Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

18 лютого 2015 року позивач звернувся у суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що за рішенням Козелецького районного суду від 05.05.2000 року з нього утримуються аліменти на користь відповідача в розмірі 1/4 частини заробітної плати. За рішенням Деснянського районного суду від 26.12.2014 року з позивача утримуються аліменти на користь відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітної плати. Утримувані з позивача аліменти становлять 42 % його заробітку, що перевищує встановлену законом частку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду була оповіщена у встановленому порядку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Судом встановлено, що з позивача на користь відповідача на її утримання на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05.05.2000 року аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Стягнення аліментів починати з 03.04.2000 року і продовжувати до 22.08.2001 року до виповнення трьох років сину [PERSON] [INFO] (а.с. 2). Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року з позивача на користь третьої особи [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 02.04.2005 року в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.11.2014 року і до повноліття дитини. Враховуючи, що стягнення з позивача на користь відповідача на її утримання на підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05.05.2000 року аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку припинено 22.08.2001 року та на момент звернення позивача до суду з нього стягуються аліменти лише за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року, оскільки протилежного позивачем в судовому засіданні не доведено, за таких обставин вимоги про\~\~зменьшення\~\~стягнення аліментів на утримання дитини\~ за рішенням суду від 05.05.2000 року, слід залишити без задоволення. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачеві, який за законом звільнений від сплати судового збору,\~\~відмовлено,\~\~а\~\~відповідач\~\~судових витрат не поніс, то\~\~відповідно\~\~до змісту\~\~ст. 88\~\~ЦПК України\~\~ судовий збір\~\~необхідно віднести на рахунок\~\~держави.\~\~\~\~\~ \~

Outcome: dismissed