Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

17.12.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: 1. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222287201:01:341:0005, яку [PERSON] успадкувала після свого чоловіка [PERSON] . 2. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1630 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222287201:01:341:0004, яку [PERSON] успадкувала після свого чоловіка [PERSON] . Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права: [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] належали земельні ділянки згідно державного акту на право власності на земельні ділянки серія І - КВ № 108004 від 26.03.2002 року, а саме: - земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222287201:01:341:0005. - земельна ділянка площею 0,1630 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222287201:01:341:0004. Отже, після смерті [PERSON] залишились вищезазначені земельні ділянки, які входять до його складу спадщини. Згідно ст. 524 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини [PERSON] ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, кола і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Після смерті [PERSON] із спадкоємців за законом першої черги залишились дружина, - [PERSON] та його діти, - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі- Позивач). Інших спадкоємців після [PERSON] не залишилось. Спадщину [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] шляхом спільного проживання у будинку по день смерті, що підтверджується довідками Ставівської сільської ради та листом нотаріальної контори. Отже, після смерті [PERSON] спадщину, в тому числі і вищезазначені земельні ділянки, успадкувала його дружина [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . До складу її спадщини увійшли земельні ділянки, які вона успадкувала від свого чоловіка [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 06.04.2016 р. [PERSON] було складно заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ставівської сільської ради Скабою О.М. та зареєстрований в реєстрі за №7. Відповідно до вищезазначеного заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів своїй дочці [PERSON] , тобто Позивачу. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] із спадкоємців за законом першої черги та за заповітом залишились його діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто Позивач. Інших спадкоємців після [PERSON] не залишилось, оскільки інших дітей не було, а чоловік [PERSON] помер раніше. Отже, враховуючи те, що інших спадкоємці по заповіту та за законом не залишилось, Позивач як спадкоємець за законом та за заповітом відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України успадковує всю спадщину [PERSON] , в тому числі і земельні ділянки. У зв`язку з відкриттям спадщини [PERSON] . Позивач у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом звернення до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] , що підтверджується листом нотаріуса. Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину Позивач звернулась до державного нотаріуса, який попросив Позивача надати правовстановлюючий документ на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] . На вимогу нотаріуса Позивач надала оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки серія І-КВ №108004 від 26.03.2002 р. Проте, державний нотаріус відмовив Позивачу в оформленні свідоцтв про право на спадщину на спадкові земельні ділянки, оскільки вищевказаний державний акт на право власності на земельні ділянки був виданий після смерті чоловіка [PERSON] , - [PERSON] . В зв`язку з чим, нотаріусом було рекомендовано Позивачу звернутись до суду щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на земельні ділянки за адресою [ADDRESS] , які належали [PERSON] , які вона успадкувала після свого чоловіка [PERSON] . Отже, за умови, що державний акт на право власності на земельні ділянки був виданий після смерті [PERSON] , Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину вищевказані земельні ділянки за адресою [ADDRESS] . Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved