Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

17 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 28 жовтня 1989 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони спільних дітей не мають. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинили у 2011 року, з того часу спільне господарство разом не ведуть і проживають окремо. Зараз він проживає з іншою жінкою, з якою має намір вступити у шлюб. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 9-10). Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 19). У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 27). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки на даний час здійснює постійний догляд за хворою матір'ю, просила рішення прийняти на розсуд суду, у разі розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Додала, що вона не дає згоду на розірвання шлюбу, оскільки з 20 липня 1994 року з позивачем вона перебуває у вінчаному православному шлюбі та в неї відсутнє благословення на його розірвання. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 жовтня 1989 року, про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 662 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). Встановлено, що сторони не мають дітей від шлюбу. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 2011 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку з наведеним, вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне в зв'язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved