Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

18 березня 2014 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , зазначивши третьою особою - [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 19.08.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 0712/013М, у відповідності з яким позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 145 498,23 доларів США на строк до 19.12.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 19.08.2009 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з Договором застави [PERSON] надав в заставу автомобіль марки MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] . Взяті на себе зобов`язання по договору банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу вищевказані грошові кошти. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим заборгував позивачу станом на 25.02.2014 року 122 737,99 долари США, що за курсом 9.03 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.02.2014 року складає 1 108 324,08 грн. На підставі зазначеного, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0712/013М від 19.08.2009 року в сумі 122 737,99 долари США що за курсом НБУ від 25.02.2014 року складає 1 108 324,08 грн., вилучити у відповідача [PERSON] , та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк»: предмет застави - автомобіль марки MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля марки MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ; звернути стягнення на предмет застави: автомобіль MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням відімені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України; стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою суду неналежного відповідача [PERSON] було замінено на належного - [PERSON] , та залучено до участі у справі в якості третьої особи - [PERSON] . 11 листопада 2014 року по справі було ухвалено заочне рішення суду, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю. 30 березня 2015 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення, у зв`язку з чим ухвалою суду від 06 травня 2015 року заочне рішення було скасовано, а справу призначено до судового розгляду. 14 липня 2016 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду уточнену позовну заяву, де окрім [PERSON] в якості співвідповідача було зазначено [PERSON] , оскільки він є новим власником автомобіль марки MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] . Ухвалою суду від 09 серпня 2016 року провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішенням Хмельницького міськрайонного суду по справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] про визнання договорів недійсними. Оскільки позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] про визнання договорів недійсними 20 листопада 2018 року було залишено без розгляду (ухвала набрала законної сили 06 грудня 2018 року), 25 листопада 2019 року провадження у даній справі було поновлено та призначено її до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Третя особа - [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачів, представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України ухвалив за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів з ухваленням заочного рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись до суду з даним позовом мотивував його тим (з урахуванням уточнень), що відповідно до укладеного договору № 0712/013М від 19.08.2009 року [PERSON] 24.12.2007 року отримав кредит у розмірі 145 498,23 долари США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.12.2012 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язання за вказаним вище кредитним договором перед [PERSON] виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 145498,23 долари США. Проте, в матеріалах справи відсутня копія кредитного договору № 0712/013М від 19.08.2009 року, натомість є копія кредитної угоди № 0712/013М від 20.12.2007 року та копія договору про видачу траншу 0712/013М/01 від 20.12.2007 року. Також, позивач зазначає, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 145 498,23 долари США, проте до позову додано копію заяви на видачу готівки № 2 від 24.12.2007 року [PERSON] на суму 180 000,00 доларів США, також і в договорі про видачу траншу 0712/013М/01 від 20.12.2007 року зазначено суму кредитування 180 000,00 доларів США. Разом з тим, позивач зазначає, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 19.08.2009 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з Договором застави [PERSON] надав в заставу автомобіль марки MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Проте, в матеріалах справи відсутня копія договору застави від 19.08.2009 року укладеного між позивачем та [PERSON] , натомість є копія договору застави автотранспорту № 0712/013М/1 від 20.12.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем - [PERSON] , тобто саме [PERSON] надав у заставу автомобіль марки MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належав йому на день укладання договору на праві власності. Позивач в уточненій позовній заяві зазначає, що під час розгляду справи було встановлено, що заставний автомобіль було продано [PERSON] , проте жодним чином не підтверджує цього факту, не зазначає дату продажу, за яких обставин відбувався продаж. В прохальній частині уточненого позову ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0712/013М від 19.08.2009 року вилучити у відповідача [PERSON] , та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк»: предмет застави - автомобіль марки MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля марки MAN, модeль: TGL, рік випуску: 2006. тип ТЗ : вантажний автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Проте, позивачем не надано суду доказів належності автомобіля з реєстраційним номером [NUMBER] , комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу третій особі по справі - [PERSON] . Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог, тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed