Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

19.08.2016 року позивач [PERSON] завернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], в якому просить визнати право власності [PERSON] на 1/6 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 2002 році вона вступила до вищого навчального закладу у м. Харкові та мешкала у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Під час навчання вона познайомилася із [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS], якому відповідно до даних свідоцтва про право власності від 26.03.2008 року, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, належить 1/3 частина зазначеної квартири. З 2008 року вони почали спільно проживати у квартирі [PERSON] та вести спільне господарство, без реєстрації шлюбу. Також з ними мешкала мати [PERSON] - [PERSON] Через деякий час вона завагітніла від [PERSON] На останніх тижнях вагітності переїхала до м. Сєвєродонецька Луганської області до своїх родичів і [INFO] року народила сина [PERSON], якого зареєструвала за своїм місцем проживання у відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 07.05.2010 року, актовий запис за № 371. Батько дитини [PERSON] на реєстрацію сина не приїхав, тому відомості про батька внесені відповідно до вимог ч.І ст. 135 Сімейного кодексу України з її слів. Потім, переїхала в м. Харків та проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу, за адресою його реєстрації. [INFO] року [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації запису про смерть 11.05.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 6374. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги, окрім малолітнього [PERSON], є також мати померлого, відповідач у справі - [PERSON] З метою захисту прав та законних інтересів малолітнього [PERSON] на частку квартири, вона звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, оскільки відсутність встановленого факту не давала права малолітньому [PERSON] на спадщину. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2015 року встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] З метою оформлення спадщини вона звернулася до Десятої Харківської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала відмову, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. У зв'язку з тим, що вона не має доступу до документа, який посвідчує право власності померлого [PERSON] на 1/3 частини квартири, оскільки відповідач не надає документи, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. На судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В разі неявки відповідача не заперечувала проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] на судове засідання 20.06.2017 року та 04.09.2017 року повторно поспіль не з'явилася, про причину неявки не повідомила, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується рекомендованою поштовою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи, представника, якій би діяв від його імені до суду не направив, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини, заяви про перенесення судового засідання або про розгляд справи за її відсутністю не надав. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Уповноважений представник третьої особи - Десятої Харківської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився. Від завідувача до канцелярії суду надійшла заява, в якій просить спрву розглядати у відсутність представника нотаріальної контори. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач [PERSON] в 2002 році вступила до вищого навчального закладу у м. Харкові та мешкала у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Під час навчання познайомилася із [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS], якому відповідно до даних свідоцтва про право власності від 26.03.2008 року, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради, належить 1/3 частина зазначеної квартири. З 2008 року [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати у квартирі [PERSON] та вести спільне господарство, без реєстрації шлюбу. Також з ними мешкала мати [PERSON], відповідач у справі - [PERSON] Через деякий час вона завагітніла від [PERSON] На останніх тижнях вагітності позивач переїхала до м. Сєвєродонецька Луганської області до своїх родичів і [INFO] року народила сина [PERSON], якого зареєструвала за своїм місцем проживання у відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області 07.05.2010 року, актовий запис за № 371, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], копію якого долучено до матеріалів справи. Батько дитини [PERSON] на реєстрацію сина не приїхав, тому відомості про батька внесені відповідно до вимог ч.І ст. 135 Сімейного кодексу України з її слів. Потім, [PERSON] переїхала в м. Харків та проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу, за адресою його реєстрації. [INFO] року [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації запису про смерть 11.05.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 6374. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги, окрім малолітнього [PERSON], є також мати померлого, відповідач у справі - [PERSON] З метою захисту прав та законних інтересів малолітнього [PERSON] на частку квартири, вона звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, оскільки відсутність встановленого факту не давала права малолітньому [PERSON] на спадщину. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2015 року Вимоги [PERSON], що діє в інтересах малолітнього [PERSON] - задоволено. Встановлено, що [PERSON], [INFO] року народження, який помер [INFO] року, є батьком [PERSON], який народився [INFO] року. Зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області внести відповідні зміни до актового запису про народження від 07.05.2010 за № 371. З метою оформлення спадщини [PERSON] звернулася до Десятої Харківської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. На звернення позивача, десята Харківська нотаріальна контора надала відповідь від 02.03.2016 року №509/576/2011, що свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, що знаходиться за аресою: [ADDRESS], що належала [PERSON], який помер [INFO] року, видати її синові - малолітньому [PERSON], [INFO], неможливо, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності. Позивач не має доступу до документа, який посвідчує право власності померлого [PERSON] на 1/3 частини квартири, оскільки відповідач [PERSON] не надає документи Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права, зокрема шляхом визнання за нею права. Положення ст.328 ЦК України (в редакції 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача [PERSON] існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами права власності її малолітнього сина на квартиру, в порядку спадкування за законом після смерті батька. Відтак, суду надано достатньо належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається позивач [PERSON] Заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, тому вбачаються підстави для задоволення позову. Згідно з положеннями абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вимогами ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України (в редакції 2003 року) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Малолітній [PERSON], в інтересах якого діє позивач, є спадкоємцем першої черги після смерті батька - [PERSON] та має право на успадкування нерухомого майна, що належало померлому, тому вищезазначене спадкове майно у вигляді 1/6 частини квартири, 1/3 частини якої належала його батькові на праві спільної сумісної власності перейшло у його володіння. Крім малолітнього [PERSON] спадкоємцем першої черги є мати померлого, відповідач у справі - [PERSON] Відповідно до вимог ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відтак, після смерті [PERSON] право власності на частину квартири, що належала померлому, набули його малолітній син - [PERSON] на 1/6 частину та мати померлого [PERSON] на 1/6 частину квартири. На підставі наведеного,

Outcome: approved