Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

18 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 18 лютого 2011 року [PERSON] уклав договір та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 30 січня 2014 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед Позивачем за кредитом становить 6070,91 гривня. За життя [PERSON] проживав з [PERSON], посилаючись на ст.ст. 1268, 1281, 1282 ЦК України, просить суд стягнути з [PERSON], як з спадкоємця, заборгованості за кредитним договором від 18.02.2011 року. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від представника Позивача, згідно якої просить суд розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову. Зокрема зазначила, що не є спадкоємницею померлого [PERSON], спадщину не отримувала і не має намір отримувати, так як згідно ЦК України у неї не виникає право на спадкування. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, заслухавши пояснення Відповідача, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного В судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2011 року між [PERSON] та Позивачем було укладено договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 30 січня 2014 року [PERSON] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області зроблений відповідний запис за №14 від 03.02.1014 року, згідно до свідоцтва про смерть серія І-ФП №195219 виданого 03.02.2014 року. На дату смерті [PERSON], заборгованість за кредитом, згідно наданого розрахунку, становить 3613,97 гривень, яка складається з 3468,16 гривень тіло кредиту, 145,81 гривень відсотки. За життя [PERSON] проживав з [PERSON] за адресою вул. Радянська 43, смт. Веселинове, що підтверджується відмітною в паспортах останніх, та не заперечується [PERSON] Веселинівська державна нотаріальна контора на запит суду про надання інформації щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON], надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, згідно якої у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведення спадкової справи. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1261, 1262, 1263, 1264, 1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, також у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Як видно з наданого до позову копії паспорту Відповідача, остання проживала з померлим [PERSON] з 31.07.2010 року, що на момент відкриття спадщини є менше ніж 5 років та становить 3 роки і 6 місяців. Згідно довідки з УДППЗ «Укрпошта» від 08.06.2015 року №22 [PERSON] працює на посаді листоноші з 03.03.2007 року по теперішній час, тобто на утриманні померлого не перебувала. Також слід зазначити, що померлий [PERSON] на момент смерті перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується штампом у паспорті, що був наданий Позивачем до позову. Відповідно до п. 21. Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Виходячи з наведеного, вбачається, що [PERSON] спадщину не прийняла та не має права на спадкування за будь-якою чергою, а отже не може прийняти спадщину. Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, вимоги Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] боргу кредитором спадкодавця не можуть бути задоволені з причин того, що остання не являється спадкоємницею померлого боржника [PERSON]. Додатково слід зазначити, що Позивачем не вірно визначено суму вимог, що підлягають стягненню зі спадкоємців померлого [PERSON]. Як було встановлено [PERSON] помер 30.01.2014 року, а розрахунок наданий Позивачем визначає заборгованість станом на 31.03.2015 року. Згідно розрахунку, заборгованість станом на 30.01.2014 року (день смерті [PERSON]М.), становить 3613,97 гривень. Суд зазначає, що спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями (п. 32 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed