Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

19.11.2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 11.06.2015 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого він передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 296,00 євро, а відповідач зобов'язався повернути суму позики до 11.10.2015. В зазначений термін відповідач свого обов'язку за договором позики не виконав. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідача суму позики у гривневому еквіваленті станом на день подання позовної заяви, який складає 7347,19 грн. Позивач в судове засідання не з'явився. Згідно із заявою, просив розглянути справу в його відсутність, згодний на розгляд справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. При таких даних, враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, позивач не заперечує проти розгляду справи у порядку визначеному ст. 224 ЦПК України, суд знаходить можливим розглянути справу в даному судовому засіданні у відсутності сторін, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 11.06.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у розмірі 296 євро, а останній зобов'язався повернути суму позики до 11.10.2015, про що видав відповідну розписку. На час розгляду справи відповідач прострочив виконання за вказаним договором позики, грошові кошти позивачу у встановлений строк не повернув. За змістом ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Частина друга вказаної статті визначає, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Пунктом 2.3 договору позики передбачено, що повернення отриманої суми здійснюється позичальником в тій валюті в якій він отримав позику від позикодавця або в гривні, по курсу на день повернення позики. Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги факт невиконання відповідачем обов'язку повернути позивачу позичені грошові кошти, суд знаходить вимоги позивача про стягнення з відповідача суми позики у гривневому еквіваленті станом на день подання позовної заяви, який складає 7347,19 грн., - законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved