overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

19.07.2016 р. позивачка звернулася в Городоцький районний суд Львівської області із позовною заявою до [PERSON], просить розірвати шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області 25.06.1994 р., актовий запис № 46, мотивуючи тим, що подружнє життя не склалося, основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність взаємопорозуміння і довіри, зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого виникають постійні сварки, які негативно впливають на психічний розвиток дітей. Просила задоволити позов. В судове засідання позивачка [PERSON] не явилася, подала заяву про задоволення позову та розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі матеріалів (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про день та місце розгляду справи була належним чином повідомлений (а.с.18), 01.09.2016 року подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі (а.с.19). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши позовну заяву, матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З долученого до справи свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 155809 (а.с.5), свідоцтва про народження серії І-СГ №046762 від 21.12.2000 року (а.с.4), довідки виконкому Городоцької міської ради Городоцького району Львівської області № 2543 від 18.07.2016 р. (а.с.3) видно, що сторони в шлюбі з 25.06.1994 р., мають троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], зареєстровані та проживають [INFO]. Як убачається зі змісту позову, сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їхніх дітей, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є зловживання відповідачем алкогольними напоями, відсутність бажання у позивача будувати сімейні відносини, небажання проживати разом.\~ На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати в сумі 551 грн. 21 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

19.07.2017 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 09.09.2016 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивачки, власних коштів на утримання дитини їй не вистачає, в звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно, що підлягає індексації, до повноліття доньки. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні, зазначивши, що розмір аліментів визначений з урахуванням потреб дитини та можливості відповідача надавати матеріальну допомогу дитині в заявленому розмірі та виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Приймаючи до уваги згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується записом в свідоцтві про народження дитини. Відповідач не оспорює факт проживання дитини разом з позивачкою, що також підтверджується довідкою № 943 від 04.07.2017, виданою виконкомом Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області. Відповідач не оспорює тієї обставини, що сторони не дійшли згоди про добровільну участь відповідача в матеріальному утриманні дитини. Тому, відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Відповідачем не спростовано, що він являється особою працездатного віку, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, тому, відповідно до положень ст. 184 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у розмірі 1200 грн щомісячно, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

19.07.2017 відкрито провадження у даній справі. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що в 2000 році зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, в звязку з чим просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття доньки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Приймаючи до уваги згоду позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення позивачки, дослідив письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідними нормами Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується записом в свідоцтві про народження дитини. Сторони не дійшли згоди про добровільну участь відповідача в матеріальному утриманні дитини. Тому, відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню. Суд враховує матеріальне становище сторін, те, що відповідач являється особою працездатного віку, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, що ним не спростовано, тому, відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, підлягають задоволенню і вимоги щодо розміру аліментів на утримання дитини з врахуванням положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

\~\~ 19.07.2017 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/6 частині від усіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до їх повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов`язку надавати їх спільним неповнолітнім дітям щомісячне утримання, хоча отримує заробітну плату, є військовослужбовцем за контрактом військової частини польова пошта [NUMBER] і має стабільний дохід, що дає можливість надавати кошти.\~\~ \~\~ Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити без її участі, проти задоволення заочного рішення не заперечувала (а.с. 15). \~\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення справи не заявляв,\~ відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України повідомлення про час та місце розгляду справи вручалось йому належним чином. \~\~ З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. \~\~ Доведено, що [PERSON] є рідним батьком\~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але добровільно не виконує свого законного обов`язку по наданню утримання неповнолітнім дітям, хоча отримує постійний і стабільний дохід, має можливість надавати кошти.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~ Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки\~ зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~ Оскільки відповідач має стабільний дохід і можливість надавати утримання своїм неповнолітнім дітям\~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але від добровільного виконання свого законного обов`язку по наданню коштів на їх утримання ухиляється, чим порушує їх права, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в розмірі\~ по 1/6 частині від усіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до їх повноліття,- в примусовому порядку. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

19.07.2017 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, протягом останніх півтора року з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, миритися не бажає; неповнолітні діти проживатимуть з позивачкою; спірного майна не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, письмово просила справу розглянути без неї, позов задовільнити, після розірвання шлюбу вибрала прізвище «Григоренко»(а.с. 12). Відповідач в судове засідання не зявився, письмово просив справу розглянути без нього, позовні вимоги визнав повністю (а.с.13). З урахуванням позицій сторін та наявних в справі доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають спільно вони протягом останніх півтора року, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Вказані правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, не проживають спільно вони протягом останніх півтора року, миритися не бажають, суд визнає, що сімя сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 17.03.2006 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 91, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Також просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 17.03.2006 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 22.09.1995 року відділом реєстрації одружень м. Миколаєва, актовий запис № 1142, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились в серпні 2016 року, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивачки надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, також просила справу слухати без її участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про відкладення розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.09.1995 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії І-ФП № 261855 виданим відділом реєстрації одружень м. Миколаєва від 22.09.1995 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились у серпні 2016 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством відсотку від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON], [INFO] за минулий період, а саме з 01.09.2013 р. по 18.07.2017 р.; стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,. Представник відповідача надав суду заяву, в якій просив справу слухати без участі відповідача та його представника, позов визнав частково, а саме не заперечував сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), оскільки має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, у решті позовних вимог просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері. Договір про утримання дітей не укладено. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів відповідача, але не зміг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Як вбачається з тексту позовної заяви та показів, даних [PERSON] у попередньому судовому засіданні, позивач не заперечує факт добровільної допомоги відповідача в утриманні їх спільної дитини. Стан здоров'я відповідача нормальний, на утриманні непрацездатних батьків не має. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], проте доказів на підтвердження перебування дитини на його утриманні не надав. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачу, як аліменти на дитину, визначається у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідча на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, мотивуючи тим, що відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі, на винесення заочного рішення в разі неявки відповідача згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матір'ю. Договір про утримання неповнолітніх дітей не укладено. Стан здоров'я дітей нормальний. Відповідач інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Враховуючи наведене частка заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватись щомісяця позивачці, як аліменти на дітей, визначається у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст. 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.01.1997 року Заводським відділом реєстрації актів громадянського стану, м.Миколаїв, актовий запис № 26, розірвати, мотивуючи тим, що шлюбні відносини між ними припинились, причиною розлучення є постійні сварки та непорозуміння між ними. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності, відкладення судового засідання до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 24.01.1997 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим Заводським відділом реєстрації актів громадянського стану, м. Миколаїв. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 26.06.2013р. народження в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем в 07.09.2012р.зареєстрували шлюб, проживали однією сімєю, у них народилася дитина, батьком якоїє відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитинив добровільному порядку не бажає, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивачка - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити і відповідно до ст.180,182 Сімейного кодексу України стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], 26.06.2013р. народження, аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку. Судом встановлено, свідоцтвами про народження, довідкою з місця проживання, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги не надає. На підставі ст.180,182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved