Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

18 квітня 2019 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором без номеру від 05 листопада 2010 року у розмірі 12219,35 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 05 листопада 2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 2500,00 грн. Однак, позичальник не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання 20 серпня 2019 року не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 20 серпня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини 1 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До того ж, частини 2 статті 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини 2 статті 1067 ЦК України). Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2010 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «КБ «Приватбанк», за змістом якої вона погодилась, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась з даним договором до його укладання і погодилась з його умовами. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, що передбачені Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно даних Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 55 днів пільгового періоду» штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань становить 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, перераховувала платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв`язку з чим станом на 26 березня 2019 року за нею утворилася заборгованість на загальну суму 12219,35 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в сумі 906,85 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2555,07 грн; заборгованість за пенею за простроченість зобов`язання в сумі 6180,70 грн; заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 1518,67 грн; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн; штраф (процентна складова) - 558,06 грн. Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач здійснювала погашення кредитного боргу та отримувала грошові кошти з карткового рахунку на протязі всього періоду заборгованості. Разом з тим, на думку суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Крім цього, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені, разом з тим, на думку суду у задоволенні зазначених вимог слід відмовити з наступних підстав. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобов`язань. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - наприклад порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Тому суд не може задовольнити вимоги про стягнення одночасно і пені і штрафу за одне й теж порушення зобов`язання у виді порушення строків повернення кредитних коштів. Щодо вимог про стягнення штрафу (процентна складова), суд приходить до висновку про часткове стягнення штрафу, нарахованого на підставі пункту 2.1.1.7.6 Умов, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн та процентної складової, що підлягає зменшенню до 173,10 грн (906,85 грн + 2555,07 грн)х 5%)), оскільки проценти на неустойку нараховані бути не можуть. За такого, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 26 березня 2019 року в загальній сумі 4135,02 грн, яка складається: - із заборгованості за тілом кредиту у сумі 906,85 грн; - заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 2555,07 грн; - штрафу (фіксована частина) 500,00 грн; - штрафу в сумі 173,10 грн (5% від суми заборгованості (906,85 грн + 2555,07 грн)). Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 650,07 грн (33,84 % від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial