Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

19.08.2020 року представник позивача КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: [ADDRESS] в сумі 20224,36 грн., посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідача. Ухвалою судді від 03.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачам визначений 15- денний строк з дня отримання ухвали суду на подання відзиву на позовну заяву . У відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України відповідач [PERSON] звернулась до суду з відзивом на позов, згідно якого позовні вимоги не визнала в повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначила, що не згодна з нарахуваннями за централізоване опалення через відсутність інформації про фактично спожиту теплову енергію в рахунках на оплату за житлово-комунальні послуг, вважає, що позовна заява подана з пропуском строку позовної давності, позовна заява не містить розрахунку суми щодо нарахування заборгованості в розмірі 20224,36 грн., надані позивачем документі є неналежними та недопустимими доказами, оскільки отримані в порушення вимог ст.11 ЗУ «Про захист персональних даних», тарифи на комунальні послуги, а, відповідно, і сума заборгованості, яку позивач вимагає сплатити, нараховані з порушенням ЗУ „Про житлово-комунальні послуги, норм чинного законодавства України та всупереч Конституції України, а тому у позивача відсутнє право вимоги. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що ствердження відповідача не відповідають дійсності, вважає, що відзив відповідача на позовну заяву за дійсним обставинами справи нормативно не обґрунтований та не має під собою правових підстав, зв`язку з чим просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позов, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились причину неявки суду не повідомили, про розгляд справи сповіщені у встановленому порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Суд встановив, що Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населення для побутових потреб. Квартира [ADDRESS] підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. У вказаній квартирі зареєстровані та мешкають відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Система опалення помешкання відповідачів є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони, тому що відключення окремих приміщень від мереж ЦО й ГВП вплине на безперебійну роботу інженерного устаткування будинку в цілому й на санітарно-гігієнічні умови інших квартир та суміжних приміщень. Правовідносини між позивачем та відповідачами з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у спірному періоді регулюються, насамперед Законом України „Про житлово-комунальні послуги та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). Загальні засади формування тарифів на теплову енергію визначаються Законом України «Про теплопостачання». Частиною 3 статті 20 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що тарифи на виробництво теплової енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП), у межах повноважень, визначених законодавством. Відповідно до статті 23 Закону України «Про теплопостачання», господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності затверджені Постановою НКРЕКП 22.03.2017 №308 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», та передбачають, що відповідно до: - пп. 8 п. 3.2. Розділу 3 - при провадженні господарської діяльності з виробництва теплової енергії ліцензіат повинен здійснювати продаж виробленої теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень; - пп. 9 п. 3.2 Розділу 3 - при провадженні господарської діяльності з постачання теплової енергії ліцензіат повинен здійснювати постачання теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень. КОНЦЕРН „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ м. Запоріжжя є ліцензіатом НКРЕКП з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Тарифи КОНЦЕРНУ „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ, як і іншим ліцензіатам, розраховуються та встановлюються за алгоритмом, затвердженим Постановою НКРЕКП від 31.03.2016 №528 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання» зі змінами та доповненнями (далі - Процедура встановлення тарифів). Згідно Процедури встановлення тарифів, затверджені тарифи оприлюднюються на офіційному сайті НКРЕКП. Отже, відхилення від встановлених НКРЕКП тарифів, буде порушенням ліцензійних умов та законодавства в сфері теплопостачання (п.п.4, 5 частини 1 статті 31 Закону України «Про теплопостачання»). Кількість фактично спожитої теплової енергії будинку [ADDRESS] розрахована у відповідності до Методики нарахування за послугу з централізованого опалення, в якій зазначені всі вихідні дані по нарахованим сумам, як то покази лічильника, тариф, розмір опалювальної площі всього будинку та окремо квартири відповідачів. До позовної\~заяви позивачем\~доданий розрахунок\~суми заборгованості\~у вигляді\~роздруківки особового\~рахунку відповідачів, в якому зазначені нарахування окремо по кожній складовій наданих послуг, а саме: вартість опалення, централізованого ГВП (гарячого водопостачання) і т.п. Також в зазначеному розрахунку відображені всі здійснені відповідачами за спірний період оплати, субсидія та, відповідно, сума, що підлягає оплаті з боку відповідачів заборгованість за надані послуги. Щомісяця відповідачі отримують від позивача рахунки за надані в звітному періоді (місяці) послуги, в яких також відображається структура наданих послуг та нарахування окремо по кожній складовій послуги. Тож, відповідачі отримували інформацію з приводу кількості наданих послуг, їх структури, вартості та наявної заборгованості, а також діючих на момент проведення розрахунків тарифів на відповідні послуги. Відповідно до ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», (надалі Правила), затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., передбачені зобов`язання виконавця послуг: - інформувати споживача про адресу та номер телефону диспетчерської, аварійної або аварійно-диспетчерської служби (зазначаються в договорі і рахунках на сплату послуг, розміщуються на дошках оголошень в усіх під`їздах багатоквартирного будинку, а також на дошках оголошень, розташованих поблизу житлового будинку); - надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг, а також інформацію про ці Правила (зазначається у договорі, а також розміщується на дошці оголошень у приміщенні виконавця та щомісячно зазначається у рахунках на сплату житлово-комунальних послуг). Перелік інформації, яка надається споживачеві є вичерпним. Крім того, слід зазначити, що між позивачем та відповідачами укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. В даному договорі також зазначені діючі тарифи на момент укладання договору, а п.9 передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Факт же надання позивачем послуги з централізованого опалення у будинок [ADDRESS] підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів у спірних періодах (рішення ЗМР загальнодоступні в мережі інтернет). Що стосується солідарної відповідальності за несплату нарахувань за послугу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, слід зазначити, що нарахування за послугу з централізованого опалення здійснюється по опалюваній площі квартири, тобто всі нарахування за вказану послугу, надані позивачем, є неподільними. За послугу з централізованого постачання гарячої води нарахування здійснюються згідно показників квартирного лічильника або за встановленими нормами споживання (в разі відсутності лічильника). Засіб обліку води (лічильник) в квартирі відповідачів встановлено 20.10.2009р.. Згідно зі ст. 541 та ч. 1 ст. 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.9 п. 3 Закону України „Про житлово-комунальні послуги (Відомості Верховної Ради 2018, № 1, ст.1) із змінами, внесеними згідно із Законом № 2454-VIII\~від 07.06.2018 - дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно до ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п.5 ч.2 ст.7, ст.9 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з ч.3 ст.9 цього Закону дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2019 року у справі ЄУН 337/1676/19 провадження № 2-н/337/354/2019 з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» стягнуто суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг централізованого постачання гарячої води в розмірі 17151,52 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2019 року у справі №2-с/337/26/2019 скасовано судовий наказ Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.05.2019 року у справі ЄУН 337/1676/19 провадження № 2-н/337/354/2019 . Частиною 3 ст.171 ЦПК України передбачено, що після постановлення ухвали про скасування судового наказу стягувач може звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 01.08.2017 року по 31.07.2020 року становить 19108,91 грн., що підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку, в межах строку позовної давності, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17; провадження № 14-448цс19, згідно якої подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Крім того, згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн

Outcome: partial