Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

18.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є одноособовим власником трикімнатної квартири, розташованої у [ADDRESS] , на підставі Договору дарування квартири від 22.01.2001 року. Квартира є ізольованим помешканням в багатоквартирному житловому будинку, призначена та придатна для постійного проживання. Позивач зареєстрований в ній з моменту придбання, як і відповідачі у справі. Відповідач [PERSON] є колишньою дружиною позивача, з якою перебував у шлюбних відносинах з 09.10.1999 року по день набрання чинності рішення Апостолівського районного суду від 27.04.2018 року. Шлюб розірвано за ініціативи дружини. Відповідачі у квартирі позивача не проживають з грудня місяця 2013 року. Де мешкають відповідачі, позивачу не відомо, оскільки вони не підтримують зв`язків вже тривалий час. Позивач не перешкоджав користуватися його квартирою і навіть не змінював з того часу замків на вхідних дверях квартири. Позивач не бажає надалі сплачувати за них комунальні платежі та газозабезпечення, відповідачі не бажають сплачувати за себе комунальні платежі, ніяким чином участі в утриманні житла не приймають, даним житловим приміщенням не користуються і ним не цікавляться. На підставі вищевикладеного просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За твердженням ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 22.01.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Штефан В.В., зареєстровано в реєстрі за №326 (а.с.9), технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності громадянина [PERSON] (а.с.10-12). 09.10.1999 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , в результаті чого остання змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09.10.1999 року (а.с.7). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.03.2000 року (а.с.8). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2018 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.16). З Акту № 1014 про фактичне місце проживання мешканців м.Зеленодольськ від 04.12.2019 року встановлено, що по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На теперішній час фактично проживає [PERSON] , [PERSON] - в Польщі , [PERSON] - в Дніпрі, дана інформація підтверджується сусідами [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Крім того, факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] з грудня 2013 року за місцем реєстрації, а саме: [ADDRESS] , підтверджується актом перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців №443 від 26.03.2014 року, актом №872 про фактичне місце проживання мешканців м.Зеленодольська від 16.06.2017 року, актом № 127 про фактичне місце проживання мешканців м.Зеленодольська від 04.01.2018 року, актом № 2220 про фактичне місце проживання мешканців м.Зеленодольська від 05.12.2018 року (а.с.13-15, 17). З договору від 17.12.2019 року вбачається, що між позивачем та КП «Зеленодольський міський водоканал» укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою [ADDRESS] (а.с.19), згідно довідки КП «ЗМВ» станом на 01.12.2019 року [PERSON] не має заборгованості за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території, централізованого водопостачання та водовідведення, та вивезення ТПВ (а.с.20-22). Судом встановлено, що відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, однак зареєстровані, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому вони повинні бути визнани такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved