Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

17 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. Зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на 1/2 частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], як дочка померлого. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріальною конторою їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належне померлому [PERSON] майно, зокрема на іншу 1/2 частину зазначеного житлового будинку. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю [PERSON] спірну 1/2 частину вищевказаного житлового будинку нотаріусом відмовлено через відсутність належних правовстановлюючих документів, оскільки спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на це нерухоме майно. Посилаючись на наведене, [PERSON] вимушена була звернутися до суду з позовом за захистом своїх майнових прав. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги та прохає їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.28). Представник Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області (далі - Куйбишевська селищна рада), як відповідача у справі, письмово повідомив судові про те, що відповідач позов визнає, зазначені у ньому обставини ним не оспорюються (а.с.30). Представник реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області письмово повідомив судові про те, що третя особа не має заперечень проти позову (а.с.32). В судове засідання сторони, третя особа та їх представники не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Зазначені особи до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.25-33). Виходячи з наведеного, а також положень стст.158,169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO] року, після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,12-15). З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті заповіту не складав (а.с.36). Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], як дочка померлого. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріальною конторою їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належне померлому [PERSON] майно, зокрема 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області Ярошенком С.В. 05 листопада 2002 року за реєстром №967, та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» 07 листопада 2002 року в книгу 7, номер запису 1654 (а.с.7-9). Згідно з п.4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою приватного нотаріуса Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області Ярошенка С.В. від 21 липня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину спірного будинку через відсутність належних правовстановлюючих документів, оскільки спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на це нерухоме майно(а.с.11). За правилами стст.1216-1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України (в редакції Закону України від 11 лютого 2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 01 січня 2013 року зазначеним законом скасована. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 липня 2004 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON], а останній сплатив продавцям певну суму грошових коштів та прийняв у власність належну їм 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS], а саме, літера «А» - житловий будинок 1/2 частина (кімнати №№1,2,3,4), житловою площею 14,8 кв.м., літера «а» - прибудова (сіни), літера «Б» - сарай, літера «Г» - погріб, №1 - огорожа 1/2 частина, літера «Д» - басейна, №2 - відмостка 1/2 частина. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Куйбишевського районного нотаріального округу Запорізької області Ярошенком С.В. 23 липня 2004 року за реєстром №854 (а.с.15). Покупець [PERSON] за життя не вжив заходів а ні щодо державної реєстрації договору, а ні щодо державної реєстрації права на нерухоме майно (з 01 січня 2013 року). В пункті 6 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, відсутність у спадкоємця [PERSON] належних правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, оскільки спадкодавець [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на це нерухоме майно,унеможливлює видачу свідоцтва право на спадщину нотаріусом, однак не позбавляє можливості визнання цього права за спадкоємцем в судовому порядку. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved