Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

17.12.2015 року позивач [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївської області, в якому посилаючись на поважність причин пропуску нею строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON], що мала місце 08.01.1997 року, просила ухвалити судове рішення про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті вказаного спадкодавця. В обґрунтування заявлених вимог позивач у своєму позові зазначила, що після смерті 08.01.1997 року [PERSON] залишилось спадкове майно у виді земельної ділянки площею 9.18 умовних кадастрових гектарів, право власності спадкодавця на таку земельну ділнку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 010211. Однак позивач про наявність такого спадкового майна дізналась у грудні 2015 року. Оскільки позивач доглядала спадкодавця до смерті, яка була її тіткою, то [PERSON] була впевнена, що спадщину вона прийняла на підставі факту спільного проживання. Однак, у грудні 2015 року позивач дізналась, що для прийняття спадщини потрібно було протягом 6 місяців після смерті спадкодавця звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Оскільки відповідальна особа [PERSON] сільської ради не повідомила про відкриття спадщини та не розяснила порядок та строки прийняття спадщини, то вказані обставини перешкодили позивачу вчасно подати заяву про прийняття спадщини, позивач вважає їх поважними та просить надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, її інтереси представляла [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила її задовольнити. Крім того пояснила суду, що позивач із [PERSON] проживали за різними адресами, але позивач постійно до неї навідувалась і доглядала її. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив,що він не заперечує проти задоволення позову, однак лише в тому разі, якщо позивач підтвердить, що спадкоємці після смерті [PERSON], підтвердять свою відмову від прийняття спадщини. Представник позивача пояснив, що після смерті [PERSON] у неї залишився син із дружиною. Відразу після смерті [PERSON] її сину було розяснено, що він має право прийняти спадщину, та порядок її оскарження. Однак із невідомих причин він вчасно не оформив свої спадкові права після смерті матері, а на сьогоднішній день він також вже помер. Однак, вже після його смерті залишились спадкоємцями його дружина та діти, однак в Миколаївській області вони не проживають, і де вони зараз проживають йому не відомо. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії МК № 010211 виданого «без дати», зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів за № 126, за життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) як член КСП ім.. Москаленка, розміром 9,18 умовних кадастрових гектарів (а.с.12). З свідоцтва про смерть (копії) серії I-ФП № 069649, виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Новобузького району Миколаївській області 10.01.1997 року, вбачається, що [PERSON] померла 08.01.1997 року в с.Вільне Запоріжжя Новобузького району Миколаївської області ( а.с.11). Як видно із відповіді Новобузької держаної нотаріальної контори Миколаївської області № 1100/01-09 від 30.12.2015 року після смерті [PERSON], яка мала місце 08.01.1997 року спадкова справа не заводилась (а.с.20-21). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п.24 Постанови № 7 Пленума Верховного суду України від 30.05.2015 року «Про судову практику у справах про спадкування» Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В силу вимог ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, позивач [PERSON] не надала суду жодних переконливих доказів, які свідчать про поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, оскільки юридична необізнаність, щодо строку та порядку прийняття спадщини, не є поважною причиною, а суд відповідних підстав для поновлення такого строку при судовому розгляді справи не встановив. Крім того, позивачем не додано жодного документального підтвердження, що позивач проживала із [PERSON] разом, на момент смерті останньої, та підтвердження їх родинного звязку, тому суд приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, слід віднести на його рахунок. \~ \~ \~

Outcome: dismissed