Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

17 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 03 січня 2004 року у виконавчому комітеті Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають, однак відповідач відмовляється від звернення до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу. З 11 листопада 2009 року сторони припинили шлюбні стосунки. З вказаного часу подружжя проживає окремо один від одного та перестали вести спільне господарство. Позивач вважає одруження з відповідачем невдалим через те, що вони не зійшлися характерами та надмірне вживання відповідачем алкогольних напоїв. За таких обставин [PERSON] була змушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.16), у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, просила задовольнити її позов. Разом з тим, позивач заперечувала проти надання судом строку для їх примирення та не виявила бажання зберегти шлюб. Крім того, позивач прохала справу розглянути без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.33). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.30-32), причини своєї неявки суду не повідомива. Заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, викладену у письмовій заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про одруження встановлено, що зареєстрували шлюб 03 січня 2004 року у виконавчому комітеті Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 01 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що з 11 листопада 2009 року сторони припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства та проживають окремо. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося та виявилося невдалим через те, що вони не зійшлися характерами та надмірне вживання відповідачем алкогольних напоїв. Відповідач [PERSON] відмовляється від звернення до органів реєстрації цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу. За таких обставин позивач [PERSON] вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, а збереження шлюбу таким, що суперечить інтересам сторін. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. [PERSON] не виявила бажання зберегти подружні відносини, у відповідній письмовій заяві заперечувала проти надання подружжю строку для примирення (а.с.33). Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надав, клопотань про надання судом строку сторонам для примирення не заявляв. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у своєму позові порушила питання про відновлення свого дошлюбного прізвища «[PERSON]» (а.с.2,3). Питання про розподіл судових витрат позивачем [PERSON] не порушувалось.

Outcome: approved