Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

17 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № СL-700/1408/2007 від 11 квітня 2007 року в розмірі 4791015,75 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 11 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», в якого на теперішній час змінено на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (який в свою чергу згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року відступив право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-700/1408/2007, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 127 806 ЕВРО строком до 17 квітня 2013 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань перед банком за кредитним договором було укладено договір поруки № SR-CL CL-700/1408/2007 між банком та [PERSON] Відповідно до умов зазначеного договору поруки для забезпечення повного і своєчасного виконання [PERSON] зобов'язань перед банком за кредитним договором [PERSON] прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його зобов'язань перед банком за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань згідно з пунктом 1.1 договору поруки. Позивач свої зобов'язання перед позичальником виконав, надавши кредит в розмірі 127 806 ЕВРО, в свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконала і не виконує по теперішній час, у зв'язку з чим за нею станом на 12 січня 2015 року рахується заборгованість в сумі 4 791 015,75 грн. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкові від 26 жовтня 2015 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволені. Стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CL-700/1408/2007 від 11 квітня 2007 року в розмірі 4 791 015, 75 грн. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. 20 грудня 2016 року [PERSON] подала заяву про перегляд заочного рішення від 26 жовтня 2015 року, яка ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2017 року залишена без задоволення. Не погодившись з вказаним заочним рішенням, [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], [PERSON] відмовити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, та таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суд першої інстанції виходив з того, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням статей 536-530 ЦК України та підставами для задоволення позовних вимог. Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. Відповідно до положень частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 11 квітня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», в якого на теперішній час змінено назву на ПАТ «ОТП Банк» (який в свою чергу згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 березня 2011 року відступив право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-700/1408/2007, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 127 806 ЕВРО строком до 17 квітня 2013 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. Проте, у позовній заяві представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначено, що договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким перейшло право вимоги був укладений 12 листопада 2010 року, замість 18 березня 2011 року, як вбачається за наданої ксерокопії договору (а.с. 13-19). В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань перед банком за кредитним договором було укладено договір поруки № SR-CL CL-700/1408/2007 між банком та [PERSON] Позивач посилався на те, що станом на 12 січня 2015 року заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором складає 4 791 015,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 53 944 ЄВРО, що за курсом НБУ на 12 січня 2015 року - 850 062,79 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 3 496, 12 ЄВРО, що за курсом НБУ на 12 січня 2015 року - 55 091, 73 грн.; пеня за прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 37 995,08 доларів США, що за курсом НБУ на 12 січня 2015 року складає 3 885 861,23 грн. На підтвердження заявленого розміру заборгованості, позивачем надано розрахунок заборгованості, який було долучено до позовної заяви (а.с. 11). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-700/1408/2007, 17 квітня 2007 року було видано кредит на суму 127 806 ЄВРО, у період з 17 травня 2007 року по 19 листопада 2010 року відбувалося погашення кредиту, в загальній сумі 53 944,96 ЄВРО. Отже, позивачем загальна сума заборгованості за кредитним договором зазначена 53 944,96 ЄВРО (яка дорівнює сплаченій сумі). Однак, шляхом віднімання від загальної суми кредиту погашеної суми, сума заборгованості мала складати 73 861,04 ЄВРО (127 806 - 53 944,96 = 73 861,04). З розрахунку заборгованості за відсотками також не зрозуміло на яку суму нараховані відсотки, за який період відбулися ці нарахування, остання дата нарахування зазначена 18 березня 2011 року, а позивачем зазначено, що розрахунок виконано станом на 12 січня 2015 року. Що стосується розрахунку пені, то період зазначено з 12 січня 2014 року по 12 січня 2015 року на суму простроченого тіла та прострочених відсотків у розмірі 57 441,08 (у якій грошовій одиниці не зазначено) та сума пені складає 209 659,94 (грошова одинця не зазначена), за курсом НБУ 18.534114 на 12 січня 2015 року складає 3 885 851,23 грн. При цьому, у позовній заяві зазначено, що пеня за кредитним договором складає 37 885,08 доларів США, в той час як кредит був виданий у ЄВРО. На пропозицію апеляційного суду усунути зазначені розбіжності в розрахунках заборгованості за кредитним договором, представником позивача було надану суду аналогічний розрахунок заборгованості, без будь-яких змін та доповнень. При наявності встановлених судом апеляційної інстанції розбіжностей в розрахунку заборгованості за кредитним договором, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідачів, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання по суті, оскільки позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень відповідно до вимог частини 3 статті 10 ЦПК України. За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Факторинг Україна» з підстав, передбачених частиною 1 статті 309 ЦПК України.

Outcome: partial