Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

18 жовтня 2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, де просить розірвати шлюб, що 25 червня 2005 року зареєстровано між нею та [PERSON] , оскільки вона з чоловіком мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. Крім того, позивач просить ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, оскільки батько дітей, які проживають разом з нею і потребують постійного догляду та матеріальних витрат, належним чином не бере участі в їх утриманні. Ухвалою судді від 26 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження в справі та призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши 24 листопада 2021 року заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, надавши 24 листопада 2021 року заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнає повністю і не заперечує проти його задоволення. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис №809. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копій свідоцтв про народження, під час проживання в шлюбі у сторін народились сини [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам подружжя. Із викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе, через що позивач відмовляється від примирення. Згідно ст.56 СК України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Виходячи з викладеного та відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд вважає вимогу щодо розірвання шлюбу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї суперечило б інтересам позивача, яка бажає їх припинення. Крім того, згідно ст.180, 181 СК України, суд також вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки батьки рівною мірою зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом також враховується, що діти, які потребують матеріальної допомоги, проживають з позивачем. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача в дохід держави і на користь позивача судовий збір, що визначений ЗУ «Про судовий збір» за звернення до суду із позовом, який має одночасно майновий і немайновий характер.

Outcome: approved