Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

18.12.2020 року [PERSON] , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Коваль Людмила Олександрівна, звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради в особі сектора реєстрації, в якій просить суд усунути [PERSON] , [INFO] , уродженці м. Артемівськ, Донецької області, РНОКПП [NUMBER] , перешкоди права власності на квартиру [ADDRESS] , визнавши [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Зняти з реєстраційного обліку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 13.10.1998 року отримала у власність квартиру [ADDRESS] . У 2015 році, позивач зареєструвала за вказаною адресою свою невістку - [PERSON] , [INFO] та онука [PERSON] , [INFO] , так як останні продали свою квартиру, з метою переїзду на постійне місце проживання до іншого міста та потребували тимчасової перереєстрації місця проживання. Однак, [PERSON] та [PERSON] в квартирі не проживають і ніколи не проживали, не сплачували плату за комунальні послуги, не несли інших витрат по утриманню квартири, наразі наміру знятись з реєстраційного обліку відповідачі не виявили, за місцем реєстрації не з`являються. Позивач вважає, що реєстрація відповідачів в спірній квартирі порушує її право як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належною їй квартирою. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 21.12.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.18). Ухвалою суду від 04.03.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 42). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача 19.04.2021 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.45). Від представника позивача - адвоката Коваль Л.О. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.55). Відповідачі повідомлялися судом про дату час та місце розгляду справи як шляхом направлення судових викликів рекомендованою поштовою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання/перебування відповідача відповідно даних довідки №13768 від 21.12.2020 року (а.с.17), які повернулись до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «Укрпошта»: «адресат відсутній» (а.с.24,25,48,49), так і шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.53) Представник третьої особи - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради в особі Сектору реєстрації, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.37). Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надано, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , найменування органу приватизації - ВП «ЗАЕС» НАЕК «Енергоатом», квартира за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 49,90 кв.м., належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.8). Відповідно до довідки №10739 від 06.10.2020 року про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Сектору реєстрації Енергодарської міської ради, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 12.09.1995 року по теперішній час (а.с.7). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.12.2020 року за номером інформаційної довідки 238669362, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована в реєстрі за номером 1952291523125, перебуває у приватній власності, розмір частки 1/1 у [PERSON] (а.с.29, 56). Відповідно до довідки №13768 від 21.12.2020 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Згідно із вимогами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. За змістом ст. ст. 391, 396 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно приписів п.3 та п.26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 р. №207 (із змінами), реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється також, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи встановлені обставини та зазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, про задоволення позову та вважає необхідним усунути позивачу перешкоди у користуванні належною їй на праві власності квартирою визнавши [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції від 14.12.2020 року №53229569, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с.1). Враховуючи доведення понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, положення ст.141 ЦПК України, висновок суду про задоволення позовної вимоги, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем розмір судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved