Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

18 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», в якому просила зобов`язати відповідача відкоригувати індивідуальні дані щодо її заробітної плати помісячно і сплачені з неї внески за 2002-2006 роки для Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2005 року у цивільній справі № 2-173/05 її було поновлено на роботі на посаді інженера-метролога ЦЕЗ № 9 міста Новомосковськ Дніпропетровської області у Відкритому акціонерному товаристві «Укртелеком» - 0,9 одиниці та стягнуто з відповідача різницю у заробітній платі в сумі 24451,49 грн., розрахунок якого проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. На виконання зазначеного рішення відповідач сплатив стягнуті судовим рішенням кошти заробітної плати, в той же час, у 2019 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за призначенням пенсії, але їй було повідомлено про те, що відповідачем, як страхувальником, при виконанні рішення суду не було проведено утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, серед яких мав бути єдиний соціальний внесок. Управління ПФУ не має права самостійно визначати інший розмір внесків. Звернувшись до відповідача, як до страхувальника, з вимогою щодо коригування її індивідуальних даних за 2002-2006 роки, їй було повідомлено, що податки, передбачені законодавством України, в тому числі, і на обов`язкове пенсійне страхування, підлягають обов`язковому утриманню саме з неї. Відповідач у своєму відзиві позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2005 року у цивільній справі № 2-173/05 стягнуто з ПАТ «Укртелеком» різницю у заробітній платі в сумі 24451,49 грн., розрахунок якого проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, а тому обов`язок по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цієї суми належить позивачу. Що стосується припису ГПФУ, з приводу ініційованої позивачем перевірки, то такі відносини страхувальника та органу ПФУ підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також ПАТ «Укртелеком» просили застосувати строк позовної давності, тому як [PERSON] з приводу коригування сплати обов`язкових платежів з її заробітної плати зверталася неодноразово до судів, рішеннями судів їй було відмовлено у задоволенні позовів, у зв`язку з чим, немає підстав вважати, що вона дізналася про порушене право, за захистом якого звернулася з цим позовом у 2019 році. А тому, вимоги позивача в є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У своїх письмових поясненнях третьої особи ГУПФУ в Дніпропетровській області посилалося на те, що виключно Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI визначається порядок та умови нарахування, обчислення, сплати страхових внесків, стягнення заборгованості по цих внесках. Органи ПФ ведуть персоніфікований облік, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб на підставі звітних документів, наданих роботодавцями та іншими, за відповідні звітні роки. Відповідальним за правильність і достовірність заповнення та подання звіту є страхувальник, тобто відповідач у справі. Просили прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. 18 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про відновлення становища, що існувало до порушення. Ухвалою судді Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 01липня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, було вказано, які саме порушення допущені та позивачу було надано строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання ухвали. На виконання зазначеної ухвали 12.07.2019 року позивачем подано виправлену позовну заяву. 22 липня 2019 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська справа передана до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за підсудністю відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України. 04 вересня 2019 року справа отримана Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області. 06 вересня 2019 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрите спрощене позовне провадження у зазначеній справі з повідомленням викликом сторін. 05 листопада 2019 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подані письмові пояснення третьої особи щодо позову. 06 листопада 2019 року ПАТ «Укртелеком» поданий відзив на позов. 07 листопада 2019 року [PERSON] подана відповідь на відзив. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві. В останнє судове засідання усі учасники справи не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи зі їх відсутності на підставі поданих ними заяв по суті. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, заяву про застосування строку позовної давності, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Обставини, встановлені судом. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2005 року у цивільній справі № 2-173/05 її було поновлено на роботі на посаді інженера-метролога ЦЕЗ №9 місто Новомосковськ Дніпропетровської області у відкритому акціонерному товаристві «Укртелеком» - 0,9 одиниці та стягнуто з відповідача різницю у заробітній платі в сумі 24451,49 грн, розрахунок якого проведений судом без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів (т. 1 а.с. 14-17. На виконання вказаного рішення відповідач сплатив, згідно копії платіжного доручення №В4-1 від 15.08.2006 року Дніпропетровська філія ВАТ «Укртелеком», згідно виконавчого листа № 2-173 від 05.06.2006 року перерахувало на розрахунковий рахунок Державної виконавчої служби у Кіровському районі м.Дніпропетровська 24451,49 грн. (т. 1 а.с. 82). Відповідно до розпорядження № 654 від 01 вересня 2006 року зазначені вище кошти в сумі 24451,49 грн. перераховані на рахунок [PERSON] (т. 1 а.с. 85). В подальшому позивач [PERSON] звернулася до органів Пенсійного фонду з заявою про призначення їй пенсії за віком, а також стосовно корегування пенсійних внесків за рішенням суду. В той же час, відповіддю за № 4184/Г-09 від 29 травня 2019 року [PERSON] було повідомлено про неможливість зробити коригування органом Пенсійного фонду, у зв`язку з тим, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення та подання звіту є страхувальник, яким за період 2002-2006 роки стосовно [PERSON] є ДД ВАТ «Укртелеком», яке надало інформацію щодо сум заробітної плати (доходу) позивача, яка відображена в місяці нарахування в межах максимальної величини, що встановлюється законодавством про розмір страхових внесків (т. 1 а.с. 11-12). Згідно відомостей про нарахування заробітної плати (доходу) по застрахованій особі [PERSON] за період 2002-2006 роки Дніпропетровська філія ПАТ «Укртелеком» надала відомості по фактично сплаченим сумам позивачу щомісячно, в тому числі у вересні 2006 року надані відомості щодо перерахування їй 24801,02 грн., з яких враховується до пенсії сума 4960 грн. (т. 1 а.с. 158-159). У відповідності до ч.8 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (редакція закону, що діяла на момент виконання рішення суду) у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу. На підставі п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. П.171.1 ст.171 Податкового кодексу України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці. У відповідності п.1 ч.1 ст.7 цього Закону для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Згідно ч.2 ст.7 зазначеного Закону для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована. Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Статтями 14, 15 цього закону передбачено, що страхувальниками та платниками страхових внесків до солідарної системи за застрахованих осіб є роботодавці. Пунктом 3 ч.1 ст. 16 цього Закону встановлено, що застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплатити страхові внески, у тому числі в судовому порядку. При нарахування страхових внесків за минулі періоди застосовується розмір страхового внеску, що діяв на день нарахування виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 3 ст. 20 ). Порядок нарахування та сплати страхових внесків визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі - Інструкція). Згідно із підпунктом 5.1.1. пункту 15.1. розділу 5 Інструкції, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, обчислення страхових внесків здійснюється щомісячно на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), виходячи з розміру страхового внеску, що діє на день нарахування виплат (доходу). Суд не приймає до уваги посилання відповідача на чисельні рішення судів, після ухвалення рішення у справі № 2-173/05 від 27 грудня 2005 року, тому як предметом їх розгляду були інші спірні правовідносини. Враховуючи встановлені судом обставини та наведені вище положення законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач, як податковий агент, при виконанні рішення суду та нарахуванні і виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу був зобов`язаний нарахувати та утримати внески й податки з доходу позивача (стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу). Невиконання вказаного обов`язку відповідачем, призвело до невідображення в системі персоніфікованого обліку відомостей про період роботи позивача на підприємстві в період вимушеного прогулу та відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не врахування органами Пенсійного фонду страхових внесків позивача, що є передумовою для розрахунку розміру пенсії. Тобто в судовому засіданні встановлено, що такими діями відповідача були порушені права та інтереси позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного. Статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів. Так, у частині першій зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Разом з тим, у частині другій цієї статті зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Проаналізувавши зміст ч. 2 ст. 233 КЗпП України слід дійти висновку про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 26.10.2016 року у справі № 6-1395цс16. А тому до спірних правовідносин не застосовується строк позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, належності обраного позивачем способу захисту порушеного права. В зв`язку з цим, позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити та зобов`язати відповідача провести нарахування та сплату єдиного внеску на заробітну плату в сумі 24451,49 грн. що була стягнута за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-173/05 від 27 грудня 2005 року, за період 2002-2005 роки щомісячно, та надати відповідні відкориговані відомості до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, а саме з ПАТ «Укртелеком» підлягає стягненню сума судового збору в дохід держави в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved