Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

19 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до виконавчого комітету Шосткинської міської ради про відшкодування моральної шкоди в розмірі 23615 грн.. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 06.04.2020р. вона звернулася до виконавчого комітету Шосткинської міської ради із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Шостка вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, яку відповідач залишив без відповіді. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2020р. у справі № 480/2727/20 бездіяльність виконавчого комітету Шосткинської міської ради щодо ненадання відповіді на запит від 06.04.2020р. визнана протиправною та зобов`язано відповідача надати відповідь. Позивач зазначає, що внаслідок такої бездіяльності відповідача їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 23615 грн. 27.11.2020р. від відповідача до суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти позову, посилаючись на те, що виконавчий комітет Шосткинської міської ради отримав від [PERSON] запит на отримання публічної інформації від 06.04.2020р. та відповідно до вимог і в порядку, визначеному законодавством України, позивачу 10.04.2020р. засобами поштового зв`язку була надіслана відповідь на зазначену в запиті адресу: [ADDRESS]. А отримавши рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2020р., на його виконання 26.08.2020р. відповідач повторно надіслав відповідь на адресу позивача у м. Бахмут Донецької області. Крім того, відповідач зазначає, що позивач не надала жодного доказу щодо спричинення їй будь-яких страждань, акцентував увагу суду на тому, що згідно з даними сайту Судової влади України даний позов є одним з багатьох, поданих [PERSON] до виконавчих комітетів різних міських рад про стягнення моральної шкоди з тих самих підстав, що, на думку представника відповідача, свідчить про зловживання [PERSON] своїми правами. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Присутня в судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зауваживши, що позивач зловживає своїм правом на звернення до судів з аналогічними позовами по всій території України, з метою отримання в подальшому грошових коштів за начебто спричинену шкоду. Заслухавши думку представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №128750, виданою обласною МСЕК №2 м. Черкаси /а.с.12/. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №565 від 28.10.2010р. [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду /а.с.11/. 06.04.2020р. позивач звернулась до виконавчого комітету Шосткинської міської ради з запитом про надання публічної інформації про наявність на території м. Шостка вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, при цьому відповідь на запит просила направити за адресою: [ADDRESS] /а.с.24/. Листом за №01-44/40 від 10.04.2020р. виконавчий комітет Шосткинської міської ради повідомив їй, що з причини не проведення інвентаризації земель міста Шостка не можливо надати інформацію про вільні земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /а.с.24, зворотний бік/. Вважаючи, що виконавчим комітетом міської ради не надано відповідь на запитувану публічну інформацію, [PERSON] звернулась із відповідним адміністративним позовом до Сумського окружного адміністративного суду. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2020р. у справі № 480/2727/20 позовні вимоги [PERSON] задоволені: бездіяльність виконавчого комітету Шосткинської міської ради щодо ненадання [PERSON] відповіді на запит щодо отримання інформації від 06.04.2020р. визнана протиправною та зобов`язано відповідача надати відповідь. Дане рішення набрало законної сили і має преюдиційне значення при вирішенні цієї справи, а вказані обставини не підлягають доказуванню в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Аналогічну відповідь було надіслано на адресу: [ADDRESS] відповідачем вдруге 26.08.2020р. за вих. № 01-44/40 /а.с. 27/. Позивач посилається на те, що протиправною бездіяльністю відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у стражданні та приниженні, появі негативних емоцій, пригніченні настрою, внаслідок чого погіршилось її самопочуття та її життєві соціальні зв`язки, крім того їй довелося присвятити багато часу, енергії і сил для захисту свого порушеного права на інформацію, а також докласти значних зусиль для відновлення душевної рівноваги. Розмір завданої їй моральною шкоди позивач оцінює в 23615 грн, обраховуючи такий з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць триваючої бездіяльності у відповідності до обрахунку, приведеного Верховним Судом у постанові від 26.02.2020р. у справі № 914/263/19. Вирішуючи дані вимоги, слід звернутись до норм законодавства, якими врегульовано питання відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Водночас шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України). Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є з одного боку запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень, з іншого - розпорядники інформації, що випливає зі змісту ст. 12 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 цього ж Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. При цьому, у відповідності до ст. 5 вказаного Закону доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію. Відповідно до ст. 24 Закону України 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні, зокрема, у ненаданні інформації на запит. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, за наведеними вище законодавчими приписами відповідальність за ненадання інформації на запит позивача покладена саме виконавчий комітет Шосткинської міської ради, як на розпорядника запитуваної інформації, наявність протиправної бездіяльності якого встановлена рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2020р. у справі № 480/2727/20, що набрало законної сили. Виходячи з наведеного, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про дотримання ним вимог Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» у цих відносинах з [PERSON] , адже вони фактично зводяться до необхідності ревізії вказаного судового рішення, що неможливо в межах даної справи і має здійснюватися шляхом його перегляду в апеляційному та касаційному порядку. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019р. у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. В свою чергу, перевіряючи факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, слід заначити, що сам факт порушення права позивача на доступ до інформації та тривале її ненадання у відповідності до рішення суду, викликає у позивача негативні емоції, адже порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечать їх головним конституційним обов`язкам. Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, згідно з якою порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема, через порушення принципу належного врядування, слід кваліфікувати як такі, що завдають моральної шкоди. Встановлені судом обставини протиправного ненадання позивачу відповіді на запит безсумнівно викликали у позивача, в тому числі з урахуванням стану її психічного здоров`я, негативні зміни в немайновій сфері, пов`язані із її невдоволенням, тривогою та переживанням, та змусили вдаватись до застосування активних дій шляхом звернення до суду за відновленням свого порушеного права. Наявність у позивача психічного захворювання та інвалідності безумовно вплинула на характер та обсяг страждань позивача. При належному виконанні органом місцевого самоврядування своїх обов`язків цьому можна було б об`єктивно запобігти. Тобто між вказаним протиправним діянням відповідача та заподіяною позивачу моральною шкодою мається причинно-наслідковий зв`язок. Водночас при встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується не тільки тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття позивача поведінки відповідача, але й тими, які характеризують її зовнішній прояв: відсутність значних вимушених змін у житті позивача, наявність лише психологічних наслідків, відсутність стану невизначеності. Крім того, суд враховує надані стороною відповідача відомості з офіційного веб-порталу Судової влади України, зі змісту яких вбачається, що позивач неодноразово зверталась з аналогічними позовами до інших судів на території України, що дає суду підстави вважати, що причини, які змусили позивача звернутись із запитом про надання інформації до виконавчого комітету Шосткинської міської ради не вказують на її виключний інтерес та необхідність звернення саме до даного органу місцевого самоврядування. Ані до подання такого запиту, ані після цього між сторонами не виникло будь-яких правовідносин, пов`язаних із суттю запиту позивача. Позивачем не доведено, що запитувана інформація має для позивача надважливе значення та займає провідне місце у її житті і ненадання цієї інформації здатне спричинити серйозні зміни в її психоемоційному стані. Враховуючи викладене, суд, виходячи із засад справедливості, розумності, виваженості і достатності, задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 500 грн. Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 26.02.2020р. у справі № 914/263/19, в якій, за твердженням позивача, суд касаційної інстанції взяв за основу у визначенні розміру моральної шкоди таку величину, як розмір мінімальної заробітної плати за кожен місяць завдання шкоди, то вона не може бути застосована у даній конкретній справі, оскільки постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2020р. у приведеній справі не містить посилання на застосування відповідних норм права, зокрема, які регламентують такий принцип визначення розміру моральної шкоди, отже не є тим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду, який у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до обсягу задоволених вимог, та стягнути їх на користь держави, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial