Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

18 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 березня 2005 року на імя його батька [PERSON] рішенням Камянської сільської ради № 06 від 26 грудня 2002 року було видано державні акти на земельні ділянки розміром 0,25 га та 0,0124 га, що розташовані в межах с. Жовтень (після зміни назви Сонячне) Камянської сільської ради. Після смерті батька, який помер 17 травня 2008 року, спадщину прийняла його мати [PERSON]. За життя остання не оформила на своє імя державні акти на спірні земельні ділянки. 18 жовтня 2011 року [PERSON] померла. Звернувшись до нотаріуса, він одержав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені вище земельні ділянки в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавиці. Посилаючись на викладені обставини, просив визнати за ним право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Представник позивача та відповідач надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивача, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідач вказав, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. 23 березня 2005 року на підставі рішення Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області IV сесії 24 скликання № 06 від 26 грудня 2002 рокуна імя [PERSON] було видано державні акти на право власності на земельну ділянки площею 0,2500 га, за цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та на земельну ділянки площею 0,0124 га, за цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, що розташовані в межах с. Сонячне (Жовтень) Камянської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 9, 10). 24 грудня 2008 року [PERSON] було отримано свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 17 травня 2008 року (а. с. 11, 12). 18 жовтня 2011 року, не оформивши на своє імя правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 143789 від 19 жовтня 2011 року (а. с. 8). Згідно з повідомленням Другої очаківської державної нотаріальної контори № 1332/01-09 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45724831 від 09 листопада 2016 року, наданих на запит суду, вбачається що за заявою позивача про прийняття спадщини заведено спадкову справу після [PERSON], яка померла 18 жовтня 2011 року. 12 жовтня 2016 року нотаріусом позивачеві [PERSON]В було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавиці (а. с. 13, 14). З розяснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України випливає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши викладені обставини, суд дійшов висновку, що [PERSON] отримала у спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] спірні земельні ділянки, однак не оформила державні акти на своє імя, іншого шляху реалізувати своє право власності у позивача немає; обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на земельні ділянки неправомірно, або, що на них, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Таким чином позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved