Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

17 квітня 2014р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який з урахуванням уточнених позовних вимог обґрунтувала тим, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 25.11.2006р. по 18.05.2010р. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка після припинення шлюбу між ними проживає з нею та її новим чоловіком. Вона має намір не тільки виїжджати із дочкою до інших міст України, а й періодично виїжджати з нею за кордон для її оздоровлення та навчання, а також розширення світогляду. Вона хоче разом із своєю дочкою навідувати своїх родичів, які мешкають за межами України та показати дитині культурні та історичні місця інших країн, щоб вона виросла культурною всебічно розвиненою особистістю. На даний час визначити, до яких саме країн світу буде виїжджати дитина не можливо. Вона не має можливості отримати згоду від [PERSON], оскільки він не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини. Вона не має з ним ніякого зв'язку. Привести [PERSON] до нотаріуса, щоб оформити відповідні заяви про надання дозволу на оформлення проїзного документа та надання згоди щодо виїзду дитини за кордон вона не має можливості. На підставі викладеного позивач просить надати дозвіл на оформлення проїзних документів, а також дозвіл на тимчасовий щорічний виїзд терміном до 30 днів в період літніх канікул з травня по серпень за кордон України до курортних країн світу: Турції, Єгипту, Болгарії, Греції, Чорногорії та країн ближнього зарубіжжя з метою оздоровлення, відпочинку та розширення світогляду неповнолітній [PERSON], [INFO], у супроводі матері без дозволу батька, [PERSON] (а.с.а.с.2-3,14-15,33-35). В судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог в повному обсязі, відповідач пояснив, що йому не відомо куди, навіщо та наскільки їде його дитина, йому не дозволяють бачитися з дитиною та він не бажає щоб дитина їхала у Європу, особливо у Німеччину. Представник третьої особи органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську радив судовому засіданні вважала, що в інтересах дитини позов можливо задовольнити. Третя особа [PERSON] пояснив, що він є теперішнім чоловіком позивачки, вони та дитина проживають однією сім'єю та він братиме участь у витратах на поїздки за кордон. Підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Суд встановив, що 25 листопада 2006р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації Жовтневого відділу РАГС Дніпропетровського МУЮ 25 листопада 2006р. зроблено відповідний актовий запис №1317, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 листопада 2006р. (а.с.4). 18 травня 2010р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №197, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 травня 2010р. (а.с.5). [INFO] у позивача та відповідача народилися донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 6 червня 2007р. (а.с.6). Зі свідоцтва про шлюб від 23 лютого 2013р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. (а.с.7). Згідно ч.2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. На теперішній час позивачка має намір поїхати разом із дитиною до Туреччини, Єгипту, Болгарії, Греції, Чорногорії та країн ближнього зарубіжжя для оздоровлення дитини її фізичного, духовного та морального розвитку, але без нотаріально посвідченої згоди на те батька малолітньої доньки, позивач це зробити не може. Відповідно до посилань позивача у добровільному порядку відповідач відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд доньки за кордон. Судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої доньки [PERSON] за межі України для тимчасового перебування. Також відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Отже виходячи з положень ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та надати дозвіл на оформлення проїзного документа для виїзду за кордон малолітньої доньки [PERSON], 20 травня 2007р.н, терміном на три роки.

Outcome: partial