов`язати позивача та відповідача дотримуватися та виконувати рішення виконавчого комітету Баранівської міської ради від 26.06.2018 №148 Про участь батька у вихованні дитини», так як воно найбільше відповідає інтересам дитни на даний час, чи в інший спосіб чи час, за умови пристуності матері (а.с. 12, 146). На думку суду, у ситуації, що склалася, малолітній дитині, яка постійно проживає з матір`ю та має міцні соціальні зв`язки з останньою, буде вкрай важко адаптуватися до постійних тривалих переїздів із м Баранівка до м Києва. Крім того, суд вважає, що в результаті відсутності тривалого спілкування між батьком та дитиною, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, могли порушитися соціальні зв`язки між останніми, для відновлення яких необхідний час та зусилля не лише позивача, а й відповідача, адже особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтересів дитини. Взявши до уваги вищевикладене, суд на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, зважаючи на вищевикладені аргументи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню шляхом забезпечення зустрічей батька з дитиною за її місцем проживання у присутності матері протягом двох років з дня набрання рішення суду законної сили. Таке рішення на думку суду, буде найбільше відповідати інтересам малолітньої дитини, яка у віці повних чотирьох років має ще вкрай вразливий психоемоційний стан. До того ж, аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. В той же час суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача щодо його участі у спілкуванні та вихованні сина шляхом забирання дитини з гуртків, інших занять та дитячого садка може тільки батько з обов`язковим повідомленням про це матір дитини по телевону. Оскільки такі зустрічі, на думку суду, для забезпечення рівноваги участі кожного з батьків у вихованні дитини та дотримання інтересів дитини повинні бути кожного разу узгоджуватися між сторонами за взаємною згодою. Більш того, позивачем не надано грунтовних доказів того, що він зможе за необхідності щодня приїздити з Києва, працюючи офіційно, забирати дитину із школи, дитячого садка, тощо, а також те, що у нього в користуванні є автомобіль. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про зустріч батька з дитиною за місцем проживання останньої та за обов`язковою участю матері протягом двох років з дня набрання рішенням суду законної сили, підстав для задоволення решти позовних вимог суд не вбачає. До такого рішення суд дійшов з урахуванням викладеного, а також зважаючи на те, що решта позовних вимог стосується зустрічей батька за його місцем проживання та без присутності матері. При цьому, суд враховує та роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних.

Outcome: partial