Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

17 грудня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої злочином. Свої вимоги позивач мотивував тим, що вироком Слов'янського міськарйонного суду від 15.09.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування покарання призначеного за вироком суду. Своїми протиправними діями, а саме порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР України відповідач спричинив позивачу тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними під час їх заподіяння Під час розгляду кримінального провадження позивачем цивільний позов заявлено не було оскільки відповідач в добровільному порідку частково відшкодував йому матеріальну шкоду в розмірі 11500 грн. 00 коп. та обіцяв в подальшому відшкодувати матеріальну шкоду в повному обсязі. Однак до теперішнього часу в повному обсязі матеріальна шкода відповідачем не відшкодована, в наслідок чого позивач змушений звернутися з дійсним позовом до суду про відшкодування моральної шкоди. Просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп. та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 300 грн. 00 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу у його відсутності та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги не визнав зазначивши, що моральну шкоду в розмірі 11500 грн. 00 коп. він відшкодував позивачу під час розгляду кримінального провадження. Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Вироком Слов'янського міськарйонного суду від 15.09.2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування покарання призначеного за вироком суду. Згідно вироку суду своїми протиправними діями, а саме порушення вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР України відповідач спричинив позивачу [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними під час їх заподіяння Під час розгляду кримінального провадження позивачем цивільний позов заявлено не було оскільки відповідач в добровільному порідку частково відшкодував йому матеріальну шкоду в розмірі 11500 грн. 00 коп. та обіцяв в подальшому відшкодувати матеріальну шкоду в повному обсязі. Однак до теперішнього часу в повному обсязі матеріальна шкода відповідачем не відшкодована, в наслідок чого позивач звернувся з дійсним позовом до суду про відшкодування моральної шкоди. Як передбачено ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Відповідно до змісту вироку суду від 15.09.2014 року, який набув законної сили і яким відповідач визнаний винним, а саме з пояснень обвинуваченого [PERSON] та потерпілого [PERSON] даних ними безпосередньо в судовому засіданні вбачається, що суму в розмірі 11500 грн. 00 коп., яка була витрачена для проведення термінових операцій, надавалась обвинуваченим в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Таким чином заперечення відповідача, щодо того що ця сума в розмірі 11500 грн. 00 коп. була сплачена ним позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди суд до уваги не приймає і вважає їх неспроможними. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що її спричинила за наявності її вини. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене, виходячи із доведеності завданої позивачу моральної шкоди, а також наявності причинного зв»язку між діями відповідача та завданою позивачу моральної шкоди суд приходить до висновку та переконання, що вчинення відповідачем [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, внаслідок якого позивачем були отримані тяжкі тілесні ушкодження, завдало позивачу значних глибинних фізичних та душевних страждань, призвело до погіршення здібностей потерпілого і порушення його звичних соціально побутових процесів. Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування суд, дотримуючись принципу розумності та справедливості, враховуючи всі обставини справи, вважає за необхідне та доцільне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25000 грн. 00 коп. Крім того, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача, сплаченої суми по оплаті правової допомоги в сумі 300 грн. 00 коп.(а.с. 1) також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial