Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

19.04.2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони від спільного проживання мають дітей дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які знаходиться на її утриманні, всупереч вимогам статті 180 Сімейного кодексу України відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання неповнолітніх дітей, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи та стабільну заробітну плату. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглядати справу за його відсутності. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають спільних дітей дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №011849, виданим Трощанською сільською радою Чуднівського району Житомирської області від 26.08.2005 року, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №035872, виданим Трощанською сільською радою Чуднівського району Житомирської області від 20.09.2006 року,сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №094194, виданим Трощанською сільською радою Чуднівського району Житомирської області від 24.04.2009 року, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №209175, виданим виконавчим комітетом Трощанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області від 25.02.2014 року (а.с. 4-7). Відповідно до довідки № 02-27/199, виданої 14.04.2016 року виконавчим комітетом Трощанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, склад сім`ї позивача -дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], [INFO], баба [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наявність у відповідача обовязків утримувати дітей, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дочкою [PERSON] та сином [PERSON] повноліття, після чого стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення сином [PERSON] повноліття, після чого стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок). На підставі наведеного та

Outcome: approved