Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

19 квітня 2019 року, [PERSON] звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 червня 2009 року Дальницькою сільрадою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 03), в період якого у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , спору про місце проживання якої у сторін немає і встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого, після набрання законної сили - рішення є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ст. 115 СК України, посилаючись на те, що сімейне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, любові та розходження поглядів на сімейні (подружні) відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, а тому подружні стосунки між сторонами припинені з грудня 2018 року та їхня сім`я фактично розпалася, шлюбні стосунки вони не підтримують, у зв`язку з чим, на сьогодні їхній шлюб носить формальний характер і подальше збереження їхнього шлюбу немає сенсу і буде суперечити правам малолітньої доньки та її правам та свободам. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується зворотними поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки не повідомила, однак, надала до суду письмову заяву, в якій повністю підтримала свій позов, який просила задовольнити і слухати справу у підготовчому судовому засіданні без її участі (а.с. 14,16,17,19-21). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками про вручення судових повісток, причини неявки суду не повідомив, однак надіслав до суду письмову заяву, в якій повністю визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив суд слухати справу у підготовчому судовому засіданні без його участі (а.с. 15,23). З урахуванням вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до якої, за результатами розгляду підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 20 червня 2009 року Дальницькою сільрадою Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 03), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.06.2009 р., в період якого у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.11.2009 р., спору про місце проживання якої у сторін немає (а.с. 6,7). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні (подружні) відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, а тому подружні стосунки між сторонами припинені та їхня сім`я розпалася, почуття любові втрачене, шлюбні стосунки вони не підтримують з грудня 2018 р., у зв`язку з чим, на сьогодні їхній шлюб носить формальний характер і подальше збереження їхнього шлюбу немає сенсу і буде суперечити правам та свободам позивачки та малолітньої дитини. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивачки, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства. Питання щодо розподілу судових витрат по справі в порядку ст. 141 ЦПК України позивачкою у позові не ставиться, а тому судом не розглядається.

Outcome: approved