Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що у нього з відповідачкою був укладений кредитний договір від 27.02.2013 року, за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачка, всупереч норм закону та умов договору зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 25.09.2014 року наявна заборгованість в розмірі 9 525 грн. 34 коп., з якої: 5459.19 грн. - заборгованість за кредитом; 2386.37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 750.00 грн. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 429.78 грн. - штраф (процентна складова). Судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. просив покласти на відповідачку. Представник позивача в судове засідання не з»явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю,просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з»явилася та надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала та просила суд постановити рішення у зв»язку з визнанням позову. Наслідки визнання позову їй зрозумілі. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вимогами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідачка у простій письмовій формі 27.02.2013 року уклали кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору позивач випустив та надав відповідачці - держателю платіжну картку, на яку на день укладення цього договору встановив ліміт у розмірі 5600 грн., відсоткова ставка - 30% річних. Відповідачка суму кредиту отримала та зобов»язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором, не виконала, у зв»язку з чим у останньої перед кредитором виникла заборгованість. Станом на 25.09.2014 року, згідно розрахунку ПАТ, заборгованість становить 9 525 грн. 34 коп., з якої: 5459.19 грн. - заборгованість за кредитом; 2386.37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 750.00 грн. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 429.78 грн. - штраф (процентна складова). Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідачки порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини, та умови підписаного сторонами кредитного договору. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 3. ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вимогами до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі та до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046 -1053 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний позов є обґрунтованим та таким що підлягає повному задоволенню. Заява відповідачки про визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Також, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved