Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням цього ж суду від 02 листопада 2012 року на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що згідно рішення суду з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. Визначених аліментів не достатньо для забезпечення дитини, а матеріальний стан відповідача суттєво змінився, він офіційно працює в Російській Федерації. За таких обставин, просила стягувати з відповідача аліменти в зазначеному розмірі. Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі. 6 грудня 2018 року представник відповідача [PERSON] подала відзив на позовну заяву, копія якого одночасно направлена для позивача, де вказав про часткове визнання позову. При цьому зазначила, що відповідач не працевлаштований офіційно, заробляє тимчасовими заробітками. Крім того, має на утриманні дружину та малолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, тому спроможний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1250грн Позивач в наданий судом строк відповідь на відзив не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що під час перебування в шлюбі, [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2012 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 30 серпня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, яка виникла після ухвалення судом цього рішення. Як вбачається із матеріалів справи позивачем не надано доказів щодо покращення матеріального стану батька, а також що він офіційно працевлаштований в Росії і спроможний сплачувати аліменти в розмірі заявленим позивачкою, що є обов'язковою умовою для задоволення позовних вимог у розумінні положень ст.ст. 12,81 ЦПК України. Крім того, судом враховано, що у відповідача змінився сімейний стан: ним створено нову сім'ю, в якій народився син [PERSON],07.08.2014 року. Враховуючи вищевикладене, та те що у зв'язку зі збільшенням витрат на дитину, знеціненням грошових доходів внаслідок інфляції, а також встановленням мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», суд приходить до висновку про погіршення матеріального стану позивачки, а тому вважає за доцільне збільшити розмір аліментів до 1250 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704грн.80коп.

Outcome: partial