Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

19.07.2021 року позивач звернулась до суду з даним позовом, зазначаючи, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] . До складу зареєстрованих осіб входять її донька, [PERSON] , та двоє онуків: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . З 2014 року донька зі своїми дітьми не проживає, їх особисті речі відсутні, вони мають інше постійне місце проживання на території Російської Федерації, але інформацією про їх конкретне місце проживання вона не володіє. Та обставина, що відповідачі значаться зареєстрованими, створює для неї труднощі в реалізації своїх прав. Тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком. Позивач та її представник, адвокат Красноруцький О.М., просили задовольнити позовні вимоги та розглянути справу без їх участі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення та оголошення на сайті «Судова влада України», заяву про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позов не подали. Представник служби у справах дітей Марківської селищної ради Марківського району Луганської області у судове засідання не з`явився. Про час і місце судового розгляду третя особа була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно зі ст. 72 ЖК України, провадиться у судовому порядку. Судом установлено, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння, яке складається з житлового будинку та прилеглих до нього господарських споруд, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджується інформаційною довідкою № 262743965 від 23.06.2021 року з Державного реєстру речових прав та технічним паспортом на садибний житловий будинок. Відповідачі, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки виконавчого комітету Марківської селищної ради Луганської області від 24.06.2021 року, входять до складу сім`ї [PERSON] , проте з нею за вказаною адресою не проживають. Згідно з актом обстеження фактичного проживання осіб, складеного 24.06.2021 року депутатом Марківської селищної ради Передерій А.Н., у вказаному будинку відповідачі не проживають з вересня 2014 року. Відповідно до інформації, наданої Марківською селищною радою cуду, місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , відповідно до Реєстру територіальної громади, на території Марківської селищної ради не зареєстрований. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не подали, а надані позивачем докази дають підстави визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеним житловим будинком. Зважаючи на те, що малолітній [PERSON] не зареєстрований у будинку, що належить позивачу, підстав вирішувати питання про втрату ним права користування житловим будинком немає. Судовий збір на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн, а тому з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь позивача по 302,67 грн з кожного.. На підставі викладеного,

Outcome: partial