Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

17 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вони з [PERSON] з листопада 2003 року по березень 2013 року перебували у цивільному шлюбі. Зазначає, що вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання в березні 2013 року, дитина проживає з позивачем. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча за законом зобов'язаний приймати участь в утриманні дитини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судове засідання призначалось на 18.01.2018 року, однак розгляд справи відкладено у зв'язку з неявкою відповідача на 12.02.2018 року. В судове засідання 12.02.2018 року позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, однак судові повідомлення повернулись з поміткою пошти «по закінченню терміну зберігання». До суду відповідач не з'явився, заперечень на позов, або заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. З позову встановлено, що з листопада 2003 року по березень 2013 року сторони перебували у цивільному шлюбі. Дане твердження відповідачем не спростоване. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.54). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, вбачається, що батьком дитини є [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 1244 (а.с.54). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. У додаткових поясненнях позивач вказує, які витрати на дитину вона несе, а саме: на лікування та масажі, комунальні витрати, проїзд, послуги репетиторів з англійської мови та математики, харчування, придбання одягу, витрати пов'язані з навчанням дитини у художній школі, витрати пов'язані з дозвіллям дитини (а. с. 18-19). Однак, визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне провести розмежування між аліментами на утримання дітей та додатковими витратами на дітей в розумінні ст. 185 СК України,до яких слід віднести витрати на дітей, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо). Зокрема, витрати позивача на лікування дитини та масажі, пов'язані з її хворобою, а також витрати на послуги репетиторів з англійської мови та математики, та витрати пов'язані з навчанням дитини у художній школі - є додатковими витратами на дитину, і позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом про участь батька у додаткових витратах на дитину, в порядку ст. 185 СК України. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За вказаних обставин, при визначенні розміру аліментів, суд враховує витрати позивача на харчування, проживання, придбання необхідного одягу та взуття, навчання та розвиток дитини. Однак, суд не може погодитись з розміром аліментів, визначеним позивачем у сумі 3000 грн. оскільки позивач належним чином не обґрунтувала вказаний розмір аліментів. Так, суд не приймає до уваги надані позивачем в якості доказів чеки на придбання одягу, оскільки з них не зрозуміло, для кого цей одяг придбаний, самі чеки не відповідають формі та є неналежними доказами (а.с.26 зворот, а.с.29). Також суд не приймає до уваги надані в якості доказів копії залізничних квитків маршруту Львів-Суми, оскільки позивачем не вказано, які саме витрати на дитину ці докази підтверджують (а.с.28). Суд не приймає до уваги і наданий позивачем в якості доказу чек на придбання мобільного телефону вартістю 5421,97 грн., оскільки позивачем не обґрунтовано потреби у придбанні дитині дороговартісного смартфону, і що вказана витрата є необхідною та першочерговою для щоденних потреб дитини. Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, має об'єктивну можливість сплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надав. Доказів того, що на утриманні у відповідача перебувають інші особи, суду не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів 1500 грн. буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як неповнолітньої дитини, так і інтересам відповідача. Відповідно до ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 17 листопада 2017 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial