Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

18.01.2021 [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.\~Запоріжжя із вказаним позовом. Згідно ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2021 справу за позовом [PERSON] було передано на розгляд до Шевченківського районного суду міста. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2021 року відкрито провадження в справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 16.04.2021 було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача адвоката Мар`єнко Вікторії Юріївни про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Запоріжгаз Збут» здійснювати заходи з примусового припинення газопостачання за адресою позивача. За клопотанням відповідача АТ «Запоріжгаз» ухвалою від 16.04.2021 року зупинено провадження в даній справі до ухвалення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 212/5836/17 про перегляд рішень у подібних правовідносинах. 06.12.2021\~провадження у\~справі було\~поновлено та\~ухвалою від\~17.12.2021\~відмовлено у\~задоволенні клопотання\~представника відповідача представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або із викликом сторін. Позивач [PERSON] в позові зазначав, що є співвласником квартири [ADDRESS] . В цій квартирі він зареєстрований. Проживає та є побутовим споживачем природного газу. Лічильник газу в квартирі не встановлений, квартира забезпечена газопостачанням з режимом використання газу для приготування їжі. Позивач вказав, що своєчасно оплачує рахунки за використаний природний газ, проте у лютому 2020 року він отримав від відповідача № 2 (ТОВ «Запоріжгаз збут»\~рахунок на\~оплату за\~спожитий газ,\~в якому\~несподівано з`явилася\~нова графа\~про борг\~за перерахунки\~у січні\~2020р. і з`явився борг у розмірі 1896,68 грн. Він звернувся до відповідачів з заявами щодо списання заборгованості, як помилково нарахованої. Листом від 30.03.2020 р. № 69001.3-Лв-3135-0320 АТ «Запоріжгаз» повідомило [PERSON] про те, що Оператор ГРМ має право ініціювати встановлення будинкового вузла обліку як на один багатоквартирний будинок, так і на групу багатоквартирних будинків. Ними було встановлено один лічильник на два багатоквартирних будинки. Починаючи з 01.12.2017 року нарахування плати за газ почали здійснювати виходячи з показів загальнобудинкового лічильника. Заборгованість утворилась в зв`язку з тим, що 31 особа з цих будинків раніше звернулися до суду і за судовим рішенням їм перерахували вартість спожитого газу, а тому обсяг газу, спожитого ними по загально будинковому лічильнику було перерозподілено на інших мешканців будинку. Листом від 11.03.2020 р. № 697-Лв-1233-0320 ТОВ «Запоріжгаз збут» повідомило [PERSON] , що вони проводять лише нарахування вартості природного газу на підставі даних Оператора ГРМ про обсяг спожитого газу. Після врегулювання питань, пов`язаних із обліком природного газу, буде здійснено перерахунок нарахувань вартості спожитого газу. Також у цьому листі зазначалося, що станом на 11.03.2020 р. по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] наявна заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 1878,95 грн. Позивач [PERSON] також вказав в позові, що у червні 2020 року на його адресу надійшло повідомлення про погашення заборгованості у сумі 4017, 54 грн. та його попереджено про можливість припинення газопостачання у разі несплати заборгованості. Позивач вважає, що дії відповідачів щодо нарахування заборгованості за спожитий природний газ, здійснення нарахування за спожитий газ на підставі показів загальнобудинкового лічильника газу, відмова встановити індивідуальний лічильник обліку газу в квартирі є незаконними, та такими, що порушують його права. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що до грудня 2017 року нарахування плати за спожитий газ ТОВ «Запоріжгаз» проводило відповідно до норм споживання (3,3 кубометрів газу на одну зареєстровану особу), встановлених Постановою КМУ від 23.03.2016 р. № ц203. З грудня 2017 року відповідачі почали здійснювати облік спожитого газу за показниками загальнобуудинкового лічильника, встановленого на два багатоквартирних будинки по [ADDRESS] та [ADDRESS] . В результаті чого щомісячна норма нарахувань за спожитий газ збільшилась. Цей вузол обліку було встановлено з порушенням порядку, визначеного ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» - без відповідних рішень зборів співвласників будинку. З 01.09.2017 р. будинки по [ADDRESS] обслуговуються ТОВ «Керуюча компанія «Мрія», проте питання щодо встановлення цього вузла обліку спожитого природного газу відповідачі не узгоджували з обслуговуючою організацією. Позивач, посилаючись на положення статей 5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та на преамбулу і статті 1, 2, 3, 14, 19, 21, 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», вважаючи, що його права як споживача природного газу порушуються відповідачами АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» (які є виконавцями комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням), просив визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» щодо нарахування йому заборгованості у січні 2020 року за спожитий природний газ у розмірі 1896, 68 грн. Визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» щодо визначення йому об`єму та обсягу спожитого газу, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу. Визнати протиправними дії ТОВ «Запоріжгаз збут» в частині нарахування йому плати за спожитий газ, виходячи із показників загальнобудинкового вузлу обліку газу. Зобов`язати ТОВ «Запоріжгаз збут» припинити дії щодо нарахування йому плати за спожитий газ, виходячи із показників загально будинкового вузлу обліку газу. Зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснити йому перерахунок плати за спожитий газ, починаючи з грудня 2017 року до встановлення індивідуального лічильника обліку газу, виходячи із діючих норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники. Відповідач Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» у відзиві на позовну заяву вказав, що не визнає позовні вимоги [PERSON] , оскільки встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу проводилося відповідно до нормативних актів, які діяли на час встановлення цього приладу (надано акт від 09.11.2017 року прийому в експлуатацію цього об`єкту системи газопостачання) і лише 19.01.2018 року набрали чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», за якими визначено інший порядок встановлення лічильників газу. Також відповідач зазначав, що нарахування за обсяги спожитого природного газу проводиться за показаннями будинкового вузлу обліку, що відповідає діючому законодавству. У разі незгоди власника квартири розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру за власні кошти. Просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а. с. 52-60; 65-67). Також представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» надав суду письмове клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Пояснює тим, що з доданих до позовної заяви копій документів стосовно оплати послуг адвоката вбачається, що позивач оплатив адвокату за представництво інтересів в судових засіданнях при розгляді справи у суді першої інстанції 4000 грн., які є завищеними сумами у зв`язку з тим, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с.61-63). Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» не надало суду відзив на позовну заяву [PERSON] . Ухвалою суду від 02.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від задоволено клопотання представника відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про зупинення провадження у справі на підставі п. 10 ч.\~1 ст.\~252 ЦПК\~України - до ухвалення рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 212/5836/17. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено,\~що на\~підставі Кодексу\~газорозподільних систем,\~затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (зокрема, пункту 5 глави 3 розділу VI цього Кодексу), в березні 2016 року ПАТ «Запоріжгаз» направило споживачу [PERSON] . Заяву-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу. Доказом факту приєднання споживача [PERSON] до типового договору розподілу природного газу є щомісячне споживання ним природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ. Належним чином виконуючи всі умови вказаного договору, позивач регулярно оплачував рахунки ПАТ «Запоріжгаз» про сплату послуг за договором у терміни, визначені у рахунках (а. с.18-20). Проте, ПАТ «Запоріжгаз» (натепер АТ «Оператор\~газорозподільної системи\~«Запоріжгаз»)\~в односторонньому порядку перестало виконувати свої зобов`язання, визначені пунктом 6.2 типового договору, в частині забезпечення споживачів безперервним постачанням природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим договором, та забезпечення належної якості надання послуг з постачання природного газу відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору. Так, у листопаді 2017 року ПАТ «Запоріжгаз» без відома мешканців і співвласників будинків, а також без узгодження з обслуговуючою організацією питання щодо проведення відповідних робіт установило один загальнобудинковий вузол обліку газу на два багатоквартирних будинки за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Позивач [PERSON] станом на січень 2020 року не мав заборгованості по оплаті за спожитий природний газ, проте у лютому 2020 року він отримав від відповідача № 2 (ТОВ «Запоріжгаз збут»\~рахунок на\~оплату за\~спожитий газ,\~в якому\~несподівано з`явилася\~нова графа\~про борг\~за перерахунки\~у січні\~2020р. і з`явився борг у розмірі 1896,68 грн. Звернувшись до ПАТ «Запоріжгаз» з заявою про незгоду з перерахуванням сплати за газ, позивач лише з листів АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз збут» узнав про те, що АТ «Запоріжгаз» в односторонньому порядку почало проводити нарахування не за тими умовами, за якими він погоджувався за Договором приєднання (тобто, по нормі споживання газу на кожну людину, яка зареєстрована у квартирі), а за показаннями загальнобудинкового прибору обліку газу, які були значно більшими, аніж раніше (а. с. 15-17; 65-77). Слід звернути увагу на те, що пунктом 6 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46; далі - Тимчасове положення), визначено, що зняття та фіксація показань будинкового вузла обліку на будинок чи групу будинків та квартирних лічильників газу (за їх наявності) здійснюються представниками оператора газорозподільної системи та експлуатаційної організації щомісяця відповідно до узгоджених між сторонами договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та квартирного лічильника газу. Під час зняття показань можуть за бажанням бути присутні представники відповідних державних органів, мешканці будинку. До того ж, АТ «Оператор\~газорозподільної системи\~«Запоріжгаз» не уклало договору на зняття показань будинкового вузла обліку, не склало акт балансового розмежування зі схемою та акт зняття первинних показників лічильника і вводу лічильника в експлуатацію. У організації, що обслуговує будинки [ADDRESS] та [ADDRESS] (ТОВ «Керуюча компанія «Мрія») відсутні договірні відносини з АТ «Оператор\~газорозподільної системи\~«Запоріжгаз» щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку та лічильників газу, а також щодо проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку природного газу в будинку [ADDRESS] . Відповідачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» не складено акт балансового розмежування зі схемою, акт зняття первинних показників лічильника та не отримано дозвіл власника будинку на його встановлення, а тому АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» неправомірно нараховує споживачам, зокрема, позивачу [PERSON] , об`єм (обсяг) спожитого природного газу згідно з показаннями загальнобудинкового вузла обліку газу. Крім того, у зв`язку із численними порушеннями процедури введення в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку [ADDRESS] не виключена ймовірність завищення показань лічильника з метою покладення на споживачів додаткових витрат за спожитий природний газ. Фактично споживачів усунуто від процедури щомісячного зняття показань загальнобудинкового вузла обліку газу. Невідомим є функціональний стан вказаного приладу та чи проходив він державну повірку. В статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З наведеного слідує, що суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 26 жовтня 2021 року (справа № 212/5836/17, провадження № 14-11цс21) в аналогічній справі дійшла наступних висновків: «57. Велика Палата Верховного Суду вважає, що у питанні правомірності встановлення загальнобудинкового лічильника газу можна виокремити такі режими регулювання: - до 20 січня 2018 року - за письмовою згодою споживачів відповідно до Тимчасового положення (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620) та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а також за умови укладення договору щодо зняття показань з будинкового вузла обліку та квартирних лічильників газу з власником (власниками) будинку (будинків) (квартир), експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо; - з 20 січня 2018 року - загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку відповідно до чинної редакції Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». 65. Тому для застосування такої санкції, як визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, має бути встановлений факт відмови споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок оператора ГРМ. 66. Таким чином, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України. 69. Втручатися у газові мережі, що складають спільне майно багатоквартирного будинку, до та після 20 січня 2018 року можна було лише за згодою власників такого майна, що мала бути надана в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (якщо в такому будинку створене об`єднання співвласників - у порядку статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). У свою чергу, будь-які підзаконні нормативно-правові акти не могли встановлювати інший порядок вирішення цього питання і тим більше надавати оператору газорозподільної системи право в односторонньому порядку втручатися в газові мережі багатоквартирного будинку для встановлення загальнобудинкового лічильника. 109. Односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу необхідно кваліфікувати не тільки в контексті застосування попередньої та чинної редакцій Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», а також у контексті норм про зміст, допустимі обмеження та непорушність права власності (Конституція України, ЦК України, Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). 110. Односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу без згоди на це співвласників відповідного багатоквартирного будинку слід кваліфікувати як протиправні незалежно від того, вчинені вони до 20 січня 2018 року чи після цієї дати. 111. Дії газорозподільної організації щодо визначення обсягів спожитого природного газу до 01 січня 2021 року на підставі показників загальнобудинкового лічильника газу будуть правомірними за одночасного дотримання таких умов: у споживачів не встановлені індивідуальні лічильники обліку газу; загальнобудинковий лічильник газу встановлений з дотриманням положень законодавства, зокрема за наявності згоди на це співвласників відповідного багатоквартирного будинку. 112 . За відсутності хоча б однієї з указаних умов дії газорозподільної організації щодо визначення обсягів спожитого природного газу до 01 січня 2021 року на підставі показників загальнобудинкового лічильника газу суперечитимуть як Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», так і приписам законодавства про зміст, допустимі обмеження та непорушність права власності (Конституція України, ЦК України, Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). 113. Законодавство передбачає два механізми визначення обсягу спожитого споживачами газу до встановлення індивідуальних лічильників: за показаннями загальнобудинкового лічильника та за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. 114. Якщо з будь-яких причин установити загальнобудинковий лічильник природного газу у певний проміжок часу з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, внаслідок відсутності згоди співвласників будинку) не виявляється можливим, то визначення обсягу спожитого споживачами газу до встановлення індивідуальних лічильників має відбуватися за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. 115. У разі виникнення спору в умовах відсутності юридичної визначеності у правовому регулюванні щодо застосовних норм споживання природного газу суд повинен застосовувати останні норми споживання природного газу, які затвердив Кабінет Міністрів України (незалежно від втрати чинності відповідною постановою, зокрема від визнання її нечинною чи скасування), до затвердження нових норм споживання природного газу». За таких\~обставин \~суд вважає,\~що заявлені\~позивачем вимоги\~про визнання\~дій відповідачів\~протиправними (незаконними)\~та зобов`язання\~припинити такі\~дії підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовні вимоги щодо зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» здійснити [PERSON] перерахунок плати за спожитий газ, починаючи з грудня 2017 року до встановлення індивідуального лічильника обліку газу, виходячи із діючих норм споживання газу для громадян в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники також підлягають задоволенню із зазначенням конкретних періодів нарахування обсягу спожитого природного газу. Позовні вимоги [PERSON] щодо солідарного стягнення з відповідачів на його користь судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6330 грн. підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. До позовної заяви [PERSON] надав такі копії: договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 р. № 10 (а. с. 20-22); розрахунку витрат на правову допомогу від 26.08.2020 р. (а. с. 23); акту про прийняття грошових коштів за надання юридичних послуг згідно договору № 10 від 03.08.2020 р. (а. с. 23 на звороті); квитанцій до прибуткових касових ордерів за договором від 03.08.2020 р. № 10 (а. с. 24); свідоцтва [PERSON] про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 25). З наданих суду акту про прийняття грошових коштів за надання юридичних послуг згідно договору № 10 від 03.08.2020 р. та квитанцій до прибуткових касових ордерів за договором від 03.08.2020 р. № 10 вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2300 грн. (які складаються з оплати позивачем послуг за надану адвокатом консультацію 300 грн. та оплати послуг зі складання і подачі до суду позовної заяви 2000 грн.) знайшли своє підтвердження і мають бути стягнуті на користь позивача [PERSON] з відповідачів. Частиною 4 статті \~137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 5 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 6 ції статті передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням клопотання представника відповідача - АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката суд дійшов висновку, що судові витрати по оплаті послуг адвоката щодо представництва інтересів позивача в судових засіданнях при розгляді справи у суді першої інстанції (оплачені позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 10/2 від 26.08.2020 р. в розмірі 4000 грн.) не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, оскільки такі послуги адвокатом фактично не надавалися справу було розглянуто в спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір в розмірі 908 грн. має бути покладений на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial