Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

18.08.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 1/2 частина будинку №15 кв.1 по вул. Партизанська в м.Балаклія Харківської області належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 08.01.2002р. У вищевказаному будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON]. Однак в вересні 2012 року відповідач виїхала з вказаного житла, будинком не цікавиться, добровільно з реєстраційного обліку не знімається, порушуючи права позивача як власника житла, який оплачує всі комунальні послуги. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без йогої участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов визнала та просила справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 08.01.2002р. належить 1/2 частина житлового [ADDRESS] по вул. Партизанській в м.Балаклія Харківської області (а.с.5-6). Як вбачається із копії домової книги у житловому будинку за вищевказаною адресою зареєстрована дружина позивача [PERSON] відповідач по справі (а.с.8). Як вбачається із акту обстеження від 26.06.2016 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради Харківської областіХірним В.М.., під час перевірки за фактом реєстрації мешканців в житловому [ADDRESS] по вул. Партизанській в м.Балаклія Харківської області встановлено, що на вищезазначеній житловій площі зареєстрована [PERSON], яка з вересня 2012 року там не проживає, що також підтверджено свідками-сусідами [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9). Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється на підставі рішенням суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). За змістом ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності члена сім»ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному будинку більш ніж рік, втратив зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved