Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

18 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Веселинівського районного суду з заявою про визнання її сина [PERSON], [INFO], недієздатним та встановлення над ним опіки і призначення опікуна. В заяві зазначила, що її син є інвалідом І групи з дитинства та страждає на адренолейкодістрофію з дитинства, підгострий склерозуючий паненцефаліт з приводу чого знаходиться на обліку у лікаря-невропатолога Веселинівської центральної районної лікарні. В 2008 році захворів на гнійний менінгіт та в наслідок ускладнення хвороби має розлад нервової системи та порушення психічної діяльності. З 2009 року [PERSON] втратив пам'ять, а з 2010 року та до цього часу прикутий до ліжка, не вміє сидіти та ходити, тобто є повністю нерухомим, потребує сторонньої допомоги. Просить визнати її сина [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі і з тих же підстав. Представник органу опіки та піклування Веселинівської селищної ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявниці [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином заявниці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 075971, виданим 23 червня 1998 року Веселиннівським відділом ДРАЦС Миколаївської області. [PERSON] з дитинства страждає на адренолейкодістрофію, підгострий склерозуючий паненцефаліт з приводу чого знаходиться на обліку у лікаря-невропатолога Веселинівської центральної районної лікарні. В 2008 році захворів на гнійний менінгіт та в наслідок ускладнення хвороби має розлад нервової системи та порушення психічної діяльності. З 2009 року [PERSON] втратив пам'ять, а з 2010 року та до цього часу прикутий до ліжка, не вміє сидіти та ходити, тобто є повністю нерухомим, потребує сторонньої допомоги. Згідно довідки МСЕК від 06 червня 2016 року [PERSON] є інвалідом І групи з дитинства. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 321 від 18 серпня 2016 року [PERSON] страждає на деменцію (слабоумство) з судомним синдромом. При своєму психічному стані він не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. Потребує постійного стороннього догляду. В силу ст. 236 ЦПК України, суд розглядає справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] страждає слабоумством з судомним синдромом, та за своїм психічним станом не розуміє значення своїх дій і не може ними керувати то заява у частині визнання останнього недієздатним підлягає задоволенню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 241 ЦПК України рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною, після набрання ним законної сили, надсилається органу опіки і піклування та є підставою для призначення фізичній особі опікуна. В матеріалах справи наявний висновок Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про доцільність призначення опікуном [PERSON] його матір [PERSON], а тому суд задовольняє вимогу заявника в частині призначення її опікуном над сином [PERSON] У відповідності до вимог ч. 1 ст. 39, ст. 58, ч. 1 ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved