Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

18 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шкільній, буд. 75 в с. Виповзів Козелецького району Чернігівської області відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входили [PERSON] та його дружина [PERSON]. матір 03.09.1996 року [PERSON] померла. Управління спадковим майном після смерті [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги. 26.11.2013 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою с. Виповзів вул. Шкільна, буд. 75 Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 21.11.2013 року секретарем виконкому Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким все своє майно заповів позивачу. Позивач, як спадкоємець за заповітом дану спадщину прийняв, оскільки звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але не може її оформити в нотаріальному порядку, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане володіння за померлим [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 409 від 16.05.2014 року виданої виконкомом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, домоволодіння розташоване за адресою: вул. Шкільна буд. 75 с. Виповзів відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входили [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). 26.11.2013 року помер [PERSON] (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою с. Виповзів вул. Шкільна, буд. 75 Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 21.11.2013 року секретарем виконкому Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, яким все своє майно заповів позивачу (а.с. 10) Позивач, як спадкоємець за заповітом дану спадщину прийняв, оскільки звернувся до Остерської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи (а.с. 25-26). Згідно довідки № 162 від 11.06.2014 року, виданої КП «Ніжинське МБТІ», право власності на садибний, що знаходиться за адресою вул. Шкільна, буд. 75 в с. Виповзів не зареєстровано (а.с. 16). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Outcome: approved