Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

18.02.2021 до Гребінківського районного суду Полтавської області надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Дашко В.М. до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01.06.2018 в розмірі 23 757 грн 58 коп та 2 270 грн 00 коп в рахунок повернення судового збору. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем у справі - [PERSON] 01.06.2018 був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 14.01.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 23 757 грн 58 коп з яких: 18 576 грн 57 коп - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0, 00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 18 576 грн 57 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 181 грн 01 коп - заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0, 00 грн - нарахована пеня; 0, 00 грн - нараховано комісії. Справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, поштове відправлення з копією ухвали та позовної заяви з додатками отримано [PERSON] 04.03.2021. Правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд прийшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи, про що постановлено ухвалу. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, прийшов таких висновків. Згідно із витягом із статуту /а.с.65-66/ позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». А, випискою з ЄДРПОУ /а.с.62/ та банківською ліцензією /а.с.63/ підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Судом встановлено, що 01.06.2018 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н /а.с. 11, 12, 13-56/, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви /а.с.11/, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» /а.с.12/, Умов та правил надання банківських послуг /а.с.13-56/. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Із матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком /а.с. 6-8/ та не спростована відповідачем. За наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 14.01.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 23 757 грн 58 коп з яких: 18 576 грн 57 коп - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0, 00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 18 576 грн 57 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 181 грн 01 коп - заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0, 00 грн - нарахована пеня; 0, 00 грн - нараховано комісії. При укладенні 01.06.2018 кредитного договору б/н між позивачем та відповідачем [PERSON] було надано наступні кредитні карти: № [NUMBER] , дата відкриття 01.06.2018 з терміном дії до 10/21 та № [NUMBER] , дата відкриття 13.01.2020 з терміном дії до 03/23 /а.с. 10/. Надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , згідно з якою на картковий рахунок № [NUMBER] 01.06.2018 встановлено кредитний ліміт 0, 00 грн; 19.07.2019 збільшено кредитний ліміт до 7 000, 00 грн; 07.11.2019 збільшено кредитний ліміт до 12 000, 00 грн; 07.11.2019 зменшено кредитний ліміт до 10 000, 00 грн; 13.01.2020 збільшено кредитний ліміт до 19 000, 00 грн; 13.01.2020 збільшено кредитний ліміт до 20 000, 00 грн; 18.03.2020 зменшено кредитний ліміт до 20 000, 00 грн; 31.03.2020 зменшено кредитний ліміт до 20 000, 00 грн; 14.04.2020 зменшено кредитний ліміт до 19 800, 00 грн; 27.04.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 08.05.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 19.05.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 01.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 12.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 23.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 06.07.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 17.07.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 31.07.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 11.08.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 25.08.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн та 07.09.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн /а.с. 9/. З виписки за договором [PERSON] вбачається рух коштів за картковими рахунками відповідача станом на 18.01.2021, в якій не відображено інформації про зміну кредитного ліміту, а саме: 18.03.2020 зменшення кредитного ліміту до 20 000, 00 грн; 31.03.2020 зменшення кредитного ліміту до 20 000, 00 грн; 14.04.2020 зменшення кредитного ліміту до 19 800, 00 грн; 27.04.2020 зменшення кредитного ліміту до 18 800, 00 грн; 08.05.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 19.05.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 01.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 12.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 23.06.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 06.07.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 17.07.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 31.07.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 11.08.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн; 25.08.2020 зменшено кредитний ліміт до 18 800, 00 грн та 07.09.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн, окрім того вбачається, що відбувалося списання відсотків за використання кредитного ліміту на загальну суму 8 269, 17 грн /а.с. 67-73/. Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», не містять підпису [PERSON] . За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, стороною позивача не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Строк виконання зобов`язання сторонами не встановлено. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів». Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 вказаного Закону про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. АТ КБ «ПриватБанк», за відсутності узгоджених сторонами зобов`язання умов кредитування в частині нарахування відсотків та неустойки, має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц. За приписами пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за кредитом, яка відповідно до наданої банком розрахунку заборгованості складається, зокрема із заборгованості за кредитом, що виведена в графі розрахунку заборгованості як: «Прострочені вимоги (накопичувальним підсумком)», банком, окрім розрахунку такої заборгованості, надано суду виписку по картковому рахунку, з якої убачається, що позичальник користувався кредитними коштами /а.с.67-73/. Таким чином, виписка за договором по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, у сукупності із розрахунком, а також довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки /а.с. 11/, є доказом отримання позичальником кредитних коштів. Позивачем при зверненні до суду не надано доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафів за порушення умов кредитного договору, то внесені [PERSON] кошти йшли на погашення заборгованості по тілу кредиту. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 01.06.2018 по кредитному рахунку [PERSON] , погашено заборгованості на загальну суму 32 067, 89 грн /а.с. 6,8 зворотня сторона/, що перевищує розмір розміру кредитного ліміту, наданого позичальнику. Вказане фактично підтверджується й доводами банку, оскільки із наданого ним розрахунку заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 0 грн. Більше того, «тіло кредиту» є більш широким поняттям відносно поняття «прострочене тіло кредиту». Відсутність заборгованості за тілом кредиту свідчить про погашення даної складової заборгованості за кредитним договором та виключає можливість її повторного стягнення з відповідача. Анкета-заява не містить відомостей про строки кредитування. Позивачем не надано доказів, що банком направлялася вимога про повернення коштів. Умови договору не розкривають змісту терміну «прострочене тіло кредиту». За таких обставин, відсутні підстави вважати, що окрім тіла кредиту з відповідача може бути стягнуто прострочене тіло кредиту. Як зазначено вище, між сторонами не було обумовлено розмір відсотків за користування кредитними коштами та право банку нараховувати штрафні санкції. Проте, починаючи з червня 2018 року до січня 2021 року за картками № [NUMBER] та № [NUMBER] банком нараховувався борг відповідачу у загальному розмірі 23 757,58 грн, який формувався, в тому числі, шляхом нарахування та додавання розміру списаних відсотків за використання кредитного ліміту та сукупно складає 8 269,17 грн, що не передбачено укладеними між сторонами договором. При цьому, зазначена у виписці банківська операція «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» взагалі відсутня в розрахунку заборгованості. Суд звертає увагу, що списання відсотків за використання кредитного ліміту на суму 8 269,17грн відбулося без зазначення картки. Отже, враховуючи сукупний розміру списаних відсотків - 8 269, 11 грн, та залишку після операції (за відсутності заперечень відповідача щодо цього), суд прийшов висновку, що в даному випадку позовні вимоги на суму 15 488,41 грн підлягають задоволенню. У іншій частині позовних вимог відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» (65%) на користь останнього із відповідача підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 1 4541,86 грн (2 227,00 грн. х 65%:100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial