overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

18.05.2015 року позивач звернулась з позовом про визнання за ним права власності на 1\\3 частину земельної ділянки площею 0,0364 га, яка відповідає належній йому 1\\3 частині будинку по пров. Ширшова, 5 в м. Первомайську Миколаївської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.10.1999 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу він придбав 1\\3 частку житлового будинку з господарськими спорудами по пров. Ширшова, 5 в м. Первомайську Миколаївської області. Але право власності на присадибну земельну ділянку згідно державного акту від 31.05.1993 року зареєстровано на [PERSON], яка померла і спадкоємців її немає. Так як до нього перейшло право власності на житловий будинок, то йому має належати і відповідна частина присадибної земельної ділянки. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представник Первомайської міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, а проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Із копії договору купівлі-продажу від 27.10.1999 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1\\3 частку житлового будинку по пров. Ширшова, 5 в м. Первомайську Миколаївської області, який розміщений на земельній ділянці розміром 364 м.кв. Із копії державного акту виданого 31.05.1993 року Первомайською міською радою видно, що [PERSON] та [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0364 га по пров. Ширшова, 5 в м. Первомайську Миколаївської області. Згідно копії договору конкретного користування житловим будинком та земельною ділянкою від 07.12.1999 року видно, що [PERSON], якому належить 2\\3 частки житлового будинку та [PERSON] уклали договір реального користування житлового будинку та земельної ділянки. Останньому відходить у користування частина земельної ділянки загальною площею 121 м.кв. із яких під будівлями 61 м.кв., а під двором 60 м.кв. Згідно нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 14.05.2015 року її загальна вартість складає 91768,04 грн. Ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України передбачають, що до особи, яка придбала житловий будинок переходить право власності і на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення на ту частину, яка зайнята житловим будинком та яка є необхідною для його обслуговування. Враховуючи викладене та те, що відповідач не заперечував проти позовних вимог, то на підставі викладеного суд знаходить що згідно ст. 60 ч.1 ЦК України позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

18.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.05.2015 року і до досягнення дочкою повноліття. На обґрунтування позову послалась на те, що з 09.06.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи офіційно працевлаштованим, отримуючи регулярний та постійний дохід, кошти на утримання дочки дає нерегулярно, обмежуючись купівлею для дочки найнеобхідніших речей. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю, на сплату аліментів погоджується. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-СГ № 188041. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії I-ЕГ № 170098. Відповідач кошти на утримання дочки [PERSON] дає нерегулярно. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ураховуючи наведене та згоду відповідача сплачувати аліменти на утримання дочки, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

18.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття.В обгрунтування позову послалась на те, що перебуває у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем, шлюб не зареєстрований. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач працює, однак коштів на утримання дитини не надає, їй самій важко матеріально утримувати дитину. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач [PERSON] не повністю виконує свій обовязок з утримання їхнього сина, тому просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснила, що позивач та відповідач [PERSON] проживають разом, відповідач утримує дітей позивача, позов поданий з метою зменшення розміру аліментів на утримання її дитини, просить відмовити позивачеві у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що від спільного проживання у позивача та [PERSON] є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-СГ № 427623. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ураховуючи ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обовязків як батька його та позивача дитини, що підтверджується визнанням ним позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Твердження відповідача [PERSON] про штучний характер зазначеного позову жодними доказами не підтверджений, у звязку з чим не заслуговує на увагу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

18.05.2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини. Вимоги мотивує тим, що 08.10.2011 року з відповідачем було укладено шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дитини не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Судом встановлено, що сторони з 08.10.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3), від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає із матір'ю. Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини в достатньому розмірі не надає. В заяві про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON] визнав повністю. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дитини та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

18.05.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через постійні скандали, конфлікти та непорозуміння, що призвело до припинення шлюбних стосунків, припинення ведення спільного господарства, а з 20.03.2015 року подружжя проживає окремо. Позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно і існує лише формально, тому просить розірвати шлюб посилаючись також на та, що неодноразові її звернення до відповідача стосовно розірвання шлюбу за взаємною згодою в органах РАЦСу позитивного результату не дали. До початку судового розгляду позивач та відповідач подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивач позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2218 (а.с. 8). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони не проживають разом, спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

18.05.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 30.04.2011 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 30.04.2011 року, актовий запис № 452, від шлюбу мають доньку: [PERSON] [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

18.05.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спільне життя не склалося в зв'язку зі зрадою відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає відповідача належним чином повідомленого про час, місце, дату судового засідання, що підтверджено матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом 20.09.2008 року між сторонами укладено шлюб, про що Жовтневою сільською радою Ширяївського району Одеської області зроблено актовий запис № 09 (свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER]). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, з 08.01.2011 року і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили після розірвання шлюбу прізвища залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

18.05.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спільне життя не склалося в звязку з різними характерами та морально етичними поглядами на життя. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦСу. Позивач позовні вимоги підтримав, про що надав відповідну заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, про що надав заяву, в якій також просив розглянути справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 28 жовтня 2001 року між сторонами укладено шлюб, про що виконавчий комітет Чогодарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області зроблено актовий запис за №6 (свідоцтво про укладення шлюбу 1-ЖД № 307012). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦСу. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю. Майновий спір у сторін відсутній. Відповідно до\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

18.05.2015 року позивач ТОВ Артемівськ енергія звернувся до суду з заявою, яку в подальшому уточнила та в якій вказує, що відповідачу по справі [PERSON], за адресою: м. Артемівськ Донецької області, вул. Оборони, 42/34 підприємство ТОВ Артемівськ-енергія регулярно надає послуги по постачанню теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих йому послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.06.2011 року по 01.01.2015 року, не погашає. Розмір заборгованості за вказаний період складає 5 369 грн. 25 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір. У судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, вказала, що на вимогах позовної заяви наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, вона у встановленому законом порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки вона суд не сповістила, від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач дійсно проживає за адресою: [INFO]. ТОВ Артемівськ енергія дійсно надає їй послуги по теплопостачанню за вказаною адресою. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по постачанню теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані йому послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.06.2011 року по 01.01.2015 року у розмірі 5\~369 грн. 25 коп. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 1837, відкритого на імя [PERSON] Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

18.05.2015 року позивач ТОВ Артемівськ-Енергія звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що відповідачу по справі [PERSON], який є власником (наймачем) квартири за адресою: вул. Некрасова, 34/16, м. Артемівськ, Донецька область, підприємство ТОВ Артемівськ-Енергія регулярно надає послуги з постачання теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих йому послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.08.2010 р. по 01.02.2015 р., не погашає. Розмір заборгованості складає 13341,64 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у розмірі 243, 60 грн., сплачений позивачем при поданні позовної заяви. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити повністю, розглянути справу в її відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, він у встановленому порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 10.12.2015 р. від нього надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки з 2003 р. він зареєстрований за іншою адресою, що підтверджується копією його паспорту. Просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, розглянути справу в його відсутність у звязку із відрядженням. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був зареєстрований в квартирі за адресою: вул. Некрасова, 34/16, м. Артемівськ, Донецька область, з 06.08.1981 р. по 17.09.2003 р. (а.с. 38). 17.09.2003 р. [PERSON] було знято з реєстраційного обліку за адресою: вул. Некрасова, 34/16, м. Артемівськ, Донецька область та зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с. 38). Із виписки по особовому рахунку № 18276 видно, що заборгованість утворилася за період з 01.08.2010 р. по 01.02.2015 р., тобто в період, коли [PERSON] не проживав та його було знято з реєстраційного обліку за даною адресою (а.с.5-6). Відповідно до довідки Артемівського МВ ГУДМС України в Донецькій області, виданої 12.11.2015 р. за № 24631, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.20). Згідно довідки КП «Артемівське БТІ» № 388, згідно облікових даних станом на 31.12.2012 р. квартира [ADDRESS] не зареєстрована (а.с.34). Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed