Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

18 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 12653 гривні 27 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням торгового павільйону та товару внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначено, що 22 червня 2014 року о 01 годині 00 хвилин внаслідок наїзду автомобіля «Опель Віваро», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] було пошкоджено торговий павільйон (мала архітектурна форма), який належить позивачу і знаходиться в районі автобусної зупинки по [ADDRESS]. В результаті пошкодження, з вини відповідача, належного позивачу майна, останній був вимушений нести витрати на його відновлення та на відновлення товару. Розмір шкоди підтверджено бухгалтерськими та обліково-розрахунковими документами і становить суму в 12653 гривні 27 копійок. Оскільки жодних дій відповідачем по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди здійснено не було, у вересні 2014 року позивач звернувся до нього з офіційним листом, але відповідач даний лист-вимогу отримувати відмовився. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, але до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с.48). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце його розгляду повідомлений належним чином. (а.с.41). Відповідачу [PERSON] судова повістка надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, але була повернута до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Тому, відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV (далі - ЦПК України) суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. (а.с.43, 44). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. В судовому засіданні 13 березня 2015 року у відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, із постанови про закриття кримінального провадження від 30 липня 2014 року вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014200110001107 від 22 червня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. (а.с.3). Із пояснень [PERSON] від 22.06.2014 року вбачається, що останній керував автомобілем «Опель Віваро» по вул. Кірова з роботи. На перехресті повернув з вулиці Кірова направо на вулицю Шевченко, після чого не впоравшись з керуванням через втому, в'їхав в квітковий павільйон, який знаходився по лівій стороні дороги. Також, з пояснень вбачається, що [PERSON] повідомив міліцію про дорожньо-транспортну пригоду, крім того, зобов'язується відшкодувати власнику павільйону матеріальну шкоду. (а.с.4). Із акту технічної комісії про прийняття торговельного павільйону до експлуатації від 10 вересня 2011 року вбачається, що технічній комісії пред'явлений торговельний павільйон з автозупинкою по провулку Шевченка навпроти будинку №21 встановлений згідно договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки через аукціон №53/2 від 06.07.2010 року. За результатами огляду об'єкта встановлено, що торговельний павільйон розміщений згідно технічної документації щодо встановлення земельної ділянки на місцевості. Рішення технічної комісії: торговельний павільйон з автозупинкою по провулку Шевченко навпроти будинку №21 в м.Шостка прийняти до експлуатації. (а.с.6). Із договору оренди землі від 02 вересня 2010 року вбачається, що Шосткинська міська рада (Орендодавець) надає, а [PERSON] (Орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0018 га для комерційного використання (розміщення торговельного павільйону з автозупинкою) по провулку Шевченка, напроти будинку №21. Строк дії договору - 10 років. (а.с.7-9). Із накладної №0606 від 07.07.2014 вбачається, що ФОП [PERSON] надав [PERSON] будівельні матеріали на загальну суму 604 гривні 56 копійок. (а.с.10). Із видаткової накладної за №РН-0001910 від 18.08.2014 вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Екзотик Флора» надано ФОП [PERSON] товар на загальну суму 1235 гривень 00 копійок. (а.с.11). Із товарного чеку №10103 від 14.07.2014 вбачається, що у магазині «Стройцентр+» придбано будівельні матеріали на загальну суму 98 гривень 00 копійок. (а.с.12). Із товарного чеку №10377 від 16.07.2014 вбачається, що у магазині «Стройцентр+» придбано будівельні матеріали на загальну суму 15 гривень 50 копійок. (а.с.12). Із товарного чеку №10517 від 17.07.2014 вбачається, що у магазині «Стройцентр+» придбано будівельні матеріали на загальну суму 104 гривні 80 копійок. (а.с.12). Із товарного чеку №78 виданого 16 липня 2014 року ФОП [PERSON] вбачається, що його видано на будівельні матеріали на загальну суму 198 гривень 36 копійок. (а.с.13). Із товарного чеку виданого 14 липня 2014 року ФОП Шемет вбачається, що його видано на будівельні матеріали на загальну суму 256 гривень 95 копійок. (а.с.13). Із товарного чеку виданого 17 липня 2014 року ФОП [PERSON] вбачається, що його видано на будівельні матеріали на загальну суму 91 гривня 50 копійок. (а.с.13). Із накладної за №133 виданої 11 липня 2014 року ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON] придбано будівельні матеріали на загальну суму 6398 гривень 60 копійок. (а.с.14). Із накладної за №11 виданої 14 липня 2014 року ФОП [PERSON] вбачається, що [PERSON] придбано будівельні матеріали на загальну суму 3650 гривень 00 копійок. (а.с.14). З паспорта громадянина України [NUMBER] виданого Шосткинським МВ УМВС України в Сумській області 20 травня 1998 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у місті Шостка Сумської області. (а.с.36). Із постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19.08.2014 вбачається, що [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. (а.с.47). Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року за №435-ІV (далі - ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За загальним правилом обов'язок з відшкодування шкоди настає у випадку здійснення з вини заподіювача шкоди протиправних дій (бездіяльності), які пов'язані причинним зв'язком із заподіяною шкодою (ст.1166 ЦК). У відповідності до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно із положеннями ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Особою, яка зобов'язана відшкодувати таку шкоду, як зазначено вище, є [PERSON], як володілець джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «OPEL Vivaro», реєстраційний номер [NUMBER], оскільки своїх заперечень щодо такого відповідач суду не надав. З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір матеріального відшкодування в розмірі 12653 гривні 27 копійок є вірним, оскільки підтверджується матеріалами справи, а тому позов необхідно задовольнити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №29 від 18 листопада 2014 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. (а.с.1). З врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 за №3674-VI, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2014 року).

Outcome: approved