Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ 19.02.2018 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до Одеської міської ради, Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області в якому просить стягнути з Одеської міської ради на його користь збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 1 403 167,56 грн; стягнути з Одеської міської ради на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 500 000 грн.; зобов'язати Управління Державної казначейської служби м. Одеси Одеської області перерахувати за рахунок коштів м. Одеси на користь [PERSON] суму збитків у розмірі 1 403 167,56 грн. та 1 500 000 грн. у якості моральної шкоди. Позивач пояснив суду, що на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2006 року по справі № 2-1936, яка набрала законної сили 15.11.2006 року, у зв'язку з протиправною бездіяльністю Одеської міської ради та Одеського міського управління земельних ресурсів стосовно звернень [PERSON] у 1997 році, 20 серпня 2003 року та 15 травня 2004 року про надання земельної ділянки у межах міста (Київський район) для будівництва житлового будинку, 05.10.2007 року Одеською міською радою прийнято рішення № 1784-V «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі» в додатку до якого пунктом 69 відповідний дозвіл наданий [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована в м. Одесі по вул. Рибальська, 45, на розі вул. Художника Федорова (колишня Пархоменка), 42. 13.12.2011 року між позивачем та КП «Земельно-кадастрове бюро при управлінні земельних ресурсів» укладено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Рибальська, 45, на розі вул. Худ. Федорова (колишня вул. Пархоменка), 42. 20.11.2014 року позивачем було подано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на затвердження Одеської міської ради. При цьому , не дивлячись навіть на постанову Київського районного суду м.Одеси від 10.10.2016 року, якою зобовязано Одеську міську раду затвердити проект землеустрою , з моменту подання проекту по теперішній час, проект землеустрою не затверджено. Після подання проекту землеустрою вартість земельної ділянки становила 3 770 040 грн., на сьогоднішній день її вартість становить 2 426 850 грн. Вартість земельної ділянки на той час та теперішній підтверджується висновками про оцінку майна. Таким чином, зниження вартості земельної ділянки спричинили позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди. З урахуванням того, що після подання проекту землеустрою на затвердження Одеській міській раді вартість земельної ділянки становила 3 779 040 грн., а на даний час становить 2 426 850 грн., а у нього був намір продати придбану земельну ділянку, він вважає, що протиправними діями відповідача позивачу завдано збитків у вигляді упущеної вигоди на суму 1 403 167, 56 грн. (1 352 190 (різниця між вартістю земельної ділянкою у 2015 році та на теперішній час) + 50977,56 (індекс інфляції 3,77 %) = 1 403 167, 56 грн.). Протиправні дії з боку Одеської міської ради, що полягали в ненаданні позивачу земельної ділянки, завдали йому значної моральної шкоди, яку він оцінює в 1 500 000 грн. Протиправність дій полягала в тому, що неодноразово Одеською міською радою було відмовлено в задоволенні заяв позивача, після чого він був вимушений звертатися до суду з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Враховуючи велику кількість звернень позивача до суду, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, позивач зазнав багато витрат на правову допомогу. Крім того, все це негативно відобразилося на його стані здоров'я. Він почав себе гірше почувати, став більш знервований, погіршився сон. Позивач пояснив, що протиправність дій з боку Одеської міської ради щодо нього триває ще з 1997 року і по теперішній час. Протиправність дій Одеської міської ради встановлено та підтверджується постановами судів. Згідно з листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 16.01.2018 р. позивача було повідомлено, що проект рішення розглядався 08.02.2017 року та 04.10.2017 року, але проект не набрав необхідної кількості голосів депутатів. При цьому, інші проекти рішень станом на 08.02.2017 року та 04.10.2017 року були розглянуті. Відповідач представник Одеської міської ради у задоволені позовних вимог просив відмовити. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач представник Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові. Вислухавши пояснення позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково. \~\~\~\~\~\~ У\~судовому засіданні\~встановлено,\~що \~постановою Київського\~районного суду\~м. Одеси від 01.06.2006 року у справі №2-1936 зобов'язано Одеську міську раду у встановленому законом порядку внести документи по наданню [PERSON] земельної ділянки, яка розташована в м. Одесі, вулиця Рибача, 45 на розі з вулицею Художника Федорова (колишня Пархоменка), на розгляд сесії Одеської міської ради. На виконання вказаної постанови Одеською міською радою прийнято рішення від 05.10.2007 року № 1784-У «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у м. Одесі», відповідно до п. 69 якого [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Рибальська, 45. Після отримання розробленого позивачем проекту землеустрою Одеською міською радою розглянуто вказаний проект та прийнято рішення від 27.04.2016 року № 629-VII «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5110136900:41:008:0016) та передачі у приватну власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: м.Одеса, вул. Рибальська, 45-Г, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - присадибна ділянка)». Відмова у затвердженні проекту мотивована передбаченою ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороною передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб у разі відсутності плану зонування та детального плану території (які на момент розгляду проекту затверджені не були). Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2016 року у справі № 520/5836/16-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської міської ради від 27.04.2016 року № 629-УІІ та зобов'язано Одеську міську раду у встановленому земельним законодавством України порядку затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у приватну власність [PERSON] кадастровий номер 5110136900:41:008:0016, площею 0,1 га за адресою: м. Одеса, вул. Рибальська, 45- Г, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). На даний час у провадженні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження № 53246304 з примусового виконання зазначеної постанови. Проект рішення\~«Про затвердження\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~та передачі\~гр.\~[PERSON]\~у приватну\~власність земельної\~ділянки площею\~0,1000\~га за\~адресою:\~м.\~Одеса,\~вул.\~Рибальська,\~45-Г,\~для будівництва\~і обслуговування\~жилого будинку,\~господарських будівель\~та споруд\~(присадибна\~ділянка)»\~був винесений\~на розгляд\~сесій від\~08.02.2017\~року та\~від 04.10.2017\~року,\~проте не\~набрав достатньої\~кількості голосів. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу місцевого самоврядування, при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03. 1995 року розяснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.1174 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 1174 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються порушених життєвих звязків [PERSON], враховуючи зусилля, яких позивач поклав для захисту своїх прав у суді, ті негативні емоції, які він відчував у звязку з невиконанням постановлених на його користь судових рішень, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань. Крім того, суд вважає, що бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо виконання судового рішення підриває довіру населення та сприяє формуванню у громадян, у тому числі у позивача, негативного ставлення до даних структур. Суд погоджується з доводами [PERSON] стосовно завдання йому моральної шкоди, однак вважає, що розмір моральної шкоди, визначений у позовній заяві, є завищеним, у звязку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 5000 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення упущеної вигоди в сумі 1\~403\~167,56 гривень, суд вважає, що намір продажу земельної ділянки (власником якої [PERSON] не є) не означає реальну можливість такого продажу. Позивач бажає отримати земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Але правова суть безоплатної приватизації земель фізичними особами полягає у передачі земельних ділянок для власних потреб, а не в комерційних цілях. Збитки, про відшкодування яких просить [PERSON], не є упущеною вигодою у розумінні ЦК України, оскільки не наведені конкретні обставини, на яких ґрунтується право заявляти про реальну можливість отримання доходів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягає задоволенню частково. \~\~\~\~

Outcome: partial