Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

18.10.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 22.01.2021 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований у реєстрі №105 про звернення стягнення на автомобіль таким, що не підлягає виконанню; стягнути судові витрати у справі. Позов обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 22.01.2021 року вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль марки MERSEDES- BENZ, 1994 р. випуску, тип ТЗ- легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , в рахунок погашення заборгованості за договором приєднання №ZPB0AD40302534 від 11.05.2011р. у розмірі 181705,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом 41512,54; заборгованість за відсотками -10103,75 грн., пеня 130089,36 грн.; витрати пов`язані з вчинення м виконавчого напису 3500,00 грн., а всього 185205,65 грн. Вважає, що виконавчий напис виданий з порушенням чинного законодавства. Так, сума боргу не є безспірною; строк за який проводиться стягнення 9,5 років, заборгованість за відсотками і пенею розрахована після спливу строку кредитування; позичальник оспорював заборгованість за кредитним договором; стягувану не було направлено н адресу боржника вимогу про стягнення боргу. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. У позові просили розглянути справу у разі їхньої неявки за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Треті особи в судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, і третіх осіб без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», і [PERSON] укладено Договір приєднання №ZPB0AD40302534 від 11.05.2011 року, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 61182,64, зі сплатою 20,04% річних за користування кредитом, дата погашення кредиту - 10.05.2016р. (а.с.10-12). З метою забезпечення виконання даного договору 13.05.2011 року ЗАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна (а.с.13-23), предмет застави є автомобіль марки MERSEDES- BENZ, 1994 р. випуску, тип ТЗ- легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору АТ КБ «Приватбанк» у липні 2014 році звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, а [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним окремих пунктів кредитного договору. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.08.2015 року у справі №310/1521/15-ц позовні вимоги [PERSON] були задоволені. \~Визнано недійсним підпункт «г» пункту 1.2.8. Договору приєднання №ZPB0AD40302534 від 11 травня 2011 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», яким встановлена винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5,76% річних від суми зарезервованих ресурсів. Зобов`язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за Договором приєднання №ZPB0AD40302534 від 11 травня 2011 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», та зарахувати в рахунок погашення суми кредиту грошові кошти, сплачені [PERSON] як винагороду за резервування ресурсів за весь час дії Договору ( а.с.62-63). Рішення суду набрало законної сили 01.12.2015р. Постановою Запорізького апеляційного суду від 10.03.2020 року у справі №310/5208/14 було скасовано рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.10.2019 року у цій справі про часткове задоволення позову Приватбанку про звернення стягнення на предмет застави, поновлено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено ( а.с.27-33). У 2021 році АТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису. 22.01.2021 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно автомобіль марки MERSEDES- BENZ, 1994 р. випуску, тип ТЗ- легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Запропоновано оголосити автомобіль у розшук. За рахунок коштів, отриманих від реалізації рухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги банку шляхом перерахування коштів на рахунок банку у розмірі 185205,65 грн.: заборгованість за кредитом 41512,54грн., заборгованість за відсотками 10103,75грн., пеня- 130089,36грн. та стягнути плату за вчинення виконавчого напису - 3500,00грн. (а.с.24). Виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №105 від 22.01.2021 року. Вказаний виконавчий напис було пред`явлено стягувачем для примусового виконання до Бердянського міськрайонного відділу ДВС. 22.02.2021 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження і оголошено у розшук автомобіль (а.с.25,26). Позивач просить визнати виконавчий напис таким , що не підлягає виконанню з підстав, викладених в позовній заяві. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку (підпункт 3.5 пункту 3 глави 16 розділу іі порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову кабінету міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «доповнити перелік після розділу «стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». зобов`язано кабінет міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови кабінету міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 02 вересня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) - «нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». У спірному виконавчому написі сума заборгованості складає 181705,65грн., на підтвердження якої відповідачем не надано суду ані розрахунку суми заборгованості, ані жодних доказів стосовно розрахунку саме такої суми заборгованості. Як встановлено судом, Приватбанк було зобов`язано за рішенням суду від 20.08.2015 року здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 11.05.2011 року та зарахувати в рахунок погашення суми кредиту грошові кошти, сплачені [PERSON] як винагороду за резервування ресурсів за весь час дії договору. Пред`являючи позов у 2014 році про звернення стягнення на предмет застави, Приватбанк просив звернути стягнення на автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 83656,54 грн. Тобто позивач фактично заявив вимоги про дострокове повернення кредиту. Окрім того, як вбачається з виконавчого напису, стягнення здійснюється за період з 11.05.2011р. по 07.12.2020р., тобто через чотири роки після закінчення строку кредитного договору, поза межами строку позовної давності, що суперечить Закону України «Про нотаріат». Оскільки ні Приватбанком, ні нотаріусом не надано суду доказів того, чи були надані нотаріусу документи, які б підтверджували безспірність розміру заборгованості за кредитним договором, тому наразі відсутні підстави вважати, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису розмір заборгованості перед відповідачем є безспірним. Також, суд не може перевірити дотримання відповідачем строку позовної давності при видачі виконавчого напису, оскільки відсутні первинні бухгалтерські документи щодо руху коштів на рахунку позивача, внесення позивачем сум на погашення\~\~ платежів по кредитному договору, здійснення перерахунку заборгованості відповідно до рішення суду. В матеріалах справи відсутні докази, що серед документів наданих АТ КБ «Приватбанк» нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наявний оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем доводи позивача не спростовані належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при подачі позову і заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 908,00грн. і 454,00 грн. відповідно, всього 1362,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved