Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

19 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 101064,64 гривень на його користь. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням суду від 29.03.2006 року було стягнуто з відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 18000,00грн., 3% річних у розмірі 381,70грн., а усього 18381,70грн. 03.05.2006 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача суми боргу, 3% річний, але на сьогоднішній час [PERSON] не погасив заборгованість у повному розмірі. Станом на 13.12.2019 року підлягає стягненню заборгованість в частині процентів, інфляційних витрат та 3% річних. Просить стягнути з відповідача на свою користь проценти за користування грошовими коштами, індекс інфляції, три відсотки річних від простроченої суми за весь період прострочки повернення боргу, а всього у розмірі 101064,24 гривень. Представник позивача надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв`язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно розписки щодо займу-позики від 27 серпня 2004 року, [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 18000 гривень, які зобов`язалася повернути у строк до 01.02.2005 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики у загальному розмірі 18381,70 гривень. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Таким чином, відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню суми боргу, у зв`язку з чим з нього підлягають стягненню проценти за користування грошовими коштами у розмірі 26630,21 гривень, сума інфляції у розмірі 67435,03 гривень, три проценти річних у розмірі 6999,00 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 536, 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved