overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

17 листопада 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка не виконує свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення, (а.с. 39). Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 43, 46) відповідачка не з`явилася до суду, не повідомила про причини неявки. Зясувавши позицію позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення \~з таких міркувань. 27.09.2012р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, за яким відповідачці був наданий кредит у розмірі 4000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору кредиту позивач виконав свої зобов'язання з надання кредиту. Через невиконання [PERSON] своїх зобов'язань виникла заборгованість в розмірі 37625,15 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Оскільки відповідачка станом на 31.10.2016р. заборгувала ПАТ КБ «Приватбанк» 37625,15 грн., та добровільно не сплачує борг, то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] Ельмаддін звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 08 грудня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 765. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, різні традиції та звичаї, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе. Позивачка [PERSON] Ельмаддін в судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище - П'ятак. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 765 (а.с. 4). Як вбачається з позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що вона також втратила будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов [PERSON] Ельмаддіна слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через психологічну несумісність характерів, несхожість життєвих інтересів та втрати почуття любові один до одного, шлюбні стосунки припинені з 2012 року, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, при цьому 30.01.2017 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, при цьому 30.01.2017 також подала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. 28 вересня 2005 року сторони уклали шлюб (а. с. 3). У подружжя є малолітні діти дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 4,5). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з 2012 року. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхніх малолітніх дітей, отже за таких обставин шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив визнати недійсним договір поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткову угоду №1 від 04 березня 2009 року до договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2016 року (під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи №2218/11711/2012 за позовом ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до нього та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку боргу в сумі 89 168,59 доларів США) йому стало відомо про існування договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткової угоди №1 від 04 березня 2009 року до договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року, які ніби-то укладені між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». Вказує, що ні договір поруки №179128 від 12 лютого 2008 року ні додаткової угоди №1 до нього від 04 березня 2009 року він ніколи не укладав та їх не підписував. Його волевиявлення на укладення вказаного договору поруки відсутнє, жодних умов (пунктів) договору поруки №179128 від 12 лютого 2008 року та додаткової угоди №1 до нього від 04 березня 2009 року він не визначав, не погоджував, не укладав та не підписував. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також вказали, що враховуючи те, що ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» ухиляються від подачі експертам оригіналів договору поруки №179128 від 12.02.2008 року та додаткової угоди №1 від 04.03.2009 року до договору поруки №179128 від 12.02.2008 року,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 січня 2002 року, актовий запис № 14, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. З грудня 2012 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними характерами, сварками. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати їх шлюб з відповідачкою. У судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги (а.с. 20). Відповідачка у судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, просила залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем (а.с. 21). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 10 січня 2002 року зареєстрували шлюб (а.с. 6), від якого мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який проживає разом із матір*ю, що не заперечувалось відповідачем. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння та різними характерами через що постійно виникали сварки. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, точку зору сторін щодо неможливості досягнення примирення, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї Клейн суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем\~[PERSON] вказує, що шлюб був зареєстрований \~між ними 14.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 244. Від даного шлюбу мають трьох дітей. Свої\~\~вимоги\~\~обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою виявилися різними за характером людьми через що постійно виникали сварки та непорозуміння, мають різні погляди з приводу вирішення сімейних проблем та виховання дітей. На підставі цього між ними відсутні нормальні відносини, з жовтня 2015 року припинили шлюбні відносини та проживають окремо, тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог, просила залишити її прізвище «Бєляк». Дослідивши письмові докази по даній справі, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 043884 (а.с. 4) та мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON] [INFO] (а.с.5), сина - [PERSON] [INFO]( а.с.6), доньку [PERSON] [INFO] ( а.с.7). Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог ст.105,110,112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 2008 року, актовий запис № 17, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] З грудня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причини. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивачка вважає неможливим примирення і подальше збереження сім'ї, просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши за нею право іменуватися шлюбним прізвищем. У судове засідання позивачка не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позовні вимоги та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою (а.с. 22). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 24 січня 2008 року зареєстрували шлюб (а.с. 5), від спільного проживання мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6), яка проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою КП «СЕЗ №4» б/н від 27 жовтня 2016 року (а.с. 7). З грудня 2015 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тривалість припинення шлюбно-сімейних відносин, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї [PERSON] суперечить інтересам сторін, інтересам їх дитини, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] Педро про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 18.08.2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сімї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, строк на примирення просила не надавати, зазначила, що спільно господарство не ведеться з вересня 2015 року. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення у пресі. Відповідно до ч. 4 ст.\~169\~та ч.1 ст.\~224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, у відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, внаслідок наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 18.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 22.08.2013 року, серія 1-БВ № 114632, актовий запис № 1442. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач вважає примирення неможливим та наполягає на розірвані шлюбу, тому за таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 16.07.2010 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №239. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність почуття любові та взаєморозуміння. Останній час між ними відбувалися сварки з різних причин. Шлюбні відносини фактично припинені з липня 2015 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16.07.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області, актовий запис №239, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-БК № 330554 (а.с. 4). Від шлюбу позивач з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.5). Спору про поділ майна не мають. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачем не ставиться питання щодо зміни прізвища, тому суд залишає їй прізвище «Панченко». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 30.06.2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейного життя поступово погіршувалося, особливо після народження дитини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено Вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе. Позивач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволені позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначено, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО №089553 виданого 30.06.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON]та [PERSON](дошлюбне прізвище - Мала) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.06.2007року, актовий запис №305. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №584545 виданого 31.05.2014 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON]та [PERSON]. Вимогами ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, суд вважає, що збереження сімї не можливе, а подальше спільне життя буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved