overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

19 лютого 2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, за наслідками розгляду якої винесено рішення, згідно з яким позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Рішенням суду стягнено з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною [PERSON], яка народилася [INFO] року трирічного віку, починаючи з 27.01.2015 року. Разом з тим, при винесенні рішення суду в резолютивній частин рішення суду судом помилково не було ухвалено рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. З врахуванням вищевикладеного, судом вбачається необхідність вирішення питання про винесення додаткового рішення суду. Позивач та відповідач надали до суду заяви, відповідно до яких просили справу з питання винесення додаткового рішення розглянути без їх участі. З урахуванням вищезазначених обставин суд ухвалив розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи. Судом встановлено, що 27.01.2015 року до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] та на утримання позивача до трирічного віку дитини. При винесенні рішення суду від 19 лютого 2015 року, в резолютивній частині рішення суду судом помилково не було ухвалено рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що з відповідачем [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даних відносин мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження зазначений відповідач по справі. Відповідач ніде не працює, не приймає участі в утриманні дитини добровільно. Позивач [PERSON] просить суд стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. До судового засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, але від неї на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі, визнавши позовні вимоги в повному обсязі. З'ясувавши вивчивши думку сторін що до позову, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 червня 2013 року [PERSON] народилась [INFO] року, актовий запис № 436, в графі батьки зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, передбачених ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем [PERSON], [INFO] року було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох синів [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з'явилися в судове засідання з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з [INFO] року перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить в матеріалах справи свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], від 30.10.2014 року, актовий запис №62 (а.с.3). Від даного шлюбу в них народилося два сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.1999 року, актовий запис №557 (а.с.4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу наділі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, аналізуючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON].. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14.12.2012 року вона уклала шлюб, зареєстрований Виконкомом Новоєлизаветівської сільської ради Красноармійського району, Донецької області, актовий запис № 3 з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з липня 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, а тому позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в присутності представника [PERSON], підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 14.12.2012 року Виконкомом Новоєлизаветівської сільської ради Красноармійського району, Донецької області, актовий запис № 3 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2014 року через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що згідно кредитного договору №801 від 10 квітня 2014 року відповідачу було надано кредит у сумі 2000 гривень терміном на 24 місяці року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 55% від суми кредиту . Відповідач систематично ухиляється від своїх обов'язків, у результаті чого станом на 13 лютого 2015 року утворилася заборгованість у сумі 3472грн.90коп., що складається з заборгованості по кредиту у сумі 1950грн.41коп., заборгованості по відсоткам у сумі 1522грн.49коп., яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не явилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи судом і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами укладений кредитний договір №801 від 10 квітня 2014 року про надання [PERSON] кредиту у сумі 2000 гривень терміном на 24 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 55% від суми кредиту (а.с.4-9). Відповідач ухиляється від своїх обов'язків, у результаті чого станом на 13 лютого 2015 року утворилася заборгованість у сумі 3472грн.90коп., що складається з заборгованості по кредиту у сумі 1950грн.41коп., заборгованості по відсоткам у сумі 1522грн.49коп., що стверджується розрахунком позивача (а.с.10). Таким чином відповідачем суттєво порушено умови вказаного Договору, що є підставою для стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам на підставі умов вказаного договору. Заборгованість за кредитом і відсотками в сумі 3472грн.90коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.ст.526,1048,1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 26 червня 2013 року у відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 145, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем, також зазначив, що шлюбні відносини припинили у червні 2014 році через непорозуміння і різними поглядами на сімейне життя, зловживанням відповідачем наркотичними пігулками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засіданні зявилася, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі. За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 145, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 320195, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 540703 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.6) З червня 2014 року сторони мешкають окремо, шлюбні відносини припинили через непорозуміння і різними поглядами на сімейне життя, зловживанням відповідачем наркотичними пігулками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру, позивач має іншу родину. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд приймав заходи щодо примирення сторін у вигляді надання строку, але примирення не відбулося. На підставі ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання доньки не надає. Відповідач проходить військову службу за контрактом у в/ч [NUMBER] м. Новоград-Волинський та має можливість надавати допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому виконкомом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, за актовим записом № 2, шлюбі з відповідачем з 06 березня 2003 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились з 2011 року. Позивач вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами не можливе, тому просить шлюб розірвати. Спір про майно відсутній. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, вказавши на підтримку заявлених вимог та можливість заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, на розгляд справи не з'явився, причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про шлюб, 06 березня 2003 року сторони дійсно зареєстрували шлюб (а.с.3). На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що останнім часом подружні стосунки розлагодилися, у них різні погляди на взаємообов'язки подружжя, що призводить до виникнення серйозних непорозумінь. З вересня минулого року вони проживають окремо. Вважає, що збереження сім'ї неможливе. Просить розірвати шлюб і стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що після народження дитини відповідач періодично живе у матері, а в періоди, коли вони жили разом, між ними виникають сварки. Миритися не бажає, просить не надавати термін для примирення і задовольнити позов. Відповідач позов визнав та вказав, що в них різні характери, і розірвання шлюбу буде єдиним виходом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Налагодити подружні стосунки сторони не бажають. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

19 лютого 2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 вересня 2006 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя вона має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак, сімейне життя не склалося, в сім'ї не має порозуміння, шлюбні стосунки між ними припинені, тому позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї не можливе. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 30 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №353. В судове засідання сторони не з'явилися, позивач надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи завчасно повідомленим в установленому законом порядку про розгляд справи у суд не з'явився. В зв'язку з чим, суд вважає, за доцільне відповідно до вимог ст. ст. 169, 197 ЦПК України розглянути справу у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає, що згідно ст. 224 ЦПК України можливо провести заочний розгляд справи. Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2006 року (а.с.6). Від спільного життя подружжя має малолітнього [PERSON], [INFO] (а. с.7). Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом сімейне життя у сторін не склалося, вони разом не проживають, між ними втрачено почуття любові, мають різні погляди щодо сімейного життя, шлюбні стосунки фактично між ними припинені, відновлювати їх сторони не бажають. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки, сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved