Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

18.05.2021 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що 12.06.2010 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис №239. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.01.2019 року, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де батьком зазначено відповідача. Наразі відносини між сторонами фактично припинено. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, відповідач мешкає окремо. Відповідач добровільно не виконує обов`язку утримувати дитину, матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву у якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, 12.06.2010 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №239. Під час знаходження у шлюбі у подружжя народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 24.01.2019 року, актовий запис №397 де в графі «батьки» дитини зазначені батько [PERSON] та мати - [PERSON] . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2020 року за №1414-5000324705/25875 [PERSON] має фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2020 року за №1414-5000324705/25876 [PERSON] має фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивачка одна несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Так, судом встановлено, що договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю і як батько зобов`язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитину, починаючи з 18.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved