Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

18 жовтня 2016року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач вказує, що 27.09.2010р. Заводським районним судом міста Миколаєва було видано виконавчий лист №2-4020/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» 148379,48грн. заборгованості за кредитним договором, 1483,79 грн. державного мита та 120,00грн. ІТЗ розгляду справи. 12.11.2010р. Новоодеським відділом державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження згідно до якої було накладено арешт на все нерухоме майно Позивача та оголошено заборону на його відчуження. 27.12.2010р. Новоодеським відділом державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області було ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10. ч.1 ст. 37, ст.. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» ( у редакції 2010р.). Проте з до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 21.04.2016року позивач дізнався, що обтяження його майна накладені в межах вищевказаного виконавчого провадження не скасовані. В теперішній час у позивач виникла необхідність розпорядитися належним йому майном, однак він не може цього зробити через наявність не знятого арешту за постановою державного виконавця від 12.11.2010року. Коли позивач звернувся із зазначеною проблемою до Новоодеского ВДВС дізнався що дійсно виконавчі провадження відкривались та закінчувались. Майно було продано, кошти перераховані стягувану, а всі справи відносно позивача було знищено за давністю зберігання відповідно до внутрішніх нормативних актів МЮ. В звязку із вказаним зняти арешт без виконавчого провадження не можливо. Склалась така ситуація що виконавчого провадження не має, а арешт за постановою існує і по сей день та не скасована Відповідачем. Вказані обставини суттєво впливають на права та законні інтереси позивача. Посилаючись на вищевикладене та також те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі завершення (закінчення виконавчого провадження - ст.49 ЗУ Про виконавче провадження чи повернення виконавчого документу згідно ст.47, 48 Про виконавче провадження) виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, позивач просив зняти арешт накладений на його майно постановою державного виконавця 12.11.2010року в рамках виконавчого провадження ВП № 22528415. Позивач в судове засідання не зявився, але його представник надав заяву в якій просив справу розглядати в їх відсутність та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та вказала, що виконавче провадження було закінчене у ВДВС Новоодеського РУЮ у звязку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, що згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2010року) не передбачає зняття арешту. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 12.11.2010 року постановою головного державного виконавця ВДВС Новоодеського РУЮ Молчан І.М. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4020 виданого 27.09.2010р. Заводським районним судом міста Миколаєвапро стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у сумі 149983,27грн.одночасно вказаною постановою було накладено арешт на все належне боржнику майно. 27 грудня 2010року головним державним виконавцем ВДВС Новоодеського РУЮ Молчан І.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, а саме до Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ. 04 лютого 2011року головним державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4020 виданого 27.09.2010р. Заводським районним судом міста Миколаєва. В процесі виконавчого провадження було описано та арештовано належний боржнику автомобіль, що підтверджується копією акту опису та арешту. Вказаний автомобіль було реалізовано за рахунок чого було погашено заборгованість перед стягувачем на суму 51916грн. 27.06.2012року за постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ виконавчий лист №2-4020 виданий 27.09.2010р. Заводським районним судом міста Миколаєва було повернено стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції 2010року). Як вбачається з досліджених судом доказів вищевказаний виконавчий лист повторно на виконання не предявлявся проте арешт всього майна позивача накладений постановою державного виконавця 12.11.2010року в межах виконавчого провадження ВП № 22528415 лишається не знятим. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій. які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд зазначає, що внаслідок дії принципу диспозитивності в нормативному визначенні правового статусу стягувача розвиток виконавчого провадження перш за все залежить від волі стягувача. Стягувач має право звертатися до виконавчої служби за примусовим виконанням рішення чи утриматися від цього, має право повторного звернення до виконання виконавчого листа, проте не скористався своїм правом з 27.06.2012року по теперішній час. В той же час все майно позивача обтяжено, що становить перешкоду у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи те, що виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-4020 виданий 27.09.2010р. Заводським районним судом міста Миколаєва завершене 27.06.2012року на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повторно вищевказаний виконавчий документ стягувачем на виконання до відділу не предявлявся, суд вважає за необхідне зняти арешт з всього майна, що належить позивачу, накладений 12.11.2010року постановою головного державного виконавця Молчан І.М. в межах виконавчого провадження ВП № 22528415. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved