Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

19.03.2014 року Орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] і неповнолітній [PERSON] після смерті матері став проживати з хрещеною матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], оскільки його батько - відповідач по справі, з сім'єю не проживав з того моменту, як дитині виповнився один рік, взагалі долею дитини не цікавився, не відвідував її та не цікавився її здоров'ям, розвитком і вихованням, тобто не проявляв до сина ніяких батьківських почуттів. З дня смерті матері дитини відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та не цікавиться його долею, тому неповнолітній [PERSON] фактично залишився без батьківського піклування, перебуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Красноармійської міської ради. Третя особа по справі [PERSON] є тіткою неповнолітнього [PERSON], яка бажає взяти неповнолітнього племінника на піклування та перебуває на обліку в службі у справах дітей, як потенційний опікун з 17.03.2014 року. Вона мешкає в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка обладнана газопостачанням, водопостачанням та електроосвітленням, заміжня та дохід її сім'ї складає 3051,00грн., санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам. З огляду на викладене, позивач Орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні неповнолітнього [PERSON], [INFO], призначити [PERSON] опікуном над неповнолітнім [PERSON] та стягнути з відповідача на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] В судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області на своїх позовних вимогах наполягав, представник третьої особи служби у справах дітей Красноармійської міської ради Донецької області, третя особа [PERSON] та прокурор Красноармійської міжрайонної прокуратури підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.2). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с.4) і неповнолітній [PERSON] після смерті матері став проживати з хрещеною матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], оскільки його батько - відповідач по справі, з сім'єю не проживав з того моменту, як дитині виповнився один рік, взагалі долею дитини не цікавився, не відвідував її та не цікавився її здоров'ям, розвитком і вихованням, тобто не проявляв до сина ніяких батьківських почуттів, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 13.01.2014 року (а.с.9). З дня смерті матері дитини відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає та не цікавиться його долею, тому неповнолітній [PERSON] фактично залишився без батьківського піклування, перебуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Красноармійської міської ради (а.с.8). Згідно висновку органу опіки та піклування Красноармійської міської ради від 24.01.2014 року № 02/26-075 (а.с. 10-11) відповідач [PERSON] з сім'єю не проживав з того моменту, як дитині виповнився рік, з дня смерті матері дитини матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує на утримання сина, не цікавиться його долею, тому є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні неповнолітнього [PERSON], [INFO] Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «Суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст. 3, 7, 8, 18, 19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-х11 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків, мала громадянство. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого та брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує обов'язки, які покладаються на батьків Конституцією України та Сімейним законодавством, не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує умови для нормального розвитку, не несе будь-яких витрат на утримання дитини - купівлю необхідних речей для навчання, оздоровлення дитини, не спілкується з дитиною. Вислухавши думку прокурора, представника служби у справах дітей Красноармійської міської ради, які вважають, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, з метою забезпечення інтересів дитини, суд вважає, що [PERSON] не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не виконує належним чином передбачених законом обов'язків по утриманню та вихованню дитини, що є підставами для позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 186 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] - третя особа по справі, є тіткою неповнолітнього [PERSON], перебуває на обліку в службі у справах дітей як потенційний опікун з 17.03.2014 року, бажає взяти неповнолітнього племінника [PERSON] під піклування. Згідно подання органу опіки та піклування Красноармійської міської ради від 19.03.2014 року № 02/26-264 (а.с.34) [PERSON] може бути опікуном (піклувальником) над неповнолітнім [PERSON], оскільки заміжня, до кримінальної відповідальності не притягувалася, засудженою не значиться та у розшуку не перебуває, дохід її сім'ї складає 3051,00грн., проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], в якій санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам, добре розуміє всі аспекти,що пов'язані з вихованням та вважає себе психологічно готовою до цього. Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Згідно ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути повнолітня, дієздатна особа. Оскільки [PERSON] виявила бажання бути опікуном над неповнолітнім племінником, то суд, враховуючи особисті якості останньої, може призначити опікуном над неповнолітнім [PERSON] та на її користь з відповідача стягнути аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved