Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

18.12.2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 10.11.2016 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9931,59 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Починаючи з 01 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості. Відповідачка підтвердила свою згоду з запропонованими позивачем умовами та правилами, підписавши Генеральну угоду. Станом на 24.11.2019 року відповідач має заборгованість 31237,30 гривень, яка складається з наступного: 9931,59 гривня - заборгованість за кредитом; 7349,36 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 13006,84 гривні - заборгованість за пенею; 949,51 гривень штраф відповідно до 2.2. Генеральної угоди, яку АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідачки та судові витрати. З протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2019 року (а.с.45) відомо, що призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Розпорядженням в.о. голови Турківського районного суду Львівської області Кріль Л.М. №01-09/42/20 від 13.03.2020 року справу передано на розгляд найбільш територіально наближеного суду до Старосамбірського районного суду Львівської області в зв`язку з неможливістю автоматизовано розподілити справу, оскільки рішенням Вищої ради правосуддя №3049/0/15-19 від 21.11.2019 року єдиний працюючий суддя Турківського районного суду Львівської області [PERSON] відсторонений від здійснення правосуддя до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження (всі інші посади суддів вакантні), що підтверджується протоколом про неможливість автоматизованого розподілу справи між суддями. 27.03.2020 року справа поступила до Старосамбірського районного суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020 року справа передана судді [PERSON]. Ухвалою судді від 05.05.2020 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що розгляд справи слід проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Наказом від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO]. З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. №476/07/2020 від 20.07.2020 року по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020 року справу передано для розгляду судді Пошиваку Ю.П.. Ухвалою судді від 20.08.2020 дану позовну заяву було прийнято до розгляду та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. АТ КБ «Приватбанк» та його представник копію ухвали від 20.08.2020 року отримали. Відповідачу ухвалу від 20.08.2020 року надіслано 26.08.2020 року. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідач копію ухвали отримав 30.08.2020 року (а.с.64). Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. У відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Судом встановлено, що 10.11.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості №б/н, відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 9931,59 гривню у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7). Крім того, при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта, зважаючи невиконаних зобов`язань перед банком. В порушення вищезазначених правових норм та умов кредитного договору позичальник своєчасно не повертає кредит, не сплачує нараховані відсотки за користування кредитними коштами та інші витрати за кредитним договором, тобто порушує свої зобов`язання перед банком, у зв`язку з чим, станом на 24.11.2019 року відповідач має заборгованість 31237,30 гривень, яка складається з наступного: 9931,59 гривня - заборгованість за кредитом; 7349,36 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 13006,84 гривні - заборгованість за пенею; 949,51 гривень штраф відповідно до 2.2. Генеральної угоди (а.с.5). Однак, позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦПК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Статтею 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, зокрема, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції України. Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 9931,59 гривню - заборгованості за кредитом; 7349,36 гривень - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 949,51 гривень - штрафу відповідно до 2.2. Генеральної угоди. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921,00 гривня, відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 18230,46 гривень, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1121,12 гривня. На підставі ст.ст.526, 549, 551, 634, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial