Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

17 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про зобовязання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою №6 по вул. Водній, 3 у м. Львові, шляхом зобовязання звільнити житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] та привести дану квартиру до попереднього стану. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [PERSON] є законним володільцем квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності №41408 від 15.03.1995р., виданого Львівською міською радою згідно з розпорядженням № 167 від 15.03.1995 року. З моменту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], сторони проживають окремо, за час відсутності позивача, відповідач безпідставно заволоділа квартирою №6, скориставшись тим, що квартира відповідача № 5 та квартира позивача № 6 розташовані одна біля одної. На даний час, відповідач створює перешкоди в користуванні приватною власністю [PERSON], чим обмежує його законні права та інтереси. Зокрема, відповідач [PERSON] змінила вхідні замки, тим самим унеможлививши доступ до квартири позивача, більше того, відповідач провела незаконне перепланування шляхом об'єднання своєї квартири № 5 та квартири позивача - № 6, не маючи на це відповідних документів. 02.08.2016 року на адресу відповідача [PERSON] направлено лист-претензію з вимогою добровільно звільнити приміщення квартири № 6, що належить йому на праві власності, про те, станом на день подання позовної заяви відповідачем не було виконано законної вимоги позивача. Більше того, факт незаконного перепланування квартири відповідача №5 та квартири позивача №6 було встановлено і задокументовано у приписі від 04.10.2016 року представником ЛКП «Янів-405», яке обслуговує даний будинок. У зв'язку із невиконання вимог зазначених у приписі від 04.10.2016 року, на відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.10.2016 року. Таким чином, оскільки відповідач своїми незаконними діями обмежила право позивача у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою № 6 по вулиці Водній,3 у м. Львові, що належить йому на праві власності, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення такі ж як викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Заслухавши пояснення сторін, свідків, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №41408 від 15.03.1995р., виданого Львівською міською радою згідно з розпорядженням від 15.03.1995р. №167, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №14269676 від 17.04.2007 року. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом також встановлено, що з моменту розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], сторони проживають окремо, за час відсутності позивача, відповідач заволоділа квартирою №6, скориставшись тим, що квартира відповідача № 5 та квартира позивача № 6 по вул. Водній, 3 у м. Львові розташовані одна біля одної. Зокрема, відповідач [PERSON] змінила вхідні замки, тим самим унеможлививши доступ до квартири позивача, більше того, відповідач провела незаконне перепланування шляхом об'єднання квартири № 5 та квартири позивача - № 6 по вул. Водній, 3 у м. Львові, не маючи на це відповідних документів. Факт незаконного перепланування квартири відповідача №5 по вул. Водній, 3 у м. Львові та квартири позивача №6 по вул. Водній, 3 у м. Львові встановлено приписом від 04.10.2016 року директора ЛКП «Янів-405», яке обслуговує даний будинок. У зв'язку із невиконання вимог, зазначених у приписі від 04.10.2016 року, а саме предявити документи на перепланування квартири [ADDRESS], на відповідача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 13.10.2016 року за ст. 150 КУпАП «Порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями». З вказаного протоколу вбачається, що відповідачем самовільно прорублено в стіні двері в квартиру [ADDRESS], чим порушено ст. 150 КУпАП. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 98 ч. 3 ЖК України тимчасові жильці на вимогу наймача зобовязані негайно звільнити приміщення. а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач перешкоджає позивачу користуватися належним йому на праві власності майном на власний розсуд, добровільно відмовляється звільнити займане жиле приміщення, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved