Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

19 березня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви покликаються на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою №б/н від 05.10.2007 про отримання банківських послуг, згідно умов якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, станом на 25.02.2021 виникла заборгованість у розмірі 17805,31 грн., яка складається з: 17805,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 08.04.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 28.04.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника та винесення заочного рішення судом. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. В судовому засіданні, яке відбулось 24.05.2021 [PERSON] підтвердив, що дійсно брав кредит у позивача, однак з його карткового рахунку щомісячно стягуються кошти у визначеній сумі. Підтвердив що дісно має заборгованість та просив відкласти розгляд справи для надання доказів щодо стягнення відповідних коштів. 05.08.2021 [PERSON] не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить його особиста розписка у матеріалах справи. Відзиву на адресу суду не надав, докзів не долучив. З врахуванням вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст.\~ст.\~76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6\~Конвенції про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до положень ч.1, ч.2\~ст.207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.10.2007 [PERSON] отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Цей договір укладений сторонами шляхом підписання останнім і представником банку заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. [PERSON] зобов`язався виконувати ці Умови та Правила. Відповідно до ч.1 ст.634\~ЦК\~України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст.ст.\~525,\~526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено кредитний ліміт, який неодноразово було змінено: 05.10.2007 встановлено кредитний ліміт 250.00 грн., 15.12.2007\~збільшено кредитний ліміт до 900.00 грн., 18.09.2008 збільшено кредитний ліміт до 1600.00 грн., 26.09.2008\~збільшено кредитний ліміт до 2000.00 грн., 12.02.2009 зменшено кредитній ліміт до 1000,00 грн., 13.06.2009 збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн., 17.01.2011 збільшено кредитний ліміт до 2800,00 грн., 13.12.2015 збільшено кредитний ліміт до 5000, 00 грн., 13.07.2016 збільшено кредитний ліміт до 8 000,00 грн., 20.06.2017 збільшено кредитний ліміт до 10 000,00 грн., 19.10.2017 збільшено кредитний ліміт до 12\~000,00 грн., 07.09.2018 збільшено кредитний ліміт до 13\~000,00 грн., 20.02.2019 збільшено кредитний ліміт до 17 000, 00 грн., 17.09.2019 збільшено кредитний ліміт до 19\~000, 00 грн., 18.12.2019 збільшено кредитний ліміт до 21\~000, 00 грн., 01.10.2020 зменшено кредитний ліміт до 0.00 грн. Згідно з довідкою банку, відповідачу [PERSON] 27.02.2007 було видано картку № [NUMBER] з терміном дії до 02/13, 11.03.2013 було видано картку № [NUMBER] з терміном дії до 04/16, 10.11.2015 було видано картку № [NUMBER] з терміном дії до 10/18 та 07.09.2018 було видано картку № [NUMBER] з терміном дії до 05/22. Позивач вважає, що [PERSON] належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25.02.2021 складає: 17805,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту, Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 05.10.2007 у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Під документами, на які посилається позивач, зокрема Тарифи, Витяг з Умов, які визначають такі істотні умови договору як розмір відсотків, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредиту та відсотків), підписи відповідача [PERSON] відсутні. Позивач також не зазначив інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов Договору від 05.10.2007, крім зазначених вище, і з якими, як вважає позивач, відповідач був ознайомлений. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК\~України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 17805,31 грн., що становить суму заборгованості за тілом кредиту, підлягають до задоволення. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України\~слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved