Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

19 грудня 2016 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська із даною позовною (а.с. 2-6). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 листопада 2015 року між ним та ФОП\~[PERSON] укладено договір № 21/11 купівлі-продажу меблів, відповідно до умов якого відповідачка зобовязалась виготовити продукцію в обумовлений договором строк, загальною вартістю товару в сумі 17\~700,00 грн. Позивач сплатив 100%вартості товару. 04 березня 2016 року позивачу доставлено частину замовлених меблів. Після огляду меблів позивач вияв недоліки, а саме: ушкодження та подряпини. Крім того, під час зборки меблів робітниками було просвердлено більше отворів ніж потрібно, що призвело до значного пошкодження МДФ плит, що істотно вплинуло на зовнішній вигляд меблів. 10 травня 2016 року та 15 серпня 2016 року позивач звертався до відповідачки із претензіями, в яких просив розірвати договір та повернути йому сплачені кошти, забрати меблі. Жодної відповіді відповідачка не надала позивачу, у звязку із чим, він вимушений був звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд розірвати договір купівлі-продажу №21-11 від 21.11.2015 року товару: шафи розміром 2000х2300, ліжка 166х200, тумби 2, столу, дзеркала, загальною вартістю 17\~700,00 грн., укладений між ним та ФОП\~[PERSON]; стягнути із відповідачки на його користь 17\~700,00 грн. сплаченої за товар суми. Позивач в особі свого представника за договором адвоката [PERSON], в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надавала. У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 21 листопада 2015 року між ФОП\~[PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №21/11, відповідно до умов якого продавець зобовязався поставити товар у відповідності із замовленням покупця та умовами даного договору, який покупець зобовязався прийняти та сплатити, відповідно до умов договору. Вартість товару, згідно замовлення №21/11 від 21.11.2015 року, сторони погодили в сумі 17\~700,00 грн., яку позивач сплатив. У відповідності до ст.. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч.1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ст..663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~статті 530\~цього Кодексу. В серпні 2016 року позивач звертався до ФОП [PERSON] із претензією про відшкодування завданих збитків, в якій вказував на те, що нею не виконано умови п. 4.1., 4.4, 7.1 договору купівлі-продажу №21/11 від 21.11.2015 року, згідно яких продавець зобовязаний виготовити продукцію в строк обумовлений сторонами у відповідності до умов даного договору, із дотриманням відповідної якості виготовленої продукції, що відповідає якості зразків наданих продавцем. Порушено строки передбачені даним договором, а саме невчасно поставлено товар після його 100% передоплати. Крім того, жодних актів приймання-передачі не складено та надано під час доставки та встановленні частини товару. Так, відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За ч.2,3 ст.. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. У відповідності до вимог ч.1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Відповідно до ст.. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно зі ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. У відповідності до вимог ст.. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем істотно порушено умови договору №21/11 купівлі-продажу від 21.11.2015 року, що являється підставою для його розірвання, а також приходить висновку, що відповідачка порушивши свої зобовязання за даним договором повинна відшкодувати позивачу грошові кошти сплачені ним відповідно до його умов в сумі 17\~700,00 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволені у повному обсязі, а тому з відповідачки належить стягнути на користь держави судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в сумі 1\~280,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved