overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

18.01.2016 року до Київського районного суду м. Полтави звернувся [PERSON] з позовною заявою до КС «Полтава і полтавці» про стягнення коштів за депозитним договором, мотивуючи позов тим, що між ним та КС «Полтава і полтавці» було укладено договір про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а саме № 29 від 28.02.2014 року. Відповідно до даного договору спілка прийняла від позивача на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 25000 гривень. Після закінчення дії договору позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу. Однак відповідачем умов договору на даний час не виконано, кошти не повернуті. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача суму невиплаченого вкладу в розмірі 25000 грн. та 1488,01 гривень відсотків. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та КС «Полтава і полтавці» 28 лютого 2014 року було укладено договір №29 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі 25000 грн. терміном до 28 серпня 2015 року зі сплатою 22,5 % річних. Як встановлено судом позивач звертався до відповідача після закінчення строку договору про повернення коштів. Однак відповідачем на час розгляду справи кошти не повернуто. Згідно довідки №1849 від 12 листопада 2015 року виданої КС «Полтава і полтавці» член кредитної спілки «Полтава і полтавці» [PERSON] станом на 12.11.2015 року має внески на депозитному рахунку згідно договору №29 від 28.02.2014 року в розмірі 25000 гривень та відсотки в розмірі 1488,01 гривень. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1ст. 1058\~ЦК України за\~договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] до Кредитної спілки «Полтава і полтавці» про стягнення вкладу в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.22 Закону України\~«Про захист прав споживачів» та ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88\~ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

18.01.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

18.01.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 23.06.2000 року, йому на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 30.09.2015 року шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі з 22.04.2014 року, що підтверджується актами Міського Комунального підприємства «Основаніє» від 22.09.2014 року, 05.05.2015 року, 25.11.2015 року, 25.07.2016 року. Відповідач по справі [PERSON], [INFO], який є сином позивача від першого шлюбу, не проживає у вищевказаній квартирі з листопада 2008 року. Відповідачі відмовляються в добровільному порядку зніматися з реєстрації, у зв'язку з чим позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття їх з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON], яка діє в особистих інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], у судовому засіданні позов визнала частково, а саме: повністю визнала позовні вимоги щодо себе, пояснивши суду, що дійсно добровільно залишила належну позивачу квартиру у червні 2014 р. та намірів проживати в спірній квартирі не має, проте, заперечувала проти позову щодо визнання втративши право користування житловим приміщенням її неповнолітнього сина, котрий тимчасово не проживає в квартирі позивача, проживає на теперішній час як малолітня дитина з матір*ю, проте, відповідач не має змоги його зареєструвати в іншому житловому приміщенні, оскільки на теперішній час проживає з дитиною в орендованій квартирі, просила суд відмовити в задоволенні позову в цій частині. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - відділ міграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗДУ ГУМВС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - служби у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи та відмовити в задоволенні позову щодо малолітнього [PERSON], 2013 року народження.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

18.01.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилавсь на те, що 01.04.2000 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказував те, що у нього з відповідачкою різні характери та різні погляди на життя, в результаті чого постійно виникали сварки з різних питань, що негативно впливають на дітей, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідачка, яка в установленому законом порядку повідомлена про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася і повідомлень про причини неявки від неї не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 01.04.2000 року зареєстрували шлюб, про що Виконкомом Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області зроблено актовий запис №2 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, у нього з відповідачкою різні погляди на життя, які негативно впливають на дітей, а також те, що вони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

18.01.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 12.06.2005 року. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, приводом звернення до суду стало те, що їхня сім'я фактично розпалася, у них різні погляди на життя та різні інтереси. Сторони протягом останніх 3 років проживають окремо, позивач переїхала проживати до батьків у с. Муроване, відповідач приїжджає дуже рідко тільки щоб побачитись з дочкою. Зазначає, що відповідач нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко була їхня дитина, внаслідок чого вони повністю припинили спілкування. Сторони в судове засідання не з'явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 12.06.2005 року Мурованською сільською радою Сокальського району Львівської області. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя в сторін не склалося, протягом трьох років разом не проживають, їхня сім'я існує лише формально. При таких обставинах суд доходить висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

18.01.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на її користь на утримання сина на період його навчання в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення навчання в коледжі транспорту та комп'ютерних технологій ЧНТУ, тобто до 30 червня 2017 року. Позивач в судовому засідані позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, до суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з тим що працює, про те суд не знаходить поважною причиною його не явки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від 24.09.1997 року, актовий запис № 1621, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому Чернігівської області, Україна. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] [INFO]. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] та з 01.09.2013 року навчається на 3-му курсі денної форми навчання в Коледжі транспорту та комп'ютерних технологій ЧНТУ за рахунок державного бюджету з запланованою датою закінчення навчання 30.06.2017 року. (а.с. 9-10). В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги сину не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період навчання [PERSON] в Коледжі транспорту та комп'ютерних технологій ЧНТУ до 30.06.2017 року, але не більше як до досягнення ним 23 років. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

18.01.2016 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 17.09.2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Відповідач з 2015 року матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому працює у ДП «Маріупольський морський торговий порт», докером, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 18.01.2016 року та до повноліття дитини. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, про підтримку позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження останньої, яка мешкає разом з позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає те, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, дочки, сина й інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладених обставин та з огляду на визнання відповідачем заявлених позовних вимог, не здійсненням останнім добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання їх доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 18.01.2016 року та до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

18.01.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини -[PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, від подружнього життя у них народилась дитина, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Також позивачка уточнила позов, та відмовилася від позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат з утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис про отримання судової повістки у зворотньому повідомленні, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивачки, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції 28.09.2010 року, актовий запис № 972, [PERSON], народився [INFO], батьком дитини є [PERSON]. На даний час дитина проживає разом із матір»ю - [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює і має для цього матеріальну можливість, аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

18.01.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 26.08.2009 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 26.08.2009 року, актовий запис № 1397, від шлюбу мають доньку: [PERSON] - [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

18.01.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. З 25 серпня 2010 року сторони перебувають в шлюбі, який був укладений відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, про що зроблено запис за № 293. Від шлюбу подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розлучення з відповідачем, вказуючи на те, що що подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. З травня 2014 року шлюбні відносини між подружжям не підтримуються і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими, тому позивачка і просить суд розірвати даний шлюб. У судове засідання позивачка не з'явилась, але направила письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, справу просить розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але направив письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягаютьзадоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім'ї, а відповідач не заперечує проти розлучення. За таких обставин, суд з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved