Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

18 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Після неодноразового уточнення позовних вимог, просив суд зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою. Визначити наступні способи його участі у вихованні дитини: побачення два рази на тиждень: з суботи по неділю з 10.00 до 19.00 за місцем його мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS]; спільний відпочинок: святкові дні дитина проводить з батьком. У разі якщо святкові дні припадають на день його побачення з донькою або цей день передує дню побачення або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком. В день його побачення з донькою він має право забирати доньку з дитячого садка особисто. В обґрунтування позову вказав, що він перебував з відповідачкою у шлюбі з 06 серпня 2011 року, вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Він прожив з відповідачкою у спільному шлюбі 1 рік і 7 місяців, а в останні роки не можуть проживати разом, постійно сперечаються та принижують один одного. Сварки неодноразово відбувалися у присутності дитини, що могло в подальшому суттєво вплинути на її психіку. Після припинення фактичних відносин між сторонами, донька залишилася проживати з відповідачкою та тещею, яка чинить тиск та має негативний вплив на колишню дружину та доньку позивача. З моменту припинення фактичних відносин між сторонами почалися непорозуміння щодо участі у вихованні доньки, у її відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди за сторони відповідача та осіб, які проживають разом з донькою позивача, стосовно неможливості їх нормального спілкування. Позивач весь час намагається налагодити нормальний зв'язок з дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, та забезпечувати всім необхідним для нормального розвитку. Після чисельних спроб вирішити дане питання мирним шляхом з метою недопущення негативного впливу на дитину, позивач був змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, просила встановити батькові час для спілкування та участі у вихованні по дві години два рази на місяць в її присутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивачів та відповідача, дослідивши докази, оглянувши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Позивач [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідачка має доньку [PERSON], [INFO], яка є рідною онукою позивачів. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Шевченківської районної у місті Дніпропетровську ради як органу опіки та піклування від 13.04.2016 року вбачається, що позивач востаннє бачив доньку рік тому. В дитячий садок до дитини не приходив, сплачує аліменти, але більше матеріально не допомагає. Мати дитини - [PERSON] повідомила, що заперечує проти спілкування батька з дитиною без її присутності, в зв'язку з тим, що батько тривалий час не бачив дівчинку, дитина батька забула, татом називає брата матері. Батько сплачує аліменти, але у додаткових витратах на дитину не приймає участі. Дитина має алергічне захворювання, яке перешкоджає відвідування парку в певний період та відвідування цирку. Просила встановити батькові час для спілкування та участі у вихованні по дві години два рази на місяць в її присутності. Батько погодився на такий час у зв'язку з тим, що це дійсно буде відповідати інтересам дитини. Акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за місцем мешкання в [ADDRESS] не надав. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьку [PERSON] кожну першу та третю суботу місяця з 14.00 до 16.00 год. в присутності матері дитини. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Вимогами ст. 18 СК України передбачені способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Згідно зі ст. 257 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В частині 2 статті 159 СК України закріплено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 статті 159 СК України встановлено, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В матеріалах справи відсутні докази, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, щодо протиправної поведінки позивача щодо малолітньої доньки, чи негативних наслідків для розвитку дитини після таких спілкувань. Дитина повинна бути врівноважена та підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини. Разом з тим, суд бере до уваги вік дитини - 4 роки, її стать, ті обставини, що дитина більше року не бачила батька, називає батьком іншу людину, крім того, позивач не надав суду акт обстеження житлово-побутових умов проживання, що не дає змогу оцінити, чи створені ним належні умови для виховання та дозвілля дівчинки, в зв'язку з чим приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: необхідно встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьку [PERSON] кожну першу та третю суботу місяця з 14.00 до 16.00 год. в присутності матері дитини. Суд не вбачає підстав для задоволення інших вимог позивача, оскільки встановлення судом вищезазначених способів участі у вихованні дитини є достатнім способом захисту прав позивача на участь у вихованні доньки та особисте спілкування з нею, а також в повній мірі відповідає віку дитини, її стану здоров'я та інтересам. Слід зазначити, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батька у вихованні дитини, позивач не позбавлений можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні доньки та спілкуванні з нею.

Outcome: partial