Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

19.05.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 8771,12 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості без номера 22.03.2013 року. [PERSON] ознайомлена та погодилася з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, що підтверджується її підписом у заяві та відповідає вимогам ч.1 ст.634 ЦК України щодо умов договору приєднання. Пунктом 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості. [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. Станом на 19.04.2016 року виникла заборгованість [PERSON] перед позивачем в розмірі 23747,34 грн., з яких: 8771,13 грн. заборгованість за кредитом, 4933,75 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 5871,56 грн. заборгованість за пенею та комісією, 4170,90 грн. штраф за п.2.2. Генеральної угоди. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 23747,34 грн. за кредитним договором без номера від 22.03.2013 року та судові витрати в сумі 1378 грн. 20.09.2016 року позивач подав до суду заяву про заміну неналежного відповідача та уточнену позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 20.09.2016 року замінено померлого відповідача [PERSON] правонаступником спадкоємцем, котрий прийняв спадщину: [PERSON] (а.с.104). В обґрунтування уточненого позову позивач зазначив, що, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номера від 22.03.2013 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8771,12 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості. 02.02.2014 року позичальник [PERSON] померла. Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини в строк з 02.02.2014 року по 02.08.2014 року. Разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини проживала спадкоємець [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідач [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі і кредитні зобовязання померлого позичальника [PERSON] Спадкування обовязків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки відповідачка не відмовилася від спадщини на протязі шести місяців від дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Станом на дату смерті позичальника [PERSON] її заборгованість перед банком за кредитним договором без номера від 22.03.2013 року становить 10165,73 грн., з яких 8771,13 грн. заборгованість за кредитом; 1394, 60 грн. заборгованість за відсотками. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 10165,73 грн. за кредитним договором без номера від 22.03.2013 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зявився, але відповідно до клопотання, що надійшло електронною поштою на електронну адресу Шаргородського районного суду 03.10.2016 року, просить розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.107). Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» визнала, не заперечувала щодо задоволення позову. Суду пояснила, що померла [PERSON] була її матірю. Їй достовірно відомо, що її матір [PERSON], яка працювала санітаркою в Шаргородський ЦРЛ, на пропозицію старшої медсестри терапевтичного відділення для останньої отримала кредит у Приватбанку на своє імя в сумі понад 8000 грн. приблизно о 2005 році. Отримані кошти її матір [PERSON] передала старшій медсестрі терапевтичного відділення Шаргородської ЦРЛ на вимогу останньої, за що отримала 2000 грн. При цьому старша медсестра терапевтичного відділення Шаргородської ЦРЛ запевнила матір про те, що сплачуватиме за неї відсотки за користування кредитом та поступово погасить заборгованість. Про те, що заборгованість за кредитом, відповідно до умов договору , не погашається, її матір [PERSON] дізналася у 2013 році, у звязку із чим звернулася в Приватбанк з метою реструктуризації боргу, яка була зроблена. Після цього [PERSON] почала розшукувати особу, для якої взяла кредит, проте, виявилося, що остання звільнилася з роботи в Шаргородський ЦРЛ і виїхала з місця проживання, тобто із с. Гибалівка Шаргородського району, у невідомому напрямку на заробітки. У 2014 році її матір [PERSON] після важкої хвороби померла. На час смерті матері вона проживала з нею у одному будинку на вул. Пролетарська, 6, в м. Шаргород, та прийняла спадщину, оскільки не заявляла в межах шестимісячного строку про відмову від спадщини. Спадщина складається із житлового будинку №6 по вул. Пролетарська в м. Шаргород, який придбав за договором купівлі-продажу її батько [PERSON], котрий помер у 2012 році і спадщину після котрого прийняла дружина останнього, а її матір [PERSON] Матір спадщини після смерті батька не оформила. Вона, прийнявши спадщину після смерті [PERSON], також її не оформила, так як має рідних, які також можуть претендувати на спадщину. Знаючи про наявність у матері [PERSON] боргу перед Приватбанком за кредитним договором, після смерті останньої вона не повідомила в банк, так як вважала, що із смертю матері борг автоматично спишеться. Сплатити борг матері [PERSON] перед Приватбанком, як спадкоємець останньої, шляхом одноразового платежу, вона не може, так як не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також сама має заборгованість по кредитному договору в Приватбанку на суму понад 2000 грн. Просить врахувати вказані обставини при винесенні судового рішення. Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 22.03.2013 року договору кредиту без номера між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], що складається із Анкети-Заяви на отримання кредитної карти від 22.12.2005 року, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 22.03.2013 року, Умов і правил ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надання банківських послуг, Тарифів банку (а.с.5, 6, 7-30). Судом встановлено факт укладення 22.03.2013 року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обовязків по кредитних договорах №SAMDN44000028683626 від 29.07.2009 року (Договір 1), №SAMDN22000004900765 від 13.12.2005 року (Договір 2), а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. Так, згідно п.п.1.1.2 та 1.2.2 п.1 «Реструктуризація заборгованості» Угоди від 22.03.2013 року, заборгованість по Договору 1 з моменту підписання Генеральної угоди становить 678,18 грн., а по Договору 2 8774,95 грн. (а.с.6). Дата кінцевого погашення заборгованості за вище вказаними договорами 31.03.2015 року (п.п.1.1.3, 1.2.3 п.1 Генеральної Угоди). Згідно п.п.2.1. п.2 «Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт», банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 8771,13 грн. на строк 24 місяці, з 22.03.2013 року по 31.03.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти для погашення заборгованості в сумі 438,91 грн. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше ніж 31.03.2015 року. Заборгованість по кредиту з 32-го дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 4170,9 грн. (п.п.2.2 п.2 Генеральної Угоди). При порушенні позичальником обовязків по погашенню кредиту, останній сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочки ( п.п.2.8 п.2 Генеральної Угоди). Пунктом 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що якщо протягом 12 місяців з моменту підписання договору ні одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.2.5 Умов і правил передбачено, що клієнт банку зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг, за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує клієнту проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році. При порушенні відповідачем строків платежів більше, ніж на 30 днів, останній, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Також, п.2.1.1.12.6.1 Умов і правил передбачено нарахування пені, що складається із: базової процентної ставки за договором / 30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п.2.1.1.12.9 Умов і Правил, боржник доручає списувати з будь якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до п.1.1.2.4 Умов та правил, при незгоді із зміною Правил та/або Тарифів, позичальник зобовязується звернутися в банк для розірвання договору та погасити виниклу заборгованість. На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), відповідач зобовязаний оплатити винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.1.1.2.7 Умов та правил. [PERSON] порушено умови договору кредиту від 22.03.2013 року в частині внесення необхідних щомісячних платежів по кредиту, відсотках та інших витратах. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] не проводила щомісячно сплати по погашенню заборгованості по кредиту та по процентах за користування кредитними коштами (а.с.4), у звязку із чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 23747,34 грн. за кредитним договором без номера від 22.03.2013 року та судових витрат. 20.05.2016 року провадження у справі відкрито (а.с.44). Після відкриття провадження у справі встановлено, що відповідач [PERSON] померла, що підтверджується повідомленням Адресно-довідкового бюро від 24.05.2016 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 27.05.2016 року (а.с.46, 49-50). Відповідно до довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 05.07.2016 року за №376, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] з останньою проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.71). Вказаний факт не заперечується [PERSON] у судовому засіданні, тому, в силу вимог ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Враховуючи, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована зі своєю матірю [PERSON] на день смерті останньої, то, в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, є спадкоємцем, який прийняв спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї. Як вбачається із домової книги, [PERSON], що є належним відповідачем у цій цивільній справі відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 20.09.2016 року (а.с.104), проживає та зареєстрована в будинку за №6 по вул. Пролетарській в м. Шаргород Вінницької області, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.1983 року належить батькові останньої [PERSON], котрий помер у 2012 році, спадщину після смерті якого прийняла, але не оформила дружина [PERSON], яка померла 02.02.2014 року, спадщину після котрої прийняла, але не оформила донька останньої [PERSON] (а.с.72-78). Таким чином, спадщина після смерті [PERSON] складається із житлового будинку за №6 по вул. Пролетарській в м. Шаргород Вінницької області. Вказані обставини визнаються відповідачкою [PERSON] у судовому засіданні, тому, в силу вимог ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст.4 ЦПК України). Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про стягнення заборгованості за договором. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту та стягнення боргу за договором кредиту із спадкоємців боржника, що регулюються ЦК України. Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку із цим не може бути виконане іншою особою (ч.1 ст.608 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо ім. відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч.ч.1, 2 ст.1281 ЦК України). Спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч.ч.1, 2 ст.1282 ЦК України). Оскільки позичальник [PERSON] допустила невиконання умов договору і не повертала кредит та проценти за користування кредитом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у звязку із чим виникла заборгованість в сумі 10165,73 грн., з яких: 8771,13 грн. заборгованість за кредитом; 1394,60 грн. заборгованість за відсотками, відповідно до розрахунку (а.с.98) а після смерті останньої спадщину прийняла, але не оформила спадкоємець відповідачка [PERSON], яка не погасила заборгованість спадкодавця перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором кредиту, то права позивача на виконання умов договору порушено і підлягають судовому захисту. Заперечень щодо розрахунків заборгованості, проведених позивачем, відповідачка [PERSON] не має. Відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1378 грн. (а.с.1).

Outcome: approved