Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

19 березня 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка крім іншого складається із земельної ділянки, загальною площею 0,92 га, розташована на території Кивачівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Вказана земельна ділянка належала померлому на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ВН № 1556, виданий 31 жовтня 2001 року на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Кивачівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , звернулася до нотаріуса, але отримала відмову через те, що вказана земельна ділянка знаходилася у спадкодавця в постійному користуванні, а не у власності. В зв`язку з чим, позивач просить суд визнати за нею право постійного користування на земельну ділянку, загальною площею площею 0,92 га, розташована на території Кивачівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, з кадастровим номером 0523782600:02:000:0293 з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства. Від позивача [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача - Краснопільської сільської ради, повторно в судове засідання не з`явився. Хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення і позивач проти цього не заперечує. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 0,92 га, яка розташована на території Кивачівської сільської ради Теплицького району Вінницької області переданої для ведення особистого підсобного господарства, що належала померлому [PERSON] на підставі державного акта на право постійного користування землею серія ВН №1556 (а.с.9). Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка - [PERSON] , факт родинних відносин позивача з померлим, підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] . Отже, позивач як дочка покійного [PERSON] , являється спадкоємцем першої черги та такою що прийняла спадщину, оскільки проживала з покійним на день його смерті. [PERSON] , маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, яка належала її батьку [PERSON] , звернулася до нотаріуса. Постановою державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори Вінницької області від 11 березня 2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявник надав документ, який посвідчує право постійного користування землею, а не право власності спадкодавця на майно (а.с.14). Позивач не погоджуючись з відмовою нотаріуса звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд повинен розглядати справу в межах заявлених вимог. Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права на користування земельною ділянкою в порядку спадкування. Підставою відмови нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину було ненадання нею документу, який посвідчує право власності спадкодавця на майно. Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990№ 561-XII(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин далі Закон № 561-XII) - постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власностігромадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. 19 Закону№ 561-XII - сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема,для особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 Закону № 561-XII). У ст. 56 Закону № 561-XII зазначено - що для ведення особистого підсобного господарствагромадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. 01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25.10.2001, згідно з ч. 1 ст. 92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Суд бере до уваги позицію ВП ВС у постанові від 23.06.2020 у справі №179/1043/16-ц, яка з урахуванням позиції ВП ВС, висловленій у постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 прийшла до наступного висновку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою (постанова ВП ВС від 05.11.2019 у справі № 906/392/18). Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений устатті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). За встановлених вище обставин, беручи до уваги, що право постійного користування землею відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, і [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

Outcome: approved