Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

19 листопада 2020 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [INFO] помер [PERSON] , з яким позивач проживала однією сім`єю з грудня 2008 року до моменту його смерті без реєстрації шлюбу. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкодавцем за життя не було складено заповіт та інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Позивач звернулась до Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] , проте у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з чим, позивач просить суд встановити факт постійного проживання разом із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з грудня 2008 року до моменту смерті [PERSON] - [INFO] року Також просили визнати поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та надати їй додатковий строк для прийняття спадщини. Оскільки вона не є родичкою померлого і не має можливості одержати свідоцтво про його смерть, позивачка просила зобов`язати відповідача видати їй відповідне свідоцтво (а.с. а.с. 1 - 3). Також а позовній заяві позивачка заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору. Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків - сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (а.с. а.с. 17 - 18). 07 грудня 2020 р. від позивачки надійшов документ про сплату судового збору (а. с. 22). Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. До участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучений приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нугаєва О.М. (а.с. а.с. 23 - 24). В підготовче судове засідання 13 січня 2021 року з`явилась позивачка, інші учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином (а.с. а.с. 26 - 28). У зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання було відкладене на 03 лютого 2021 року. В підготовче судове засідання 03 лютого 2021 року з`явились позивачка та її представник. Судом було задоволено клопотання позивачки про виклик свідків. Також продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів (а.с. 35). Судом було відкладене підготовче засідання для виклику інших учасників справи. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином (а.с. а.с. 30 - 31). Через канцелярію суду від відповідача - Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій відповідач зазначив, що у разі встановлення судом факту спільного проживання позивачки з [PERSON] , їй буде видано свідоцтво про його смерть (а.с. 41). Від позивача 16 лютого 2021 року надійшла заява про залучення співвідповідача по справі - Житлово-Будівельного кооперативу №83 «ТАКСИСТ». В обґрунтування цієї заяви позивачка вказує на те, що вона проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а тому є доцільним залучити до розгляду справи в якості відповідача Житлово-Будівельний кооператив №83 «ТАКСИСТ» (а.с. 43). В підготовчому судовому засіданні від 23 лютого 2021 року Кіровським районним судом міста Дніпропетровська було задоволено клопотання позивачки про залучення в якості співвідповідача Житлово-будівельного кооперативу №83 «ТАКСИСТ». У зв`язку із залученням співвідповідача підготовче засідання було відкладене на 05 березня 2021 року (а.с. 44). Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нугаєва О.М. надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 52). Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 березня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 18 березня 2021 року (а.с. 55). Представник позивачки в судовому засіданні від 18 березня 2021 року позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, вказувала, що позивачка не наполягає на стягненні з відповідачів судових витрат у справі. Через канцелярію суду від відповідача Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41.) Інші учасники в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином. Заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер за місцем свого постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація смерті [PERSON] відбулась за місцем смерті - у Центральному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про що в книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис № 121 та 10.04.2019 року видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається зокрема із квартири [ADDRESS] . В ході розгляду цивільної справи не було встановлено факту складання [PERSON] за життя заповіту, а також не виявлено інших спадкоємців, які могли б прийняти спадщину після його смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Позивачка звернулась до Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про смерть [PERSON] , але згідно відповіді відповідача від 08 жовтня 2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть у зв`язку з тим, що з наданих [PERSON] документів не вбачається, що позивач входить до кола спадкоємців після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що позивач, під час сумісного проживання зі спадкодавцем, не перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншою особою, так само як і сам спадкодавець. Факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини підтверджується показаннями позивача, наданими в тому числі в судових засіданнях, та показаннями свідків - [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) та [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ), які були допитані у судовому засідання 18 березня 2021 року. Вказані особи підтвердили, що були добре знайомі з позивачкою та [PERSON] , які проживали однією сім`єю, поводились як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний побут. Свідки підтвердили, що вважали, що позивачка та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки у разі відсутності у спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черг та встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивачка має право на спадкування за законом у четверту чергу, суд приходить до висновку, що вирішення позовних вимог про встановлення відповідного факту безпосередньо породжує для позивачки виникнення прав та обов`язків і є підставою для звернення до суду за їх захистом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON] та встановити факт, постійного проживання спадкоємця [PERSON] , [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з грудня 2008 року до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . При цьому, при вирішенні питання щодо належного відповідача за вказаними позовними вимогами суд враховує, що [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] , вказаний будинок згідно відкритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань обслуговується ЖБК № 83 «Таксист». Відповідно до п. 55 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1985 року № 183 якщо член житлово-будівельного кооперативу помер, члени його сім`ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням з умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім`ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість колишнього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Дружині члена кооперативу, що має право на частину паєнагромадження, надається перевага на вступ до кооперативу перед іншими членами сім`ї. При відсутності дружини, що має право на частину паєнагромадження, а також при відмові її від вступу до кооперативу така перевага надається спадкоємцям члена кооперативу, які проживали разом з ним. До кооперативу може бути прийнято стільки спадкоємців, скільки є ізольованих кімнат у квартирі. Таким чином, вирішення позовних вимог щодо встановлення факту спільного проживання позивачки з померлим [PERSON] і, як наслідок, права на спадкування після його смерті, безпосередньо створює для відповідача ЖБК № 83 «Таксист» юридичні наслідки, тому він вірно визначений в якості відповідача у справі. Водночас, в цій частині вимоги до Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) пред`явлені безпідставно, оскільки згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Отже, за відповідними вимогами вказаний орган є неналежним відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим. згідно ч. 3 вказаної статті за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд приходить до висновку про поважність пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона зможе реалізувати своє право лише після набрання чинності рішенням суду, яким буде становлено факт її спільного проживання з спадкодавцем. У зв`язку з цим, в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Водночас не можуть бути задоволені вимоги про зобов`язання Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видати повторне свідоцтво про смерть [PERSON] , оскільки вони заявлені передчасно. Як зазначив у своєму листі відповідач, у разі подання йому рішення суду, яким буде становлено факт спільного проживання позивачки за [PERSON] , їй буде видане відповіде свідоцтво. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі волевиявлення позивачки судові витрати по справі з відповідача не стягуються. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за позовними вимогами, в яких позивачці відмовлено, відносяться на її рахунок та відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved