Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

17 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 241 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюб з відповідачем фактично розпався. Причиною тому стала неправильна поведінка відповідача, який постійно невдоволений позивачем, придирається до неї по всіх навіть дріб'язкових питаннях, вчиняє сварки, скандали у присутності дітей. Таке відношення батька до матері негативно впливає на виховання дітей. До того ж відповідач матеріально не забезпечує сім'ю. Такі стосунки між ними тривають декілька років, в результаті чого між ними виникло відчуження і навіть неприязні стосунки. Подружніх стосунків не підтримують. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, примирення не можливе, оскільки буде суперечити її інтересам та інтересам їх дітей. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Ухвалою від 14.09.2018 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк на примирення терміном 2 місяці, провадження у справі зупинено. Ухвалою від 13 листопада 2018 року провадження у справі поновлено. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на наявність кредитних зобов'язань та поганий стан здоров'я (являється інвалідом І групи). Заслухавши сторони, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно п. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 25.11.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, про що 25 листопада 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 241 (а.с. 5). Від вказаного шлюбу останні мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6), та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейний відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сім'ї за бажанням відповідача буде нічим іншим, як примушуванням позивача до збереження шлюбних відносин. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Outcome: approved