Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

18.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.09.2016 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей сторони не мають. Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, оскільки у 2016 році позивач підписав контракт офіцера Збройних сил України та вибув в розташування місця постійної дислокації своєї військової частини. Позивач вважає, що в спільних інтересах сторін припинити шлюбні відносини. Відповідач відмовляється добровільно розривати шлюб. Позивач вказує, що шлюб повинен ґрунтуватись на вільній згоді, і примушування до шлюбу не допускається, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав, просить судові витрати залишити за ним, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, повідомлялась про час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов відповідач не надала. Заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює розглядати справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 10.09.2016 року зареєстрували шлюб у Зарічному районному у місті Суми відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Сумській області, актовий запис № 519, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). З позову вбачається, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення. Суд вважає, що оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не з`являється в судове засідання, що свідчить про її байдуже ставлення до шлюбу, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно його заяви. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved