Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

18 вересня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого, послалася на таке: вона є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок їй належить на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 18 квітня 2003 року. Відповідач [PERSON] , зареєстрований за зазначеною вище адресою, але тривалий час там не мешкає. Наразі позивач не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, через не проживання у ньому понад 1 рік без поважних причин. Позивачка та треті особи до судового засідання не прибули, проте надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач до судового засідання не прибув, хоча був належним чином сповіщений про день та час розгляду справи, якихось заперечень суду не надала. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, отримавши згоду позивачки, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивачка є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок їй належить на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 18 квітня 2003 року (а.с.6-8). Відповідач [PERSON] , зареєстрований за зазначеною вище адресою, що вбачається з наданої довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ВК Первомайської міської ради Харківської області (а.с.5), але з 2010 року там не мешкає, згідно акту від 12 вересня 2019 року, складеного комісією в складі інспектора ВРМПФО Первомайської міської ради Швець Н.В., сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Позивачка не має можливості сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в жилому будинку позивачки більше року, визначив для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Натомість, позивачка повністю підтвердила обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту від 12.09.2019 року, що в спірному жилому будинку відповідач тривалий час не мешкає. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин.

Outcome: approved