Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

19.06.2020 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу у них є спільні діти: [PERSON] , 1997 року народження та [PERSON] , 2002 року народження. На підставі виконавчого листа з відповідача стягуються аліменти в сумі 900 грн. на доньку [PERSON] , яка продовжує навчання. Після досягнення сином [PERSON] повноліття [PERSON] вирішив не платити аліменти і на доньку, тому з його вини виникла заборгованість. Загальний розмір пені становить суму розміру пені, обрахованої за кожним місячним платежем, за формулою: сума заборгованості за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Згідно вказаної формули, розрахунок пені наступний: Сума неустойки (пені) за квітень 2020 року: сума несплачених аліментів 900,00 грн. х 1% (пені) х 76 днів (з 01.05.2020 року по 15.07.2020 року) = 684,00 грн (але не більше 900,00 грн..); сума неустойки (пені) за травень 2020 року: сума несплачених аліментів 900,00 грн. х 1% (пені) х 45 днів (з 01.06.2020 року по 15.07.2020 року) = 405,00 грн (але не більше 900,00 грн..);сума неустойки (пені) за червень 2020 рокусума несплачених аліментів 540,00 грн. х 1% (пені) х 15 днів (з 01.07.2020 року по 15.07.2020 року) = 81,00 грн (але не більше 900,00 грн..), таким чином сума пені становить 1170,00 грн. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилось стягнення. В зв`язку з викладеним, просила суд обчислити суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення, а саме на 15.07.2020 року (дата сплати боргу по аліментам), стягнути пеню у сумі 1170,00 грн., що дорівнює розміру одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня виконання боржником своїх зобов`язань, а саме на 15.07.2020 року (дата сплати боргу по аліментах). 13.07.2020 року суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л.М. було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строки для подання учасниками справи заяв по суті. 26.09.2020 року розпорядженням керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 342 від 26.09.2020 року призначено повторний автоматизований розподіл справи, оскільки у головуючого судді Кошель Л.М. закінчилися повноваження, в зв`язку з відставкою судді, тому 28.09.2020 року, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи та 29.09.2020 року справу передано судді Бондаренко О.В. до провадження. 29.09.2020 року справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 30.09.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, позивачу надано строк для усунення недоліків позову протягом 5 днів з дня отримання ухвали. 03.11.2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яка була передана до провадження 04.11.2020 року. 05.11.2020 року ухвалою суду, постановлено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання (а.с. 12), та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач отримав ухвалу суду від 05.11.2020 року та позов з додатками з усунутими недоліками 10.11.2020 року (а.с. 55), та подав до суду у встановлений строк відзив на позов. 11.11.2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання (відзив) про прийняття його позиції при розгляді справи, а саме його твердження полягає в тому, що на момент коли він перестав платити кошти [PERSON] в нього була інформація з Аграрного Університету, що дитина закінчила навчання 25 березня. в зв`язку з пандемією коронавірусу. Коли це все відбулось «суддівська феміда» виступаючи по СМІ запевнила, що ніяких санкцій до невчасної сплати коштів не буде, в зв`язку з тим, що люди сиділи в дома (форс мажор). Нарахування пені, в якій позивач показує свою жадібність, нараховано не правильно, оскільки рахується окремо кожен місяць і проценти на проценти, що є не можливим. Якщо суд не врахує його докази, то просить суд перерахувати з 900 грн. 1 % в день це 9 грн., тобто 270 грн. в місяць і де взялось 15 липня, якщо 23 роки виповнилось [PERSON] [INFO]. Просив суд прийняти рішення і скасувати всі вимоги позивача, розгляд справи проводити у його відсутності, оскільки він перебуває на самоізоляції. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.03.2006 року (а.с. 48). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 47), та дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 49). Також, встановлено, що 21.12.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення та видано виконавчий лист, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2017 року до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як досягнення нею 23 років (а.с.46), який перебував на примусовому виконанні у Хмільницькому міськрайонному відділі Державної виконавчої служби. Згідно із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 5695524 від 15.07.2020 року, виданого Хмільницьким міськрайонним відділом Державної виконавчої служби (а.с. 44, 45), по вказаному виконавчому листу заборгованість по виплаті аліментів станом на 13.07.2020 року відсутня, однак за квітень 2020 року 900 грн., за травень 2020 року 900 грн., за червень 2020 року 540 грн. аліменти були сплачені лише в липні 2020 року в розмірі 2340 грн., що також підтверджується повідомленням про надходження поштового переказу № 135 від 15.07.2020 року в розмірі 2340 грн. (а.с. 43). Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Так, відповідач зобов`язаний рішенням суду сплачувати аліменти в розмірі 900 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2017 року на утримання повнолітньої дочки та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання, в тому числі, повідомляти державного виконавця про місце проживання, місце роботи та доходи. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, яка видана Хмільницьким міськрайонним відділом Державної виконавчої служби, відповідачу було відомо про відкрите виконавче провадження, однак він в квітні, травні та червні 2020 року не сплатив аліменти, тому утворилась заборгованість. Суд, прийшов до висновку, що загальний розмір неустойки (пені) за період сплати аліментів з 01.04.2020 року по 14.07.2020 року, враховуючи сплату заборгованості по аліментам в повному обсязі 15.07.2020 року, становить - 1164,60 грн.: квітень 2020 року - 684,00 грн., травень 2020 року - 405,00 грн., червень 2020 року - 75,60 грн. Відповідач заперечуючи проти стягнення пені по сплаті аліментів зазначає, що йому стало відомо, що навчання у [PERSON] закінчилось 25.03.2020 року, однак доказів в підтвердження даного факту до суду не надано, також зазначає, що він не сплачував аліменти вчасно, оскільки по ЗМІ запевнили, що ніяких санкцій до невчасної сплати коштів не буде, в зв`язку з тим, що люди сиділи вдома. Дійсно, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, зі змінами від 16.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» встановлено з 12.03.2020 року на усій території України карантин, рішенням уряду загальнонаціональний карантин продовжено до 31.12.2020 року, а з 22.05.2020 року було встановлено етапи послаблення протиепідемічних заходів. Однак, відповідач в підтвердження того, що він в період з березня 2020 року по 15.07. 2020 року перебував без роботи, що його підприємство чи організація, в якій він працює, перебувала на карантині та йому не виплачували заробітну плату, в зв`язку з чим він перебував в скрутному матеріальному становищі до суду не надано, тобто не доведено, що заборгованість по аліментам утворилася з незалежних від нього причин. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти відповідно до рішення суду щомісячно у визначному розмірі, однак допустив заборгованість, тому позивач має право на отримання неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення. Відповідач в своїх запереченнях також зазначає, що йому неправомірно нарахована заборгованість по аліментах, оскільки [PERSON] виповнилось 23 роки [INFO], однак суд не приймає до уваги дані твердження, оскільки пеня по аліментам нараховується за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, а відповідно до повідомлення про надходження поштового переказу № 135 від 15.07.2020 року та копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість була погашена 15.07.2020 року, тому сума пені нараховується до дня її повного погашення, в даному випадку до 15.07.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Разом з тим, відповідачем не надано до суду доказів в підтвердження матеріального та сімейного стану та не зазначено обставин для зменшення судом розміру неустойки. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд,

Outcome: partial