Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

19.10.2021 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позов тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані вона та відповідач, який не проживає в будинку з червня 2019 року, оскільки виїхав за кордон на проживання до свого батька і немає наміру повертатися на місце своєї реєстрації, особистих речей відповідача в будинку немає, за комунальні послуги не платить, не бере участі в утриманні будинку тощо. Перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку в будинку без фактичного проживання завдає позивачу збитків, оскільки нараховуються надмірні комунальні платежі з розрахунку кількості зареєстрованих осіб. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 19.10.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про день, час і місце проведення підготовчого засідання, що підтверджується письмовою розпискою від 21.10.2021 року (ас 18). 03.11.2021 року позивач подала суду письмову заяву, в якій просить підготовче засідання і судовий розгляд справи за її позовом проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у позові, який просить задовольнити (ас 30). Відповідач у підготовче засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце проведення підготовчого засідання (ас 17, 23, 24, 25). Відзиву на позовну заяву відповідч не подав, проте 23.10.2021 року засобами електронного зв`язку подав суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує ( ас 26, 31). Суд ухвалив підготовче засідання проводити у відсутності сторін, на підставі частини 1 статті 198, частини 1 статті 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ту обставину, що станом на день проведення підготовчого засідання відповідач подав заяву про визнання позову, яка не суперечить вимогам закону, суд доходить висновку про ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. Позивач є власником земельної ділянки площею 0, 0696 га, на якій розташований житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані сторони. Дані обставини підтверджуються паспортом позивача (ас 4-5), Свідоцтвом про право власності від 14.08.2013 року (ас 6), будинковою книгою (ас 7-8), довідкою про склад сім`ї від 04.10.2021 року (ас 9). Згідно акта №134 від 05.10.2021 року відповідач, який є рідним онуком позивача, не проживає за адресою: [ADDRESS] , з червня місяця 2019 року (ас 10). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 383 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини 1, 2 статті 319 ЦК України). Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року (справа №521/17805/16) роз`яснив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України - положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України регулює взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім?ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім?ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Законодавче визначення поняття сім?ї встановлено у статті 3 Сімейного кодексу України та передбачає, що сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані побутом, мають взаємні права та обов?язки. Сім?я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 64 Житлового кодексу України визначає, що до членів сім?ї наймача відноситься дружина наймача, їхні діти і батьки; також членами сім?ї наймача можуть бути визнані й інші особи, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть із ним спільне господарство. З матеріалів справи вбачається, що відповідач був членом сім`ї позивача, оскільки вони пов`язані кровним спорідненням, до червня місяця 2019 року проживали разом в одному житловому будинку, вели спільний побут і спільне господарство. Відтак, до застосування до спірних правовідносин підлягають норми статті 405 ЦК України, так як положення даної статті регулюють саме взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважності причин непроживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Судом установлено, що відповідач зареєстрований в житловому будинку позивача як член сім`ї власника, за власним бажанням, добровільно залишив помешкання понад рік тому, тобто визначив собі інше місце проживання, спірним житлом не користується, не бере участі в його утриманні та оплаті комунальних послуг. Наведене свідчить, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин більше одного року. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні без поважних причин. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин його відсутності, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. За таких обставин, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин, встановивши, що права позивача порушені, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд доходить висновку про наявність передбачених законом фактичних і правових підстав для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, у зв`язку з відсутністю без поважних причин понад один рік. З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908 грн, який необхідно стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved