Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

17 грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 18096 грн. 98 коп. боргу за кредитним договором. В позовній заяві вказало, що 06 вересня 2006 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 48 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з нього станом на 20 листопада 2013 року заборгованість в розмірі 18096 грн. 98 коп., яка складається з 16759 грн. 03 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штрафу ( фіксована частина ) і 837 грн. 95 коп. - штрафу ( процентна складова ). Представник позивача Корчагіна В.О. ( за довіреністю ) у своїй заяві позовні вимоги банку підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути без представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву, в якій заперечував проти задоволення позову банку, посилаючись на пропущення позивачем строків позовної давності, а справу просив розглянути без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що 06 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, який складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифами банку, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 48 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а. с. 7 ). Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. 25 березня 2008 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ, за яким стягнуто з [PERSON] на користь позивача 5084 грн. 65 коп. боргу за даним кредитним договором ( а. с. 4 ). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому, як вважає позивач, станом на 20 листопада 2013 року в нього утворилася нова заборгованість в розмірі 18096 грн. 98 коп., яка складається з 16759 грн. 03 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штрафу ( фіксована частина ) і 837 грн. 95 коп. - штрафу ( процентна складова ). Як вбачається із цього розрахунку, загальна заборгованість за прострочені проценти в розмірі 16759 грн. 03 коп. складається із нарахованих 48 % річних на поточну заборгованість, що передбачені в Заяві позичальника, та 96 % річних на прострочену заборгованість. Між тим, Заявою позичальника, Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, не передбачена сплата подвійних відсотків на прострочену заборгованість ( а. с. 7, 38-40 ). Більш того, Тарифи банку, якими визначається розмір відсоткової ставки, позивач суду взагалі не надав. Тому суд приходить до висновку про необгрунтованість нарахування банком подвійних відсотків на прострочену заборгованість в розмірі 96 % річних та відмовляє в їх стягненні. Згідно з ч.3, 4 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а ст.259 ЦК передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно з п.5.12 Правил користування платіжною карткою сторони домовились про збільшення строку позовної давності відносно стягнення відсотків за кредитом до 5 років ( а. с. 38-39 ). Позивач звернувся до суду з позовом лише 17 грудня 2013 року, а тому його вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам підлягають задоволенню частково. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають 317 грн. 12 коп. заборгованості по процентам ( 46 % ), які знаходяться в межах строку позовної давності. Згідно з п.5.10 Правил передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. З цього слідує, що з відповідача слід стягнути 250 грн. штрафу ( фіксована частина ) та 15 грн. 86 коп. штрафу ( процентна складова ), виходячи із наступного розрахунку: ( 317 грн. 12 коп. х 5 % ). Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial