Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

18.09.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В позові зазначає, що їй на праві власності належить жилий будинок по [ADDRESS] . У серпні 2019 р. їй стало відомо, що до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено записи від 16.04.2010 р. та від 22.09.2010 р. про арешт належного їй будинку на підставі постанов Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2010 р. № 18694103 (державний виконавець Руднєв В.О.) та від 14.09.2010 р. № 21481780 (старший державний виконавець Іваниця Ю.О.). Звернувшись у серпні 2019 р. до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з вказаного майна, вона отримала відмову у зв`язку з тим, що зазначені виконавчі провадження в базі даних виконавчих проваджень відсутні, а архів виконавчих проваджень по 2017 рік включно, знищений у зв`язку із закінченням строків зберігання. За наявними у неї копіями постанов про відкриття вказаних виконавчих проваджень ці провадження відкрито, а арешт накладено на підставі виконавчих написів нотаріуса № 362 від 03.02.2010 р. та № 362 від 23.02.2010 р. про звернення стягнення на вищезазначений житловий будинок для задоволення вимог стягувача ПАТ «УкрСиббанк» в межах суми боргу 639380,03 грн. за договором про надання споживчого кредиту № 11071339000 від 06.11.2006 р., укладеного між нею та ПАТ «УкрСиббанк». В подальшому ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 р. відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «Кей-Колект». Згідно довідки, наданої ТОВ «Кей-Колект», зобов`язання за кредитним договором виконано. За таких обставин підстави подальшого арешту, належного їй майна, відсутні. За позовом [PERSON] просить зняти арешт з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить їй на праві власності, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 18694103 від 15.04.2010 р., видавник: Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ, державний виконавець Руднєв В.О., та постанови про відкриття виконавчого провадження № 21481780 від 14.09.2010 р., видавник: Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ, старший державний виконавець Іваниця Ю.О.. Ухвалою суду від 23.09.2020 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.11.2020 року. 18.11.2020 р. підготовче судове засідання було відкладено на 12.01.2021 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні. 12.01.2021 р. зарито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 22.02.2021 р. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи без участі учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача АТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, в процесі розгляду справи подав відзив на позов (а.с.37), за змістом якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до АТ «УкрСиббанк», як таких, що пред`явлені до неналежного відповідача. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Представник третьої особи - Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, причину неявки суду не повідомив, пояснень по суті спору не подавав. Суд розглянув справу за відсутності представників відповідачів та третьої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників справи, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.7-10) на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2006 р. [PERSON] належить жилий будинок за адресою: [ADDRESS] . 06.11.2006 р. мід АКІБ «Укрсиббанк» та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11071339000 (а.с.15-20). Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Руднєва В.О. про відкриття виконавчого провадження ВП № 18694103 від 15.04.2010 р. накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , а саме - згаданий вище житловий будинок (а.с.12). Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса № 362 від 23.02.2010 р., де стягувачем є ПАТ «Укрсиббанк». Постановою ст.державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Іваниці Ю.О. про відкриття виконавчого провадження ВП № 21481780 від 14.09.2010 р. накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] , а саме - згаданий вище житловий будинок (а.с.11). Стягувачем у вказаному виконавчому провадженні також є ПАТ «Укрсиббанк». 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги, у тому числі за договором споживчого кредиту № 11071339000 (а.с.21-25). Згідно довідки ТОВ «Кей-Колект», виданої 26.09.2019 р. (а.с.26), ТОВ «Кей-Колект», що набуло статус кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 11071339000 від 06.11.2006 р. на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 р., укладеному з ПАТ «УкрСиббанк», підтверджує, що станом на 26.09.2019 р., зобов`язання [PERSON] по договору про надання споживчого кредиту № 110713390000 від 06.11.2006 р., припинені. Відповідно до листа-повідомлення Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя від 15.08.2020 р. (а.с.13-14), згідно витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна наявний арешт, реєстраційний номер 9735191, який був накладений на підставі відкриття виконавчого провадження [PERSON] та арешт, реєстраційний номер 10273679, який був накладений на підставі відкриття виконавчого провадження Іваницею Ю.О . Відповідно до вивантажених даних з АСВП встановлено, що боржник [PERSON] та повідомлення у базі даних відсутня. Вищевикладене підтверджено наданим позивачем письмовими доказами. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. За положеннями ст. ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд встановив, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги, пред`явлені до ТОВ «Кей-Колект» є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача АТ «УкрСиббанк» щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до цього відповідача, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК україни кожна сооба має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст.42 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК україни сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Згідно зі ст.175 ЦПК україни позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові. Ст.51 ЦПК України урегульовано питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. Зважаючи на встановлені судом обставини, а саме, що 12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» право вимоги, то АТ «УкрСиббанк» вже не є кредитором за кредитним договором, а відтак не є відповідачем у справі, де вимоги пов`язані зі скасуванням арешту.

Outcome: partial