overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

17 грудня 2013року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. При цьому посилалась на ті обставини, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 27 квітня 2001 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 211. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Син проживає з матір'ю. З відповідачем сім'я розпалася через те, що сторони мають різні погляди на життя, мають різні життєві інтереси, різні характери та різне ставлення до подружнього життя. З цього приводу між подружжям часто виникали суперечки та непорозуміння, сварки та конфлікти. З часом втратили почуття любові та поваги один до одного. У зв'язку з цим шлюбно-сімейні відносини між ними припиненні остаточно з травня 2013 року, які позивач відновлювати не бажає. З цього часу сторони мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. З огляду на вищевказане, позивач вважає, що сімя розпалась та існує формально, примирення між нею з відповідачем неможливе, тому просить суд задовольнити позов та розірвати їх з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, в письмовій заяві просила суд справу розглядати за її відсутності, позовну заяву підтримувала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється на підставі ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як слідує з матеріалів справи, шлюбні стосунки між сторонами втрачені, розірвання шлюбу не суперечить їх інтересам, а примирення між ними не можливе. Суперечки щодо розділу майна та місця проживання дитини сторони не мають. Таким чином, є всі підстави, для задоволення позовних вимог позивача. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

17 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 03 липня 2008 року, актовий запис №1. В обґрунтування позову вказувала, що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення та просила розглядати справу за її відсутності, і відновити їй дошлюбне прізвище. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, про що зроблено актовий запис №1 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спору щодо місця проживання дитини та розподілу сумісного майна подружжя сторони не мають. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про присвоєння їй прізвища, яке вона мала до реєстрації шлюбу, а тому відповідно до статті 113 СК України, позивачу слід відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

17 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від грудня 2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с. 2). Позивач у судовому засіданні позов підтримала, а відповідач - не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 15.12.2007 р. (а.с. 5). Сторони мають двох малолітніх синів, [PERSON] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з позивачем (а.с.а.с. 3, 4). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від кінця вересня 2013 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. Зважаючи на думку позивача, суд вважає за необхідне змінити її прізвище на дівоче.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

17 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 28.09.1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], 1999 року народження, та неповнолітнього сина [PERSON], 2008 року народження. Шлюбно-сімейні стосунки між ними фактично припинені з жовтня 2009 року, з цього часу проживають окремо. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила розірвати шлюб, залишивши їй прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила шлюб розірвати. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області від 28 вересня 1999 року, актовий запис № 247. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Про наявність спору щодо визначення місця проживання дітей, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, не зазначив свого прагнення до збереження шлюбу, а отже його не оспорює. С урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

17 грудня 2013 року позивачі звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що договором дарування від 19.11.2003р. їх мати подарувала їм та їхньому брату [PERSON] у рівних долях житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS]. При цьому кожен з них отримав у власність ? частину без виділення часток в натурі. Оскільки між ними та відповідачем не досягнуто домовленості стосовно поділу майна, вони змушені звернутися до суду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити відповідно до вимог поданої ними заяви. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проси позов задовольнити відповідно до вимог поданої ним заяви. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; - ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.; - ст.370 ЦК України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; - ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

17 грудня 2013 року позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, позов підтримала із підстав зазначених в ньому, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Вертокиївської сільської ради Житомирського району 17 вересня 2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обов'язків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову. При встановленні розміру аліментів суд виходить із встановленого розміру прожиткового мінімуму на утримання дитини віком від 2 років в 2014 році.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

17 грудня 2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,зазначивши ,що перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі з червня 2003 року . Від сумісного життя з відповідачем мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв'язку з тим, що матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає , вона просить суд стягувати з аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісяця , на кожну дитину ,починаючи від дня подачі позовної заяви і до повноліття дітей. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився , надав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов визнав . Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивачки та відповідача , суд знаходить вимоги позивачки обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні , сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2003 року . Від сумісного життя вони мають 2 неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO], які проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей які потребують допомоги, а згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі , або в частці від заробітку. Оскільки діти , що потребують допомоги , перебувають на утриманні позивачки, то відповідач зобов'язаний виплачувати на їх утримання аліменти . Розмір аліментів які просить позивачка у розмірі 1/ 3 частини заробітку відповідача , суд вважає достатнім для забезпечення життєдіяльності дітей , поти такого розміру аліментів не заперечував і сам відповідач . Оскільки вимоги позивачки обґрунтовані, то суд їх задовольняє повністю . Крім того, суд стягує з відповідача і судовий збір в доход держави, а згідно зі ст. 367 п.1 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

17 грудня 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2012 року, який зареєстрований відділом РАЦС Амвросіївського РУЮ у Донецької області, актовий запис № 69. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO]. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги та любові один до одного і не можуть спільно проживати. Зараз не проживають разом як подружжя, шлюб існує лише формально. Вважає, що примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з викладених підстав, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився за невідомих обставин. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином своєчасно у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, яка мається в матеріалах справи. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторони не проживають як подружжя, шлюб існує формально, на примирення категорично не згідні. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, наявність реєстрації шлюбу між сторонами без його фактичного збереження суперечить їх інтересам, відтак шлюб потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

17 грудня 2013 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 08 березня 1993 року між нею та [PERSON] було зареєструвало шлюб Струпківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5. Від спільного шлюбу вони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Чоловік тривалий термін зловживає спиртними напоями, лікуватись від алкогольної залежності відмовляється. Внаслідок чого матеріально сім'ю не забезпечує. Між ними часто виникали конфлікти, не було порозуміння. Це все призвело до того, що вони припинили спільне проживання і з вересня 2013 року проживають окремо. Вона з дітьми залишилась проживати за місцем реєстрації, а [PERSON] проживає в [ADDRESS], у своєї матері. Відповідач участі в утриманні неповнолітньої дитини не приймає, а їй одній важко забезпечити її всім необхідним. Відповідач має мінливий нерегулярний дохід від ведення особистого селянського господарства і праці за наймом, він є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні немає, аліментів не сплачує, а тому просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження, в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] /а.с.6/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач має мінливий нерегулярний дохід від ведення особистого селянського господарства і праці за наймом, він є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року народження, в твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

17 грудня 2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов гараж, розташований по вул. Музейній, масив № 12, блок № 1, бокс № 26 в м. Волочиську Хмельницької області. Спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги є його дружина [PERSON]. В грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Волочиської міської ради Хмельницької області про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно - гараж, розташований по вул. Музейній, масив № 12, блок № 1, бокс № 26 в м. Волочиську Хмельницької області, посилаючись на неможливість оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на гараж. Сторони в судове засідання не зявились. До судового засідання від позивача надійшла заява, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги та просила справу слухати у її відсутності. До судового засідання від представника відповідача надійшла заява про визнання позову в повному обсязі, з проханням справу слухати у його відсутності. Визнання представником відповідача позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. За таких обставин, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

17 грудня 2013 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовні вимоги приватного підприємства «Загребелля» (далі - ПП «Загребелля») до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги утримання будинку та прибудинкової території було задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] в користь ПП «Загребелля» 1'542,16 грн. за утримання будинку та прибудинкової території, 114,70 грн. судового збору та 70 грн. судових витрат. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у передбаченому законом розмірі, а саме - 229,40 грн., що стверджується платіжним дорученням № 17 від 23 січня 2013 року та № 235 від 04 жовтня 2013 року. Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може … з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, оглянувши матеріали справи прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та стягнення з [PERSON] та [PERSON] в користь ПП «Загребелля» ще 114,70 грн. судового збору.

Outcome: approved