Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

17 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі. В позовній заяві зазначила, що 05 липня 2008 року вона з відповідачем уклала шлюб. В період шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Шлюбне життя сторони фактично припинили. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач працює охоронцем, аліменти нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей на утриманні немає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, якою просить справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає частково в сумі 600 (шістсот) гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було зареєстровано 05 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 26. В період шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Шлюбне життя сторони фактично припинили. Відповідач працює охоронцем, в натуральній чи грошовій формі допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою і що розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальний стан позивачки на утриманні якої знаходиться неповнолітній син та матеріальний стан відповідача, який працює, інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей на утриманні немає, аліменти нікому не платить, суд вважає, що аліменти з відповідача можливо стягнути в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved