Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

18.01.2021р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 01.07.2020р. між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого він надав в борг відповідачці 7500 доларів США, зі строком повернення до 31.12.2020р. та зі сплатою щомісяця процентів за користування грошовими коштами в розмірі 5% чи 375,00 доларів США, що становить за 6 місяців 2250 доларів США. Такий договір укладений в письмовому вигляді шляхом написання відповідачкою розписки. Разом з тим, відповідачка в обумовлений в договорі строк своє зобов`язання щодо повернення позики не виконала, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики від 01.07.2020р. в загальному розмірі 9750 доларів США, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2735,00грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1650,00грн. Ухвалою суду від 19.01.2021р. задоволена заява позивача [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності відповідачці [PERSON] . Ухвалою суду від 22.01.2021р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.02.2021р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мєдвєдєва А.В. позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просять його задовольнити. Представник позивача суду пояснила, що між сторонами виникли саме відносини позики. Розписку відповідачка написала власноруч і цього в судовому засіданні не заперечувала. Наявність розписки підтверджує не тільки факт укладання договору, а й факт передачі грошових коштів. Крім того, наявність оригіналу розписку у позивача свідчить про те, що борг не повернутий. Сторони не укладали жодних інших договорів, в т.ч. на забезпечення виконання зобов`язань відповідачки з повернення позики, зокрема, застави гаражу. Також між сторони не домовлялись про передачу позивачу гаражу в рахунок виконання зобов`язання відповідачки з повернення позики. Доводи відповідачки та її представника щодо наявності між сторонами інших правовідносин нічим не підтверджені. Позивач [PERSON] додатково суду пояснив, що вони з відповідачкою є сусідами. Відповідачка неодноразово зверталась до нього з приводу запозичення грошей, повертала вчасно. В липні 2020р. вона попросила позичити їй 7500 доларів США на півроку. Він погодився і передав їй ці кошти саме в доларах, а не гривні. Вона власноруч написала йому розписку. Він був присутній під час її складання і надавав відповідачці свої дані для їх зазначення в розписці. Також вони домовились, що позика надається під проценти - 5%. Відповідачка не заперечувала проти цього. В установлений строк гроші вона не повернула, тому він звернувся до суду. З приводу гаражу, то в листопаді 2020р. відповідачка звернулась до нього знов з приводу позики - просила 1,5тис. доларів США. Оскільки вона вже мала значний борг, він не погодився. Тоді вона запропонувала купити у неї металевий гараж в гаражному кооперативі за ці 1,5 тис. доларів США і він погодився. Розписки за це вони не писали, будь-яких договорів не складали. Вони разом їздили до голови кооперативу і писали заяви на переоформлення гаражу. Відповідачка вийшла з членів кооперативу, а його прийняли. Але він гаражем не користується, оскільки відповідачка не передала йому ключі. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Слєсарь О.В. в судовому засіданні позов не визнали повністю і просять в його задоволенні відмовити. Представник відповідача суду пояснив, що фактично між сторонами було укладено договір купівлі-продажу гаражу в ГК «Авторута-24» і вказану суму грошових коштів відповідачка отримала в рахунок оплати вартості такого гаражу. В той же час, позивач наполягав на написанні нею саме такої розписки і вона її написала. На даний час позивач користується гаражем. Тому стягнення з відповідачки грошових коштів є безпідставним. З приводу визнання договору позики, який оформлений розпискою, недійсним з будь-яких підстав відповідачка до суду не зверталась. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні додатково пояснила, що раніше в 2019р. вона позичила у відповідача грошові кошти в сумі 198 тис.грн., які і повернула 01.07.2020р. Однак [PERSON] сказав, що вона повинна йому сплатити ще проценти за користування цими грошовими коштами, чого вона не заперечувала. Гарантуючи сплату цих процентів. Вона на вимогу [PERSON] власноруч написала йому 01.07.2020р. розписку. Але в цей день вона в нього в борг гроші в сумі 7500 доларів США не брала і про такий розмір процентів вони не домовлялись. Чому про це вона зазначила в розписці пояснити не може. Так вимагав позивач. Гроші, які вона позичала у нього раніше, вона повернула. Не сплатила лише проценти в розмірі 10тис.грн., в не ту суму, що зазначає позивач. Саме в забезпечення сплати цих процентів вона надала позивачу можливість тимчасово користуватись її гаражем в гаражному кооперативі. Вони їздили до голови кооперативу і писали заяви про переоформлення гаражу, але з членів кооперативу вона не виходила, [PERSON] - не входив. Гараж у неї приватизований і належить на праві власності саме їй. Позивач прав на цей гараж немає і користується ним незаконно. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зі змісту ст.3,6,627,629 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст.639 ЦК Уураїни). Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Отже, системний аналіз вказаних норм чинного законодавства вказує на те, що договір позики на суму, яка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, обов`язково укладається у письмовій формі. На підтвердження факту укладання такого договору можуть бути надані розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, договір позики є реальним, тобто укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, тому письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.07.2019р., справа 524/4946/16-ц. Суд встановив, що 01.07.2020р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідачка [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 7500 доларів США, зі сплатою щомісяця процентів за користування грошовими коштами в розмірі 5% (375,00 доларів США) в строк до 31.12.2020р. Факт укладання такого договору підтверджується наданою суду розпискою позичальника [PERSON] від 01.07.2020р., оригінал якої було досліджено в судовому засіданні і відповідачка [PERSON] не заперечувала власноручного написання цієї розписки та свого підпису на ній. Виходячи з дійсного змісту цієї розписки, її форми та відсутності сумнівів в її достовірності, суд приходить до висновку про наявність між сторонами правовідносин саме за договором позики. Доводи представника відповідача про те, що фактично між сторонами виниклі інші правовідносини, зокрема, купівлі-продажу гаражу в ГК «Авторута-24» і вказану суму грошових коштів відповідачка отримала в рахунок оплати вартості такого гаражу, суд відхиляє як безпідставні. На підтвердження цих доводів суду не надано жодних належних та допустимих доказів. Згідно з копією заяви [PERSON] на ім`я голови ОГК «Авторута-24» від 04.11.2020р. вона просить переоформити гараж № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Вказана заява жодним чином не є доказом укладання між сторонами договору купівлі-продажу цього гаражу, оскільки не містить істотних умов такого договору, підписів обох сторін. Крім того, датована 04.11.2020р., в той час, коли за вимогами позивача спірні правовідносини виникли між ними 01.07.2020р. Також суд враховує, що відповідачка [PERSON] з позовом про визнання недійсним договору позики, укладеного між сторонами та оформленого розпискою від 01.07.2020р., з будь-яких підстав, в т.ч. удаваним, фіктивним, укладений під впливом обману, насильства, тяжкої обставини не зверталась і під час розгляду цієї справи такі доводи не виказувала. Крім того, ухвалюючи рішення, суд враховує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, чим фактично спростовуються доводи відповідачки [PERSON] про те, що в зазначений день грошові кошти в сумі 7500,00 доларів США вона від позивача [PERSON] не отримувала. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що вказані грошові кошти вона насправді не одержала від позивача або одержала їх у меншій кількості, ніж зазначено в розписці, відповідачка та її представник суду не надали і договір позики з цієї підстави не оспорювали. Таким чином, суд встановив, що договір позики є укладеним і відповідно створює для відповідачки обов`язок повернути позику в обумовлений сторонами строк - до 31.12.2020р. В той же час, судом встановлено, що до теперішнього часу відповідачка [PERSON] добровільно суму боргу не повернула. Даний факт також підтверджується оригіналом розписки від 01.07.2020р., який наданий суду позивачем і на якому відсутній напис про повернення боргу. Відповідно до ст.545 ЦК України наявність боргового документу у кредитора, тобто позивача [PERSON] , свідчить про факт невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним договором позики. Доказів виконання обов`язку з повернення позики за розпискою від 01.07.2020р. відповідачка [PERSON] та її представник під час судового розгляду не подали і вищевказані обставини жодним чином не спростували. Крім того, під час судового розгляду судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про виникнення між сторонами правовідносин із забезпечення виконання зобов`язань відповідачки з повернення позики за розпискою від 01.07.2020р., зокрема, застави гаражу, а також домовленостей про його передачу позивачу в рахунок виконання зобов`язання відповідачки з повернення позики за цією ж розпискою. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідачка [PERSON] в порушення вимог діючого законодавства та умов укладеного 01.07.2020р. договору позики не виконала свого обов`язку щодо повернення суми позики та сплати процентів за користування нею в обумовлений сторонами строк, чим порушила законні права позивача [PERSON] , які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідачки суми боргу в загальному розмірі 9750,00 доларів США, яка складається з суми основного боргу - 7500,00 доларів США та процентів - 2250,00 доларів США (375,00доларів США х 6 міс). Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2735,10грн.

Outcome: approved