Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

19.12.2019 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору KRP0AD40300748 від 05.03.2010 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 43654,54 грн. на термін до 04.03.2015 року. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць , нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у сумі 43654,54 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.10.2019 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 292494,59 грн., яка складається з наступного: 44340,44 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 8044,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3532,89 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 221410,13 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 грн.- штраф (фіксована частина), 13916,41 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором KRP0AD40300748 між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до п. 5 Договору поруки, позивачем на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором KRP0AD40300748. Згідно п. 6 Договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання, яка відповідачами залишена без задоволення. У зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 05.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.03.2021 року. 02.03.2020 року сторони в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про перенесення розгляду справи, у зв`язку з робочою зайнятістю, тому розгляд справи перенесено на 26.03.2020 року. 25.03.2020 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи призначеної на 26.03.2020 року, оскільки він мешкає в місті Києві та не має змоги приїхати на засідання, просить перенести розгляд справи на термін карантину, тому розгляд справи перенесено на 25.05.2020 року. 25.05.2020 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи, оскільки він мешкає в місті Києві та не має змоги приїхати на засідання, у зв`язку з карантином, тому розгляд справи перенесено на 25.06.2020 року. 23.06.2020 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи призначеної до розгляду 25.06.2020 року, оскільки він мешкає в місті Києві та не має змоги приїхати на засідання, у зв`язку з пандемією та перебуванням на самоізоліції, тому розгляд справи перенесено на 17.08.2020 року. 17.08.2020 року сторони в судове засідання не з`явилися, тому розгляд справи перенесено на 15.10.2020 року. 15.10.2020 року сторони в судове засідання не з`явилися, тому розгляд справи перенесено на 13.11.2020 року. 12.11.2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи призначеної до розгляду 13.11.2020 року, у зв`язку із самоізоляцією, тому розгляд справи перенесено на 18.01.2021 року. 18.01.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи, у зв`язку із самоізоляцією, тому розгляд справи перенесено на 10.03.2021 року. 10.03.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи, у зв`язку із похороном та карантином. Оскільки станом на 10.03.2021 року відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав, ухвалою суду від 10.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгляд на 09-00 годину 12.04.2021 року. 07.04.2021 та 12.04.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи призначеної до розгляду 12.04.2021 року, у зв`язку із хворобою COVID-19, тому розгляд справи перенесено на 24.05.2021 року. 24.05.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи, оскільки після тяжкої хвороби не повністю пройшов реабілітацію, тому розгляд справи перенесено на 01.07.2021 року. 01.07.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення слухання справи, оскільки за станом здоров`я не має змоги приїхати, тому розгляд справи перенесено на 25.08.2021 року. 25.08.2021 року відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить перенести розгляд справи, оскільки після вакцинації «Коронавак» погано себе почуває, тому у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] тривалий час не з`являється в судове засідання, відзиву на позовну заяву не надав, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила. Представником позивача надано заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 05.03.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KRP0AD40300748, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 43654,54 грн. строком до 04.03.2015 року (а.с. 10-15). В якості забезпечення виконання зобов`язання відповідачем [PERSON] перед позивачем по виконанню умов договору кредиту, було укладено договір поруки між позивачем та відповідачем [PERSON] . Остання прийняла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язаннях відповідача [PERSON] , визначених кредитним договором. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору станом на 22.10.2019 року виникла заборгованість у розмірі 292494,59 грн., яка складається з наступного: 44340,44 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 8044,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3532,89 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 221410,13 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 грн.- штраф (фіксована частина), 13916,41 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Відповідачами наданий банком розрахунок суми заборгованості належними та допустимими доказами не спростовано, а також не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 627-629,638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Досліджений в судовому засіданні кредитний договір, договір поруки достатньо підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору та виникнення між сторонами кредитних зобов`язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Досліджений в судовому засіданні розрахунок заборгованості достатньо підтверджує факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. У зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Таким чином, згідно вищевказаного розрахунку, станом на 22.10.2019 року заборгованість на користь позивача становить 278328,18 грн., яка складається з наступного: 44340,44 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 8044,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3532,89 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 221410,13 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі по 2193,71 грн. з кожного. На підставі ст.ст.11,15-16,509-510,525,526,610,611,625,1048-1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial