Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

18 липня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми за договором позики. В позовній заяві зазначено що, у червні 2000 року, відповідач звернулась до позивача з проханням надати їй в борг грошові кошти у розмірі 100\~000 грн. на значний період часу. 27 червня 2000 року, він у присутності свідків надав [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 100\~000 грн., та уклав з останньою договір позики, який був підписаний в цей же день ним та відповідачкою. Пунктом 2 Договору позики передбачено, що повернення зазначеної в даному договорі сум, може мати місце за бажанням позикодавця частинами, проте останній внесок повинен був зроблений не пізніше 27 червня 2049 року. З 2000 по 2017 рік відповідач не зробила жодного платежу по погашенню суми боргу . У травні 2017 року, користуючись своїм правом вимоги, передбаченим пунктом 2 Договору позики, він направив на адресу відповідачки вимогу про повернення суми позики в розмірі 100\~000 грн. в такому порядку: 10 червня 2017 року повернути 20\~000 грн.; 01 липня 2017 року повернути 20\~000 грн.; 15 липня 2017 року повернути 10\~000 грн.; 01 серпня 2017 року повернути 20\~000 грн.; 15 серпня 2017 року повернути 20\~000 грн.; 01 вересня 2017 року повернути 9 000 грн.; 27 червня 2049 року повернути 1 000 грн.; 03 червня 2017 року відповідач особисто отримала його письмову вимогу, але до цього часу жодних сум за договором позики не повернула. В звязку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживаючої та зареєстрованої [INFO] с. чорноземне вулиця Каховська,37/2 на його користь борг за договором позики від 27 червня 2000 року в сумі 100 000,00 (сто тисяч) грн.. 00 копійок. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, представник надав письмову заяву в якій зазначив, що просить провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримує, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом вручення судової повістки її представникові адвокату [PERSON], що відповідає положенням ч.5 ст. 76 ЦПК України (а.с. 44), однак в судове засідання не з'явилась, причини її неявки суду невідомі, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 169 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судове засідання не з`явився надіслав на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його участю в розгляді іншої справи. Разом з цим, ч.2 ст. 169 ЦПК України, передбачає право, а не обовязок суду, щодо відкладення розгляду справи за відповідним клопотанням сторони. Суд вважає недоцільним подальше відкладення розгляду справи, зважаючи на те що представником вже були наданні свої пояснення по суті справи в судовому засіданні 09 жовтня 2017 року, а тому не вбачає підстав для задоволення такого клопотання. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. І ст. 1049 ЦК У країни). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст.1050 ЦК України). Так, судом встановлено, що 27 червня 2000 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 100 000 грн. (а.с.7). З наданої позивачем розписки вбачається, що відповідач дійсно отримав кошти від позивача, у сумі 100\~000 грн. Розписка підписана відповідачем та є борговим документом, що підтверджує укладання договору позики. (а.с.8). З п.2 Договору позики, вбачається, що повернення суми позики відповідачем, може мати місце за бажанням позикодавця різними частинами, однак останній внесок повинен був зроблений відповідачем не пізніше 27 червня 2049 року. З дослідженої письмової вимоги направленої позивачем на адресу відповідача вбачається, що відповідач завив до відповідача вимогу про повернення боргу в такому порядку: 10 червня 2017 року повернути 20\~000 грн.; 01 липня 2017 року повернути 20\~000 грн.; 15 липня 2017 року повернути 10\~000 грн.; 01 серпня 2017 року повернути 20\~000 грн.; 15 серпня 2017 року повернути 20\~000 грн.; 01 вересня 2017 року повернути 9 000 грн.; 27 червня 2049 року повернути 1 000 грн.; Вказану вимогу відповідач отримав 03 червня 2017 року (а.с.10). Доказів на повернення вказаних коштів позивачу, відповідачем надано не було. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обгрунтовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved