Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

17 лютого 2016 р. Банк звернувся до суду з вказаними вимогами до відповідача. Вимоги обґрунтовував тим, що 12.11.2013 р. між ним та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 2 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначили, що боржник свої зобовязання по Договору не виконує. Станом на 11.01.2016 р. загальна заборгованість за кредитним договором склала 15 868,83 грн. З посиланням на статті 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050 і 1054 ЦК України просили стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просив вимоги задовольнити, а позов розглянути за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що Банк у повному обсязі стягнув з її карткового рахунку кошти, якими вона користувалася, а саме 2\~000 грн. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 12 листопада 2013 р. між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 2\~000 грн, у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В день укладення договору боржником була отримана кредитна картка, на рахунку якої знаходились грошові кошти. Боржник ознайомилася і погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що отримала кредитну карточку від Банку з лімітом 500 грн, який в подальшому збільшили до 2\~000 грн. Зняла з картки 2\~000 грн, а потім здійснювала погашення за SMS повідомленнями Банку. У квітні 2015 р. не повністю сплатила борг за місяць і Банк почав стягувати гроші з її карткового рахунку, на який отримувала гроші по державній допомозі на дитину. У подальшому закрила вказаний картковий рахунок у Банку і перестала погашати борг. Судом встановлено, що загальна заборгованість за кредитним договором станом на 11 січня 2016 року склала 15\~868,83 грн, з яких: - заборгованість за кредитом 6\~087,29 грн; -заборгованість по процентам за користування кредитом 7 749,69 грн; -заборгованість за пенею по комісією 800 грн; -штраф (фіксована частина) 500 грн; -штраф (процентна складова) 731,85 грн. На спростування цього боргу відповідач не надала суду належних та допустимих доказів про відсутність боргу або про його невірне нарахування. Натомість наявність боргу підтверджується його розрахунком та інформацією Банку про рух грошових коштів по картковому рахунку боржника, з якого видно, що вона користувалася грошовими коштами, але не своєчасно погашала, а з травня 2015 року взагалі перестала погашати борг. За такого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved