Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

17 травня 2017 року представник позивача, Кредитної спілки «СуперКредит» м.Київ, звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5911,55 грн., мотивуючи тим, що 15.04.2014 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-46/0026/14/83/20, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачці кредит в сумі 8 000,00 грн.. Також 15.04.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до договору, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що кредитна спілка «СуперКредит» надає відповідачеві транш у розмірі 8 000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 складає 8 000,00 грн. Водночас сторонами у п. 3 додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Позивач виконав умови додаткового договору №1 та надав [PERSON] транш в сумі 8 000,00 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 15.04.2014 року. Окрім того, 27.02.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до договору, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що кредитна спілка «СуперКредит» надає відповідачці транш у розмірі 1355,16 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №2 складає 7132,96 грн. Водночас сторонами у п. 3 додаткового договору №2 було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Позивач виконав умови додаткового договору №2 та надав [PERSON] транш в сумі 1 355,16 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27.02.2015 року. Також, 30.06.2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено додатковий договір №3 до договору, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що кредитна спілка «СуперКредит» надає відповідачці транш у розмірі 1412,93 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №2 складає 7448,53 грн. Водночас сторонами у п. 3 додаткового договору №3 було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Позивач виконав умови додаткового договору №3 та надав [PERSON] транш в сумі 1412,93 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.06.2015 року. Відповідно до п. 3.2 договору, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 66% річних. Відповідно до п.п. 2.4, 9 договору, відповідачка зобов'язалася проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 15-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в додатковому договорі. Відповідно до п. 3.4. договору у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених п.3 останнього укладеного сторонами додаткового договору, позивач має право стягувати з відповідачки пеню за кожен день прострочення в розмірі одного процента від заборгованості по сплаті суми кредиту. Вищенаведене підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по договору станом на 20.04.2017 року, з якого також вбачається, що на вказану дату заборгованість за кредитним договором становить 5911.55 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 1,00 грн., нарахованих відсотків - 5605,84 грн. станом на 20.04.2017 рік та пені в розмірі 304.71 грн. за період з 16.09.2015 року по 15.10.2015 року. Оскільки відповідачка належним чином не виконує умови договору, а тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту в розмірі 5911,55 грн., а також судовий збір в розмірі 1600 грн. Представник позивача Білак О.С. в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, місце та день судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та розписки про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 15 квітня 2014 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СК-46/0026/14/83/20. Додатком до кредитного договору кредитної лінії № СК-46/0026/14/83/20, 15 квітня 2014 року був укладений додатковий договір №1, в якому вказувалось, що позивач надає відповідачці транш по кредиту № СК-46/0026/14/83/20 у розмірі 8000 грн., сума залишку виданого кредиту на момент підписання договору складає 8000 грн., сукупна вартість кредиту складає 103,66% від суми кредиту, або 8292,96 грн., також сторонами було визначено графік платежів по кредиту та відсотках. Відповідно до п.3.1 кредитного договору, кредит мав надаватися відповідачці у національній валюті, після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача . Позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредит у сумі 8000,00 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 15 квітня 2014 року, зі сплатою за користування кредитом з розрахунку 66% річних. В послідуючому, додатком до кредитного договору кредитної лінії № СК-46/0026/14/83/20, 27 лютого 2015 року був укладений додатковий договір № 2, в якому вказувалось, що позивач надає відповідачці транш по кредиту № СК-46/0026/14/83/20 у розмірі 1355,16 грн., сума залишку виданого кредиту на момент підписання договору складає 7132,96 грн., сукупна вартість кредиту складає 73,95% від суми кредиту, або 5275,36 грн., також сторонами було визначено графік платежів по кредиту та відсотках. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у сумі 1355,16 грн., відповідно до Додаткової угоди №2, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, а останній їх отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 27 лютого 2015 року. Також, додатком до кредитного договору кредитної лінії № СК-46/0026/14/83/20, 30 червня 2015 року був укладений додатковий договір №3, в якому вказувалось, що позивач надає відповідачці транш по кредиту № СК-46/0026/14/83/20 у розмірі 1412,93 грн., сума залишку виданого кредиту на момент підписання договору складає 7448,53 грн., сукупна вартість кредиту складає 60,65% від суми кредиту, або 4518,09 грн., також сторонами було визначено графік платежів по кредиту та відсотках. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у сумі 1412,93 грн., відповідно до Додаткової угоди №3, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, а останній їх отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 30 червня 2015 року. [PERSON] зобов'язалася відповідно до договору проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 15-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в таблиці 1 п.3.3 договору. Відповідно до п. 6.1 Договору, сторони за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за Договором несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов цього Договору. Таким чином, за Договором відповідачка була зобов'язана повернути позивачу суму кредиту та сплатити проценти за користування ним. Згідно п. 3.4. Договору, зазначено, що у випадку прострочення відповідачем термінів платежів, позивач має право стягувати з відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Таким чином, відповідачці необхідно сплатити позивачу також і неустойку у вигляді пені за порушення зобов'язання, передбаченого Договором у вказаному вище розмірі. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. І ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Тому, відповідачка також має виконати перед позивачем передбачені Договором зобов'язання по сплаті відсотків. Крім того, на виконання умов п.2.4 Договору відповідачкою здійснювалися проплати не у відповідності сум і термінів платежів, зазначених у Таблиці 1 Договору, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за договором. Вказане підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по договору станом на 20.04.2017 року. У зв'язку із чим, станом на 20.06.2017 року сума заборгованості становить 5911.55 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 1,00 грн., нарахованих відсотків - 5605,84 грн. станом на 20.04.2017 рік та пені в розмірі 304,71 грн. за період з 16.09.2015 року по 15.10.2015 року. Відповідно до п.п.3.5, 3.6 договору позивач та відповідач домовилися, що строк позовної давності за цими договорами складає 10 років, в тому числі й на стягнення пені. Прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. 10 квітня 2017 року [PERSON] була повідомлена листом № 875/1/17 про те, що прострочена заборгованість по кредиту на дату написання даного листа складає 1,00 грн., нараховані та несплачені проценти - 5605,82 грн., нарахована та несплачена пеня - 12778,51 грн., тому КС «СуперКредит» вимагала від боржника повернути суму простроченого боргу до 20 квітня 2017 року, а у випадку невиконання вказаної вимоги, кредитодавець вказував, що буде звертатися до суду з позовом про розірвання Кредитного договору та повернення заборгованості за даним договором. Однак дій, по виконанню покладених на них обов'язків, боржник не вчинила. Відповідно до ч. І ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. У п. 5.1 даного Договору вказується, що договір набуває чинності з 28 квітня 2014 року і діє до 28 квітня 2016 року 24 (двадцять чотири) місяці. Однак, в статті 1052 ЦК України вказується, що у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Тому у п. 2.1. Договору зазначається, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі затримання та сплати частини кредиту та процентів щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на десять відсотків; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту, або використання кредиту не за цільовим призначенням та невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які кредитодавець не несе відповідальності. Таким чином із вказаного випливає, що позивач має повне право звернутися до суду із позовом до відповідача про повернення боргу, оскільки відповідач ніяких дій щодо повернення заборгованої суми не вчиняє. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). В статті 526 ЦК України зазначено - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. І ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином відповідач, зокрема, має належним чином виконувати свої зобов'язання за договором по сплаті процентів, однак таке своє зобов'язання не виконує. Відповідно до ч. І ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч. І ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала від позивача Кредитної спілки «СуперКредит» кредитні кошти, однак у добровільному порядку виконати зобов'язання по договору № СК-46/0026/14/83/20 від 15 квітня 2014 року відмовляється, тому у неї виникла заборгованість за даним договором, яка станом на 20.04.2017 року становить 5911.55 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 1,00 грн., нарахованих відсотків - 5605,84 грн. станом на 20.04.2017 рік та пені в розмірі 304,71 грн. за період з 16.09.2015 року по 15.10.2015 року. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позов Кредитної Спілки «СуперКредит» є підставним, таким що підлягає до задоволення, оскільки дійсно мало місце порушення майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. Крім того в силу ст. 88 ЦПК України з відповідачки в користь позивача слід також стягнути понесені судові витрати по справі в сумі 1600 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved