Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

19.08.2016 року орган опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON], зловживаючи спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання і виховання своїх малолітніх дітей. Постійно відсутня за місцем мешкання, залишає дітей на бабусю, яка за віком та станом здоров'я не в змозі доглядати за ними, діти бродять селом. Тому, дітей тимчасово, до вирішення їх подальшої долі було влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Вознесенської міської ради. Посилаючись на наведені обставини позивач просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалами суду від 13.09.2016 року допущено до участі у справі прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області, а також залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Прокурор Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області підтримав вимоги щодо відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав у [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дітей в повному обсязі, вважаючи їх обґрунтованими. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, в подальшому в судове засідання не з'являлася, про причини неявки суд не повідомляла. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду заяву, згідно якої визнає, що є батьком малолітнього [PERSON], має намір забрати його до себе, з'явитися в судове засідання не має можливості через зайнятість по роботі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФП №251414, видане 12.08.2016 року Вознесенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Миколаївській області) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ФП №251412, видане 12.08.2016 року Вознесенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Миколаївській області). По відношенню до малолітнього [PERSON] - [PERSON] є одинокою матір'ю, відомості про батька вищевказаної дитини записані відповідно до ст.135 СК України. А батько малолітнього [PERSON] - [PERSON], [INFO] проживає в [INFO]. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації №671/02-06 від 17.08.2016 року, відповідач [PERSON], [INFO] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, залишає дітей на бабусю, зникає в невідомому напрямку, а діти бродять селом. Неодноразово розглядалася на засіданнях громадської інспекції у справах дітей за місцем проживання, на засіданнях комісії райдержадміністрації з питань захисту дитини, однак на профілактичні заходи не реагує (протоколи комісії, а.с.16, 17, 19). На даний час діти, до вирішення їх подальшої долі зараховані до центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області на повне державне забезпечення (повідомлення ЦСПРД ССД Вознесенської міської ради №242 від 14.07.2016 р.). Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за місцем мешкання характеризується негативно, в с.Дмитрівка Вознесенського району проживає не постійно, періодично відсутня за місцем мешкання з невідомих причин; тричі була засуджена до виконання громадських робіт за скоєння злочинів, на даний час також відбуває покарання у вигляді громадських робіт, схильна до вживання спиртних напоїв. Відповідно до вимог ст.ст 150, 155, 180 СК України, ст.12 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 року батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Так, ч. 1 ст. 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного із них, не позбавляючи їх батьківських прав, в випадках, коли вони, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ( п.2 ч.1 ст. 164 СК України); є хронічними алкоголіками або наркоманами (п.4 ч.1 ст. 164 СК України); в інших випадках, коли залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Так, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи наведені обставини та зазначені положення ст. 170 СК України, суд вважає встановленим, що відповідач без поважних причин ухиляється від належного виконання батьківських обов'язків, зокрема не забезпечує належних умов для проживання дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, а своєю антигромадською поведінкою, вживанням спиртних напоїв створює реальну загрозу здоров'ю та життю дітей. В зв'язку з чим є підстави для відібрання у відповідача дітей [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Доказів, які спростовували б вказані обставини відповідач суду не надала. Більш того, її неодноразова неявка до суду свідчить про байдуже ставлення до зазначеного питання. Відповідно до вимог ст.170 СК України, в разі ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, дитина передається другому з батьків, бабі, діду, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування, тому суд передає дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] органу опіки і піклування Вознесенської райдержадміністрації для подальшого влаштування. Разом з тим, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Положення ч. 4 ст. 170 СК України вказують на те, що відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Стаття 181 ч.3 та ст.183 СК України передбачають , що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, враховуючи вимоги ст.182 СК України, відповідно до наданих доказів, суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2016 року і до її повноліття. При цьому згідно п. 1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved