Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

18.01.2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві в обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 22.11.2008 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні.. Далі в позові зазначила, що на теперішній час їхнє подружнє життя не склалося, між ними втрачено почуття любові, взаємоповаги та довіри. Сімя фактично розпалася. З 2013 року вони проживають окремо. Її намагання зберегти сімю ні до чого не привели і не дали позитивного результату. Їхнє подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам спільної дитини. Спору щодо спільного майна та проживання дитини немає. 10.02.2016 року позивач подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохала суд надати строк для примирення на три місяці, оскільки відповідач намагається налагодити стосунки. 10.02.2016 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. зупинено провадження по справі та надано сторонам тримісячний строк на примирення. 14.04.2016 року позивач подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохала суд відновити провадження по справі, оскільки за час, наданий судом для примирення подружжя, їхні стосунки з відповідачем погіршилися та продовження його є недоцільним. 14.04.2016 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. провадження у справі відновлено та призначено справу до судового розгляду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, за тих обставин, які в ньому викладені. Пояснила, що на теперішній час її стосунки з чоловіком геть погіршилися і збереження сімї є неможливим. Вони вже тривали час проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідач забрав з її квартири меблі та розмістив їх у його власній квартирі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що дійсно між ним та позивачкою втрачено почуття любові та взаємоповаги, вважає, що надалі вони не можуть спільно проживати. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 92, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 076020, видного повторно 14 липня 2010 року (а. с. 7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 091894 від 22.11.2008 року (а.с. 8). З матеріалів справи та з пояснень сторін у судовому засіданні вбачається, що подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] фактично припинилися. Намагання позивача зберегти сім'ю ні до чого не привели. З'ясовано, що подружжям втрачено почуття любові і поваги один до одного. На даний час сторони не намагаються зберегти сім'ю. Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, фактично їх визнали, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік повинні піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Під час розгляду справи судом сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам обох. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст. 55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Визнання відповідачем [PERSON] пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його для подальшого іменування, про що зазначила в позові та підтримала в судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved