Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

19.02.2020 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки до відповідача ТОВ «Унірем- Агро Плюс». Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2020 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 03.04.2020 року. 03.04.2020 року відповідачем наданий відзив на позовну заяву. 03.04.2020 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 04.06.2020 року за клопотанням позивача в зв`язку з неявкою представника позивача. 16.04.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 04.06.2020 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 08.09.2020 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 08.09.2020 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно позовних вимог позивач просить: розірвати договір оренди землі, укладений 18 лютого 2010 року між ним та відповідачем площею 5.7399 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер 1221081800:01:059:0470, та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право ( в державному реєстрі) № 21058753 від 14 червня 2017 року вчинений комунальним підприємством «Криничанське бюро технічної інвентаризації» і розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним і відповідачем загальною площею 5.40 га ріллі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області кадастровий номер 1221081800:01:029:0316, шляхом скасування та вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право ( в державному реєстрі) №21058051 від 14 червня 2017 року вчинений комунальним підприємством «Криничанське бюро технічної інвентаризації» Стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 15966 грн. 80 коп., та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в його власності перебувають дві земельні ділянки: - земельна ділянка відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 033306, виданого 15 липня 2002 року на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 185-р від 12 липня 2002 року площею 5.400 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221081800:01:029:0316; - земельна ділянка відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 182028, виданого 18 вересня 2006 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2384 від 29.11.2004 року площею 5.7399 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221081800:01:059:0470. Зазначені земельні ділянки передані ним в оренду відповідачеві на підставі: - договору оренди земельної ділянки № б/н,зареєстрованого 16 лютого 2010 року в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 041011900110 та в подальшому комунальним підприємством «Криничанське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права (в держаному реєстрі прав) за № 21058051 від 14.06.2017 року, строком дії речового права на п`ять років тобто до 14.06.2022 року. - договору оренди земельної ділянки № б/н. укладеного 18 лютого 2010 року та зареєстрованого 04 серпня 2010 року в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 041011900916 та в подальшому комунальним підприємством «Криничанське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права (в держаному реєстрі прав) за № 21058753 від 14.06.2017 року, строком дії речового права на п`ять років тобто до 14.06.2022 року. Відповідно до п. 4 Договору оренди землі відповідач зобов`язувався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати не менше 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки з урахуванням індексації, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки не пізніше 30 листопада кожного року. Додатковою угодою до вказаного договору від 06.02.2015 року змінено процентну ставку з 3% до 5.3% від нормативної грошової оцінки. Згідно витягу з ДЗК про земельну ділянку нормативна грошова оцінка станом на 08.05.2019 року на земельну ділянку з кадастровим номером 1221081800:01:029:0316 складала 153483.04 грн.. та станом на 13.05. 2019 року на земельну ділянку за кадастровим номером 1221081800:01:059:0470 складала 147777.33 грн. Загальна сума нормативної грошової оцінки на вказані земельні ділянки складає 301260.37 грн. відповідно розмір орендної плати в 2019 році повинен складати 15966.80 грн. Однак відповідач свої зобов`язання порушив та станом на 19 лютого 2020 року відповідачем не сплачено жодних грошових коштів, до того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2019 рік позивач від відповідача не отримав. На неодноразові звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договорами оренди останній відповідав відмовою. Заборгованість по орендній платі за використання земельних ділянок складає 15966 грн. 80 коп. У зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати позивач був позбавлений можливості отримання матеріальних благ, на які він розраховував при укладанні договору оренди землі. Крім того за останні три роки відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виплачував позивачу орендну плату. Зазначені обставини свідчать про систематичну несплату орендної плати, що може бути підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, що і стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в матеріалах справи. Також позивач пояснив, що відповідачем йому наданий договір з чистими графами, який відповідач хотів, щоб він підписав, а так як він відмовився від підписання. то йому не виплатили орендну плату. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача ТОВ «Унірем -Агро Плюс» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, свої заперечення обґрунтовувала тим, що з позивачем дійсно укладено два договори оренди земельної ділянки. Укладеними договорами земельної ділянки передбачалась виплата орендної плати 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Ніяких додаткових угод про збільшення орендної плати з 3% до 5.3 % з позивачем не укладалось. Проте не дивлячись на відсутність додаткових угод позивачеві товариством з 2015 року нараховувалась орендна плата в розмірі 5.3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В 2017 році позивачем отримано 5796.24 грн., за одну земельну ділянку та за другим договором видано орендну плату в натуральній формі за бажанням позивача , а саме 1000.00 кг.. пшениці та 1000.00 кг., кукурудзи, розрахунок проведений своєчасно. В 2018 році позивачем отримана орендна плата в розмірі 11592. 48 грн. розрахунок проведено своєчасно та позивачеві виплачена орендна плата в розмірі більшому ніж передбачено умовами укладеного договору. При цьому з нарахованої орендної плати віднімався податок на землю відповідно до умов укладеного договору. За 2019 рік орендна плата до 30.11.2019 року не виплачена, оскільки позивачем не було повідомлено відповідача про платіжні реквізити, на які можна було перерахувати зазначену орендну плату. За отриманням орендної плати відповідач не з`явився. В подальшому позивачем 04.01.2020 року та 04.02.2020 року були направлені заяви про виплату орендної плати, на які відповідачем було надано відповідь про неможливість перерахування орендної плати за в відсутності платіжних реквізитів. В усній формі позивач виявив бажання отримати орендну плату поштовим переказом, що було і здійснено відповідачем. 17.02.2020 року поштовим переказом відправлено орендну плату в розмірі 12853.27 грн., на адресу відповідача. 24.03.2020 року згідно платіжного доручення № 15739 ДД АТ «УКРПОШТА» відповідачем повернена сума в розмірі 12853.27 грн., в зв`язку з відмовою позивача від отримання грошового переказу, таким чином дії позивача свідчать про умисне небажання отримувати орендну плату та спрямовані на розірвання договору оренди земельної ділянки. щодо направлення позивачуві примірника договору оренди земельної ділянки. то даний примірник направлявся позивачеві як зразок з метою отримання пропозицій позивача щодо укладення нового договору оренди земельної ділянки після закінчення терміну дії чинних договорів оренди земельної ділянки. На підставі чого в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши\~зміст позовних\~вимог,\~заслухавши поясння\~ учасників\~розгляду справи,\~ вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що у власності позивача перебувають дві земельні ділянки: - земельна ділянка відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ДП № 033306, виданого 15 липня 2002 року на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 185-р від 12 липня 2002 року площею 5.400 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221081800:01:029:0316; - земельна ділянка відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 182028, виданого 18 вересня 2006 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2384 від 29.11.2004 року площею 5.7399 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221081800:01:059:0470, що підтверджується копіями державних актів про право власності на земельні ділянки . Зазначені вище земельні ділянки передані позивачем в оренду відповідачеві на підставі: - договору оренди земельної ділянки № б/н, зареєстрованого 16 лютого 2010 року в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 041011900110 та в подальшому комунальним підприємством «Криничанське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права (в держаному реєстрі прав) за № 21058051 від 14.06.2017 року. - договору оренди земельної ділянки № б/н. укладеного 18 лютого 2010 року та зареєстрованого 04 червня 2010 року в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 041011900916 та в подальшому комунальним підприємством «Криничанське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права (в держаному реєстрі прав) за № 21058753 від 14.06.2017 року . Відповідно до п. 4 Договорів оренди землі, укладених з позивачем, орендар зобов`язувався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати не менше 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки з урахуванням індексації, визначеної відповідно до законодавства в вартості земельної ділянки не пізніше 30 листопада кожного року. Позивач просить розірвати зазначені вище договори оренди земельної ділянки за підставами систематичної невиплати йому орендної плати протягом 2017-2019 років. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд виходить з наступного. За вимогами ч. 1 ст.13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» - визначено поняття договору оренди землі: Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» - Орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати Згідно з пунктом 4 договору оренди орендна плата встановлена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Кошти перераховуються орендарем на рахунок (рахунок вказується додатково) або сплачується готівкою орендодавцю в строк до 30 листопада щорічно. Позивач посилається на те, що з ним укладалась додаткова угода про збільшення орендної плати з 3% до 5.3% нормативної вартості земельної ділянки, але доказів наявності додаткової угоди суду не надав. Відповідач заперечу укладення з позивачем додаткової угоди про зміну (збільшення) розміру орендної плати. Проте зазначає, що з 2015 року позивачеві в дійсності нараховується орендна плата із розміру 5.3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за вирахуванням земельного податку, відповідно до умов укладеного договору. Таким чином доводи позивача, що йому з 2017 року не доплачувалась орендна плата суд вважає безпідставними, оскільки починаючи з 2015 році позивачеві сплачується орендна плата в розмірі більшому ніж передбачено, укладеними з ним договорами оренди земельної ділянки. Щодо сплати орендної плати за вирахуванням розміру земельного податку то розділом 4 укладених з позивачем договорів оренди земельної ділянки передбачено: «земельний податок за орендовану земельну ділянку сплачується орендарем у встановлений законодавством термін за рахунок орендодавця. Якщо орендар є платником фіксованого сільськогосподарського податку , орендодавець звільняється від сплати податку на землю». Таким чином між сторонами погоджено сплату земельного податку за рахунок орендодавця. Доказів того, що відповідач є платником фіксованого сільськогосподарського податку суду не надано. Відповідно відрахування з розміру нарахованої орендної плати земельного податку відповідачем є правомірним та погоджене сторонами в укладених договорах і не може розцінюватись як сплата орендної плати в меншому розмірі ніж передбачено договором.. З наданих відповідачем доказів встановлено, що в 2017 році позивачеві нарахована орендна плата з відрахуванням земельного податку в сумі 5796.24 грн. за кожну земельну ділянку. Відповідно до наданих відповідачем копій платіжних відомостей позивач [PERSON] , 24.10.2017 року отримав грошові кошти в сумі 5788.19 грн., та по 1000.00 кг. пшениці 04.08.2017 року і 1000.00 кг. кукурудзи 18.09.2017 року, що підтверджується копіями платіжних відомостей. Вартість фуражного зерна складала 4400.00 грн. Таким чином судом встановлено, що в 2017 році з відповідачем проведено розрахунок з орендної плати своєчасно та в повному обсязі і виплата орендної плати здійснена в розмірі більшому, ніж передбачено укладеними договорами оренди земельної ділянки. В 2018 році позивачеві виплачена орендна плата в сумі 11592 грн.48 коп.. за дві земельні ділянки, розрахунок орендної плати здійснений з відрахуванням податку на землю. Розрахунок проведено відповідно до платіжної відомості УН 00000085 від 17.10.2018 року, тобто своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується копією платіжної відомості. Затримку у виплаті орендної плати за 2019 рік відповідач обґрунтовує тим, що відповідач не з`явився для отримання орендної плати та не повідомив реквізити, на які потрібно перераховувати орендну плату. Позивачем не надані докази того, що він з`являвся для отримання орендної плати чи повідомляв відповідачеві реквізити для її перерахування. З наданих відповідачем доказів вбачається 17.02.2020 року відповідачем направлено позивачеві грошовий переказ в сумі 12853.27 грн., що підтверджується списком згрупованих поштових переказів. Проте платіжним дорученням № 15739 від 24.03.2020 року ДД АТ «УКПОШТАА» відповідачеві, ТОВ «Унірем-Агро Плюс», повернено поштовий переказ № 1976 від 17.02.2020 року з позначкою одержувач відмовився від переказу. Таким чином судом встановлено, що в 2019 році позивачеві нарахована орендна плата за дві земельні ділянки направлена з запізненням на два місяці. Але позивач [PERSON] , відмовився від її отримання. Відповідно до чинного законодавства систематичною є несплата орендної плати (більше одного разу). Згідно з п. д ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України систематична несплата орендної плати є підставою для припинення права користування земельною ділянкою та відповідно підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. При цьому систематично ( ч.5 ст. 17 ЗУ «Про плату за землю») є несплата орендної плати протягом пів року. Судом встановлено, що в 2017 та 2018 роках відповідачем обов`язок щодо сплати орендної плати виконувався належним чином, тобто своєчасно та в розмірі навіть більшому ніж встановленому умовами укладених договорів оренди землі. в 2019 році відповідачем була допущена прострочка виконання, але не в строк - пів року. оскільки 17.02.2020 року нарахована орендна плата направлена позивачеві за адресою його проживання. Таким чином відсутня ознака систематичності несплати відповідачем орендної плати. Крім того відповідно до ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України - Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Як вбачається. умовами укладених з позивачем договорів оренди землі встановлено, що орендна плата перераховується на рахунок, який вказується додатково або сплачується готівкою орендодавцю. Позивачем не надано доказів того, що ним повідомлявся відповідачеві рахунок, на який потрібно було перерахувати орендну плату. Зі звернень позивача вбачається, що він лише скаржився щодо несплати орендної плати, але не повідомляв реквізити, на які йому потрібно сплати її. Також позивачем не надано доказів того, що він з`являвся до відповідача з метою отримання орендної плати. але йому в цьому було відмовлено. Відповідачем було виконано покладений на нього обов`язок зі сплати позивачеві орендної плати за 2019 рік у єдино можливий його виконати - шляхом направлення грошового переказу на відому відповідачеві адресу позивача. Але позивач відмовився від отримання грошових коштів. Таким чином сам позивач сприяв тому, що відповідач прострочив виконання покладеного на нього за договорами оренди земельної ділянки обов`язку щодо сплати орендної плати. а від отримання поштового переказу, яким йому перерахована орендна плата відмовився. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договорів оренди земельної ділянки задоволенню не підлягають. Так як судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2522 грн., 40 коп. стягненню з відповідача не підлягають та покладаються на позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed