Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

17 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, проте її доходів недостатньо для належного забезпечення життя та розвитку дитини. Відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Разом з тим, останній має задовільний стан здоров`я, постійне місце роботи та отримує дохід. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення зазначеного спору в добровільному порядку, позивач була змушена звернутися до суд з зазначеним позовом. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 21 лютого 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 16 березня 2020 року. Перед початком судового засідання позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, зважаючи на це просив суд стягнути з нього судовий збір у розмірі 50 відсотків. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, беручи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 12 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с .4). Від шлюбних стосунків у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 5), який проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с .9). З довідки про доходи №9 від 11 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Тозіналі» та отримала дохід за період з серпня 2019 року по січень 2020 року від розмірі 52\~199, 14 грн (а.с. 6). Щодо матеріального стану відповідача, слід зазначити, що [PERSON] також працює в ТОВ «Тозіналі» та отримав дохід за період з серпня 2019 року по січень 2020 року 54\~368, 33 грн, що підтверджується довідкою № 10 від 11 лютого 2020 року. Проте, відповідач не бере участі в утриманні спільного малолітнього сина [PERSON] . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є працездатний, має постійне місце роботи та отримує стабільний\~дохід. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, судом також не встановлено, про наявність у відповідача інвалідності та наявності інших утриманців. Згідно зі ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи стан здоров`я дитини, матеріальний стан матері та платника аліментів, зважаючи на факт визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути аліменти у розмірі однієї третьої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, розмір якого відповідатиме розміру, наближеному прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якого буде достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Оскільки згідно\~з п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачка\~звільнена від\~сплати судового\~збору,\~то відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на відповідача\~та стягується з нього в дохід держави. Разом з тим, суд зважаючи на факт визнання відповідачем позовний вимог, та

Outcome: approved