Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

17 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням поданих до суду 04 вересня 2020 року уточнених вимог, заявлена вимога про стягнення аліментів на її утримання. Позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2019 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо, дитина знаходиться на утриманні позивача. Позивачка не працює, оскільки доглядає малолітню доньку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу. За таких обставин позивачка [PERSON] вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною віку трьох років. Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику (а.с.30). Позивач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.45), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подала. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гришко Р.В. про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.46,47), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін відповідач не подав. Разом з тим, 29 вересня 2020 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Гришка Р.В., що діє на підставі ордеру серії ДН №069336 від 25 вересня 2020 року, надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній зазначив, що відповідач [PERSON] порзов [PERSON] не визнає в повному обсязі та прохав відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що [PERSON] на даний час перебуває на обліку як безробітній та в нього відсутні будь-які доходи (а.с.36). Правом подати відповідь на відзив позивач [PERSON] не скористалася. Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Суд, з`ясувавши позицію сторін у справі, викладену позивачем в позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 22 лютого 2019 року у Приморському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про що 22 лютого 2019 року складено відповідний актовий запис за №84 (а.с.10). Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] . При цьому, [PERSON] зареєстрована та постійно проживає разом з матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с.5-6,8-911,12,13). Відповідно до чч.1,2,4 ст.75 Сімейного кодексу України (далі - СК України), дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який, зокрема, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частинами 4 та 6 зазначеної статті, право на утримання, зокрема, дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, а також в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до частини 2 вказаної статті, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з врахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з врахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено з матеріалів справи, сторони не оспорювали обставини про те, що 22 лютого 2019 року між ними зареєстровано шлюб, від якого вони мають дитину доньку [PERSON] ,\~ [INFO] . На час розгляду справи в суді шлюб між сторонами не розірвано, разом з тим подружжя проживає окремо один від одного, неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач будь-якої допомоги на утримання позивачки не надає, а лише згідно рішення Розівського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини з 14 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не працює, хоча за станом здоров`я має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини, дітей на утриманні у відповідача не має. З приводу зазначених вище обставин відповідач [PERSON] будь-яких заперечень у відзиві на позовну заяву із наданням відповідних доказів не надав. Таким чином, відповідач фактично визнав та не оспорював, що [PERSON] доглядає за дитиною та ніде не працює, тобто виконує обов`язки з утримання їх спільної дитини, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від чоловіка. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника, зазначені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки ними не надано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач взагалі не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача. Щодо доводів [PERSON] відносно того, що він не працевлаштований та не має доходу, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає. Так, [PERSON] є повнолітньою, працездатною особою, проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження існування обставин, які перешкоджають його працевлаштуванню. Докази на підтвердження того, що відповідач відноситься до категорії непрацездатних, в матеріалах справи відсутні. Відповідач не позбавлений обов`язку утримувати дружину, з якою проживає малолітня дитина, його бажання чи небажання працевлаштовуватися офіційно не є тією обставиною, яка враховується при стягненні аліментів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,ч.6 ст.81 ЦПК України). Встановивши вказані обставини, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки доказів протилежного суду в порушення вимог ст.81 ЦПК України надано не було. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на її утримання. Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу встановлено в розрахунку на місяць у розмірі 2118 гривень з 01 липня. Як зазначалося вище, у відповідача [PERSON] відсутні офіційні джерела доходу, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити його сукупний дохід в розрахунку на місяць. За таких обставин суд вважає за необхідне зазначити, що сума аліментів, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає зменшенню до 2118 грн. на місяць. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що за приписами ч.3 ст.80 та ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, судом враховується, що на час подання позову [PERSON] , дитині вже виповнилось десять місяців, а законом передбачено утримання дружини до досягнення трьохрічного віку дитиною, а відповідачем [PERSON] не надано доказів, що сплата аліментів на утримання дружини за цей період стане для нього непомірним тягарем. За наявності\~підстав для\~стягнення з\~відповідача [PERSON] \~коштів на\~користь позивача\~ [PERSON] \~на її\~утримання до\~досягнення дитиною\~трьох років,\~суд дійшов висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] .. Оскільки позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі до суду позову про стягнення аліментів, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial