Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

19 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на те, що з 09 жовтня 2011 року вона уклала шлюб та проживала однією сім'єю з відповідачем по справі, а 26 березня 2015 року шлюб між ними було розірвано Татарбунарським районним судом. Від сумісного проживання мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач на теперішній час проживає окремо від них, не турбується про добробут синів, не забезпечує необхідними речами, ухиляється від батьківських обов'язків по матеріальному забезпеченню дітей. Позивачка з дітьми знаходиться у важкому матеріальному становищі, однак відповідач не бажає щомісячно в добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей, тому остання вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. 16.04.2018 року представник відповідача адвокат [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про оспорювання батьківства та відзив на первісний позов про стягнення аліментів, в якому заперечує батьківство відповідача відносно сина [PERSON], [INFO], згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частки доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позову просить позивачці відмовити. Ухвалою від 17 квітня 2018 року прийнято до провадження зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Зустрічний позов мотивовано тим, що [PERSON] виключає своє батьківство щодо сина [PERSON], оскільки бути батьком вказаної дитини, він не може, в зв'язку з тим, що з відповідачкою, на час ймовірного зачаття дитини, разом не проживали, він перебував в іншому місці та ніяких стосунків із [PERSON] не міг мати. Позивачка за первісним позовом [PERSON] подала до суду заяву про визнання зустрічного позову та заяву про часткову відмову від своїх позовних вимог в частині стягнення аліментів на сина [PERSON], [INFO] та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти лише на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просила суд проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, зустрічний позов підтримано, первісний - визнано частково щодо стягнення аліментів на користь позивачки в розмірі 1\\4 частки щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO]. Крім того, в зв'язку з визнанням зустрічного позову [PERSON], представник позивача за зустрічним позовом адвокат [PERSON] просив не призначати судово-генетичну експертизу з використанням ДНК. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення сторін та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі позивача та представника відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Дослідивши обставини справи та перевіривши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 26.03.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с. 2/. В період шлюбу позивачка за первісним позовом [PERSON] народила двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами серії [NUMBER] та серії [NUMBER] /а.с. 3-4/. В актових записах про народження дітей сторони зазначені матір'ю і батьком. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 583, виданою Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 17 жовтня 2017 року(а.с.5). Відповідно до статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство до досягнення дитиною повноліття, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.6 ст. 136 СК України, до вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати батьківство, пред'являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Згідно цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліменті,в предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Оскільки, предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, то у разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначається, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи безумовне визнання зустрічного позову відповідачем [PERSON], з урахуванням положень ст.82 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, при відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] довів той факт, що він не є біологічним батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Тому, суд приходить до висновку, що зустрічний позов слід задовольнити в повному обсязі. Суд також вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає до задоволення частково, і, з урахуванням часткового визнання позовних вимог відповідачем за первісним позовом [PERSON], обґрунтованим і законним буде стягнення з останнього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача за первісним позовом [PERSON] належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial