Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

19 грудня 2016 року представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № K2W3RH80714344 від 30.12.2012 року, яка станом на 25.10.2016 року становить 14 458,55 грн. та складається з: заборгованості за кредитом - 4598,71 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5,16 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом -1165,69 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 7524,58 грн., а також штрафів відповідно до п.2.4.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг - 500 грн. фіксована частина, 664,71 грн. - процентна складова. В обґрунтування позову зазначили, що 30.12.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № K2W3RH80714344, за яким позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8260,20 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за договором банк виконав, натомість відповідач покладені на нього умовами договору обов'язки не виконує, в результаті чого станом на 25.10.2016 року має заборгованість у загальному розмірі 14458,85 грн., яку представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] та вирішити питання стосовно розподілу судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, у контексті ст. 74 ЦПК України, повідомлений належним чином про, що свідчить реєстр поштового відправлення з якого вбачається відправлення відповідачу копії позовної заяви та ухвали суду про відкриття провадження у справі, за його місцем реєстрації відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 45/16, про причини неявки суд не повідомив. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № K2W3RH80714344. Шляхом підписання Заяви позичальника [PERSON] погодився із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту та Тарифами, які у сукупності і складають кредитний договір. (а.с.6) Згідно п. 2 заяви позичальника Банк надав а відповідач отримав а строковий кредит в сумі 8260,20 грн. строком на 36 місяці по 29.12.2015 року включно за відсотковою ставкою 0,12 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту на споживчі цілі - на купівлю комп'ютерної техніки вартістю 7999 грн. та для оплати комісії банку та компанії. В свою чергу, [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним на умовах та в строки, обумовлені сторонами, а саме: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «24» по «28» число кожного місяця позичальник зобов'язаний надавати банку щомісячний платіж (ануїтетний) в сумі 229,88 грн., з 29.09.2013 у сумі 362,04 грн. для погашення заборгованості за кредитом, для погашення заборгованості за кредитом, яка включає заборгованість за кредитом, відсотки, комісію та інші витрати згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (а.с.5-зворот). Пунктом 2.4.3.2 Умов передбачено узгоджений сторонами наступний порядок зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості: 1) відшкодування збитків/витрат банку згідно п.2.4.2.2.11, 2.4.2.3.8 Умов; 2) прострочена комісія по кредиту; 3) прострочена винагорода; 4) прострочені відсотки за користування кредитом; 5) простроченої заборгованості за кредитом; частина суми, що залишилась, направляється на погашення заборгованості по кредиту, та в порядку черговості - комісії, винагороди, відсотків, кредиту. Відповідно до заяви позичальника та п.2.4.5.1 Умов, у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитом, він сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 0,15% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Крім того, у випадку порушення позичальником строку платежів більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п.2.4.5.5 Умов, а.с.13- зворот). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за кредитним договором № K2W3RH80714344 від 30.12.2012 року виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі на споживчі цілі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. В порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав, в результаті чого станом на 25.10.2016 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 14458,85 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом - 4598,71 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5,16 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом -1165,69 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань - 7524,58 грн., а також штрафів відповідно до п.2.4.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг - 500 грн. фіксована частина, 664,71 грн. - процентна складова. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Право кредитора, в даному випадку, вимагати від боржника повернення боргу за кредитним договором. Таким чином вимоги позивача в частині стягнення відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафу. Враховуючи зазначене, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] становить 13 294,14 грн. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 1378,00 грн. у вигляді сплаченого судового збору також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: partial