Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

19.07.2018 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який було уточнено (а.с. 2 - 6, 107 -108) і просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами «а» і «а1», нежитлові господарські будівлі і споруди: сарай «Б» цегляний, площею 17,8 кв.м., літню кухню «Д» цегляну, площею 20,8 кв.м., гараж «Ж» з піноблоків та цегли, площею 20,9 кв.м., погріб п/г шлаковий, площею 9,6 кв.м., огорожу 1-5, що розташовані по [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO]. померла його мати - [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,0765 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері, постійно проживав із спадкодавцем на день смерті, фактично вступив в управління спадковим майном та звернувся до Сумської державної нотаріальної контори. 19.04.2018 р. державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,0765 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Постановою нотаріуса від 19.04.2018 р. відмовлено у видачі свідоцтва на будинок, оскільки він не подав документ необхідний для вчинення нотаріальної дії - правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на будинок. Земельна ділянка на якій розташовано будинок виділена матері згідно договору про надання у безстрокове користування для будівництва житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 29.12.1961 року. Спадкоємцем було збудовано будинок з нежитловими господарськими будівлями і спорудами, а земельна ділянка під ними приватизована. У 1962 році мати отримала будинкову книгу і прописалась. Факт зведення будинку станом на 1971 рік підтверджується Технічним паспортом. Після смерті матері переніс убиральню «З», площею 1,8 кв.м., переобладнав літній душ дощатий, площею 0,9 кв.м., переобладнав сарай «Д» у літню кухню. Ухвалою суду від 23.04.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 01.10.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.10.2018 р. позовну заяву в частині вимог про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на господарські будівлі - убиральню «З», площею 1,8 кв.м., літній душ «И» дощатий, площею 0,9 кв.м., теплицю «К» з вікон б/у, площею 17,6 кв.м., що розташовані по [ADDRESS] - залишено без розгляду. У судове засідання сторони не прибули, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. 02.08.2018 р. представником Сумської міської ради Білан С.П. надано відзив у якому просить прийняти законне і обґрунтоване рішення не порушуючи прав та законних інтересів інших осіб. Розгляд справи провести без участі представника (а.с. 66). 14.09.2018 р. [PERSON] надав відповідь на відзив (а.с. 64 - 65). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Сумська міська державна нотаріальна контора просила розглядати справу без участі їх представника. З огляду на викладене, оскільки клопотання про розгляд справи за відсутності учасників справи заявили усі учасники, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], яка померла [INFO]. у м. Суми (а.с. 7, 9). [PERSON] за життя вчинила заповіт, яким все майно, яке на день смерті буде їй належати заповіла синові [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти, укладеного 29.12.1961 р. [PERSON], як забудовнику відведено земельну ділянку площею 600 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку, жилою площею 35,08 кв.м. (а.с. 28 - 29). Договір зареєстровано 29.12.1961 р. Рішенням Сумської міської ради трудящих перейменовано будинок на [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці зведено: 1967 рік - житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 50, 3 кв.м., прибудови: «а», загальною площею 17,9 кв.м., «а1», загальною площею 9,0 кв.м.; сарай «Б» цегляний, площею 17,8 кв.м., 1972 рік - літня кухня цегляна «Д», площею 20,8 кв.м., погріб п/г шлаковий, площею 9,6 кв.м.; 1990 - гараж «Ж» з піноблоків та цегли, площею 20,9 кв.м., огорожа 1-5. У подальшому, на вказаній земельній ділянці зведено: у 2005 році - теплицю «К» з вікон б/у, площею 17,6 кв.м., у 2006 році - літній душ «И» дощатий, площею 0,9 кв.м., у 2015 році зведено убиральню «З», площею 1,8 кв.м. Самочинне будівництво відсутнє. Зазначені обставини вбачаються з Технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS], виготовленого 25.05.2018 р., Довідки характеристики об'єкту нерухомого майна (а.с. 23 - 26, 30) та Інвентаризаційної справи на будинок. 28.03.2003 р. на ім'я [PERSON] Сумською міською радою Сумської області видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на земельну ділянку під номером [ADDRESS], загальною площею 0,0765 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 46). Після смерті [PERSON] відкрилася спадкова справа. З довідки, наявній у спадковій справі убачається, що [PERSON] була зареєстрована з 05.08.1971 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] (а.с. 97). 19.04.2018 р. Державним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку під номером [ADDRESS], загальною площею 0,0765 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 10). Постановою Державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори № 1586/02-31 від 19.04.2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину. Постанова мотивована тим, що відомості про зареєстроване право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с. 13). Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З наданих доказів судом встановлено, що спадковий житловий будинок був збудований у 1967 році. На момент завершення будівництва питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26.08.1948 р.), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 р. № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 р. постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 р., могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі № 6-137цс13 від 18.12.2013 р. Встановлені судом обставини підтверджують факт набуття спадкодавцем [PERSON] за життя: житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами «а» і «а1», нежитлових господарських будівель і споруд - сараю «Б», літньої кухні «Д», гаража «Ж», погребу п/г, огорожі 1-5, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері - [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті матері був зареєстрований та постійно проживав у будинку по [ADDRESS] та продовжує там постійно проживати. Відсутність відомостей про зареєстроване право власності на будинок [ADDRESS] за спадкодавцем [PERSON] позбавляє можливості спадкоємця за заповітом [PERSON] оформити свої спадкові права, іншого способу, окрім звернення до суду за захистом порушеного права не має. З огляду на встановлені факти та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню - слід визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. право власності на розташований за адресою: [ADDRESS]: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами «а» і «а1», нежитлові господарські будівлі і споруди - сарай «Б», площею 17,8 кв.м., літню кухню «Д», площею 20,8 кв.м., гараж «Ж», площею 20,9 кв.м., погріб п/г, площею 9,6 кв.м., огорожу № 1-5.

Outcome: approved