Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

18 жовтня 2018 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотивувала позов тим, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 21.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 234. [PERSON] народилась [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, свідками яких була дитина. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, тому просила шлюб розірвати. Неповнолітня донька [PERSON] проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 181 СК України позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що примирення між нею та відповідачем неможливе, вони не проживають разом з жовтня 2018 року, тому просила розірвати шлюб, залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач проживає окремо від неї та дитини, коштів на утримання доньки [PERSON] не надає. Крім доньки [PERSON] , з нею проживає син - [PERSON] , [INFO] , який також знаходиться на її утриманні. Визнала, що батько приймає участь у вихованні доньки, забирає дитину із садочка і привозить за місцем її проживання - [ADDRESS] . Вона не перешкоджає їм бачитись. Постійним місцем проживання дитини є її місце проживання, також дитина інколи ночує у батьків відповідача. Просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання доньки в частці у визначеному розмірі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] . - адвокат Костюк Г.М., що діє на підставі ордера серії ВН № 059938 від 15.03.2019 року (згідно з договором від 15.03.2019 року № б/н, а.с. 62), позовні вимоги підтримала, наголосила, що донька [PERSON] проживає разом із своєю матір`ю та знаходиться на її утриманні. Вона не перешкоджає [PERSON] спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, дівчинка навідує своїх бабусю та дідуся (батьків [PERSON] ), однак, місцем її проживання є місце проживання її матері. Оскільки дитина проживає з матір`ю, вимоги якої щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці просила задоволити в повному обсязі. Враховуючи те, що відповідач визнав вимогу про розірвання шлюбу просила повернути позивачу з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що був сплачений нею в сумі 704,80 грн. при зверненні до суду з даним позовом, квитанція від 30.10.2018 року. Відповідач [PERSON] надав письмові пояснення, які приєднані до матеріалів справи. Позов в частині розірвання шлюбу визнав. Вимоги про стягнення аліментів не визнав, оскільки матеріально забезпечує дитину, донька більшу частину свого часу проводить з ним та його батьками. Він проживає в будинку в с [ADDRESS] району і щодня дитину забирає у [PERSON] та відводить в садок, а ввечері, за бажанням дитини, привозить її або до [PERSON] або до себе додому. Для [PERSON] в будинку обладнана окрема кімната зі всім необхідним для дитини її віку. За заняття дитини в кружках, за садочок сплачує він або його батьки. Донька залишається у нього на ніч, він годує її, купує речі, матеріально забезпечує. Він є військовим пенсіонером з січня 2019 року, отримує пенсію в сумі приблизно 14 000 грн., за станом здоров`я не працює, має достатньо часу, який приділяє вихованню дитини. Від попереднього шлюбу у нього дві повнолітні доньки-студентки, яких він також утримує. Вважає, що підстав для стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання [PERSON] немає. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Головенько В.П., що діє на підставі ордера серії ВН № 093308 (а.с. 64) позовну вимогу про стягнення аліментів не визнав. Суду пояснив, що аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Однак, в даному випадку, дитина проживає і з матір`ю, і батьком, тому підстав для стягнення аліментів з відповідача немає. Наголосив, що батько бере належну участь у вихованні та утриманні доньки [PERSON] , купує їй речі, утримує, дівчинка проживає періодично з ним в будинку його батьків, має свою кімнату, забезпечена всім необхідним. Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.10.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 10). Ухвалою суду від 06.11.2018 року (а.с. 35) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 127/26345/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини. Залучено до розгляду справи службу у справах дітей Вінницької міської ради. 08.02.2019 року (а.с. 57) позов [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини за заявою позивача залишено без розгляду. Підготовче провадження у справі № 127/26345/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів закрито, справу призначено до судового розгляду. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 21.02.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 234 (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Разом з тим, судом встановлено, що сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних стосунків. В обох сторін відсутнє бажання зберегти сім`ю, за таких обставин подальше перебування в шлюбі суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні було встановлено, що і мати, і батько приймають участь у вихованні дитини. Спори з приводу визначення місця проживання [PERSON] судом або органом опіки і піклування не розглядались. Проте, надаючи оцінку сукупності зібраних доказів, суд дійшов висновку, що на момент розгляду даної справи фактичним місцем проживання дитини є місце проживання матері - [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні сторони визнали, що після припинення шлюбних стосунків дитина залишилась проживати з [PERSON] , батько проживає в [ADDRESS] . Відповідно до акту № 10877, складеного сусідами позивача та посвідченого працівниками ТОВ «ЖЕО», [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] із сином [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с. 67). За цією адресою дитина перебуває на обліку в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2». Мамою та дитиною підписана декларація із сімейним лікарем [PERSON] За останній рік з приводу захворювання дитини зареєстровано 9 випадків звернення матері (14.05, 18.05, 29.05, 01.06, 07.06, 31.07., 03.10, 10.10, 26.12. 2018 року). Проведено профілактичні щеплення 3 рази (05.11, 05.12. 2018року, 09.01.2019 року). Обслуговування виклику вдома 26.12.2018 року з приводу захворювання дитини по ГРВІ з видачею матері довідки по догляду (а.с. 66). Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що після припинення шлюбних стосунків за взаємною згодою сторони визначили місце проживання дитини з матір`ю, дані обставини підтверджуються також наданими доказами, суд вважає, що на підставі ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини слід стягувати з батька. Заперечення відповідача з приводу стягнення з нього аліментів і твердження, що [PERSON] проживає з ним, суд вважає безпідставними, оскільки такі обставини спростовуються поясненнями сторін і доказами. Акт від 29.03.2019 року, що затверджений головою ОСББ «Еталон-21» (а.с. 72), а також акт від 18.04.2019 року, що затверджений головою сільської ради с. Щітки Вінницького району (а.с. 71) суд враховує лише як доказ участі батька у вихованні дитини. Проте, ці докази не підтверджують, що [PERSON] постійно проживає із батьком. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 01.01.2019 року - 1 626 грн., з 01.07.2019 року - 1 699 грн., з 01.12.2019 року - 1 779 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2019 року - 2 027 грн., з 01.07.2019 року - 2 118 грн., з 01.12.2019 року - 2 218 грн. Згідно частини 1 статті 183 Сімейного кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст.. 182 СК України, а також наступні обставини. [PERSON] є також батьком доньок - [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою денної форми навчання факультету мистецтв ПВНЗ «Київський університет культури» (а.с. 70, 68) та [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою факультету германської філології денної форми навчання Київського національного лінгвістичного університету (а.с. 70, 69). На утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, за рішеннями судів [PERSON] аліментів не сплачує. [PERSON] в період з 01.10.2017 по 08.02.2018 року брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (а.с. 74). За станом здоров`я звільнений з військової служби у відставку (а.с. 73), отримує пенсію, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 75), є інвалідом третьої групи. Суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у [PERSON] двох повнолітніх дітей, ступінь участі батька у вихованні та розвитку доньки [PERSON] , можливості відповідача та потреби його неповнолітньої доньки, і те, що обов`язок утримувати дитину є обов`язком обох її батьків, тому суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, будуть обґрунтованими та законними. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач визнав позов про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, суд вважає можливим задоволити клопотання позивача і повернути [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого в сумі 704,80 грн., відповідно до квитанції від 30.10.2018 року. Оскільки на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних із порушенням його прав як учасника бойових дій, а при подачі позову до суду в частині стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 цього закону, суд вважає необхідним на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved