Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

17 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» в особі Філії «Донецьке регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит») звернулось до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачами зобов'язань відповідно до умов договору. Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, представником Литвиненко Ю.П., яка діє на підставі довіреності від 04.09.2013 року, на електронну адресу суду 04.06.2014 року було подано заяву, в якій остання підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. /а.с. 101,102/ У позовній заяві зазначено, що 23 липня 2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1681Т, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 15000 грн., на строк до 23 липня 2011 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 0,0001% річних. Повернення кредиту передбачалось щомісячними платежами згідно узгодженого графіку. На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 23.07.2008 року між банком і [PERSON] було укладено договір поруки, за яким відповідач виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості у повному обсязі за письмовою вимогою банку в разі невиконання позичальником умов кредитного договору. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, у червні 2009 року позивач був вимушений звернутися до Кіровського районного суду міста Макіївки за захистом своїх порушених прав. Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки від 31.08.2009 року з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 15 670,57 грн., яка утворилася станом на 20.05.2009 року. Зазначена сума заборгованості була у примусовому порядку погашена відповідачами у повному обсязі. Враховуючи, що з дня утворення заборгованості за кредитом - 20.05.2009 року до дня погашення заборгованості по основному боргу - 31.08.2009 року, відповідачі фактично користувалися кредитними ресурсами, банком була нарахована комісія, проценти, а також пеня, що разом станом на 03.02.2014 року складає 85517,17 грн., з яких: 9000 грн. - нарахована, але не сплачена комісія; 9390,79 грн. - нараховані, але не сплачені відсотки; 67126,38 грн. - пеня по кредиту, комісії та відсоткам. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 611, 526, 1048 ЦК України та протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по нарахованим але не сплаченим відсоткам, комісії та пені за кредитним договором № 1681Т від 23.07.2008 року у загальній сумі 85517,17 грн. та понесені судові витрати в сумі 855,17 грн. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] про місце, день та час розгляду справи, а саме: шляхом надіслання поштою копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками та судових повісток рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідачів (ч.5 ст.74 ЦПК України); шляхом вручення судових повісток з розписками житлово-експлуатаційним організаціям (ч.3 ст.76 ЦПК України). Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачі [PERSON] і [PERSON] навмисно не з'являлися до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах, були відсутні при відвідуванні працівників житлово-експлуатаційних організацій. /а.с. 75,76, 86,87,97,98-99/ Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] недобросовісно здійснюються їх процесуальні права, вони навмисно не отримують судову кореспонденцію, хоча їм відомо про перебування на розгляді у суді даної позовної зави, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідачів, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача суд, вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідачів у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 23 липня 2008 року юридична особа - ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» і [PERSON] уклали договір кредиту № 1681 Т, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 15000 грн., на строк кредитування до 23 липня 2011 року, зі сплатою 0,0001 відсотка річних за користування кредитом, а позичальник зі своєї сторони зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором. Позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти щомісячними платежами згідно графіку оплати кредитної заборгованості. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 липня 2008 року ВАТ «Банк Фінанси та Кредит» і [PERSON] уклали договір поруки № 1681 Т. Як передбачено вимогами договору, поручитель прийняв на себе зобов'язання перед Банком відповідати за борговим зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору № 1681 Т від 23.07.2008 року, а саме: повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за користування кредитом, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] у 2013 році змінила прізвище на «[PERSON]». /а.с. 69/ Судом встановлено, що кредитний договір та договір поруки укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та особисто [PERSON] та [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні ресурси в сумі 15000 грн. У зв'язку із невиконанням відповідачами своїх обов'язків за кредитним договором та договором поруки, позивач звертався до суду у червні 2009 року із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області від 31 серпня 2009 року задоволені позовні вимоги ВАТ «Фінанси та Кредит» в особі філії «Донецьке регіональне управління», з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку стягнуто заборгованість по кредитному договору № 1681 Т від 23 липня 2008 року станом на 20.05.2009 року в сумі 15670,57 грн., з якою: 12915 грн. - по кредиту, 790 грн. - несплачена комісія, 229,28 грн. - нараховані відсотки, 1736,29 грн. - пеня. Зазначене рішення суду набрало законної сили 10.09.2009 року. Відповідно до умов кредитного договору № 1681 Т від 23.07.2008 року, він набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 7.3 Договору). /а.с.22/ Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 1681 Т від 23.07.2008 року вбачається, що фактичне виконання відповідачами зобов'язань по поверненню кредитних ресурсів в сумі 15000 грн., сплаті відсотків та комісії відбулося 21 листопада 2011 року, у той час, як за умовами договору кредит надавався на строк до 23 липня 2011 року включно. /а.с. 10-13/ Відповідно до пункту 6.1 Кредитного договору за прострочення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 3.3, 3.5, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Згідно довідки-розрахунку ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами за період з 20.05.2009 року по 31 серпня 2009 року, станом на 03 лютого 2014 року нарахована комісія в сумі 9000 грн., відсотки в суму 9390,79 грн., та пеня по кредиту, комісії та відсоткам - в сумі 67 126,38 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі, а [PERSON], незважаючи на письмові вимоги Банку, не виконує своїх обов'язків поручителя і не сплачує позивачу заборгованості [PERSON] Таким чином, суд визнає, що відповідачі в односторонньому порядку відмовились від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договорами. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по нарахованим, але не сплаченим відсоткам, комісії та пені за кредитним договором № 1681 Т від 23.07.2008 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Згідно з вимогами ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У договорі поруки № 1681 Т від 23.07.2008 року сторони визначили, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних відсотків і підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки, а також по відшкодуванню всіх збитків. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов'язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором і договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем документально підтверджена платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 855,17 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved