Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

18.06.2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 30.08.2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Несвічівської сільської ради Луцького району Волинської області. Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем не проживає, не підтримує шлюбних стосунків, не веде спільного господарства, не займається спільним вихованням дитини, шлюб існує формально. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, та стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 01.06.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Позивач подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи. Просила суд позов задовольнити. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. З свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що сторони з 30.08.2013 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Несвічівської сільської ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 3 (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, не займаються спільним вихованням дитини, шлюб існує формально. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. При визначенні коштів, які підлягають стягненню з кожної з сторін при реєстрації розірвання шлюбу, суд виходить з матеріального становища кожного з подружжя. Разом з тим, згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з свідоцтва про народження дитини [PERSON], відповідач являється батьком останнього (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не має стабільного заробітку, добровільно не надає постійну матеріальну допомогу дитині. Дитина [PERSON] проживає окремо від [PERSON] та знаходиться на утриманні та вихованні матері. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліменти у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоровя, матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини а також прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду, тобто з 18.06.2015 року, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 грн. та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] суму в розмірі 243 грн. 60 коп. сплаченого та документально підтвердженого судового збору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial