overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

18 серпня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] селищної ради Шацького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Яблунева, 3, у с. Самійличі Шацького району Волинської області. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 09 жовтня 2016 року помер [PERSON], якому належало вказане нерухоме майно. Належність даного майна спадкодавцю підтверджується випискою з погосподарської книги №552 від 31.07.2017 року, будинковою книгою. За життя [PERSON] заповіт не склав, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач [PERSON] Родинні звязки між нею та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЕГ № 267539 та свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ №053537. [PERSON] в установленому законом порядку прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців,які б прийняли спадщину немає. У звязку з відсутністю правовстановлювального документа про право власності спадкодавця на вказане спадкове нерухоме майно, [PERSON] відмовлено в нотаріальному оформленні її спадкових прав. Тому вона просить суд визнати її право власності на дане нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач в попереднє судове засідання не зявилася, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] селищна рада Шацького району Волинської області свого представника в попереднє судове засідання не направила. [PERSON] подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що [PERSON] селищна рада Шацького району Волинської області при ухваленні судового рішення покликається на розсуд суду. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, тому позов слід задовольнити і рішення про задоволення позову може бути ухвалене в попередньому судовому засіданні. На підставі статей 328, 392, 1217, 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

18 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: 2/5 частин будинку № 32 по вул. Авдєєнка в м. Чернігові. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона являється власником 2/5 частин будинку № 32 по вулиці Авдєєнка у м. Чернігові. Пояснює, що на даний час в належній їй частині будинку № 32 по вулиці Авдєєнка у м. Чернігові зареєстрований [PERSON], однак починаючи з 2008 року і по сьогоднішній час у вищевказаному будинку взагалі ніхто не проживає. Вона знялась з реєстраційного обліку місця проживання 11.04.2017, її дочка [PERSON], знялася з реєстраційного обліку місця проживання 04.05.2017, відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному будинку, не веде з нами спільного господарства, його особистих речей в будинку не має. Також зазначає, що кошти на утримання житла відповідач не сплачує, у звязку з чим їм доводиться щомісячно сплачувати за нього плату, але знятися з реєстраційного обліку за даною адресою у добровільному порядку не бажає, чим створює їм перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, тому змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення повідомлена належним чином (а.с. 21). У позовній заяві міститься клопотання позивача, в якому просить справу розглянути в її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлявся встановленому порядку, у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

18 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, просить стягнути з нього на її користь аліменти на сина в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що між сторонами в виконкомі Бджільнянської сільської ради Теплицького району Вінницької області 20.09.2015 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 11 (а.с.5). Від шлюбу народився син [PERSON], 25.03.2016. Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-АМ №333165 (а.с. 6). Син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Бджільнянської сільської ради № 630 від 14.08.2017(а.с.7), знаходиться на її утриманні, має проблеми зі здоров'ям, що підтверджується рішенням районної лікарсько-консультативної комісії № 159 від 29.09.2016 року (а.с.8), випискаіз медичної картки хворого (а.с.9-10), відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно працює та має постійний дохід. Інформації щодо поганого стану його здоровя чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що син хворіє та потребує постійного лікування, позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, позов визнає, має задовільний стан здоровя, є працездатний, офіційно працює та має постійний дохід, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

18 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 15 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1277. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство починаючи з 2015 року. У судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві 15 листопада 2001 року, про що складено актовий запис №1277, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого повторно вказаним відділом 13 лютого 2003 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 20 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 7). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають малолітню доньку. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

18 серпня 2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є його батьком. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2013 року. Подружнє життя не склалось. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини. Малолітня дитина перебуває на повному утриманні матері. Сам матеріально добровільно допомагати утримувати сина належним чином відповідач відмовляється, хоча зобов'язаний це виконувати. Відповідач є працездатною людиною, має можливість забезпечити належне виховання та утримання сина, а тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти в її користь на малолітнього сина щомісячно в твердій грошовій сумі 2000 грн., до досягнення сином повноліття. В судове засіданні позивач не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник відповідача не заперечує проти розгляду справи у відсутності позивача по справі. В судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Заслухавши сторін, проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що батьком малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч вимогам ст. 181 Сімейного Кодексу України сторони не досягли домовленості щодо утримання дитини, а тому даний позов підлягає до часткового задоволення. Свого обов'язку утримувати дітей відповідач не виконує, малолітній син перебуває на утриманні матері, а тому суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, який є працездатним, інших утриманців у нього немає. Суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу малолітньому сину в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

18 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.08.2017 р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] від опікуна [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника не підтримала заяву про госпіталізацію [PERSON], зазначивши, що лікування хворої можливо в амбулаторних умовах, оскільки хвора не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих та спроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, прокурор заперечував, адвокат заперечував. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, захисника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.08.2017 р. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ДМП №1» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора подразлива, метушлива, багатомовна. Чує голос Бога, з яким спілкується. Висловлює маячні ідеї на адресу сусідів та опікуна. До свого стану не критична. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторний параноїдальний синдром. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] в момент надання пояснень не виявляла явної неадекватності, поводила себе спокійно, чітко висловлювала свою думку. Пояснила, що мешкає сама та самостійно може задовольнити свої життєві потреби, не потребує лікування у лікарні, має опікуна [PERSON], який не приймає участі в її догляді. Разом з тим, в судовому засіданні було залучено в якості заінтересованої особи [PERSON], який повідомив що він є опікуном [PERSON] та на його думку стан її погіршився у звязку з чим він і звернувся за госпіталізацією останньої. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

18 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Коробова, 1/7. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.08.2017р. о 18 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.08.2017р. о 18 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою рідних. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї переслідування, впливу, страхи за життя рідних, безсоння. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

18 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Першотравенськ, пр. Квітковий, 14. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.08.2017 р. о 17 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.08.2017 р. о 17 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Першотравенської ЦПМСД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний. На запитання відповідає не завжди по суті. Афективно заряджений, нестійкий. Навкруги озирається, до чогось прислуховується. Щось бормоче собі під ніс. Під час розмови легко афектується, починає кричати, говорить, що «Бог всім допоможе», каже, що ним «керує Бог». Мислення дезорганізоване. Свого стану не оцінює. Від госпіталізації відмовляється. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

18 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе[ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.08.2017р. о 16 год. 30 хв. [PERSON]був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.08.2017р. о 16 год. 30 хв. [PERSON]був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою сестри-опікуна. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий Доступний формальної бесіді. Відомості про себе повідомляє скупо, лаконічно. Не заперечує, що в минулому - багаторазово знаходився в цій лікарні, оскільки, граючи в футбол, отримав травму голови, «яка привела до менінгіту і тяжких наслідків». Тут же заявляє, що його сестра, «переслідуючи свої чорні наміри, клала в лікарню», щоб «забрати квартиру». У цьому питанні її підтримувала матір. Тому зрозумів, що мати не рідна. Заявляє, що вбивство батьків «організувала» сестра, «найняла людей», а потім «все згорнула» на нього. Мислення аморфне, паралогічне, з вираженим зісковзуванням. Мова швидка, часто непослідовна. Багатослівний, метушливий, в поведінці багато навмисного, дурненького. Емоційні реакції холодні. Критичні здатності грубо порушені. [PERSON] було поставлено попередній діагноз Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром, виражений змішаний тип дефекту. Є інвалідом 2 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved