Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

19.08.2015 року [PERSON] подала позов проти [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків послуг. Зазначає, що у червні 2014 року звернулася по рекламі на консультацію до косметолога [PERSON], з метою отримання косметичних послуг. Відповідач порекомендувала їй провести процедуру біоревіталізації та введення філерів, запевнивши, що вона є кваліфікованим лікарем-дерматологом, має диплом ТОВ «Естетік Сервіс», що знаходиться у м. Києві на вул. Шота Руставелі, 4/оф. 4, де проходила навчання та замовляє і купує препарати, зіславшись на репутацію даної організації. Вказує, що відповідач першу процедуру проводила в себе вдома, не дотримуючись вимог та стандартів здійснення медичного втручання та санітарного стану приміщення. Відразу після першого ін'єкційного втручання, вона звернулась до відповідача з тим, що результату, про який її запевняла косметолог, повністю не виявилося, що було підтверджено останньою. Окрім того, відповідач запевнила її що вона нездорова, а тому проведеної процедури недостатньо і запропонувала їй повторно провести процедуру в орендованому нею приміщенню санаторія-профілакторія ВНУ ім. Л. Українки, що на вул. Ярощука, 30, не дотримавшись терміну проведення повторного втручання, знову ввела вищевказані ін'єкції, що не призвело до позитивного результату. Так, як після повторної процедури в неї на обличчі з'явились великі гематоми та набряки, вона звернулась в салон краси «Казка», де спеціалістом даного закладу її було оглянуто та надано висновок про відсутність результату процедури та філерів. За надані відповідачем послуги нею було сплачено кошти у розмірі 3500 грн., однак відповідач за неякісно надані послуги відмовилась повернути вказані кошти. Після відмови відповідача повернути їй кошти вона звернулась до ТОВ «Естетік Сервіс», яке повідомило її, що відповідачем не було правильно підібрано препарати, вони не відповідали її потребам та вікові, невірно підібрано дози, а сама процедура виконана неправильно, що і спричинило негативні наслідки. Оскільки процедури не дали ніякого результату, окрім спотворення зовнішнього вигляду, вона змушена була провести все літо в домашніх умовах та позбулась заробітку і відпочинку, зазнавши психічних (нервових) розладів, фізичного болю, моральних страждань, що виникли в результаті косметологічного втручання, і змушена була звернутись до лікарів та додатково купувати медичні препарати, для усунення цих наслідків, у зв'язку із цим вважає, що їй завдано моральну шкоду. Просить стягнути із [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 3500 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Додатково суду пояснили, що медична послуга (медична допомога), яка була надана позивачу відповідачем, має істотний недолік, оскільки була надано відповідачем з порушенням встановленого порядку надання медичних послуг, без наявності ліцензії, відповідної освіти та з порушенням умов використання гелю медичного призначення, а недоліки наданої послуги відповідачем не усунені. Таким чином, проведена відповідачем медична процедура є неякісною, що потягнуло за собою ускладнення у результаті надання цих послуг, звернення відповідача до інших медичних закладів та подальше тривале лікування. Вважають, що відповідачем не було надано суду жодних доказів у спростування доводів позивача. Окрім того, так як у наданій відповідачем медичній послузі були виявлені істотні недоліки робіт (послуг), вважають, що із останньої слід стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі вартості лікування, а також моральну шкоду, оскільки у судовому засіданні була встановлена вина відповідача в наданні позивачу неякісної послуги. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та Книш С.В. щодо заявлених вимог заперечили та просили в їх задоволенні відмовити повністю, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів наявності вини відповідача у завданні шкоди, недоліків у виконаній роботі (наданій послузі), недоліків продукції (дефекту продукції) в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», доказів завдання нею моральної шкоди. Як вбачається із письмових заперечень відповідача [PERSON], в травні-червні 2014 року до неї звернулась позивач з проханням проконсультувати її та висловила бажання провести процедуру біоревіталізації та контурної пластики губ, про що дізналась від її знайомої, а не через рекламу. Оскільки вона має значний досвід введення уколів, відповідну спеціальність косметолога, вона час від часу надає допомогу своїм знайомим щодо проведення відповідних медичних процедур, оскільки їх вартість у салонах краси є великою. Зважаючи на фізіологічні особливості позивача, її вік, здоров'я, нею було запропоновано, а позивачем погоджено два препарати, зокрема біоревіталізант «Beautelle» на основі високомолекулярної гіалуронової кислоти орієнтовною вартістю 44 Євро та препарат контурної пластики CRMgel орієнтовною вартістю 120 Євро, які були замовлені через офіційного представника ТОВ «Естетік Сервіс». Про можливі наслідки введення препаратів позивачу було повідомлено, з чим остання погодилась. В червні 2014 року нею було проведено ін'єкції препаратів, спочатку перший раз, а через 2-3 тижні проведена відповідна корекція, а не повторна процедура. Позивач не висловлювала жодних заперечень чи претензій щодо якості (дефекту) препаратів, чи порядку їх введення в організм, жодних гематом чи набряків після проведених процедур у неї не було, на наявність останніх позивач не вказувала. Зазначила, що препарати розсмоктуються організмом людини протягом 3-6 місяців, а у випадку попадання на шкіру ультрафіолетових променів (згоряння на сонці) ще швидше. В березні 2015 року позивач почала звертатись з надуманими заяви до Луцького МВ УМВС України у Волинській області щодо вжиття щодо неї відповідних заходів, а за результатами розгляду заяв було складено висновки про припинення проведення перевірки за відсутністю ознак кримінального правопорушення. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Із ст. 3 ЗУ «Основи законодавства України про охорону здоров'я» вбачається, що медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв'язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв'язку з вагітністю та пологами. Законодавством не визначено змісту поняття «медична послуга». В той же час, лише у постанові Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1138, якою визначено перелік платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти, зазначено, що останніми платно надається косметологічна допомога, крім тієї, що подається за медичними показаннями. Суб'єктний склад та посадові обов'язки осіб, які надають косметологічну допомогу визначені наказом МОЗ СРСР від 28.12.1982 року № 1290 «Про заходи по поліпшенню косметологічної допомоги населенню». Водночас, здійснення діяльності щодо надання медичної допомоги передбачає наявність ліцензії виданої в порядку визначеному наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики» від 02.02.2011 року № 49. Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Судом із пояснень сторін встановлено, що у червні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до відповідача [PERSON] на консультацію косметолога, в ході якої відповідачем було рекомендовано позивачу провести процедуру біоревіталізації та введення філерів, на що позивач погодилась. Про факт надання відповідачем [PERSON] вищевказаних послуг позивач дізналась із реклами в мережі Інтернет. В подальшому із застосуванням препаратів для біоревіталізації «Beautelle» на основі високомолекулярної гіалуронової кислоти та препарату контурної пластики CRMgel відповідачем [PERSON] було проведено дві косметичні процедури. Вказані послуги надавались вперше вдома у відповідача, а вдруге були надані відповідачем в приміщенні кабінету санаторія-профілакторія Східноєвропейського національного університету ім. Л. Українки. В той же час, у судовому засіданні позивач ствердила, що не заперечила щодо проведення косметичних процедур по місцю проживання відповідача, і подальшому по місцю роботи відповідача. Будь-яких претензій щодо санітарно-гігієнічних умов проведення косметичних процедур позивачем не заявлялося. Матеріалами справи, поясненнями сторін також не підтверджується використання неякісних косметичних препаратів. Відповідно до п.п. 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний та письмовій правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформлюється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). В той же час, позивачем не було надано суду будь-яких розрахункових документів, що свідчать про придбання нею вищевказаних послуг, із пояснень сторін вбачається, що позивачем було проведено оплату косметичних препаратів на суму 3500 грн., а не наданих послуг, а надання самих послуг [PERSON] здійснювалося за усною домовленістю із позивачем. Як вбачається із наданих суду копій документів, відповідач [PERSON] працює на посаді сестри медичної з 15.10.2003 року у Волинському обласному шкірно-венерологічному диспансері та із 04.06.2015 року по 04.12.2015 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.33). Із наданої копії диплому серії [NUMBER] вбачається, що відповідач закінчила курси підвищення кваліфікації «Інституту Професійних Технологій» за спеціальністю косметолог-естетист (а.с.34). З 17.09.2008 року відповідач [PERSON] за сумісництвом працює на посаді старшого лаборанта лабораторії інформаційної фізіології кафедри фізіології людини і тварин Східноєвропейського національного університету ім. Л. Українки (а.с.32). Із копії сертифікатів ТзОВ «Естетік Сервіс» вбачається, що відповідач успішно закінчила теоретичні та практичні курси з ревіталізації та введення косметичних препаратів (а.с.35-37). Із відповіді СНУ ім. Л. Українки від 23.03.2015 року № 03-29/01/883, наявної у матеріалах висновку Луцького МВ УМВС України у Волинській області № 4493 вбачається, що [PERSON] надавала послуги з організації проведення групових заходів з косметології, гімнастики та вправ для м'язів голови та шиї з використанням матеріально-технічної бази університету, які проводилися на базі санаторію-профілакторію університету. Однак, із поданих суду документів не вбачається, що у відповідача [PERSON] наявна ліцензія на надання медичної допомоги, в т.ч. косметологічної, окрім того, остання не працює в спеціалізованій косметологічній клініці, кабінеті. Відповідно до діючого законодавства (ст. ст. 1209, 1166 ЦК України) підставами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою. Частинами 3-4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. При цьому, визначення поняття «істотний недолік», «недолік» наведено у п.п. 12, 13 15 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, «недоліком» є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем); в той час як «істотним недоліком» є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. В той же час, належною якістю товару, роботи або послуги є властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Таким чином, суд вважає, що послугою з істотним недоліком є послуга, яка відповідає всім трьом критеріям істотності та містить одну факультативну ознаку, що визначені в Законі України «Про захист прав споживачів». Так, із пояснень позивача [PERSON] вбачається, що остання після першого ін'єкційного втручання звернулась до відповідача [PERSON] з тим, що результату, про який її запевняла відповідач, повністю не виявився. В подальшому, відповідачем [PERSON] повторно було проведено косметологічну процедуру, після якої у позивача на обличчі з'явились великі гематоми та набряки. На доведення вказаних обставин позивачем було надано суду фотознімки без дати та часу їх виготовлення, а тому суд вважає, що останні є недопустимими доказами, та не можуть достовірно підтверджувати вищевказані обставини. Із матеріалів висновку № 4493 за результатами розгляду звернення позивача до Луцького МВ УМВС України у Волинській області вбачається, що у серпні 2014 року [PERSON] зверталась до салону краси «Казка» з метою огляду її зовнішності, а директором салону їй було надано консультацію. Однак, будь-якого висновку щодо результатів проведених відповідачем процедур салом краси «Казка» не надавалось, докази, що салон краси має ліцензію на надання косметичних (косметологічних) медичних процедур у матеріалах відсутні, а із пояснень власника салону вбачається, що остання такі послуги особисто не надає, хоча і брала участь у семінарах та конференціях з приводу таких послуг, що не може однозначно стверджувати, що [PERSON] є спеціалістом в наданні вказаних послуг. Із пояснень позивача наданих у судовому засіданні вбачається, що остання після відмови відповідача [PERSON] повернути їй кошти звернулась до ТОВ «Естетік Сервіс», яке після проведення консиліуму повідомило її що, відповідачем не було правильно підібрано препарати, що не відповідали її потребам та вікові, невірно підібрано дози, а сама процедура виконана неправильно, що і спричинило негативні наслідки, їй також було повідомлено, що відповідач немає кваліфікації на проведення вказаних процедур. Вказані обставини були повідомлені позивачу шляхом спілкування із представниками ТОВ «Естетік Сервіс» через засоби спілкування в мережі Інтернет «Скайп». Окрім того, позивач стверджувала, що докази її звернення до ТОВ «Естетік Сервіс» містяться у матеріалах висновків Луцького МВ УМВС України у Волинській області за результатами її звернень. Однак, у матеріалах досліджених у судовому засіданні висновків Луцького МВ УМВС України у Волинській області № 4493 та № 4464, вищевказані докази відсутні. Із листів Луцької ЦРЛ від 19.03.2015 року № 862/3-2.15, КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» від 23.03.2015 року № 444/2.8.15, наявних у матеріалах висновку Луцького МВ УМВС України у Волинській області № 4493, та із пояснень позивача [PERSON] вбачається, що остання після надання неякісної послуги за медичною допомогою не зверталась. Водночас, суд зауважує, що позивач у відповідності до Порядку контролю якості медичної допомоги, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28.09.2012 № 752, мала право звернутися до клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоров'я з метою з'ясування оцінки якості наданих відповідачем послуг, однак вказаним правом не скористалася. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вказаним вимогам, позивачем [PERSON] не подано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт надання відповідачем позивачу послуг із істотними недоліками, що в подальшому призвело до ушкодження здоров'я. Будь-яких доказів тривалого лікування позивача від проведених косметичних процедур суду надано не було. Окрім того, наявними матеріалами справи не підтверджується та причинний зв'язок між завданою шкодою і протиправною поведінкою відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як вбачається із п. ч. 2 ст. 22 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Водночас, позивачем не надано належних та допустимих доказів, завдання відповідачем йому душевних страждань. Отже, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків послуг слід відмовити. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В ході розгляду справи адвокат Книш С.В., згідно укладеного договору № 04/08/15-1 про надання правової допомоги від 04.08.2015 року надавав відповідачу [PERSON] правову допомогу, за що, згідно з розрахунку плати за надану правову допомогу, акту наданих робіт (наданих послуг) та квитанції № 114 отримав від відповідача 2500 грн. В той же час, послуги надані відповідачу [PERSON] адвокатом Книшом С.В. 04.08.2015 року (попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин) та 05.08.2015 року (вивчення та правовий аналіз документів) були надані останнім до моменту звернення позивача до суду 19.08.2015 року, а тому вказані витрати у порядку ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» відшкодуванню не підлягають. Таким чином, із позивача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1653,60 грн.

Outcome: dismissed