Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

18 грудня 2020 позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області із позовною заявою до відповідача Козельщинської селищної ради, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Козельщинська державна нотаріальна контора про визнання права на земельну ділянку частку (пай) у порядку спадкування за заповітом, у якій просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] його матері [PERSON] право на земельну частку (пай), яка за життя належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ПЛ № 0030279, реєстраційний № 273, від 03.01.1997, що знаходиться на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, площею 3,30 умовно кадастрових гектарів. Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивач зазначав, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 3,30 умовних кадастрових гектари, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, загальною вартістю 100 287 грн, але право власності на неї він не може оформити з-підстав відсутності документів, які засвідчують право померлої на земельну ділянку. Отримати дублікат правовстановлюючого документа він не може у зв`язку зі змінами у законодавстві. На підтвердження наведеного надав постанову державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач в позовній заяві вказував, що 18 грудня 2017 року також подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом дочка померлої [PERSON] , а син [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини на користь своєї сестри, а також співмешканець [PERSON] подав заяву 28 грудня 2017 року про відмову від спадщини. Також зазначав, що його сестра [PERSON] документів до держнотконтори, які б підтверджували той факт, що вона має право на обов`язкову частку у спадщині не надала. 22 грудня 2020 року позивач до відкриття провадження у справі подав уточнюючу позовну заяву. Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 21 січня 2021 року. 21 січня 2021 року протокольною ухвалою суду було відкладено підготовче судове засідання у справі на 09 лютого 2021 року, у зв`язку з тим, що треті особи не отримали копію позовної заяви з додатками, ухвалу суду та повістки. 09 лютого 2021 року позивач подав уточнюючу позовну заяву про заміну відповідача. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року у справі замінено відповідача Козельщинську селищну раду на належного відповідача [PERSON] , а Козельщинську селищну раду залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Підготовче судове засідання відкладено на 03 березня 2021 року. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року відкладено підготовче судове засідання на 15 березня 2021 року, у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , щодо яких були відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Повідомлено відповідача [PERSON] та третю особу [PERSON] про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про призначення судового засідання на вебсайті «Судова влада України». Ухвалою суду від 15 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 31 березня 2021 року. Судове засідання, призначене на 31.03.2021, протокольною ухвалою відкладено на 12.04.2021 у зв`язку з неявкою сторін. 12.04.2021 позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх суд задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. У розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України являється належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надала. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився. У розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України являється належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання не повідомив, письмових пояснень не надав. Третя особа Козельщинська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечила, через канцелярію суду направила лист про розгляд вказаної справи без участі представника на усіх засіданнях, письмових пояснень не надала. Третя особа Козельщинська селищна рада Козельщинського району Полтавської області, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечила, причини неявки представника у судове засідання не повідомила, письмових пояснень не надала. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України дозволяє кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ч. 1-2, 4 ст. 1236 ЦК України). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦКУ). Відповідно до ч. 2,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦКУ). Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав ( п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 22.02.2019 Козельщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 9). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), що підтверджується повідомленням відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 13.05.2020 № 236/108-20, про те що на ім`я [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0030279 реєстраційний № 273 від 03.01.1997, яка розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, площею 3,30 умовно кадастрових гектарів, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського використання (а.с. 22). З довідки виконавчого комітету Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 23.11.2017 № 1242 (а.с. 21) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані: -співмешканець - [PERSON] ; -син - [PERSON] ; -дочка - [PERSON] ; -внук - [PERSON] . Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 08.04.2021 серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт [INFO] , яким заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не перебувало і з чого б воно не складалося, яке належатиме їй на день її смерті. Заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Бреусівської сільської ради народних депутатів Козельщинського району Полтавської області Павлюк Т.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 40 (а.с. 17). 22.11.2017 позивач звернувся до Козельщинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.10). 30.07.2020 позивач звернувся до Козельщинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.11). Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 липня 2020 року (а.с. 15) позивачу відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,30 гектари, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, в порядку спадкування після померлої [INFO] його матері - [PERSON] , оскільки відсутні документи, які засвідчують право померлої [PERSON] на цю земельну ділянку. Також з постанови нотаріуса вбачається, що Козельщинською держнотконторою 22 листопада 2017 року заведена спадкова справа № 333/2017 на майно померлої [INFO] [PERSON] на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. 18 грудня 2017 року до нотконтори подала заяву про прийняття спадщини дочка померлої - [PERSON] (а.с. 12) та син померлої - [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с. 13), пережившого з подружжя не має, співмешканець померлої - [PERSON] подав до нотконтори заяву про відмову від спадщини (а.с. 14), інші спадкоємці до нотконтори не зверталися. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вказаний заповіт є чинним, інші заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися (а.с. 19). [PERSON] документів до нотаріальної контори, які б підтверджували той факт, що вона має право на обов`язкову частку у спадщині не надала. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зважаючи на те, що [PERSON] усе своє майно заповіла [PERSON] , а значить вказаним заповітом позбавила усіх інших спадкоємців за законом права на спадкування її майна, то позивач має всі підстави для успадкування майна після померлої його матері, у тому числі на земельну ділянку, але виключно за умови, що будуть подані документи, що підтверджують право власності на неї. Отримати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) позивач не має можливості у зв`язку зі змінами у законодавстві, що підтверджується повідомленням з відділу у Козельщинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 13.05.2020 за № 236/108-20 (а.с. 22). Отже, позивач як спадкоємець має право на оформлення спадщини на земельну частку (пай) після померлої матері [PERSON] , але не може це зробити, у зв`язку з тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би право [PERSON] на земельну частку (пай). Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява позивача підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що за життя померла мала право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай); позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] ; спадщину у встановлений законом шестимісячний строк прийняв, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальному порядку у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно та відсутністю можливості такий документ отримати. Визнання права на земельну частку (пай) не порушує права інших осіб, і іншим шляхом вирішити спір про право власності в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача [PERSON] на користь позивача у сумі 1 002,88 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved