Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

17 липня 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 листопада 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1703. Від шлюбу народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Причиною є те, що у них є різні характери та погляди на життя. Через відсутність почуттів та взаєморозуміння сім'я фактично розпалася, у них часто виникали суперечки, непорозуміння та конфліктні ситуації. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не піклується про створення доброзичливої морально-психологічної атмосфери в сім'ї. Сімейні стосунки існують формально, адже з лютого 2014 року вони разом не проживають, не ведуть спільного гоподарства. Позивач вважає, що збереження сім'ї є неможливим, а тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, малолітню дочку [PERSON] - залишити проживати з нею. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, зазначила, що спору між нею та відповідачем щодо постійного місця проживання дитини не має, дочка проживає разом з нею, просить розірвати шлюб, оскільки його збереження суперечить її інтересам. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 14 листопада 2013 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 листопада 2013 року (а.с.4). Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Подружнє життя сторін не склалося. Налагодити подружні стосунки не бажають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини і не підтримують подружніх стосунків, більше року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає до задоволення. Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у справі в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved