Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

17 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Одеського національного медичного університету про зняття дисциплінаного стягнення. Ухвалою від 21.10.2019 року позов залишено без руху, наданий строк для усунення недоліків. 24 жовтня 2020 року позивачем надана уточнена позовна заява, в якій позивач просить: скасувати наказ Одеського національного медичного університету № 639-л від 09.10.2019 року в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності за вживання алкогольних напоїв на робочому місці. Позивач мотивує вимоги тим, що він працює на посаді професора кафедри фармакології Одеського національний медичного університету (ОНМУ). 09.10.2019 року йому було оголошено догану за вживання алкогольних напоїв на робочому місці (Наказ № 639-л від 09.10.2019 р.). Вважає накладене стягнення необґрунтованим з наступних причин: згідно акту експертизи алкогольні напої він не вживав; 24.09.2019 р. він весь робочий день сумлінно виконував свої посадові обов`язки, від праці після виявлення «вживання алкогольних напоїв» відсторонений не був; претензії щодо знаходження в стані алкогольного сп`яніння йому пред`явлені не були (він не був ознайомлений з Актом від 24.09.2019 р., пояснення ним були надані лише 10.10.2019 року); наказ № 639-л від 09.10.2019 року підписаний неналежною особою. Зазначає, що згідно з листом МОЗ України від 27.09.2019 р. п. 2 наказу МОЗ України від 17.07.2018 року № 34-о обов`язки виконуючого ректора ОНМУ накладено на [PERSON] до призначення ректора у встановленому законом порядку; відповідачем був порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення. Додатково зазначає, що має науковий ступень доктора медичних, вчене звання професора. За роки своєї праці, в тому числі й в Одеському національному медичному університеті, неодноразово був нагороджений грамотами за сумлінну працю, подяками та преміями з боку керівництва. Адміністративні стягнення до нього адміністрацією ніколи не застосовувалися. Користується повагою серед студентів, аспірантів та працівників. Ухвалою від 29.10.2019 року по справі відкрито провадження, призначений розгляд справи у порядку спрощеного провадження. 08 листопада 2019 року відповідач приніс апеляційну скаргу на зазначену ухвалу суду. 13 листопада 2019 року матеріали справи направлено до апеляційної інстанції, а ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2019 року про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Одеського національного медичного університету про зняття дисциплінарного стягнення повернута апелянту. 12 грудня 2019 року матеріали справи надійшли до суду першої інстанції, а 18 грудня 2019 року справа прийнята до розгляду. Учасники справи в судове засідання 14 грудня 2020 року не з`явились. 14 грудня 2020 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутністю, вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Також зазначає, що надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280\~ та ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України справа розглянута в заочному порядку, за наявними матеріалами та на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та обставини, що мають значення для справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог враховуючи наступне. Судом встановлено, що\~ [PERSON] працює на посаді професора кафедри фармакології Одеського національного медичного університету. Наказом Одеського національного медичного університету № 639-л від 09.10.2019 року [PERSON] оголошено догану, в порядку статей 147-149 КЗпП України та враховуючи порушення п. 3.1 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку (Додаток № 1 до Колективного договору на 2018-2022 роки) в частині вживання алкогольних напоїв на робочому місці. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено: службова записка в.о. проректора з науково-педагогічної роботи [PERSON] від 24.09.2019 року; матеріали фотофіксації; акт від 24.09.2019 року; службова записка старшого інспектора з кадрів Сумської І.М.; акт за результатами службового розслідування проведеного відповідно до розпорядження № 23 від 26.09.2019 року; службова записка співробітників відділу кадрів від 08.10.2019 року; службова записка в.о. начальника відділу кадрів Пучкової Г.В. від 08.10.2019 року. Отже, наказ про дисциплінарне стягнення застосовано в порядку ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України. При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність повноважень у [PERSON] виконуючого обов`язки Одеського національного медичного університету, оскільки відповідно наявної інформації є виконуючим обов`язки ректора Одеського національного медичного університету. З огляду на вказане, суд критично ставиться до доводів позивача щодо підписання наказу неуповноваженою особою. Згідно ст.\~149\~КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Суду не надані належні та допустимі докази, що позивач повідомлений про розписку з наказом, який оскаржує. Також, суду не надані належні та допустимі докази, що [PERSON] надав письмові пояснення щодо питання порушення трудової дисципліни та докази щодо ознайомлення позивача з результатами службового розслідування. Щодо доводів стосовно наявності або відсутності в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення суд зазначає наступне. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до\~статті 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені\~статтями 147-149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Так, нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Зазначений висновок наданий Верховним Судом у своїй постанові від 23 січня 2018 року у справі № 640/17224/15-ц (провадження № 61-762св17) та заначений у п. 25 Постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Як вбачається із наданих суду матеріалів, за результатами токсикологічного дослідження № 1846 ООМЦТЗ за результатами забору крові у [PERSON] 24 вересня 2020 року наданий висновок, що не було виявлено наркотичні, психотропні та інші речовини. Суду не надані належні та допустимі докази, які містять інформацію щодо вживання позивачем алкогольних напоїв на робочому місці. При цьому, відомості коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення [PERSON] трудових обов`язків в наказі відсутні. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 554/9493/17 (Постанова від 22.07.2020 року). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що накладення дисциплінарного стягнення з указаних підстав є необґрунтованим, а наказ № 639 л від 09 жовтня 2019 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності неправомірним.

Outcome: approved