Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

18 травня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 20.09.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну дитину -доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують з 2019 року. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні спільної дитини не приймає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня звернення з даною заявою до суду і до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала із зазначених підстав, заперечувала проти задоволення поданої відповідачем заяви про надання строку на примирення та відкладення розгляду справи. Додатково пояснила, що відповідач протягом трьох років проживає у Республіці Польща, за цей час лише один раз приїздив до родини. Коштів на утримання дитини не надає. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на листопад 2021 року, надання строку на примирення, відзив у встановлений судом строк не подано. Ухвалою суду від 21.05.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 червня 2021 року. Розгляд справи відкладався в зв`язку з неявкою відповідача на 02 липня 2021 року. Розгляд справи відкладався за заявою відповідача на 13 серпня 2021 року . Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про надання строку на примирення. Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони 20 вересня 2013 року зареєстрували шлюб у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №1117, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. підтримання позивачкою позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я, і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Доказів, які спростовують вказані обставини відповідачем не подано. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд визначає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 18.05.2021 року. Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за позовну вимогу про розірвання шлюбу, підлягає стягненню з відповідача. В зв`язку із тим, що за вимогою про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved