Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

18.01.2019 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 26.02.2019 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача-фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 02 квітня 2019 року. Згідно поданої позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини та стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 06.09.2014 року у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу їх стосунки з чоловіком розладились. Проте вони продовжують проживати в одному житловому приміщенні та вживали спроби для примирення. Під час примирення з відповідачем вона завагітніла та на даний час строк її вагітності складає 30 тижнів Відповідач відноситься до неї з неповагою, постійно ображає, не дивлячись на вагітність. З часу розриву їх шлюбних відносин відповідач припинив надавати їй будь-яку допомогу на утримання дитини та на її утримання під час вагітності. Дані обставини ставлять її у скрутне матеріальне становище, що й стало причиною звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, але надав характеристику та довідку про заробітну плату. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Їх шлюб зареєстрований 06 вересня 2014 року у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В період спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач. За доводами позивача, викладеними в позовній заяві встановлено, що на даний час сторони проживають спільно, але спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. \~ \~Відповідно до\~ч.\~1.\~2\~ст.\~182\~СК України\~-\~ При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. \~ \~ \~Враховуючи,\~що \~ позивач\~ \~бажає отримувати\~аліменти з\~відповідача \~в твердій\~грошовій \~сумі,\~тобто позивачем\~обраний \~саме такий\~спосіб захисту\~ прав,\~ тому\~ суд\~ вважає,\~ що\~ аліменти\~ \~на \~утримання дитини\~повинні \~бути стягненні\~в твердій\~грошовій \~сумі,\~так \~як \~ спосіб\~ стягнення\~ \~аліментів \~у відповідності\~ до\~ норм\~Сімейного \~кодексу \~України обирається\~ \~стягувачем \~аліментів. Проте положеннями ст. 184 СК України не передбачено визначення мінімального розміру аліментів при стягненні їх у твердій грошовій сумі, а передбачено щорічну індексацію. Таким чином судом при ухваленні рішення не визначається мінімальний розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, а визначає застосування щорічної індексації. \~ \~Вирішуючи питання\~про розмір\~ стягуваних\~ аліментів\~на \~утримання дитини\~суд \~враховує \~обставини,\~ визначні\~ в\~ ч.\~1\~ст.\~182\~СК України.\~Відповідач \~працює та\~отримує \~заробітну \~плату в\~ розмірі\~ \~в середньому\~ 4000\~грн.,\~на \~місяць,\~що підтверджується\~довідкою про\~розмір заробітної\~ плати.\~ Доказів,\~що \~відповідач \~отримує \~прибуток \~в \~більшому розмірі\~та \~має \~у \~власності \~автомобіль та\~ інше\~ майно\~позивачем не\~надано.\~ Позивачем\~надано докази,\~що на\~даний \~час \~вона є\~ вагітною\~та \~чекає на\~народження \~іншої дитини.\~Також \~визначаючи \~ розмір\~ аліментів,\~що підлягає\~ стягненню\~на \~утримання дитини,\~суд \~враховує вік\~ дитини\~та \~той \~факт,\~що \~ позивачем\~ \~ заявлені\~ позовні\~ вимоги\~і \~про \~стягнення \~аліментів на\~ своє\~утримання.\~З \~урахуванням \~всіх \~ вищенаведених\~обставини,\~суд \~ \~ вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1500 грн. Дана сума з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 18.01.2019 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивачки на період вагітності, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 84 СК України - Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України - Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так як позивачем надані докази про вагітність. А саме згідно листка непрацездатності зазначається, що [PERSON], перебуває на амбулаторному + стаціонарному лікуванні в зв'язку з вагітністю та пологами. Термін 30 тижнів. Орієнтована дата пологів 07.03.2019 року . Таким чином позивачка має право на утримання від чоловіка батька дитини на період своєї вагітності. За даних обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в даній частині. Вирішуючи питання про розмір, аліментів, що підлягають стягненню на утримання позивачки, суд враховуючи матеріальне становище відповідача та наведені вище обставини, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в зв'язку з вагітністю в твердій грошовій сумі 1000 грн. Відповідно \~до \~ч.\~5\~ ст.\~ \~84\~СК України\~- Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Таким чином аліменти, стягненні на утримання дружини в зазначеній вище сумі підлягають стягненню з відповідача і після народження дитини, до досягнення народженою позивачкою дитиною трирічного віку. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1536 грн., 80 коп. так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», заявлено дві позовні вимоги. На основі ст. 91, 180, 181, 182, 183,184 СК України.

Outcome: partial