Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

19.04.2016. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати факт його проживання зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року; змінити черговість отримання позивачем права на спадкування із четвертої черги на отримання ним права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 1993 року мешкав однією родиною в цивільному шлюбі з [PERSON] до її смерті [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. За час їх сумісного життя цивільна дружина позивача [PERSON] страждала на ряд неврологічних захворювань, що потребувало з його сторони додаткових зусиль на надання необхідної допомоги та догляду за нею до її смерті. Так, починаючи з 1995 року, відповідно до консультаційного висновку Українського НДІ клінічної та експериментальної неврології та психіатриї [PERSON] страждала порушенням кровообігу головного мозку, що виражався в періодичних запамороченнях при нахилянні уперед та підняття важких речей. В вересні 2011 року [PERSON] перенесла хворобу на затискання сідничного нерву. Восьмимісячне лікування дало покращення, однак після перенесеного захворювання до кінця життя вона мала обмежену рухливість, повинна була носити корсет та їй було заборонено піднімати вагу більше 5 кг. З 04.02.2002 року по 28.02.2002 року [PERSON] знаходилась на лікуванні в 3 неврологічному відділенні МНС № 4 ПВО «Турбоатом» з діагнозом: лівобічна люмбіоішіалгія, остеохандроз, нестабільна форма, грижі дисків, стадія загострення, виражений больовий синдром, затяжна течія. Артроз іліосакральних суглобів. В 2004 році [PERSON] захворіла на депресивний розлад. Причиною послужило втрата соціального статусу. Вона зрозуміла, що ніде не зможе працювати внаслідок захворювання хребта. У неї був виражений страх перед майбутнім. Лікування [PERSON] проходило стаціонарно в Інституті неврології, психіатрії та наркології, у відділенні неврозів та пограничних розладів 15-ї лікарні в березні-квітні 2004 року. Лікування не дало покращення та було продовжено в травні-червні 2004 року в стаціонарі 5 ЦКБ в неврологічному відділенні. Після виписки із стаціонару була призначена підтримуюча терапія. Для попередження суїциду, позивач максимально оточив [PERSON] турботою та поклав на себе всі домашні справи по господарству. 20.06.2004 року [PERSON] за станом свого здоров'я була вимушена звільнитися з роботи та до пенсії їй залишалося 1,5 року, у зв'язку з чим, позивач взяв на себе її повне забезпечення. Він працював у НТО Харківський політехнічний інститут та отримував заробітну плату 4000 грн., яку витрачав на лікування та піклування за [PERSON] Додатково позивач працював у ХНАДУ. У 2014 році у [PERSON] було виявлено ішемічну хворобу серця та їй було призначено 7 медичних препаратів, на які витрачалася вся її пенсія. В листопаді 2015 року стан здоров'я [PERSON] ще погіршився, внаслідок підвищення артеріального тиску та білю у серці. Після звернення до кардіології у неї настало покращення, однак остання померла [INFO] року. Всю турботу та витрати на поховання взяв на себе позивач. [PERSON] похована біля батьків позивача. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] - батьком спадкодавця. У зв'язку з його похилим віком, позивач також піклувався і доглядав за ним, однак після смерті [PERSON] сестра відповідача відсторонила позивача від нього. Ухвалою суду від 20 вересня 2016 р. провадження у справі зупинено до 08 лютого 2017 року до залучення у справі правонаступника відповідача [PERSON], який вибув з процесу у зв'язку зі смертю [INFO] р. (т. 1 а.с.93). Ухвалою суду від 13 лютого 2017 р. відновлено провадження у справі (т.1 а.с.96). Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року залучені в якості третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.116-117). Ухвалою суду від 16.11.2017 року залучено в якості правонаступників відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]. Виключено [PERSON], [PERSON] з числа третіх осіб по справі (т.1 а.с.148). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, позивач зазначив, що з [PERSON] були знайомі 22 роки. Також був знайомий з її батьком [PERSON], передавав йому ліки. Також був знайомий з двома сестрами [PERSON]. Ще він мав третю сестру, яка мешкає в Росії. З правонаступником [PERSON] він знайомий не був та навіть про неї не чув. Після смерті [PERSON] він звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Правонаступник відповідача [PERSON] - [PERSON] направила суду заперечення на позов, в яких зазначила, що в зв'язку з тим, що відповідач за позовом [PERSON] помер [INFO] року, після його смерті залишилися спадкоємці за заповітом: вона на підставі заповіту від 23.02.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований за реєстровим № 61; [PERSON] на підставі заповіту від 14.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г., зареєстрований за реєстровим № 911. [PERSON] та [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, про що приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Орловською В.Г. була заведена спадкова справа № 59468809 у Спадковому реєстрі (№ 19/2016 у нотаріуса) та отриманий витяг № 45009251 від 08.09.2016 р. Позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними та необгрунтованими, тому в задоволенні позову просила відмовити. 05 травня 2010 року [PERSON] складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., зареєстрований за реєстровим № 8-486. Згідно з зазначеним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не знаходилось заповідала [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. [PERSON] після її смерті, 29.02.2016 р. звернувся до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що була заведена спадкова справа. Таким чином, спадщина вже отримана іншим спадкоємцем за заповітом, який в силу ст. 1223 ЦК України має першочергове право на спадкування, внаслідок чого відсутнє будь-яке спадкове майно, яке може бути предметом спадкування за законом (т.1 а.с. 97-98). В судовому засіданні правонаступник відповідача [PERSON] пояснила, що [PERSON] в шлюбі не перебувала, дітей не мала. [PERSON] - був батьком [PERSON]. [PERSON] - рідна сестра [PERSON]. Онучка по бабусі - [PERSON]. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся її батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] - звернулися вона, [PERSON], та його сестра [PERSON] Вона чула, що [PERSON] мешкає з [PERSON], але в яких вони були стосунках їй не відомо. Похованням [PERSON] займався [PERSON], а поховання [PERSON] - відповідач. В судовому засіданні правонаступник відповідача - [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] був співмешканцем [PERSON], вони проживали в [ADDRESS], яка належала [PERSON]. Їй відомо, що позивач вмовляв брата відповідача - [PERSON] зробити на нього заповіт на квартиру. За життя [PERSON], [PERSON] купив холодильник, половину вартості якого сплатила [PERSON]. Останній постійно мешкав в селищі Дергачі у своєї матері. Постійно в квартиру [PERSON] затягував підібрані стільці, столи, які відвозив до Дергачів. За [PERSON] доглядала його дочка [PERSON]. Їй відомо, що [PERSON] погрожував [PERSON] і вона не могла його позбутися. [PERSON] в основному заплатив за поховання [PERSON], оскільки не дозволив цього зробити нікому із родичів. Він і поховав її в селищі Дергачі поруч зі своєю матір'ю. В позовні [PERSON] просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належала однокімнатна ізольована квартира [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1999 р., реєстраційний № 5А-99-162376, виданим Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради (т.1 а.с.5). [PERSON] померла у віці 65 років [INFO] року у місті Харкові, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, копія якого знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.4). Спадковим майном після її смерті є зазначена квартира. Згідно з повідомленням Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 16.03.2016 р., [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 25.01.1989 р. та знята з реєстрації 16.03.2016 р. На день смерті разом з нею ніхто не був зареєстрований (т.1 а.с.7). Відповідно до листа Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 13.05.2017 р. «щодо надання інформації», після померлої [INFO] гр. [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS]: 29.02.2016 було отримано заяву поштою, підпис на якій посвідчено ПНХМНО [PERSON] від 23.02.2016 за р. № 62 від імені гр. [PERSON], який зареєстрований: [ADDRESS]. В заяві зазначено, що померла залишила заповіт, посвідчений Одинадцятою ХДНК від 05.05.2010 за р. № 8-486 на його користь, про те, що спадщину приймає. Заява зареєстрована у журналі обліку вхідної кореспонденції 29.02.2016 в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 488 та заведено спадкову справу за 205/2016. 18.03.2016 було подано заяву від імені гр. [PERSON], який проживає у [ADDRESS] про прийняття спадщини. Заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 680, спадкова справа № 205/2016. Інших заяв від спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (т.1 а.с. 100, 128). Згідно з заповітом від 05 травня 2010 року, складеним [PERSON], посвідченим державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 8-486, копія якого знаходиться в матеріалах справи, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що за законом матиме право, заповідала гр. [PERSON], [INFO], а в разі його смерті раніш за неї, заповідає гр. [PERSON], [INFO] (т.1 а.с.99). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як зазначено вище? [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Заповіт, складений [PERSON], ніким не оспорювався та не визнаний недійсним. [PERSON] помер у віці 91 року [INFO] року у місті Харкові, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (т.1 а.с. 90). Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, залишилися спадкоємці за заповітом: [PERSON] на підставі заповіту від 23.02.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрований за реєстровим № 61; [PERSON] на підставі заповіту від 14.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г., зареєстрований за реєстровим № 911, а саме квартиру [ADDRESS] заповідав [PERSON] (т. 1 а.с. 101, 102) Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. від 20.09.2017, Щодо надання інформації по спадковій справі № 19/2016, із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON], які подали вищевказані заяви у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини. Інших заяв від інших спадкоємців до приватного нотаріуса не надходило (т.1 а.с. 103, 144). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що мешкає в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] мешкав з [PERSON] у квартирі на 8 поверсі. Свідок вважала, що вони сім'я, разом були приблизно 10 років. Свідок мешкає в будинку 27 років. В квартирі у [PERSON] свідок не була. Спілкувалася з останньою біля під'їзду. Чим [PERSON] хворіла, не пам'ятає. Востаннє, коли бачила свідок, [PERSON] фізично погано почувалася. Свідок [PERSON] показала, що мешкає в квартирі [ADDRESS]. Вона знайома з [PERSON]. Він мешкав з [PERSON] більше 10 років і свідок вважала їх подружжям. Їй відомо, що [PERSON] ламала ноги. Однак, жодного разу у них в квартирі не була, спілкувалися на вулиці. Свідок знала також батька [PERSON], який приходив до дочки та допомагав їй. З [PERSON] свідок ходила платити за комунальні послуги, до крамниці, їздили на дачу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює молодшою медсестрою в Інституті неврології та психіатрії. [PERSON] є її тіткою. Їй відомо, що [PERSON] був чоловіком [PERSON]. [PERSON] лежала в інституті, де свідок працює, з депресивним станом. Останнім часом [PERSON] турбувало серце. Про це свідку відомо зі слів [PERSON], коли вони разом гуляли по вулиці. Про заповіт розмови не було. Доглядала батька [PERSON] його дочка. В позовній заяві і в поясненнях в судовому засіданні позивач [PERSON] зазначав, що мешкав з [PERSON] 22 роки. При цьому свідки, допитані за клопотанням позивача, зазначають, що [PERSON] мешкав разом з [PERSON] 10 років. Крім того, показання свідків свідчать про те, що [PERSON] не була в безпорадному стані, виходила на вулицю, вирішувала побутові питання. Згідно з повідомленням Управління Пенсійного фонду України від 10.01.2018, [PERSON] одержувала пенсію з 25.01.2006 року. Розмір пенсії у січні 2016 року складав 2371,19 грн. [PERSON] одержує пенсію з 16.08.2010. Розмір пенсії, нарахованої на січень 2018, складає 3724,69 грн. (т.1 а.с. 157). Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], які є правонаступниками [PERSON], про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та зміну черговості отримання права на спадкування відмовити, за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог. Згідно з ч.9 та ч. 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Таким чином, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову: накладення заборони на видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, та мешкала за адресою: [ADDRESS], вжиті ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.07.2016 р. у справі № 643/4603/16-ц.

Outcome: dismissed