Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

18.03.2016р. [PERSON] звернувся з позовом до відповідача про звільнення його від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], звільнення від сплати заборгованості по аліментах на утримання дитини в сумі 8978,37грн. та стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісяця. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу дитина проживала з відповідачем, отже рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.12.2011р. з нього на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.03.2016р. заборгованість по аліментах становить 8978,37грн. Однак, з липня 2015р. син проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні. Отже, вважає за необхідне звільнити його від сплати аліментів, заборгованості по аліментах та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги зменшив та просив лише стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини її доходу. Відповідач та її представник зменшені позовні вимоги визнали повністю та не заперечували проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON], який на момент розгляду справи проживає разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач проживає окремо, працює, аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Таким чином, враховуючи вище викладене, те, що відповідач визнав позов, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved