overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

18.08.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 30 вересня 2006 року відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося. Більше 6 років шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сімї не можливе, дитина проживає з позивачкою. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Резніченко». В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2006 року відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та Алагуровой (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 425 (а.с. 3). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14.03.2007 року відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області (а.с.4). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивачка примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На стягненні з відповідача судового збору позивач не наполягає. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

18.08.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем [PERSON] вона розлучена рішенням Апостолівського районного суду в Дніпропетровській області від 27.09.2010 року справа (№ 2-882/10). Рішення набуло законної сили 07.10.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою. Сімейні стосунки з відповідачем припинили, проживають за різними адресами, але допомоги на утримання дитини він не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Інших дітей у відповідача немає, аліментів він нікому не платить. Зі свого боку, позивачка прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та на інші життєві потреби дитини. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свого неповнолітнього сина. Позивачка в судове засіданні не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого\~\~інтересу,\~\~який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ З свідоцтва про народження серії 1-КИ № 026441 від 09.08.2005 року, встановлено, що 03.08.2005 року народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати\~\~дитину\~\~до\~\~досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

18.08.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей і свої доводи обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного життя мають малолітніх дітей: [PERSON], 28.06.2005р.н. та [PERSON], 15.05.2012р.н., які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не робить, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач у зал судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву слухати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач у зал суду не з'явився, але надав заяву слухати справу без його участі, позов визнає. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження дітей, свідоцтва про розірвання шлюбу встановлено, що від спільного проживання сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], 28.06.2005р.н. та [PERSON], 15.05.2012р.н., які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. У відповідності зі ст. 180 СК України відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Згідно ст.183 СК України, з відповідача підлягає стягненню аліменти на утримання дітей - у розмірі 1/3 частини його заробітної плати й інших доходів до досягнення дитиною віку повноліття, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 180-183 СК України, ст. ст. 57-60, 62, 64, 212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

18.08.2015 року позивач подав до суду позов до відповідача про розірвання шлюб, мотивуючи вимогу тим, що сімейне життя не склалось, втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, спільного господарства та бюджету сімї вони не ведуть, а також про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, щомісячно, оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини їй не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов визнав частково, згоден на розлучення, але розмір аліментів (на його думку) повинен бути меншим, оскільки на даний час він не працевлаштований. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі з 11.08.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем (а.с.5, 9). Відповідно до ст.24 ч.1 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст.ст.180, 181 ч.3, 184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину і за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть присуджуватись у твердій грошовій сумі за наявності обставин, що мають істотне значення. Оскільки сторони з серпня 2015 року спільного господарства та бюджету не ведуть, поновлювати сімейні стосунки не бажають і подружжя не заявляє клопотань про надання їм строку для примирення, а ступінь їх відчуженості, нерозуміння один одного є значним їх подальше спільне подружнє життя та збереження шлюбу є неможливими і ці обставини є підставами для розірвання шлюбу. Суд приходить до висновку, що відповідач, виходячи з його віку та задовільного стану здоровя, відсутності у нього інших утриманців, має можливість здійснювати виплату позивачу аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх його видів доходу (заробітку), так як відсутні обставини, що мають істотне значення, про необхідність сплати аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

18.08.2015 року представник позивача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу. Вимоги мотивовані тим, що 29.11.2013 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля «Hyundai» /д.н.з. [NUMBER]/, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mazda» /д.н.з. [NUMBER]/ під керуванням [PERSON] ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком в розмірі 23 137 грн. 95 к. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку зазначені кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. В судове представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надіславши до канцелярії суду письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.158 ЦПК України, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за відсутності представника співвідповідача або ж про відкладення розгляду справи не надав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

18.08.2015 року представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 7004 грн. 56 коп., а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12 березня 2012 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак [PERSON] свої зобов'язання по укладеному договору належним чином не виконала. Станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 7004 грн. 56 коп. В судове засідання представник ПАТ «КБ «Приват Банк» не з'явився, в поданому письмовому клопотанні просить справу розглянути у його відсутності, згідний на заочний розгляд справи, заявлений позов підтримує і просить його задоволити. Також в судове засідання повторно не з'явилася відповідач [PERSON], яка про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки не повідомила. Враховуючи згоду представника позивача, суд вирішив за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 12.03.2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та гр.[PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримання кредитної картки «Універсальна», згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 1800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свої зобов'язання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобов'язання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконує. 2 Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання. Згідно розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 30.06.2015 року складає 7004 грн. 56 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов укладеного договору свої грошові зобов'язання по кредитному договору не виконує, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

18.08.2015 року Публічне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 28.02.2012 року між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ «Розетка.УА» та [PERSON] було укладено договір № 1200383735 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Ноутбук Lenovo IdeaPad G570G (59-316476), за загальною первісною вартістю переданого обладнання 5456 грн 89к. Умови договору відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом 14.08.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за договором в сумі 23 343 грн 13 к., яку позивач просить стягнути з відповідача, поклавши на останнього і сплату судового збору. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час та день розгляду справи, що підтверджується розпискою про дату і час судового розгляду, не забезпечив явку свого представника в судовому засіданні, попередньо надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася також, проте була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно не надходило до суду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

18.08.2015 року рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області позов [PERSON] до ТОВ «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди земельної ділянки частково недійсним було задоволено та договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та СФГ [PERSON]М., правонаступником якого є ТОВ «КСГ Дніпро», стосовно земельної ділянки площею 6,776 га, зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди землі Покровським відділом ДП ЦДЗК 21 січня 2008 року за №040813000367 визнано недійсним в частині строку дії договору оренди земельної ділянки та вважати строком дії вказаного договору 5 (пять) років. Крім того, стягнуто з відповідача ТОВ «КСГ Дніпро» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243,60 грн. При винесенні вказаного рішення не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача ТОВ «КСГ Дніпро» на користь [PERSON] витрати, повязані з проведенням судово-технічної експертизи документа в розмірі 450,24 грн. Відповідно до\~ст.220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Тому, суд вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «КСГ Дніпро» про визнання договору оренди земельної ділянки частково недійсним щодо стягнення з відповідача ТОВ «КСГ Дніпро» на користь [PERSON] витрати, повязані з проведенням судово-технічної експертизи документа в розмірі 450,24 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

18.08.2015 р. позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.11.2010 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість 12243,48 грн.. На даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому просить стягнути з відповідача таку. Представник позивача на розгляд справи не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнав повністю. Оцінивши вищевстановлене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що 24.11.2010 року [PERSON] уклав кредитний договір відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно дост. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до довідки розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 24.11.2010 року заборгованість по кредиту складає в сумі 12243,48 грн., а саме: 4012,27 заборгованість за кредитом, 5521,70 грн. заборгованість по процентам користування кредитом, 1650, 30 грн. заборгованість за пеню та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 559,21 грн. штраф (процентна складова). Перевіривши, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що вимога позивача грунтується і відповідає вимогам ст.ст. 526, 610, 612, 623, 625 Цивільного кодексу України, підтверджується належними доказами в справі, то суд вважає, що є підстава, передбачена ст. 174 ЦПК України для задоволення позову. Виходячи з цього суд вважає, що факт заборгованості відповідачем перед ПАТ КБ «ПриватБанк» є безспірним, і обгрунтовано доведеним. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

18.08.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить позбавити останню батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей. В обґрунтування вимог посилається на те, що він з 02 грудня 2006 року до 05 серпня 2011 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей: малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем він не проживає з 2009 року. Після припинення подружніх відносин відповідач жодного разу не поцікавився дітьми, не надавала матеріальної допомоги на утримання дітей, жодного разу не відвідувала синів та не привітала її з жодним святом. Діти проживають з позивачем, та перебувають на його утриманні, всі питання щодо виховання дітей він вирішує самостійно. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей: жодної участі у їх житті не приймає, ігнорує синів протягом багатьох років, не надає жодного матеріального утримання синам, не бажає з ними зустрічатись. Позивач вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх синів сприятиме найбільш повному та всебічному забезпеченню прав та законних інтересів дітей. Також вважає, що з відповідача належить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів її доходу (заробітку). В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставила, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася. За таких обставин, суд

Outcome: approved