overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

19 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 2 березня 2010 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 07, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що шлюбні відносини між сторонами припинилися, вони не змогли створити міцної сім»ї, перестали розуміти один одного. Спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети та різні погляди на життя, не спілкуються. Примирення вважає неможливим, тому просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу іменувати її прізвищем «Гета». В разі задоволення позову не стягувати із відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно ч. 4 до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 2 березня 2010 року, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 07, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із батьками. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Після розірвання шлюбу позивач бажає іменуватися прізвищем «Гета». При предявленні позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими\~ самими\~ сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. \~ На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вбачається за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн, на підставі копії цього рішення та копії квитанції про сплату судового збору. Решту судових витрат покласти на позивача відповідно до її клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

19 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що 04 вересня 2005 року було зареєстровано із відповідачем шлюб. За час спільного проживання у вказаному шлюбі в них 09 лютого 2006 року народився син [PERSON] та 16 липня 2007 року дочка [PERSON]. Із-за погіршення сімейних відносин відповідач виїхав на постійне місце проживання одо своїх батьків в с. Чорна Тиса Рахівського району Закарпатської області. На її неодноразові звернення до відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, останній робити це відмовляється, а самостійно забезпечити належні умови життя для них вона не в змозі. Відповідач інших дітей не має, офіційно ніде не працює, однак регулярно виїжджає на сезонні роботи, де отримує значні кошти. У звязку з цим просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня предявлення позову та до досягнення повноліття. 05 березня 2018 року позивач подала заяву, де змінила позовні вимоги і просить стягувати із відповідача в її користь аліменти в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитини щомісячно. Позивач при розгляді справи змінені позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Відповідач позов визнав повністю, згідний сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено їх свідоцтвами про народження (а.с. а.с. 6, 7), а перебувають вони на утримані позивача, що вбачається із довідки Грудківської сільської ради від 09 лютого 2018 року № 196 (а.с. 8) і про що відповідач не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІI від 07.12.2017 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум становить 1860 грн., що 50 відсотків становитиме 930 грн. Згідно ст. 184 ч. 1 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, відповідача, який інших, крім сина [PERSON] та дочки [PERSON], дітей не має, суд визначає аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття старшої. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

19 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02.10.2009 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 жовтня 2009 року, актовий запис № 1854 (а/с 5). Від шлюбу мають дитину [PERSON] [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

19 лютого 2018 року позивачка звернулась в суд із позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 18 листопада 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №1027. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. В підготовче засідання позивач надала заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала, строк на примирення просила не надавати. Відповідач до суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами у листопаді 2005 року було укладено шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №1027. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, примирятись не бажають. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спір про місце його проживання відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

19 лютого 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивачка посилається на те, що 14 червня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований в Іванківському районному управлінні юстиції Київської області, актовий запис № 29. В шлюбі народився син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя з відповідачем не склалося. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя,ведення спільного господарства. Тобто,на даний час шлюбні відносини фактично припинено. Подальше спільне життя і збереження сім»ї вважає неможливим. Позивачка просить шлюб розірвати. Дитину,[PERSON], [INFO] залишити проживати з нею. Після реєстрації розірвання шлюбу залишити її на прізвищі [PERSON]. Просить суд справу розглядати без її участі. Ухвалою суду від 05.04.2018 року подружжю надано тримісячний строк для примирення. В судове засідання,яке відбулося 07.09.2018 року,позивачка не з»явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує. Відповідач позов не визнав. Пояснив,що вони з позивачем мають однакові погляди на життя, сім»ю, але інколи бувають конфлікти, які виникають з вини третіх осіб. Вивчивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки він суперечить інтересам позивачки. Відповідно до вимог ст.56 Сімейного кодексу України, примушування до припинення чи збереження шлюбних відносин,є порушенням права на особисту свободу та особисту недоторканність. Неповнолітню дитину- Гусака [PERSON], 21.10.2010 року залишити проживати з матір»ю. Судові витрати покласти на сторони в рівних частинах. На підставі наведеного, ст.ст. 110,112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

19 лютого 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк « Приват Банк » звернулося до суду з позовом до [PERSON], вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01 липня 2010 року останній отримав кредит в розмірі 3 200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту та платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку діє картки. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим, станом на 25 січня 2018 року, у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 105 757 грн. 29 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 197 грн. 90 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 92 297 грн. 14 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 750 грн. 00 коп., штрафу / фіксована частина/ в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу / процентна складова / в розмірі 5 012 грн. 25 коп. Тому, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1762 грн. 00 коп. Одночасно з позовом представник позивача за довіреністю [PERSON] подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог ПАТ КБ « Приват Банк » та розгляд справи у його відсутність / а. с. 40 /. Ухвалою суду від 06 березня 2018 року позову заяву ПАТ КБ « Приват Банк » прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, у зв'язку з чим розгляд справи призначений на 03 квітня 2018 року / а. с. 48 /. Дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

19 лютого 2018 року Ямпільським районним судом Вінницької області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до Писарівської сільської ради, Ямпільського району Вінницької області та [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. Однак, в резолютивній частині рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2018 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по вказаній справі слід винести додаткове рішення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення визначено в ст. 265 ЦПК України. Одним із таких питань відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України є питання про розподіл судових витрат. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за доцільне з власної ініціативи винести додаткове рішення, яким доповнити резолютивну частину, а саме вирішити питання про судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторону пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.1ст.142 ЦПК України з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги [PERSON] до Писарівської сільської ради, Ямпільського району Вінницької області та [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, задоволено в повному обсязі. Відповідач Писарівської сільської ради, Ямпільського району Вінницької області визнала даний позов до початку розгляду справи, тому вважаю за необхідне при розподілі судових витрат застосувати ч.1 ст. 142 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, тому вважаю за необхідне при розподілі судових витрат застосувати ч.1 ст. 141 ЦПК України. Позивач [PERSON] при звернені до суду здійснив оплату судового збору в сумі 640 гривень, згідно квитації №39 від 12 вересня 2017 року. Тому, вважаю за необхідне з власної ініціативи пропорційно здійснити розподіл судових витрат між відповідачами, тобто по 213 гривень 30 копійок з кожного відповідача. При цьому, стягнути з Писарівської сільської ради, Ямпільського району Вінницької області 50 відсотків від вищевказаної суми на користь позивача, а 50 відсотків повернути позивачу з державного бюджету. З відповідачів [PERSON] та [PERSON] стягнути на користь [PERSON] по 213 гривень 30 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

19 лютого 2018 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстроваа, але не мешкає з 2015 р. відповідач [PERSON] Оскільки відповідач тривалий час не мешкає в квартирі без поважної причини, позивач просить суд визнати її такою, що втратила право користування вказаною квартирою шляхом зняття з реєстрації місця проживання. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати на сплату судового збору у сумі 704,80 грн. Ухвалою суду від 21 лютого 2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в звязку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем доказами встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується ордером на жиле приміщення №87 від 18 червня 1973 р. (а.с. 6) У зазначеній квартирі крім позивача зареєстровано її доньку [PERSON]. Згідно акту про непроживання громадян від 31 січня 2018 р. відповідач у вказаній квартирі не мешкає з лютого 2015 р. (а.с. 9) Суд вважає, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає власнику квартири у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки у відповідності зі ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності зі п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

19 лютого 2019 року, [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням № 25 по вулиці Широка в с. Рівнопілля Чернігівського району Чернігівської області. Свої вимоги мотивували тим, що вони є власниками вищезазначеного будинку, відповідач, який зареєстрований у будинку, з 2015 року в ньому не проживає, не оплачує комунальні послуги та не бере участі в його утриманні. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивачі проти цього не заперечують. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснила, що є сусідками позивачів та підтвердили, що [PERSON] не проживає [INFO] близько трьох років. Заслухавши позивачів, свідків, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку № 25 по вул. Широва в с. Рівнопілля Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 16, 17). Відповідно до довідки Хмільницької сільської ради № 59 від 24.01.2019 року, до складу сімї [PERSON], що зареєстрована [INFO] входять : чоловік [PERSON] та дочка [PERSON]. (а.с.6). \~ \~ \~ \~ У відповідності до довідки Хмільницької сільської ради № 55 від 24.01.2019 року, [PERSON] зареєстрований, але не проживає в [INFO] з 2015 року (а.с.5). \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що будинок перебуває у приватній власності позивача, суд вважає, що дані правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з положенням якого член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Даючи оцінку\~встановленим обставинам\~справи та\~аналізуючи надані\~суду докази\~та доводи\~сторін,\~в сукупності\~з письмовими\~доказами по\~справі,\~суд приходить\~до висновку,\~що відповідач\~ добровільно\~змінив своє\~місце проживання\~і є\~таким,\~що понад\~рік без\~причин,\~які б\~могли бути\~визнані судом\~поважними,\~не проживає\~в будинку,\~належному на\~праві власності\~позивачам,\~не приймає\~участі в\~утриманні будинку,\~а отже\~з метою\~усунення перешкод\~в користуванні\~та розпорядженні\~власністю його\~слід визнати\~таким,\~що втратив\~право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: вул. Широка, 25, с. Рівнопілля Чернігівського району Чернігівської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved