Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

19.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якому прохає визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з березня 2009 по червень 2013 року проживала спільно з відповідачем без реєстрації шлюбу, [INFO] в неї народився [PERSON] , з червня 2013 року вони припинили спільно проживати з відповідачем, відповідач зник з життя позивачки, дитина залишилась проживати з матір`ю спочатку в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, а на даний час в с. Погреби Глобинського району Полтавської області. Місце проживання дитини рішенням суду визначено не було, аліменти на утримання [PERSON] не стягувались. Дитині створено всі належні умови для проживання, всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно, вона працевлаштована, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, з відповідачем не можуть добровільно дійти згоди щодо місця проживання дитини, тому вимушене звернутися до суду. 16.11.2020 року згідно ухвали Глобинського районного суду Полтавської області справу прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання (а.с.20). 25.11.2020 року згідно ухвали Глобинського районного суду Полтавської області закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, до Глобинського районного суду Полтавської області направила заяву про розгляд справи без її присутності ( а.с. 15). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання відповідно до вимог чинного ЦПК України, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Глобинської районної державної\~адміністраціїнаправив заяву про розгляд справи без їх участі, у прийнятті рішення поклалися на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст.\~81\~ЦПК України\~регламентовано,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Нормою ч. 1 ст. 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства,\~а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних стосунків мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10). Після припинення фактичних шлюбних відносин донька залишається проживати з матір`ю [PERSON] . Між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] . Відповідно до Висновку про розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] виданого виконавчим комітетом Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області 25.11.2020 року № 01-44/0/260, комісія прийшла до висновку, що прямих перешкод для проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] немає, малотіній за віком має підвищену емоційну потребу у спілкування з матір`ю, це не суперечить інтересам малолітньої дитини, враховуючи вищевикладене, виходячи з інтересів малолітньої дитини служба у справах дітей Глобинської райдержадміністрації вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] [INFO] з матір`ю. Висновок затверджений на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Глобинській районній державній адміністрації 25.11.2020 року (протокольне рішення № 12) ( а.с.29-30). Відповідно до ст.150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків,хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків,з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків. Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами,своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до дослідженої в судовому засіданні довідки - характеристики [PERSON] , з 22.09.2020 року і по теперішній час отримує домашнє навчання у вигляді інформаційних консультацій у ФОП [PERSON] , під час вказаних консультацій у виховному процесі приймає участь виключно мати [PERSON] , батько жодного разу не приймав участі у консультаціях та виховному навчальному процесі. ( а.с. 12-14). Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові,моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Вирішуючи спори між батьками про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У сукупності\~оцінюючи \~вищевикладені обставини\~і взаємний\~зв`язок\~доказів,\~враховуючи висновки\~органу опіки\~та піклування,\~ставлення батьків\~до виконання\~своїх батьківських\~обов`язків,\~вік дитини,\~її стать,\~виходячи з\~того,\~що вирішальне\~значення мають\~інтереси дитини,\~беручи до\~уваги,\~врахувавши малолітній\~стан хлопчика,\~який окрім\~виховання потребує\~постійного материнського\~догляду та\~піклування,\~ відповідно\~до принципу\~6\~Декларації прав\~дитини,\~суд вважає\~за необхідне\~визначити місце\~проживання малолітнього\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~з матір`ю\~ [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,\~з відповідача\~ [PERSON] \~ на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 840,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved