Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

18 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , у якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона є власником зазначеного будинку, розташованого за вищевказаною адресою. Відповідачі зареєстровані у належному позивачу будинку, однак з 2014 року в ньому не проживають. Реєстрація відповідачів у будинку є перешкодою у розпорядженні належним позивачу майном. Вищенаведене стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивач в судове засіданні не з`явилася, надала до суду клопотання, в якому заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 16 листопада 1994 року секретарем Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с. 8, 9). Балаклійське бюро технічної інвентаризації 23 березня 2000 року зареєструвало право власності на вищевказаний житловий будинок за позивачем [PERSON] . З довідки про склад сім`ї виданої 26.11.2020 Міловською сільською радою Балаклійського району Харківської області вбачається, що в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до відповідей старости Міловського старостинського округу виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 16.01.2021 на запити суду, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17, 18). З акту обстеження від 26.11.2020, складеного комісійно за участю депутата Міловської сільської ради [PERSON] , свідків - сусідів: [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що в житловому будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві особистої власності [PERSON] , дійсно [PERSON] та [PERSON] з березня 2014 року по теперішній час не проживають, їх особисті речі відсутні (а.с. 11). Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 3 Сімейного кодексу України визначає сім`ю як спільне проживання осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що відповідачі в будинку позивача не проживають з 2014 року. Оскільки відповідачі у спірному житловому будинку не проживають понад 1 рік, не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації з місця проживання здійснюється за рішенням суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або про позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як убачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду даної позовної заяви сплатила 840,80 грн. судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України покладає зазначені судові витрати на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved