overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] звернулася в суд з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що [INFO] року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно, спадкоємцем по заповіту якої є вона - [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що їй невірно було роз'яснено порядок оформлення спадкових справ, у зв'язку з чим вона вважала, що фактичний вступ в управління спадковим майном померлої прирівнюється до прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини три місяці. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача, староста села Клекотина Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] позов визнає (а.с.17-19). За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області (а.с.6), спадкоємцем по заповіту якої є [PERSON] (а.с.7), яка вступила у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства, не подала у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну юридичну консультацію. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] суду пояснила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2011 року. Мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просила розірвати, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Назаренко». В наданий судом строк до примирення вони не прийшли. Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти розірвання шлюбу, пояснивши, що в наданий судом строк до примирення вони не прийшли. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] [INFO] (а.с.8). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивачки [PERSON] на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 01.08.2009 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, збереження сімї неможливо. В судове засідання сторони не зявились, подавши клопотання про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 01.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-СГ № 125432. Сторони мають неповнолітню дитину доньку Евеліну, [INFO] (свідоцтво про народження 1-СГ № 371348). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинені, сторони наполягають на розірванні шлюбу, клопотань про можливість збереження шлюбу не заявили, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 14.09.2017 року. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, за якими стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнкути з відповідача на користь позивачки понесені нею вищезазначені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 29.08.2009 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, збереження сім'ї неможливо. В судове засідання сторони не з'явились, подавши клопотання про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинені, сторони наполягають на розірванні шлюбу, клопотань про можливість збереження шлюбу не заявили, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини.В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 28.03.2015 року в Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 175. В період шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинено з липня 2017 року, вони втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Дитина проживає разом з нею, станом на теперішній час відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на її утримання. Просить суд задовольнити її позов в повному обсязі. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився,судові повістки направлені йому за адресою його місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку не отримує, на думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у звязку з чим в силу вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вважає можливим проводити розгляд справи в відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що згідно вимог ст.280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 28.03.2015 року в Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 175 а.с.5, 09.08.2015 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження а.с.6, згідно довідки №6820 Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м.Кривого Рогу [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] а.с.8, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, в судове засідання не зявляється, що свідчить про відмову від реалізації свого права безпосередню участь у судовому розгляді справи та надання суду доказів відповідно до вимог ст.81 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При призначенні розміру аліментів, суд приймаючи до уваги те, що позивач має право на утримання від батька дитини, до досягнення останнім трьох річного віку, та виходячи з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивача, з реальної можливості відповідача сплачувати аліменти, вважає, що позов підлягає задоволенню.\~\~\~ Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 18 липня 2014 року вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання дітей немає. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та обовязки. В сімї відбувалися сварки, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. З відповідачем протягом останніх двох місяців спільно не проживають. Просив не надавати строк на примирення. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно поданої до суду заяви просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись із письмовою заявою позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що зберегти сімю не бажає жоден із подружжя. При таких обставинах зберегти шлюб неможливо. Позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] предявила позов в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 06.02.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Надвірнянського РУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис № 24. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, вчиняє сварки та скандали. На даний час проживають окремо. Крім того, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, дочку [PERSON], [INFO], залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне «Гнатюк» та стягнути з відповідача в її користь судовий збір. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просить їх задоволити в повному обсязі. Справу просить розглянути у її відсутності, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки. Про причини неявки відповідач суд не повідомив. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача, суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати. Неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з позивачем [PERSON] При розірванні шлюбу прізвище позивачу [PERSON] змінити на дошлюбне «Гнатюк». З відповідача слід стягнути судові витрати по справі в користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 105,110,112,113, 160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

18.09.2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 17 лютого 2004 року виконкомом Ширмівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, та пояснила, що на протязі тривалого часу подружнього життя між нею та відповідачем не досягнуто порозуміння. Відмічається відсутність спільних поглядів на життя. Подружні відносини між ними фактично припинені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Спору про місце проживання сина [PERSON], біля матері і поділу майна немає. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

18.09.2017 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 31 жовтня 2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Погребищенського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 51. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина, [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, та пояснила, що на протязі тривалого часу подружнього життя між нею та відповідачем не досягнуто порозуміння. Відмічається відсутність спільних поглядів на життя. Подружні відносини між ними фактично припинені, матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Спору про місце проживання сина [PERSON], біля матері і поділу майна немає. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

18.09.2017 року заявник звернувся із заявою до суду про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], мешканця [INFO] до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2, без його згоди, мотивуючи тим, що останній поступив на стаціонарне лікування з діагнозом легка розумова відсталість внаслідок ендокринопатії з психопатизацією особи, порушенням поведінки та галюцинаторними розладами, є недієздатним і не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав та пояснив суду, що хворий, на даний час, перебуває у такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування у психіатричному закладі в умовах стаціонару. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Представник хворого [PERSON]. надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо госпіталізації [PERSON] Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора , про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12.01.2011 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та йому призначено піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації (ч. 3 ст. 17 Закону). З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 18.09.2017 року вбачається, що враховуючи те, що [PERSON] довгий час страждає на хронічний психічний розлад (легка розумова відсталість), внаслідок чого не спроможний до задоволення своїх основних життєвих потреб, хворий конфліктний, схильний до алкоголізації, не приймає лікування, опозиційно налаштований до опікуна та його сім»ї, періодично відмічаються галюцинаторні розлади, він потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару зі звичайним режимом нагляду. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

18.09.2017 року комунальне підприємство «Деснянське» Чернігівської міської ради (далі позивач) звернулося до суду з позовом про визнання [PERSON] (далі відповідач) такою, що втратила право користування квартирою № 10 в будинку № 36-А по вул. Гетьмана Полуботка в м. Чернігові, з підстав, встановлених статтями 71, 72 Житлового кодексу Української РСР. Позов мотивує тим, що відповідач постійно не проживає в спірній квартирі з часу своєї реєстрації, тобто з лютого 2017 року; вона не здійснює утримання квартири, що призвело до її занедбання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Будучи допитаним в якості свідка показав, що він брав безпосередню участь у складанні 21.08.2017 року двох актів про обстеження квартири [ADDRESS] та про не проживання в ній відповідача; під час зовнішнього обстеження квартири, було встановлено, що квартира знаходиться в занедбаному стані і, що в ній ніхто не проживає; за інформацією, повідомленою сусідами, було документально зафіксовано факт не проживання відповідача в квартирі з часу її реєстрації тобто з лютого 2017 року. Представник третьої особи при вирішенні справи послалася на розсуд суду. Відповідач не зявилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. 25.10.2017 року судом, за згодою представника позивача, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач є балансоутримувачем будинку № 36-А по вул. Гетьмана Полуботка в м. Чернігові, в якому знаходиться квартира № 10 (далі Квартира). За вказаною адресою з 08.02.2017 року зареєстрована відповідач. Актами від 21.04.2017 року та від 25.07.2017 року, складеними мешканцями будинків № 36 і 36-А по вул. Гетьмана Полуботка в м. Чернігові, підтверджується факт не проживання відповідача в Квартирі з 2010 року та перебування Квартири в занедбаному стані (а. с. 5, 6); актами від 21.08.2017 року, складеними працівниками позивача, підтверджується факт постійного не проживання відповідача в Квартирі з часу її реєстрації та занедбаний стан Квартири (а. с. 7-9); факт постійного не проживання відповідача в Квартирі підтверджується і показаннями свідка [PERSON] та скаргою сусідів відповідача, які в сукупності узгоджуються між собою. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу Української РСР (далі Кодекс) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 Кодексу). У звязку з доведеністю факту не проживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад шість місяців, є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування Квартирою з підстав, установлених статтями 71, 72 Кодексу.

Outcome: approved