Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

18 грудня 2014 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від його доходу щомісяця. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони з 22 червня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. З 13 грудня 2013 року сторони перестали вести спільне господарство та проживати єдиною родиною. Дочка [PERSON] поживає разом з позивачкою і вона особисто піклується про неї. Певний період часу відповідач добровільно надавав незначні грошові суми на утримання дитини, але з червня 2014 року відповідач перестав надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання дочки. Дочка часто хворіє на простудні захворювання, в зв'язку з чим необхідні значні кошти на її лікування. В судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка і відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, Україна, актовий запис № 60, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, копія якого долучена до матеріалів справи. Під час шлюбу в них народилася дочка: [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно довідки КП «ЖКЦ» № 195 від 28.11.2014 року позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «ЖКЦ» № 196 від 28.11.2014 року відповідач [PERSON] та дочка [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із змісту позовної заяви, сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою, між батьками виник спір щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов'язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачка несе значні витрати на утримання дочки, які складаються з витрат на харчування, одягу, взуття та засоби особистої гігієни, які в середньому на місяць складають близько 1500 гривень, а також на придбання ліків. Хоча вона і зареєстрована як фізична особа-підприємець, але не займається підприємницькою діяльністю, оскільки дочка дуже часто хворіє на простудні захворювання, тому вона змушена знаходитися вдома та здійснювати догляд за нею. Зазначені обставини підтверджені довідкою ДЗ «СМСЧ №5 МОЗ Україна» від 02.12.2014 року, відповідно до якої [PERSON], [INFO], відноситься до групи дітей, які тривало хворіють, а також випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якої [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець. Із змісту позовної заяви видно, що відповідач працював в Компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже/Буиг Траво Публік по травень 2014 року, звідки був звільнений. Стягнень за виконавчими документами з його доходу не здійснюється, інших осіб на його утриманні він немає. Довідкою Компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже/Буиг Траво Публік № 07 від 16.01.2015 року підтверджено, що [PERSON] дійсно працював у даній компанії на посаді перекладача та був звільнений 30.05.2014 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. Довідку про наявність постійного місця роботи та довідку про доходи відповідач суду не надав, заперечень на позовну заяву також від нього не надійшло. Беручи до уваги, що положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, передбачено порядок стягнення аліментів, присуджених у частці від заробітку, також у випадку якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, сама по собі відсутність у платника аліментів постійного місця роботи не може бути достатньою підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, у зв'язку з чим розмір аліментів необхідно визначити у частці від заробітку (доходу) відповідача. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд бере до уваги рівність обов'язку обох батьків по утриманню дитини, їх матеріальне становище, стан здоров'я дитини, нормальний стан здоров'я відповідача, оскільки доказів іншого не надано, відсутність відомостей про неможливість відповідача за станом здоров'я чи з інших об'єктивних причин брати участь в належному утриманні дитини, відсутність у нього інших утриманців, з урахуванням чого вважає, що аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необхідним і забезпечать належну участь батька в утриманні дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved