Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

17 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] року в селі Дмитрівка Татарбунарського району померла мати заявника - [PERSON], яка за життя, а саме 20.10.2005 року вчинила на ім'я заявника заповідальне розпорядження, заповівши йому земельний сертифікат серії [NUMBER], виданий Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, який належав їй на праві приватної власності Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, загальною площею 4,07 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 14 листопада 2007 року Татарбунарською районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON]. Звернувшись до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. з заявою про прийняття спадщини, заявнику було відмовлено у прийомі заяви та відкритті спадкової справи після смерті матері [PERSON] у зв'язку з відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Разом з тим, на думку заявника, з урахуванням приписів ч.3 ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину у зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини, постійно проживав разом з спадкодавцем за адресою її місця проживання в [ADDRESS], та вели спільне господарство, доглядав за матір'ю, оскільки остання знаходилась у похилому віці, часто хворіла та потребувала стороннього догляду, а також за власні кошти організував поховання померлої. Посилаючись на ряд письмових доказів та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 вересня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження. 19.12.2018 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області витребувано від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлої. Представник заявника - адвокат Ковпак О.В. в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с.32 ). Представник Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви (а.с.24 ) вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності її представника, не заперечуючи проти вимог заяви. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення заявника, представника заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] позбавлений можливості вступити у спадок в установленому законом порядку після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року, через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказане підтверджується: - копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 27.12.2014 року (а.с.8), згідно якого [PERSON] померла [INFO] року в селі Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області; - копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.11.2007 року (а.с.9), із якого слідує, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 4,07 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - з копії заповіту, складеного 12.10.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №312 (а.с.10), слідує, що [PERSON] є спадкоємцем по заповіту на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], належний [PERSON]; -обліковою карткою об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (а.с.11), згідно якої [PERSON] по день смерті, яка настала [INFO] року була головою домогосподарства [ADDRESS] - довідкою №784, виданою виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 12 вересня 2018 року (а.с.12) з якої слідує, що [PERSON], [INFO], на день смерті, яка настала [INFO] року, була зареєстрована та проживала в [ADDRESS]. На день її смерті, крім неї в будинку проживав без реєстрації син - [PERSON], [INFO], який вів з матір'ю спільне господарство, здійснював догляд за хворою матір'ю, організував поховання померлої; -копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, з якого вбачається, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.13); - інформаційною довідкою №874466 зі Спадкового реєстру від 03.03.2007 року (а.с.14), згідно якої заповіт від 12.10.2005 року, за номером у Спадковому реєстрі 41917187, вчинений в Дмитрівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області [PERSON] - є чинним (а.с.14); - листом-відмовою №811/01-16 від 12.09.2018 року, виданим приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12) підтверджується, що заявнику відмовлено у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після померлої [PERSON], у зв'язку з втратою ним 6-місячного строку для прийняття спадщини та не наданням доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ №54672634 від 04.01.2019 року (а.с.31), наданою приватним нотаріусом Монастирліу О.П. на запит суду, повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої [INFO] року [PERSON] - інформація відсутня. Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності з ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення вищезазначеного факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини, як спадкоємця першої черги за законом у встановленому законом порядку, оскільки в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( за №1382-ІУ від 11.12.2003 року) передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, з винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.24 ) та відсутності інших спадкоємців, які звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадку, суд вважає можливим задовольнити вимоги заяви, оскільки заявником доведено факт його постійного проживання з матір'ю - спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини - [INFO] року, за місцем мешкання останньої по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.12). Враховуючи, що прийняти спадщину в установленому законом порядку в нотаріальній конторі він позбавлений можливості через відмову нотаріуса (а.с.15), якому необхідно надати докази постійного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю на час відкриття спадщини, або встановити вказаний юридичний факт в судовому порядку, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного проживання заявника [PERSON], як спадкоємця по заповіту, із спадкодавцем [PERSON], на час відкриття спадщини, а саме [INFO] року.

Outcome: approved