Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

19.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про визнання припиненими кредитного договору №174/ФВ-06 від 07.03.2012 року, укладеного між відповідачем та [PERSON] (який помер 19.03.2013 року) , про припинення договору іпотеки, укладеного 07.03.2012 року між тими ж сторонами та про виключення даних про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, переданого в іпотеку, який представник підтримав в судовому засіданні. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 07.03.2012 року між [PERSON] (який помер 19.03.2013 року та відповідачем були укладені кредитний договір №174/ФВ-06, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 876754,37 грн та іпотечний договір, згідно якого позичальник передав банку в іпотеку нежитлове приміщення приміщення аптеки готових лікарських форм, яке розташоване в будинку №49 по вулиці Пятницька в місті Чернігів Чернігівської області та позначена на плані з літ.1 по літ.16, загальною площею 126,8 кв.м. 26.09.2013 року позивач (як єдиний спадкоємець) отримав Свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, вартість якого становить 164469 грн, заборгованість по кредитному договору банку не повернута. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218 , 1231 ЦК України ). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України ). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу , він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України, зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. За змістом статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Ст.17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов'язань переходять обов'язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки. Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України). Оскільки зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини, враховуючи, що позивач як спадкоємець став власником іпотечного майна 26.09.2013 року і на момент розгляду справи не сплив трьохрічний строк позовної давності звернення стягнення на предмет іпотеки (який обчислюється з 26.09.2013 року) - ці обставини є підставами для відмови в задоволення позову.

Outcome: dismissed