Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

18 травня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано 01 липня 2009 року. В даному шлюбі у подружжя двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу [PERSON] проживає в с. Пульмо Шацького району Волинської області та діти знаходяться на її утриманні. Добровільної згоди про сплату аліментів на дітей між нею та батьком дітей, який проживає окремо, не досягнуто. На даний час позивач не працює, оскільки знаходиться по догляду за дитиною, [PERSON], до досягнення нею трирічного віку. Батько дітей [PERSON] офіційно не працює, однак має нерегулярний, мінливий дохід, тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн. на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання [PERSON] не з'явилась, подала суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за її відсутності та просить позовні вимоги задовольнити, у разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце дату та час розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, заперечень, клопотань у справі суду не подав, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії-[NUMBER], виданими Пульмівською сільською радою Шацького району Волинської області 01.03.2000 року та 19.06.2001 року відповідно (а.с. 5). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з дітьми, не працює; відповідач проживає окремо від дітей, що підтверджується довідкою Пульмівської сільської ради Шацького району Волинської області №773, від 16.05.2016 року (а.с. 6). Оскільки відповідач [PERSON] добровільної участі в утриманні дітей не бере, не працює, але має нерегулярний, мінливий дохід, з нього слід стягувати аліменти на дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved