Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

18.05.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що12.02.2018 року між сторонами був укладений попередній договір про продаж двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 21.02.2018 року між позивачем і відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому серед іншого, а саме у розділі 4 п.4.1. було зазначено наступне,- продавець наступним гарантує, що відчужувана квартира на час укладення цього договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, під заставою в тому числі податковою, забороною(арештом) не перебуває, судового спору, щодо неї, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає; борги по комунальним платежам відсутні. 21.02.2018 року, після підписання нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідач надала позивачу, у присутності ФОП [PERSON] , власноручно написану розписку в якій зазначила, що вона отримала від позивача кошти в сумі 18 200 ( Вісімнадцять тисяч двісті) гривень, в рахунок проданої квартири і що ніяких матеріальних та моральних претензій до позивача не має, зазначила перелік речей, які за домовленістю повинні залишитися у квартирі, а також зазначила дату виїзду її сім`ї, з проданої нею квартири до 21.03.2018 року. 21.03.2018 року відповідач повинна була звільнити продану нею квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку придбав позивач. Під час переоформлення на своє ім`я особових рахунків в організаціях, що надають комунальні послуги позивач дізнався, що за квартирою існує борг за сплату комунальних послуг в сумі 7647,03 ( Сім тисяч шістсот сорок сім) гривен 03 коп. Таким чином, позивач зазначає, що з моменту укладення попереднього договору від 12.02.2018 року, в якому сторони домовились про продаж квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з боку відповідача виникло зобов`язання, згідно якого відповідач була зобов`язана сплатити всі борги по комунальним платежам. Існування зобов`язання за відповідачем по відношенню до позивача підтверджено в подальшому у нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу вказаної квартири. [PERSON] зазначає, що змушений був заплати всі борги по комунальним послугам, що виникли до укладення договору купівлі-продажу квартири з відповідачем, тому на загальних підставах щодо виконання зобов`язання, просить стягнути з відповідача на його користь спричинену шкоду у розмірі 7647, 03 грн. Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року відкрите провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явився, згідно заяви представника остання просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно опублікованого оголошення 26.03.2020 року на офіційному веб-порталі судової влади України про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, дійшов такого висновку. 21.02.2018 року між позивачем і відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому серед іншого, а саме у розділі 4 п.4.1. було зазначено наступне,- продавець наступним гарантує, що відчужувана квартира на час укладення цього договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, під заставою в тому числі податковою, забороною(арештом) не перебуває, судового спору, щодо неї, а також прав у третіх осіб як у межах, так і за межами України немає; борги по комунальним платежам відсутні (а.с. 10-12). Як зазначає позивач у позові після набуття права власності на квартиру ним вчинено заходи щодо переоформлення особових рахунків на своє ім`я щодо користування комунальними послугами на означену квартиру. Так, судом встановлено, не спростовано сторонами, що станом на 20.03.2018 року заборгованість за послуги теплопостачання становить 2021, 76 грн., заборгованість за водопостачання - 1855, 31 гривня, заборгованість за спожиту електроенергію - 38,26 грн., заборгованість по квартирній платі складає 3660,04 гривні (а.с. 13-17). Як зазначає позивач, зазначену суму заборгованості за надані комунальні послуги, він сплатив при переоформленні особових рахунків на своє ім`я. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо виконання зобов`язання, врегульовані наступними нормами закону, а саме. Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір. У визначені ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається., зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором, або законом. Аналіз поданих доказів, доводить судові, що на момент укладання договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідачеві було достовірно відомо, що за вказаною адресою мається заборгованість за комунальними платежами, однак вона, в порушення взятих на себе зобов`язань, не сплатила заборгованість за комунальними платежами, при укладенні договору надала гарантії позивачеві, щодо відсутності боргів перед третіми особами. Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України,- Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Порушивши свої зобов`язання, відповідач спричинила відповідачеві збитки на загальну суму 7647,03 ( Сім тисяч шістсот сорок сім) гривен 03 коп. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути спричинені збитки, завдані невиконанням зобов`язання за договором купівлі-продажу, у зазначеному вище розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704,80 гривень належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved