Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

18.06.2018 року представник позивача звернулася з позовом до суду, в якому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON], яка померла [INFO], після померлої [INFO] [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 0,9926 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,7217 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташована на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого 05 листопада 2002 року головою Овруцької райдержадміністрації на підставі розпорядження Овруцької райдержадміністрації №303 від 25.10.2002 року, визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки площею 0,9927 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,7218 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого 05 листопада 2002 року головою Овруцької райдержадміністрації на підставі розпорядження Овруцької райдержадміністрації №303 від 25.10.2002 року. Мотивує це, тим що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, у зв'язку з тим, що втрачені оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку на ім»я матері, а державний акт на право власності на земельну ділянку на ім»я баби [PERSON] виданий не за життя, а після її смерті та не доведено факту прийняття спадщини. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати у його відсутність. Відповідач надав заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], а її дочка та мати позивача [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER], свідоцтва про народження серії [NUMBER], витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя. На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,9926 га кадастровий номер [NUMBER] та 0,7217 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], на земельні ділянки площею 0,9927 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,7218 га кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, які належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], спадщину після якої прийняла [PERSON], але юридично не оформила своїх спадкових прав, про що свідчить довідка Овруцької міської ради Житомирської області від 21.02.2018 року №273. Позивач є спадкоємцем за заповітом, про що свідчить копія заповіту від 04.07.2002 року посвідченого секретарем Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Овруцької ДНК №2370/02-31 від 01.06.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року матері [PERSON], оскільки втрачений оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, а державний акт на право власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] виданий не за життя, а після її смерті та не встановлений факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON]. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину, так як проживала та була зареєстрована разом з нею в с. Покалів Овруцького району Житомирської області, що підтверджується довідкою Овруцької міської ради №273 від 21.02.2018 року. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, так як був зареєстрований та проживав разом з нею до її смерті, про що свідчить довідка Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області №444 від 16.11.2016 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до інформаційних довідок №№ 132584514, 132585510, 132586426, 132588367 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] відсутні. Надана позивачем копія архівного державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] свідчить про відсутність оригіналу державного акту. Згідно повідомлення Овруцької ДНК №3008/01-16 від 26.06.2018 року, після померлої [INFO] року [PERSON], спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини до контори не зверталися. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року. На підставі ст.ст. 548, 549 ЦК (1963 р.) та

Outcome: approved