Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

19 березня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона виховує неповнолітнього сина, [PERSON] (уродженого [PERSON], 03 квітня 2014 року змінив прізвище на материне дівоче [PERSON]) [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON]. 07 грудня 2000 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Фактично вони не проживають однією сім'єю з травня 1998 року. Тобто, відповідач пішов із сім'ї, коли сину не виповнилося двох місяців. Звернутись до суду з проханням позбавити відповідача батьківських прав стосовно їх сина [PERSON] її примусили наступні обставини. Відповідач, починаючи з травня 1998 року, проживає окремо від них з сином, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере ні виховної, ні матеріальної, ні грошової, ні посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 27 травня 1998 року згідно постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 1998 року відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Оскільки відповідач звільнився за власним бажанням з роботи у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років згідно постанови виконавчої служби з його пенсії на утримання сина стягується її частина (на теперішній момент це близько 500 грн.). З метою ухилення від сплати аліментів відповідач приховав факт його роботи на ПАТ «Криворіжгаз» з січня 2013 року по жовтень 2014 року. Згідно з довідкою Дзержинського відділу ДВС №62 від 19 лютого 2015 року, заборгованість відповідача по аліментам складає 19 238,52 грн. Жодного разу з 1998 року відповідач ні з сином ні зі нею не спілкувався і навіть не цікавився на які кошти виховується дитина. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Цей факт підтверджується актом, складеним 15 лютого 2015 року за участю її сусідів. Син має відмінну успішність, навчаючись у Криворізькій загальноосвітній школі №75 у 11 класі. Це стало можливим зокрема додатковим позашкільним заняттям з певних навчальних дисциплін, які потребували додаткових матеріальних затрат, у яких також не приймав участі батько дитини (відповідач). Додаткові заняття потрібні неповнолітньому сину для його загальноосвітнього, фізичного та духовного розвитку, він відвідує кожний шкільний предмет з задоволенням, крім цього для фізичного розвитку займається боксом у спортивній школі (Боксерський клуб «Тріумф»), а також шість років навчався та закінчив і отримав відповідне свідоцтво Криворізької міської художньої школи №21. Для розвитку дитини вона докладає всі свої зусилля та можливості. Неприйняття участі відповідача у шкільному житті та різносторонньому вихованню сина з самого початку його навчання та до теперішнього часу підтверджено характеристикою, виданою директором школи. Відповідач жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини під час його захворювань, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною навіть в мінімальному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає з свого боку дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Так, син має намір після закінчення загальноосвітньої школи отримувати вищу освіту за кордоном - у Польщі. Вона усіляко сприяю втіленню цього наміру сина, в тому числі шляхом завчасного отримання сином закордонного паспорту. Однак, звернувшись до відповідача за його згодою на оформлення закордонного паспорту на дитину та за згодою на його виїзд за кордон на навчання, отримала нічим не обґрунтовану категоричну відмову. Така пасивна поведінка відповідача лише шкодить інтересам дитини. З того моменту як відповідач пішов з сім'ї, він не вітав сина з новорічними та різдвяними святами, що є дуже важливим у нормальному процесі виховання неповнолітньої дитини його батьками. Так само не поздоровляв сина у дні його народження, що наносить дитині моральних страждань. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність належного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. На підставі вищевикладеного просила суд позовні вимоги задовольнити, та винести рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та стягнути на її користь судові витрати. Позивач до зали суду з'явилася, надала суду пояснення по суті справи, підтримала позовні вимоги з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, в тому числі шляхом розміщенням оголошення в засобах масової інформації (а.с.31,42), причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та розгляду справи за його відсутності до суду не надавав. Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконкому Дзержинської районної у місті ради до зали суду з'явився, надав суду пояснення по суті справи, вважав за доцільне позовні вимоги задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення учасників процесу, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.16 постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с.5,6) виховує неповнолітнього сина, [PERSON] (а.с.11) (уродженого [PERSON], 03 квітня 2014 року змінив прізвище на материне дівоче [PERSON] (а.с.10) [INFO] (а.с.9), батьком якого є відповідач [PERSON] (а.с.7). 07 грудня 2000 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб (а.с.8). Фактично сторони не проживають однією сім'єю з травня 1998 року, що встановлено у судовому засіданні з пояснень позивача. Крім того, з пояснень позивача встановлено, що відповідач, починаючи з травня 1998 року, проживає окремо від них з сином, жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере ні виховної, ні матеріальної, ні грошової, ні посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 27 травня 1998 року згідно постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 травня 1998 року відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (а.с.12). Згідно з довідкою Дзержинського відділу ДВС №62 від 19 лютого 2015 року, заборгованість відповідача по аліментам складає 19 238,52 грн. (а.с.13). Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Цей факт підтверджується актом, складеним 15 лютого 2015 року за участю її сусідів (а.с.15). Син сторін навчається у Криворізькій загальноосвітній школі №75 у 11 класі (а.с.16), за місцем навчання характеризується з позитивного боку (а.с.17). Для фізичного розвитку син сторін займається боксом у спортивній школі (Боксерський клуб «Тріумф») (а.с.18), а також шість років навчався та закінчив і отримав відповідне свідоцтво Криворізької міської художньої школи №21 (а.с.19). З довідки №05-156 від 30 січня 2015 року вбачається, що позивач працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді провідного юрисконсульта відділу загального правового забезпечення адміністрації з правових питань (а.с.20). Крім того, до суду надано висновок виконкому Дзержинської районної у місті ради №10/29-1154 від 06 травня 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] (а.с.45-46). З відповіді начальника Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області №3403 від 08 травня 2015 року вбачається, що Дзержинським РВ КМУ проводилася перевірка у відношенні громадянина [PERSON], [INFO]. В ході перевірки встановлено, що [PERSON], притягувався до кримінальної відповідальності за ст.194 ч.1 КК України (умисне знищення або пошкодження майна) ЄРДР №12014010001982 від 21 липня 2014 року (а.с.47). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, приймаючи до уваги, що судом достовірно встановлені обставини, які свідчать про свідоме самоухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 СК України, по вихованню та утриманню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, є правовою підставою для позбавлення батьківських прав, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в інтересах дитини. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved