overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

17 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 20 лютого 2014 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, з 03 серпня 2019 року проживають окремо. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2014 року, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Позивачка в період окремого проживання [INFO] народила дитину [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ч.4 ст.110 СК України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах із іншою особою, з якою мають спільну дитину, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

17 травня 2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення, яким частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області про встановлення способу зустрічі з неповнолітньою дитиною. Встановлено [PERSON] спосіб участі у вихованні неповнолітньої дитини , шляхом зустрічі кожної суботи з 10.00 до 14.00 у присутності матері у місті зустрічі за погодженням сторін. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою від 29.06.2021 року Донецького апеляційного суду Цивільну справу № 219/9386/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Донецької області про встановлення способу зустрічі з неповнолітньою дитиною, з апеляційною скаргою відповідача\~ [PERSON] на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року повернуто до Артемівського міськрайонного суду Донецької області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат. З тексту оскаржуваного судового рішення вбачається, що судом першої інстанції не вирішено питання про судові витрати. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи наведене вище суд вважає на необхідне постановити додаткове рішення яким стягнути з відповідача на користь позивача за судові витрати суму судового збору у розмірі 840,8 гривень

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

17 травня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 19711,16 грн. та судовий збір. Позивач мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 10.07.2013 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Так, позивач виконав свої зобов`язання за договором та посилається на те, що відповідач взяв у кредит грошові кошти, але не повертає їх позивачеві та не сплачує процент за їх користування, в результаті чого виникла заборгованість. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року відкрито провадження у справі. Встановлено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк, відповідач відзив на позов не надав. В даній справі відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження та строки надання відзиву. Проте відповідач не подав відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, викладеній в позовній заяві ухвалив слухати справу згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів в порядку письмового провадження. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Оскільки справа розглядається в порядку спрощеного провадження, а отже на виготовлення повного тексту в суду є п`ять днів, а тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

17 травня 2021 року до суду надійшла заява Комунального некомерційного підприємства «Психіатрична лікарня м.Маріуполь» про примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , у якого було виявлено ознаки, що свідчать про необхідність його примусової госпіталізації до лікарського закладу. В обгрутнтування заяви посилаються на те, що 16.05.2021 року о 14.15 годині в КНП «Психіатрична лікарня м.Маріуполь» був госпіталізований пацієнт [PERSON] , [INFO] . Надійшов на стаціонарне лікування та обстеження до психіатричного закладу повторно, вперше в даному році 16.05.2021 року о 14.15 годині за направленням чергового лікаря-психіатра, в зв`язку з погіршенням психічного стану: висловлює маячні ідеї релігійного змісту, вважає, що вітчим це «лжепророк», а матір це «лжеапостол», розмовляє сам з собою, мова не по суті, збуджений, агресивний, багатомовний, на місці не утримується, по декілька разів вимовляє одну й ту саму фразу. В супроводі поліції та батьків пацієнта доставлено до КНП «Психіатрична лікарня м.Маріуполь» госпіталізовано в примусовому порядку згідно ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Просить суд вирішити питання про госпіталізацію [PERSON] в психіатричну лікарню в примусовому порядку. Представник Комунального некомерційного підприємства «Психіатрична лікарня м.Маріуполь» Калугін І.В. підтримав доводи викладені в заяві, просив її задовольнити. Законні представники, які є опікунами [PERSON] , щодо якого вирішується питання про надання йому психіатричної допомоги у примусовому порядку, [PERSON] та [PERSON] , в судовому засіданні підтримали доводи викладені в заяви. Прокурор Таушан Д.А. проти задоволення заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів у складі в.о.зав.відділення ППЕ Персань І.В., зав.відділення №2 Статкевич Г.П. , комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку, що пацієнт [PERSON] , [INFO] , потребує госпіталізації в примусовому порядку в психіатричній лікарні згідно зі ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2020 року у зв`язку з тим, що поведінка та дії [PERSON] становлять загрозу його життю та здоров`ю оточуючих. Таким чином, суд приходить висновку про наявність достатніх підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу хворого [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

17 травня 2021 року Подільським районним судом міста Києва ухвалене рішення, яким задоволений позов [PERSON] . Зазначеним рішенням визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем від 20.01.2021 року № 8341 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суми заборгованості у розмірі 18835,00 грн. Також, стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908,00 грн. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 17 травня 2021 року Подільським районним судом міста Києва ухвалене рішення, яким задоволений вищезазначений позов. 10 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася в суд із заявою про відшкодування судових витрат в повному обсязі, а саме: судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що 19 березня 2021 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №64770498 на підставі виконавчого напису №8341, вчиненого 20 січня 2021 року, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., який оскаржувався у судовому порядку і був скасований судом. За подачу заяви про забезпечення позову був сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн. Відповідна суму не була стягнута з відповідача під час ухвалення рішення суду від 17 травня 2021 року. Згідно з ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandispimeniw ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»npoTH України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

17 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 вересня 1998 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що подружнє життя не склалось, різні по характеру люди, психологічна несумісність, часті сварки та конфлікти призвели до припинення спільного проживання з квітня 2018 року. Збереження шлюбу не можливе, оскільки стали чужими один одному людьми. Просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Заяви про відкладення розгляду справи, чи слухання у його відсутності суду не направив. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 05 вересня 1998 року зареєстровано шлюб Понінківською селищною радою Полонського району Хмельницької області, актовий запис №43 від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та непорозуміння, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

17 травня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 грудня 2014 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою судді від 20 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 07.06.2021. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, в якій позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщена, про причини неявки не повідомила. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 грудня 2014 року, актовий запис № 2554. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу вважають не можливим, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

17 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 квітня 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 22 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 411 (а.с. 5). Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 12, 13). Подружні відносини\~подружжя припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

17 травня 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 31 липня 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою судді від 21 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 07.06.2021. Ухвалою суду від 07.06.2021 клопотання відповідача задоволено, надано сторонам строк у три місяці для примирення, зупинено провадження у справі до закінчення строку для примирення - 16.08.2021. 16.08.2021 розгляд справи відкладено на 31.08.2021, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 31.08.2021 провадження у справі поновлено. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, позивач подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити; відповідач про причини неявки суду не повідомив. Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до частини шостої статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 липня 2004 року, актовий запис № 854. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved