overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

18.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 02.09.2011 року, від якого мають неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач до суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, клопотань та заперечень не надав. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами у справі з постановленням заочного рішення згідно ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2011 року, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матірю. Відтак, місцем проживання малолітніх дітей сторін суд визначає з матірю, оскільки спору про це у сторін не виникло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

18.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свій позов тим, що згідно рішення Харківського районного суду її було призначено опікуном над малолітніми онуками : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мати та батько дітей позбавлені батьківських прав рішеннями суду. Протягом усього часу перебування дітей у позивача мати жодного разу не надавала матеріальної допомоги на утримання дітей, їхнім життям не інтересувалася. Позивач в судове засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач до суду не зявився, хоча належним чином повідомлялась про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є матірю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 3, 4), які мешкають разом з позивачем, що підтверджується довідкою Картамишської сільської ради Первомайського району Харківської області № 206 від 05.06.2015 року (а.с. 5). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області № 632/1326/14-ц, провадження № 2/632/572/14 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ( а.с.6-7). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 18.06.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

18.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10.10.2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 10.10.2014 року, актовий запис № 5440, спільних дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

18.06.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працює, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

18.06.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1000 грн. на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в зв'язку з їх навчанням. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з»явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позову. Судом встановлено, що від шлюбу, який розірваний 2007 року сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], яка навчається у Механіко-машинобудівному інституті Національного технологічного університету України «Київський політехнічний інститут» на денній формі навчання та [PERSON], [INFO], який навчається в Державному професійно-технічному закладі «Чернігівський центр професійно-технічної освіти» ІІІ атестаційного рівня на денній формі навчання. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітню дитину, яка навчається і потребує матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Суд з врахуванням матеріального стану відповідача, вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 400 грн. 00 коп., щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18.06.2015 року на період їх навчання, але не більше ніж до досягнення ними 23 років. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

18.06.2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дітей. Вимоги мотивує тим, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області 26.06.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. Відповідач [PERSON] ніякої допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей немає, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Тому звернулась до суду з відповідним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, зазначені позивачем обставини не спростував, доказів на заперечення позову суду не надав. Суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Судом встановлено, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.06.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 5). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 2), які проживають разом із матір'ю (а.с. 4). Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дітей в достатньому розмірі не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При винесенні рішення та визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме стан здоров'я дітей та платника аліментів, матеріальний стан сторін по справі, відсутність на утриманні у відповідача інших осіб, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

18.06.2015р. позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що 31.10.2007 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки (паю), що розташована на території земель КСП Хлібороб, с. Бабинці Погребищенського району Вінницької області. Позивачка являється спадкоємцем за заповітом, але протягом передбаченого законом шестимісячного терміну до нотаріальної контори не звернулась у звязку з тим, що являється інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, має незадовільний стан здоровя, потребує стороннього догляду, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину через пропуск вказаного строку. Позивачка в судове засідання не зявилася просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, про що до суду надала відповідну заяву. Представник Бабинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області просив провести розгляд даної справи без його присутності, проти заявлених позовних вимог не заперечує, про що до суду надав відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після померлого 31.10.2007 року [PERSON], однак не подала у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через те, що мала незадовільний стан здоровя, що суд визнає поважною причиною пропуску строку для подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту її майнових прав, необхідно визначити їй додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

18.06.2018 відкрито провадження у справі. Заявниця свої вимоги мотивує тим, що сестра її померлого чоловіка, [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства І групи з психіатричним захворюванням, внаслідок чого не здатна до самообслуговування, потребує постійного стороннього догляду, залежна від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій. Для захисту інтересів останньої, заявниця порушує питання про визнання її недієздатною, встановлення опіки та призначення її опікуном, оскільки фактично вона опікується [PERSON] В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги, суду пояснила, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, вона опікується нею, має для цього всі належні умови. Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення вимог не заперечували. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення заявниці, врахував позицію заінтересованої особи, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно з нормами ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААА№ 166715 від 23.08.2011 [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства безстроково, потребує постійного стороннього догляду та нагляду. З висновку судово-психіатричного експерта № 492 від 24.09.2018 вбачається, що [PERSON] виявляє ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, F07.8, та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Положеннями\~ч.\~1\~ст.\~60\~ЦК України\~визначено,\~що суд\~встановлює опіку\~над фізичною\~особою в\~разі визнання\~її недієздатною,\~і призначає\~опікуна за\~поданням органу\~опіки й\~піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна. Відповідно до\~подання органу\~опіки та\~піклування від\~17.09.2018,\~на підставі\~протоколу засідання\~опікунської ради\~при виконкомі\~Охтирської міської\~ради від\~13.09.2018\~№ 5,\~орган опіки\~та піклування\~вважає доцільним\~призначити [PERSON]\~опікуном [PERSON]. Таким чином,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для визнання\~недієздатною [PERSON],\~[INFO]\~та призначення\~[PERSON] її\~опікуном,\~оскільки вона\~нею фактично\~постійно опікується. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

18.06.2018 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09.07.1994 вони уклали шлюб. Від спільного шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть мешкати з відповідачем. З середини 2016 року вони почали мешкати окремо, через те, що між ними виявились різні погляди на однакові обставини, суперечки, спільне життя стало неможливим та нестерпним. У підготовче засідання позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у підготовчому засіданні за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання надала заяву у якій зазначила, що просить справу розглядати за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу, не заперечують проти розгляду у справу у підготовчому засіданні, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити «Катасонова». Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 09.07.1994 у Капитолівській сільській раді Ізюмського району, актовий запис № 08. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, протягом тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

18.06.2018 позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 20.08.2011 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя не скалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та розходження характерів. На даний час ведення між подружжям спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Шлюбно-сімейні відносини припиненні. В судове засідання позивач [PERSON], не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов визнає та не заперечувала проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 20.08.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 108. У шлюбі у сторін народилась дитина, донька [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору і спору щодо місця проживання дитини не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved