Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохала стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до моменту закінчення навчання 30.06.2018 року. Посилалася на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-КЕ № 080635 від 26 листопада 2001 року видане відділом РАГС Глобинського районного управління юстиції розірваний. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В даний час дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. З 1 вересня 2014 року дочка навчається на другому курсі денного відділення Кременчуцького національного університету імені [PERSON]. До судового засідання позивач [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з аналогічною заявою, заявлені позовні вимоги визнає, заперечень проти задоволення позову не має. Третя особа [PERSON] звернувся до суду з аналогічною заявою, заперечень проти задоволення позову не має. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за\~ наявності\~ для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує\~ права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті\~ визнання\~ відповідачем\~ позову\~ і\~ продовжує\~ судовий\~ розгляд.\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина народжена в шлюбі [PERSON] та [PERSON], який 07.11.2001 року було розірвано. Своє батьківство щодо дитини відповідач не оспорює. Згідно довідки № 588 від 20.11.2015 року, виданої Кременчуцьким національним університетом імені [PERSON], [PERSON] навчається на денному відділенні Кременчуцького національного університету імені [PERSON] з 01 вересня 2014 року, дата завершення навчання 30 червня 2018 року. [PERSON] повністю знаходиться на утриманні матері, самостійного заробітку не має. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до довідки про доходи виданої ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» № 2061 від 23 грудня 2015 року [PERSON], з 19.06.2012 року до теперішнього часу дійсно працює в ТОВ «Глобинський м»ясокомбінат» на посаді Ковбасний-формув.від./Оператор лінії у виробництві харчової продукції та отримує заробітну плату, проте добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється. Враховуючи наведене, суд вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, що навчається в розмірі 1\\4 частки від усіх видів його заробітку (доходів). Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі названої норми суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved