Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

18.03.2019 року позивачі звернулись з позовом в якому просили визнати такими, що втратили право на проживання в квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з моменту вступу рішення суду в законну силу. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності, виданого 23.06.1998 року, позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . 28.05.2002 року в квартирі був зареєстрований [PERSON] , а 30.08.2006 року була зареєстрована [PERSON] - діти [PERSON] , але фактично в квартирі не проживали і зараз мешкають із своїми сім`ями за іншими адресами, однак знятись з реєстрації у вищевказаній квартирі відмовляються. В зв`язку з тим, що відповідачі понад рік без поважних причин в квартирі не проживають, майно їх в квартирі відсутнє, допомогу в утриманні квартири не надають, їх реєстрація позбавляє позивачів оформити субсидії, а тому останні звернулись до суду з даним позовом. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, але остання надала заяву в якій позов підтримала і просила його задовольнити, а справу розглядати у відсутність її та позивачів, згодні на заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, хоча про час та дату проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили, відзиву не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзвив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Із копій свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1998 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.08.2010 року видно, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частці за кожним. Із довідки про склад сім`ї виданої в 2019 році виконкомом Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області видно, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають позивачі. А із довідки Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від 05.02.2019 року видно, що в квартирі також зареєстровані і відповідачі: [PERSON] з 28.05.2002 року, а [PERSON] з 30.08.2006 року. Остання згідно довідки Кримківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 29.02.2016 року проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Копією акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 08.02.2019 року підтверджено, що [PERSON] фактично не проживає з 2004 року в квартирі [ADDRESS] . Ст. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 405 ч.2 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 81 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд знаходить встановленим те, що відповідачі понад рік, не мешкають в квартирі [ADDRESS] , яка належить позивачам, без поважних причин, так як відповідачі відзиву, будь-яких заперечень та відповідних доказів не надали, а тому позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved