Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

17 січня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 23112,75 грн. та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного кредитного договору № б/н від 13.02.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернув. Загальна сума заборгованості відповідача перед банком, станом на 27.12.2017 року становить 23112 грн. 75 коп. Звертаючись до суду позивач просить стягнути заборгованість по кредитному договору в примусовому порядку з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. У позовній заяві міститься клопотання представника відповідача проведення розгляду справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проте на даний час не має можливості сплатити всю суму заборгованості у звязку зі скрутним матеріальним становищем. Просив розстрочити їйому сплату заборгованості за кредитним договором рівними платежами по 1000,00 грн. щомісячно. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до кредитного договору № б/н від 13.02.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7, 8-22). В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернув. Загальна сума заборгованості відповідача перед банком, станом на 18.12.2017 року становить 27.12.2017 року становить 23112 грн. 75 коп. (а.с. 5-6) та підлягає стягненню. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] порушив зобовязання щодо повернення кредитних коштів, тобто істотно порушив умови укладеного кредитного договору, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача підлягають задоволенню. Позивачем понесені і документально підтвердженні (а.с. 1) судові витрати в сумі 1762 грн. судового збору, які згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» заява сторони про відстрочку (розстрочку) виконання рішення підлягає до задоволення у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Враховуючи, що [PERSON] має скрутне матеріальне становище, ніде не працює, а тому суд вважає за можливе заяву [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду задовольнити, розстрочити виконання рішення про стягнення заборгованості на 24 місяці, встановивши сплату щомісячно рівними частинами в сумі 963 гривні 04 копійки кожного місяця, починаючи з квітня 2018 року.

Outcome: approved