Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

18 вересня 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS](належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину) та наземельну ділянку площею 0,0940 га, надану для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (належало померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку).16.03.2007 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона вищевказаний належний їй житловий будинок заповіла [PERSON] (три частини будинку) та [PERSON] (одну частину будинку). Однак, в заповіті земельна ділянка, як спадкове майно не вказана. Спадкоємцями першої черги на вищевказану земельну ділянку є відповідач по справі - [PERSON] та чоловік позивачки - [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки заповіт складено не коректно, а саме не відомі які саме частки будинку заповідані і не вказана в заповіті приватизована земельна ділянка та рекомендовано звернутись до суду. На підставі зазначеного просила суд визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та ? частину земельної ділянки площею 0,0940 га, надану для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Відповідач [PERSON] за первісним позовом звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS](належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину) та на земельну ділянку площею 0,0940 га, надану для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (належало померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку).16.03.2007 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона вищевказаний належний їй житловий будинок заповіла [PERSON] (одну частину будинку) та [PERSON] (три частини будинку). Однак, в заповіті земельна ділянка, як спадкове майно не вказана. Спадкоємцями першої черги на вищевказану земельну ділянку є позивач по справі - [PERSON] та чоловік відповідачки - [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Реалізовуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки заповіт складено не коректно, а саме не відомі які саме частки будинку заповідані і не вказана в заповіті приватизована земельна ділянка та рекомендовано звернутися до суду. На підставі зазначеного просила суд визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0940 га, надану для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності,зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити, вимоги первісного позову визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.04.2016 року Виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області, серія [NUMBER] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину та на земельну ділянку площею 0,0940 га, надану для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Оленівськоїсільської ради №7/3від 09.08.2009 року (а.с.15,19). 16 березня 2007 року [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого належний їй житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS], заповіла своїм дітям [PERSON], [INFO] - три частини будинку та [PERSON], [INFO] - одну частину будинку (а.с.12). Однак, в заповіті земельна ділянка, як спадкове майно не вказана. Спадкоємцями першої черги на вищевказану земельну ділянку є [PERSON] та чоловік позивачки - [PERSON] Після смерті [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим [INFO] Оленівською сільською радою народних депутатів Фастівського району, серія [NUMBER] (а.с.7), спадкоємцями після його смерті є позивач та відповідач по справі. Судом встановлено, що 08 серпня 1987 року Оленівською сільською радою народних депутатів Фастівського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 2 (а.с.6). Реалізовуючи своє право на спадщину сторони звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва їм було відмовлено, оскільки заповіт складено не коректно, а саме не відомі які саме частки будинку заповідані і не вказана в заповіті приватизована земельна ділянка. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець за життя набула у власність земельну ділянку відповідно до рішення Оленівської сільської ради №7/3 від 09.07.2009 року, тобто [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0940 га, надану для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно з планом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначено рішення був виготовлений на ім'я спадкодавця державний акт на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], кадастровий номер - [NUMBER], проте в заповіті земельна ділянка, як спадкове майно не вказана. Суд вважає доведеним, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, тому мають право на спадкування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0940 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS],саме тому у суду є всі підстави для визнання за ними права власності в порядку спадкування з урахуванням відповідних часток в спадковому майні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що первинний та зустрічний позови підлягаю задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved