Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі ? частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. 20 січня 2016 року дану справу було розглянуто та винесено у ній заочне рішення. 10 лютого 2016 року відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення у даній справі. Так ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 25 березня 2016 року, заочне рішення у справі № 144/306/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, було скасовано та призначено справу до судового розгляду. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги в частині, а саме просить стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. У разі відсутності відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява про відкладення розгляду справи. Мотивує свою заяву тим, що він до кінця листопада 2016 року безпосередньо задіяний до проведення АТО на території Донецької області. Так справу було призначено до судового розгляду на 12 жовтня 2016 року о 15 год. 00 хв. Розгляд справи було відкладено у звязку неявкою з неявкою відповідача. Від нього надійшла заява про відкладення розгляду справи. Справу було відкладено на 02 листопада 2016 року 11 год. 00 хв. 02 листопада 2016 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що він до кінця листопада 2016 року безпосередньо задіяний до проведення АТО на території Донецької області. Однак суд не бере до уваги викладені у клопотанні причини неявки, так як воно подано з метою затягування розгляду справи, оскільки відповідач систематично подає заяви про відкладення, вказуючи причину постійної зайнятості на службі. Також відповідач не позбавлений можливості використати інститут представництва. Отже, у звязку з повторною неявкою, причини якої визнано судом не поважними, в судове засідання відповідача - повідомленого належним чином, суд ухвалив: розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у ній даних чи доказів(ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2000 року до 12 жовтня 2016 року. В сімї народились дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвом про їх народження(а.с. 6-7). Діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою № 588 від 14.12.2015(а.с. 9), знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач має постійний дохід та є працездатною особою, що підтверджується довідкою про те що він перебуває на військовій службі № 1462 від 28.08.2015, довідкою № 134 від 14 серпня 2016 року(а.с. 27). Інформації щодо стану здоровя чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків відповідач не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку(доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дітей на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоровя, являються матеріально малозабезпеченими(а.с. 8), відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоровя, є працездатний, має постійний дохід, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1531 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не надав обґрунтованих заперечень щодо відсутності можливості сплачувати аліменти, а тому розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/3 частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Судові витрати компенсувати за рахунок держави так як позивач та відповідач звільнені від оплати судових витрат, згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial