Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON] через старшого слідчого СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свій позов обґрунтовував тим, що СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №12014250050001032 від 13 травня 2014 року за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Згідно матеріалів кримінального провадження, [PERSON], 4 травня 2014 року близько 18 години, знаходячись у дворі будинку №60 по вул. Піонерській, в м. Черкаси, спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1963 від 24 вересня 2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; травми голови зі струсом головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1963 від 24 вересня 2014 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я; двобічного перелому нижньої щелепи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1963 від 24 вересня 2014 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. На лікування він витратив 1227 грн. 53 коп., що підтверджується листком непрацездатності та квитанціями і чеками на придбання ліків. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями [PERSON] йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкій настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, обурення; побоювання щодо майбутнього стану здоровя. Дотепер продовжуються проблеми з його здоровям у вигляді періодичних болів, наявні оніміння травмованих ділянок щелепи, виключення носіння вантажів, обмеження фізичної активності на певний час. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення їх прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів Стаття 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, лише за наявності її вини. Відповідно до ст. 168 ч. 1 ЦК України моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У звязку із вчиненням [PERSON] кримінального правопорушення. передбаченого ч.1 ст. 122 КК України йому була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищ. Розмір душевних, психологічних (моральних) страждань оцінюється ним згідно висновку експертного дослідження від 17 лютого 2015 року в розмірі 216 мінімальних заробітних плат, які підлягають відшкодуванню (компенсації) у повному обсязі. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 263000 грн. (1218 грн. розмір мінімальної заробітної плати х 216) та витрати на проведення експертного дослідження згідно акта-рахунку від 12 лютого 2015 року в сумі 3034 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю та провили їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов визнали частково, не заперечували проти стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкодив сумі 5000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року встановлено, що [PERSON], 4 травня 2014 року близько 18 години, знаходячись у дворі будинку №60 по вул. Піонерській, в м. Черкаси, де проживає потерпілий, в ході конфлікту, який виник раптово, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва, від чого потерпілий упав на землю обличчям догори. Та, продовжуючи свої умисні дії, в той час коли [PERSON] знаходився в положенні лежачи обличчям догори, [PERSON] намагався нанести удар правою ногою в область голови потерпілого, проте останній, заблокував удар лівою рукою, та удар прийшовся в область лівої руки потерпілого. Після чого в той час коли останній перевернувся на живіт, [PERSON] умисно наніс один удар невстановленим під час досудового слідства предметом в область потиличної частини голови потерпілого, від чого останній короткочасно втратив свідомість. Своїми умисними діями [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді садна лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1963 від 24 вересня 2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; травми голови зі струсом головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1963 від 24 вересня 2014 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я; двобічного перелому нижньої щелепи, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1963 від 24 вересня 2014 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Цим же вироком [PERSON] засуджений за ч.1 ст.122 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки. На підставі п.п.2 4 ст. 76 КК України зобовязано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та періодично зявлятись до неї на реєстрацію. Цивільні позови задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] 1997 грн. 68 коп. на користь Черкаської обласної ради, які витрачені на лікування потерпілого КЗ «Обласна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Черкаської обласної ради. Стягнуто з [PERSON] 1227 грн. 53 грн. на користь [PERSON] в рахунок відшкодування майнової шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, 17000 грн. витрат повязаних з наданням юридичної допомоги. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 1 жовтня 2015 року вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року відносно [PERSON] в частині розвязання цивільного позову [PERSON] скасовано, та в цій частині призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства в іншому складі суду. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року виправлено описку в ухвалі апеляційного суду Черкаської області від 1 жовтня 2015 року вказавши в резолютивній частині ухвали «Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року, відносно [PERSON] в частині розвязання цивільного позову [PERSON] щодо моральної шкоди і витрат на проведення експертного дослідження скасувати, та в цій частині призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства в іншому складі суду». Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] 4 травня 2014 року завдав [PERSON] умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування (п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»). Відповідно до вимог п. 9 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно ч.1,2 до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Частиною 3\~ст. 23 ЦК України\~встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вбачається з висновку експертного дослідження №03 від 17 лютого 2015 року за результатами проведення психологічного дослідження, можливий розмір (грошовий еквівалент) компенсації завданої моральної шкоди гр. [PERSON] становить 215 МЗП, розмір якої приймається рівному розміру мінімальної заробітної плати на Україні, прийнятої на момент винесення рішення судом. Суд не може прийняти вказаний висновок, як належний та допустимий доказ розміру компенсації завданої моральної шкоди, оскільки вказаний висновок не є висновком експерта та носить рекомендаційний характер. Вказане дослідження проведення не за ухвалою суду а за запитом адвоката [PERSON] Крім цього, з експертного дослідження вбачається, що [PERSON], який проводив дослідження не є експертом. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що з вини відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з ушкодженням здоровя оскільки завдання фізичного болю безумовно викликало моральні страждання та переживання. Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує: 1) характер кримінального правопорушення; 2) тяжкість тілесних ушкоджень; 3) глибину душевних страждань від нанесених травм; 4) відношення відповідача до скоєного - визнає завдання моральної шкоди 5) майновий стан відповідача. Враховуючи вищенаведене, вимоги щодо розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень слід стягнути 15000 грн. Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3034 грн. витрат, сплачених згідно акту №3 від 5 лютого 2015 року з огляду на наступне. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як вбачається з акта №3 від 5 лютого 2015 року адвокатом [PERSON] 12 лютого 2015 року сплачено кошти в сумі 3034 грн. не за проведення експертизи а за експертне дослідження, яке проведене за його запитом, а тому вказані витрати не можна віднести до витрат, повязаних з розглядом цієї справи. Враховуючи те, що відповідач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. слід стягнути на користь держави з [PERSON] На підставі наведеного, ст. ст. 23,1167 ЦК України,

Outcome: partial