Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

17 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в послідуючому уточнила та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісяця, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що від спільного проживання сторони у справі мають сина, 2010 року народження, котрий на час розгляду справи у суді є малолітнім, мешкає за адресою проживання матері. [PERSON] є батьком дитини, але матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на її утримання не надає, має 3 групу інвалідності, працює і за станом здоров'я спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісяця, інших утриманців не має. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв Позивач уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн / ас 19-20 /. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях Цивільного кодексу України / надалі -ЦК України/, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання виконання обов'язку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України /далі - СК України/. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин суд встановив, що [PERSON] записаний батьком [PERSON], [INFO], актовий запис за № 40 від 18.06.2010, котрий зареєстрований за проживанням матері [PERSON]/копія ас 5, ас 6/. Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 181,182, (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017), 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить з 01.05.2017 - 1777 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років років станом на день розгляду справи у суді - не менше 888,50 грн / 50 % від 1777 грн /. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для неприйняття визнання відповідачем позову Суд не вбачає. Отже, оскільки дитина сторін проживає разом з позивачем і потребує коштів на утримання, [PERSON] записаний її батьком, суд знаходить, що з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн до досягнення нею повноліття, щомісяця. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову з 17 травня 2017 року. Згідно до статті 367 ЦПК допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача 640 грн в дохід Державного бюджету України.

Outcome: approved