Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

17 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло реєстраційний номер 3-08-304138-Ц2 від 25 грудня 2008 року на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та відповідачу у справі [PERSON] З 2014 року [PERSON] перебуває на території Російської Федерації, житлом не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги тощо. На час розгляду справи відповідач не є власником частки у вказаній квартирі, проте зареєстрований за вказаною адресою. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали заяву в якій просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву проти позову не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, письмових пояснень до позову не подала. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло реєстраційний номер 3-08-304138-Ц2 від 25 грудня 2008 року на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та відповідачу у справі [PERSON] . На підставі договору про визначення часток, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шкірєю Ю.В. від 16 жовтня 2019 року за реєстровим №1255 - 1/3 частка у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , 1/3 частка [PERSON] , 1/3 частка [PERSON] (а.с. 39). На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Шкірєю Ю.В. від 16 жовтня 2019 року за реєстровим № 1256, [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] в якості дарунку 1/3 частку у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що окрім позивача та третьої особи в квартирі за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON] . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, проте з 2014 року там не проживає. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2014 року. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, який втратив право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved