Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

18.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 07.06.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. На думку позивача, відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини з 23.06.2015 року, в звязку з чим змушена звернутися до суду. Зазначає, що відповідач не виплачує аліменти на утриманні інших дітей, на даний час знаходиться в зоні проведення бойових дій, де отримує середній заробіток в сумі 5000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позов, просила стягнути з відповідача аліменти у визначеному нею розмірі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Пояснила, що з 23.06.2015 року відповідач перестав надавати регулярну матеріальну допомогу, тому змушена була звернутися до суду із вказаним позовом, щоб мати впевненість про отримання щомісяця визначеної судом суми коштів на утримання неповнолітнього сина. Відповідач спочатку заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що перебуває з позивачем в зареєстрованому шлюбі, тому і так зобовязаний надавати сину матеріальну допомогу. Вказав, що з 28.08.2014 року перебував в зоні проведення Антитерористичної операції, звільнений в запас 11.09.2015 року. Весь час в залежності від суми отриманої заробітної плати надавав сімї матеріальну допомогу, але потім захворів. З 14.09.2015 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні з діагнозом правостороння очагова пневмонія. Вважає, що до серпня 2015 року виконував свій обовязок по утриманню неповнолітнього сина щодо матеріального забезпечення, доки не ліг в лікарню на лікування. В ході судового засідання відповідач визнав позов, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у визначеному позивачем розмірі, оскільки зрозумів, що обставини перебування сторін в зареєстрованому шлюбі не можуть бути підставою для відмови у позові. Підтвердив, що син дійсно з 28.08.2014 року проживає разом з позивачем за іншою адресою. Зазначив, що після лікування буде надавати необхідну допомогу в більшому розмірі та постарається відновити сімейні відносини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2014 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 225822, виданого 07.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барвінківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 38. (а.с.9) Від спільного життя в сім'ї росте неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 408388, виданого 15.04.2015 року виконавчим комітетом Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис № 01, в якому батьками дитини значаться сторони у справі. (а.с.8) Ст.180 СК України зобовязує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, з урахуванням положень ч.2 ст.181 СК України може брати участь у її утриманні в грошовій (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається зі змісту довідки № 02-26/229 від 06.08.2015 року, наданої виконавчим комітетом Сидоренківської сільської ради Валківського району Харківської області, неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю - позивачем у справі, за адресою: вул. Горовівка, 1, с. Сидоренкове Валківського району Харківської області, та знаходиться на її утриманні. (а.с.3) В судовому засіданні позивач підтвердила, що після реєстрації шлюбу сторони проживали в житловому будинку разом з батьками відповідача. 28.08.2014 року вона переїхала проживати до своїх батьків, оскільки відповідач на той час був мобілізований в зону АТО, а його батьки фактично вигнали її з будинку. Народжувала сина самостійно. Відповідач надавав матеріальну допомогу на дитину до 23.06.2015 року, про що свідчить банківський рахунок. Вірить, що він буде надавати матеріальну допомогу, але хоче бути впевнена, що ця допомога буде мати постійний характер. Зазначила, що на даний час не має змогу працювати, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Батьки надають допомогу, але її не хватає для забезпечення всіх необхідних потреб дитини. Відповідач не заперечував, що дитина проживає з позивачем за іншою адресою. Пояснив, що на даний час всі кошти йдуть на його лікування, але в подальшому влаштується на роботу та буде надавати постійну матеріальну допомогу. Разом з тим, доказів, які б свідчили про стан його здоровя та про відповідні витрати, які б надавали можливість суду врахувати цю обставину при визначенні розміру аліментів, суду не надано. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, що не позбавляє сторони у майбутньому звернутися до суду з позовом про зміну порядку стягнення і розміру аліментів. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved