Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

18.08.2015 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2011 року. Однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на суть сімейного життя, виниклу відсутність взаєморозуміння та періодичність виникнення скандалів. Спільне господарство на теперішній час не ведуть, спір про розподіл майна між сторонами відсутній. Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дітей, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обовязків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на його утримання. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 500 грн., щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до дня досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник позивача, адвокат [PERSON] до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнав частково, не заперечував проти задоволення вимог позивачки щодо розірвання шлюбу, в частині стягнення аліментів просив суд задовольнити позов в розмірі 30% від прожиткового мінімуму. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, 28.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 271667 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 672. (а.с. 3) Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 480755, який на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дітей, однак ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обовязків та добровільно не здійснює матеріальну підтримку на його утримання. Судом встановлено, що між сторонами зникло взаєморозуміння, періодично почали виникати скандали, зникло бажання збереження родини. Спільного господарства сторонами не ведеться. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дітей сторони не мають. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки, які склалися у подружжя, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що в сімї дійсно склались складні відношення в результаті чого позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи неможливим збереження сімї. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом надана оцінка кожному доказу, щодо їх належності, допустимості та достовірності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2. З ст. 181 СК України). \~\~\~\~\~\~Відповідно до роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. \~\~\~\~ Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~\~Судом встановлено, що відповідач тривалий час ніс службу в зоні АТО, після чого був звільнений та на теперішній час не має постійного заробітку, офіційно не працевлаштований та крім того має на утриманні матір. Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі. Аналізуючи вищенаведене суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». \~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. \~\~\~\~ Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. \~\~\~\~ Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-V111 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1 218 грн. \~\~\~Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial