overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

19.09.2019 [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У підготовчому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на задоволенні; відповідач позов визнав. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 21.10.2011, при цьому мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження (а.с. 3, 4). Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Як випливає з позовної заяви і пояснень сторін, з травня 2018 року сторони проживають окремо. Подружжя припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з частиною третьою статті 106 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

19.09.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) аліментів на особисте утримання позивача, в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), починаючи від дня пред`явлення позову і довічно. В обґрунтування позову вказує, що є особою похилого віку, при цьому отримує пенсію, якої не вистачає на задоволення елементарних життєвих потреб. Перебуваючи на межі бідності вимушена позичати кошти у знайомих, просити в них продукти харчування та одяг. Водночас, повнолітній син не надає їй матеріальної допомоги, що змусило звернутися до суду з цим позовом. У судовому засідання позивач пред`явлений позов підтримала та наполягала на задоволенні. Відповідач не з`явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому зазначив про визнання позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач народилася [INFO] , є особою похилого віку і має дохід, що складається лише з пенсії, яка не задовольняє її елементарних життєвих потреб. Відповідач, який народився в 1980 році, є сином позивача. Відповідно до частини першої статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Враховуючи викладене і правову позицію відповідача, який позов визнав, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

19.09.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 32639 грн 20 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 23.09.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.10.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі станом на 01.09.2019 в розмірі 32639 грн 20 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді маляра. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.09.2019 становить 32639 грн 20 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 30.09.2019 № 466/190. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

19.09.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 8127 грн 35 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 23.09.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.10.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі станом на 01.09.2019 в розмірі 8127 грн 35 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача на посаді інспектора ВОХОР. 14.01.2019 її звільнено з роботи за угодою сторін. Відповідно до положень статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.09.2019 становить 8127 грн 35 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 30.09.2019 № 466/190. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

19.09.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Одночасно просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . 02.01.2020 позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила, після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 20.05.2020 позов [PERSON] задоволено, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 17 вересня 2011 року у Наконечнянській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №8, однак вимоги позивача, щодо зміни їй прізвища судом не було вирішено. 15.07.2020 позивач [PERSON] подала заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якому зазначити, що після розірвання шлюбу їй залишається дошлюбне прізвище [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, 3, 4, 5 ст.270 ЦПК України суд заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Оскільки, під час призначення розгляду заяви щодо винесення додаткового рішення, вирішено проводити такий у відсутності сторін то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2011 слідує, що дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Враховуючи, що судом при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо зміни прізвища позивача, яке остання просила змінити , тому суд вважає, що заява [PERSON] про винесення додаткового рішення є підставною та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

19.09.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 липня 2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого в народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони мають діаметрально протилежні погляду на шлюб та сім`ю, станом на сьогоднішній день проживають окремо, спільне господарство не ведуть. У підготовче засідання сторони не з`явились, подали заяви, відповідно до яких просили розглядати справу без їх участі. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, просить судові витрати стягнути з позивача, після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище - [PERSON] . Дослідивши подані заяви, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 11 липня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №268, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 06 жовтня 2015 року (а.с.6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.7). Сторони визнали, що проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують та згідно з їх заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з цим клопотання відповідачки слід визнати обґрунтованим та після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.6). Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що вимоги щодо стягнення судових витрат з відповідача позивач не заявляє, та з урахуванням визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

19.09.2019 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У підготовче засідання сторони не з`явилися, при цьому відповідач подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності та повідомила про визнання позову. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 04.03.2000, при цьому мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , 2011 року народження. Як випливає з позовної заяви, внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї; у 2014 році сторони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

19.09.2019 позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклав шлюб 16.09.2011, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1243. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися через несумісність характерів, шлюбні відносини фактично припинені, а подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим . Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 19.09.2019 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 10.10.2019 в справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явивився, до суду подав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з якої вбачається, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення останніх. Також, просить розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 16.09.2011, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1243. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

19.09.2019 р. до суду заявлено позов, в якому позивач просить визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] та [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті яких відкрилася спадщина, зокрема, у виді 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , після смерті кожного у виді 1/3 частини вказаного житлового будинку, він є спадкоємцем цієї спадщини за законом, у визначений строк [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття цієї спадщини, однак в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану нерухомість не може нотаріально оформити спадщину. Позивач в судове засідання не з`явився, письмово вимоги позову підтримав, справу просив розглядати без нього (а.с.25). Представник Губницької сільської ради Гайсинського району в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав, справу просив розглянути без нього (а.с. 27). З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [INFO] помер його батько [PERSON] та [INFO] померла його мати [PERSON] і після їх смерті відкрилася спадщина, зокрема, у виді 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , після смерті кожного у виді 1/3 частини вказаного житлового будинку, [PERSON] є спадкоємцем цієї спадщини за законом, у визначений строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття цієї спадщини, однак в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану нерухомість не може нотаріально оформити спадщину. Вказані правовідносини регулюються: - ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] як спадкоємець за законом спадкового майна після смерті [INFO] його батька [PERSON] та [INFO] його матері [PERSON] 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , після смерті кожного у виді 1/3 частини вказаного житлового будинку не може нотаріально оформити своє спадкове право в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану нерухомість, то суд визнає за необхідне позов задовільнити, визнати за позивачем право приватної власності вказаної нерухомості в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

19.09.2019 р. до суду заявлено позов, у якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов`язку надавати щомісячне утримання їх спільній неповнолітній дитині, хоча має таку можливість є підсобним робітником в Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» м.Ладижин Тростянецького району Вінницької області. 27.11.2019 р. позивачка надала до суду заяву в якій змінила розмір позовних вимог, просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до його повноліття, просила справу розглянути у її відсутність, змінені позовні вимоги задовільнити в повному обсязі (а.с. 19). Відповідач до суду не з`явився, письмово змінені вимоги позову визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 20). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , але добровільно не виконує свого законного обов`язку надавати щомісячне утримання неповнолітній дитині, хоча має таку можливість є підсобним робітником в Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» м.Ладижин Тростянецького району Вінницької області. Зазначені правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом частці від їх доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обов`язку надавати щомісячне утримання неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , то задля захисту законних інтересів дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видій його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , необхідно стягувати щомісячно з відповідача починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини, - в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

19.09.2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 22136 грн. 32 коп.. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує його право на належну оплату праці. Ухвалою суду від 20.09.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 07.10.2019 року на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працює у відповідача на посаді інженера-програміста. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка становить 22136 грн. 32 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 30.09.2019 за № 466/190. Таким чином, пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved