Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

17.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок №98 з господарськими будівлями та спорудами по вул.. Маршала Рибалко в м. Первомайську Миколаївської області та права власності на земельну ділянку розміром 0.10 га. для будівництва та обслуговування даного житлового будинку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що 06.05.2002 року помер його дідусь [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок №98 по вул.. Маршала Рибалко в м. Первомайську Миколаївської області та земельну ділянку площею 0.10 га. надану для його обслуговування. Спадщину після смерті діда прийняла бабуся, однак не встигла її оформити оскільки померла. [PERSON] померла 26.10.2002 року. Протягом шести місяців позивач подав заяву до нотаріальної контори, однак отримати свідоцтво про право на спадщину немає можливості оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вище зазначений житловий будинок. У звязку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок він не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно, що і змусило його звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2002 року помер [PERSON], актовий запис № 452 від 10.05.2002 року. 15.08.1953 року за рішенням виконкому Первомайської міської ради №405 від 22.07.1953 року, [PERSON] отримав право на індивідуальне будівництво житлового будинку. В цей же день він уклав договір з виконкомом Первомайської міської ради на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. 13.03.1954 року даний договір був посвідчений нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 1465. Згідно з даними технічного паспорту, будинок був прийнятий в експлуатацію у 1966 році. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 03.02.1994 року, реєстраційний номер 1487 відповідно до довідки Управління Держгеокадастру в Первомайському районі Миколаївської області та копії Державного акту. Згідно з п. п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Тобто, відносини спадкування регулюються за правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК Україниі строк її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Даний висновок знайшов своє відображення й у розясненнях, викладених у п.1постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Із огляду на встановлені обставини справи, при вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права на спадщину та на момент відкриття спадщини, зокрема положення ЦК УРСР, 1963 року. На час відкриття спадщини 06.05.2002 року, після смерті дідуся позивача [PERSON], діяли норми Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно дост.548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.1 ч. 1ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном. Як вбачається із матеріалів справи після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка 26.10.2002 року померла. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за після смерті [PERSON]. Однак, державний нотаріус листом від 27.10.2015 року №3229/02-14 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину через відсутність у спадкодавця права власності на зазначений житловий будинок. Разом з тим, з виписки з протоколу №405 від 22.07.1953 року, дозволу на будівництво житлового будинку, договору про право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою та з інших документів вбачається, що власником житлового будинку №98 по вул.. Маршала Рибалко в м. Первомайську був спадкодавець [PERSON]. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved