Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом із матірю, [PERSON], на користь якої з [PERSON] згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2004 року було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 200 гривень щомісяця, до досягнення доньками повноліття. Позивач вказує, що з 2004 року мінімальний розмір аліментів змінився, доньки вже дорослі, на їх забезпечення необхідно більше коштів ніж визначено за рішенням суду чотирнадцять років тому, оскільки з віком збільшилися їх потреби в навчанні та розвитку, заробітної плати позивача не вистачає на утримання дітей. На утриманні відповідача не перебуває інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сімї, діти мешкають разом із позивачем, саме вона несе всі витрати по утриманню житла, є необхідність додаткових коштів для гармонійного розвитку дітей, зокрема для відвідування занять з викладачами. Просить суд збільшити розмір аліментів, який визначений рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2004 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, щомісяця, до повноліття дітей. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила цивільну справу розглянути за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.23). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами згоден та просить справу розглянути без його участі (а.с.16). Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 21 серпня 2018 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Як вбачається з ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Як вбачається з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 265866 від 08 листопада 2001 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського міського управління юстиції та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 075901 від 26 серпня 2003 року, виданого Словянським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції (а.с.4). Згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО № 003848 від 11 травня 2005 року, виданого Словянським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції (а.с.8-9). Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2004 року на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 200 гривень щомісячно, до повноліття дітей (а.с.3). Згідно довідки ТОВ «ЛІРА ЛТД» від 11 червня 2018 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, ст. 182 ч. 2 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Але в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, розяснено, що у новому розмірі аліменти справляються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягувана з відповідача на теперішній час сума аліментів є недостатньою і не може задовольняти потреби дитини, а тому враховуючи діючі положення ст. 182 Сімейного кодексу України щодо мінімального розміру аліментів, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів задовольнити. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже,\~оскільки позивач\~при зверненні\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~аліментів звільнена\~від сплати\~судового збору\~відповідно до\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~враховуючи вимоги\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» та\~ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з відповідача\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави.

Outcome: approved