Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

18.01.2019 року до Новобузького районного суду надійшов цивільний позов моторно (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) до відповідача [PERSON] , згідно з яким позивач просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 15 157,72 грн. та судових витрат у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 09.12.2017 року в м. Одеса мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій з вини водія автомобіля «Lexus ES 350», д/н [NUMBER] , [PERSON] відбулося зіткнення з автомобілем «Daewoo Matiz», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого зазначений автомобіль отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків на відновлення автомобіля склав 14337 грн. 72 коп. На дату вчинення ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому за заявою потерпілого [PERSON] відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому в розмірі 14337 грн. 72 коп. Крім того, МТСБУ на встановлення розміру збитку та збір документів (послуги аварійного комісара) понесло 820 грн., що в сумі складає 15157,72 грн. Звернення до [PERSON] про компенсацію даних витрат в добровільному порядку залишились без задоволення до цього часу, що і змусило МТСБУ звернутися до суду з вказаним позовом. 28.01.2019 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання 12.03.2019 року та 09.04.2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, 09.04.2019 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Матеріалами справи встановлено, що 09.12.2017 року о 09:30 год. водій [PERSON] у м.Одеса керуючи автомобілем «LexusES 350», державний номер [NUMBER] , по вул. Паустовського на регульованому перехресті з проспекту Добровольського, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю «DaewooMatiz» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п 16.6 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП (а.с.5). Вина [PERSON] у скоєнні вказаної ДТП підтверджується постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.02.2018 року, відповідно до якої, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.(а.с.5). Згідно з приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова Новобузького районного суду Миколаївської області від 20.02.2018 року не скасована відповідним судом у порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вона ухвалена, тому провина водія [PERSON] в скоєні вищезгаданої ДТП встановлена та не потребує доказування. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Daewoo Matiz», д/н [NUMBER] », що належить [PERSON] . Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспорт засіб «Daewoo Matiz», відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05.01.2018 року, становить 14 337 грн. 72 коп. (а.с. 9-16). Завдана матеріальна шкода відповідачем відшкодована не була. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся 19.06.2012 року до МТСБУ з відповідною заявою (а.с.6). Договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Згідно норми ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільної - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (надалі Закон, Закон № 1961-IV), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп «а» п. 41.1 ст. 41 цього Закону, МТБСУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну - правову відповідальність. Відповідно до ст. 22 цього Закону позивач відшкодував у встановленому цим Законом порядку збитки, які були заподіяні майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно ч.1 ст. 1191 ЦК України та вимог п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Так, згідно з наказом МТБСУ № 4821 від 22.05.2018 року, останнє здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 14 337,72 грн. відповідно до встановленого п.9.2. ст. 9 Закону № 1961-IV ліміту відповідальності, а також витрат на оплату послуг аварійного комісара в розмірі 820 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 8). Згідно зі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Документальні докази, які містяться в матеріалах справи підвереджують, що позивачем обов`язок, який на нього покладено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» по відшкодування шкоди заподіяною відповідачем [PERSON] виконаний. Загальними підставами для накладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, є: настання шкоди; протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина особи, яка заподіяла збитки. Статтею 1188 ч. 1 ЦК України передбачено, що шкода завдана одній особі з вини іншої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується виною особою. Позивач, з метою досудового врегулювання спору звертався до відповідача з пропозицією добровільно відшкодувати витрати, понесені ним при виплаті потерпілому [PERSON] страхового відшкодування за заподіяну відповідачем шкоду в загальному розмірі 14337,72 грн. та витрат на встановлення розміру збитку та збір документів (витрат на послуги страхового комісара) 820 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 17), однак, відповідач вказані витрати до цього часу позивачу не відшкодував. Виходячи з цього позовні вимоги щодо відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача також належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1921 грн.

Outcome: approved