Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

18 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначає, що 03 жовтня 2016 року Завидчанською сільською радою, Радехівського району, Львівської області, зареєстровано шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 03. Подружжя має неповнолітню доньку, яка проживає з матір`ю. Подружні відносини між сторонами не склалися, оскільки відповідач після одруження перебував переважно за межами України. Позивачці було відомо, що він зраджував подружню вірність. Протягом останніх двох років вони разом не проживають, шлюб фактично розпався, оскільки відповідач жив у фактичному шлюбі з іншою жінкою. В даний час позивач переконалася, що примирення між ними є неможливим. Просить розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] , зареєстрований 03 жовтня 2016 року Завидчанською сільською радою Радехівського району Львівської області, актовий запис № 03 (а.с.3). У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити та справу слухати без її участі та не стягувати із відповідача судовий збір (а.с.16). Відповідач в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.17). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано 03 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Завидчанської сільської ради Радехівського району Львівської області, актовий запис №03, згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданим 03 жовтня 2016 року (а.с.6). Під час перебування у даному шлюбі у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Сторони подружніх стосунків не підтримують, їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Причинами розпаду сім`ї є відчуження один від одного, відсутність взаєморозуміння. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, який виявив прояв з власної ініціативи, з поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Узагальнюючи наведене, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Outcome: approved