Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

19.02.2019 р. позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ «ПриватБанк»), в особі свого представника [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.27) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), в обґрунтування якої зазначає наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 22.08.2013 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банка. Крім того, п.1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частин Договору, при цьому у кредитора виникає обовязок інформувати позичальника про зміни шляхом надання виписки по картковому рахунку, а у позичальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. Разом з цим, відповідно до п.1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобовязань за Договором. Згідно з п.2.1.1.5.4 Договору, у разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору. Банк свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, на підставі п.2.1.1.5.5 Договору, зобовязалась погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач, також, зобовязалась слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобовязань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобовязання з повернення Кредиту, оплати винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Але відповідач не надала своєчасно позивачу гроші, чим порушила зобовязання за Договором. Згідно п.2.1.1.12.2 Договору, у разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за Кредитом до 25 числа місяця, Клієнт сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. У разі виникнення прострочених зобовязань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 Договору, Клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених у Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Договору, Клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору, у разі порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків та інших обовязків за цим Договором. В наслідок неналежного виконання Позичальником взятих зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у відповідача за кредитним договором, станом на 13.01.2019 р. наявна заборгованість у загальному розмірі 12039,41 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 1615,44 грн., нараховані відсотки за користування кредитом 2875,92 грн., нарахована пеня 6498,55 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 549,50 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму сплаченого судового збору при зверненні до суду. Ухвалою Енергодарського міського суду від 25.02.2019 р., з урахуванням клопотання позивача, розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу\~запропоновано подати\~до суду\~заяву із\~обґрунтованим запереченням\~проти розгляду\~справи в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~та відзив\~на позов\~по вказаній\~справі(а.с.38). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник позивача надав до суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності, позов підтримав та просить його задовольнити. Копія ухвали суду від 25.02.2019 р., разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, надсилалась рекомендованою кореспонденцією через відділення поштового звязку «Укрпошта» на адресу зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача відповідно до даних інформаційної довідки з Сектора реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.37), яка співпадає з адресою місця проживання зазначеною позивачем у позовній заяві (а.с.2), а також з адресою зазначеною в Анкеті-заяві відповідача до позивача (а.с.9), однак, до суду повернувся поштовий конверт судового відправлення з відміткою «Укрпошти» (а.с.40), який свідчить про його неотримання відповідачем. Дані про місце роботи відповідача або її електронна поштова скринька у суду відсутні. Відповідно до ч.8 п.4\~ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачем до суду не надано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотань або заяв про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення слухання справи. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду від 25.02.2019 р. на підставі наявних у справі матеріалів. У звязку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: Судом встановлено, що 22.08.2013 р. відповідачем було підписано анкету-заяву б/н про оформлення у «ПриватБанк» на його її платіжної карти (а.с.9) та на підставі даної анкети-заяви відповідач отримала на картковий рахунок кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту обслуговування кредитних карт «Універсальна», Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент (а.с.10-10 .зворот, 11-25). Відповідно до п.2.1.1.2.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк видає клієнту картку, її вид та строк дії визначений в заяві і в памятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладання договору є дата отримання картки, що зазначена в заяві. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем і надав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок. Відповідачем зобовязання за кредитним договором б/н від 22.08.2013 р. належним чином не виконувались, у звязку з чим, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором, яка, згідно розрахунку заборгованості (а.с.8-8 зворот) станом на 13.01.2019 р., становить загальний розмір у 12039,41 грн. та складається з наступного: тіло кредиту 1615,44 грн., нараховані відсотки за користування кредитом 2875,92 грн., нарахована пеня 6498,55 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 549,50 грн. штраф (процентна складова). Згідно\~ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Доказів виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, матеріали справи не містять. Однак, при вирішенні питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином,\~заявлені вимоги\~позивача щодо\~стягнення з\~відповідача розміру\~заборгованості за\~тілом кредиту\~ в\~сумі 1614,44\~грн.\~та розміру\~заборгованості по\~відсотках за\~користування кредитом\~в сумі\~2875,92грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки з розрахунку заборгованості судом встановлена наявність допущення порушення відповідачем умов договору щодо їх сплати. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь розміру заборгованості за пенею та розміру заборгованості по штрафам (фіксована частина та процентова складова), суд дійшов наступного. Відповідно до\~ст.549\~ЦК України,\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов'язання. Штрафом є\~неустойка,\~що обчислюється\~у відсотках\~від суми\~невиконаного або\~неналежно виконаного\~зобов'язання.Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За змістом приписів параграфу 2\~глави 49 ЦК України,\~особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.\~ Судом встановлено, що відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов укладеного договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, стаття 549 ЦК України, визначає\~штраф і пеню одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що дає підстави для визнання таких положень надання банківських\~послуг недійсними. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. З аналізу Умов та правил надання банківських, встановлено фактичне закріплення подвійної цивільної відповідальності одного виду у позичальника за одне й те саме порушення, оскільки відповідач повинен сплатити на користь банку за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, як два штрафи, так й нараховану суму пені. Відповідно до\~статті 217 ЦК України,\~недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Отже,\~враховуючи зазначені\~вимоги законодавства,\~позовні вимоги\~щодо стягнення\~з відповідача\~розміруштрафу\~(фіксована\~частина)\~в сумі\~500,00\~грн.\~та штрафу\~(процентна\~складова)\~ в\~сумі 549,50\~грн. визначених та встановлених п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських задоволенню не підлягають. Проте, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача розмір нарахованої пені в сумі 6498,55 грн. Враховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволенню\~та з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~заборгованість у\~загальному розмірі\~10989,89грн., яка наявна станом на 13.01.2019 рік та складається з наступного: розміру заборгованості за тілом\~кредиту \~1615,42\~ грн.,\~розміру заборгованості\~по нарахованих\~відсотках за\~користування кредитом\~ 2875,92\~грн.,\~розміру заборгованості\~за нарахованою\~пенею \~6498,55\~ грн. Вимоги щодо стягненню з відповідача на користь позивача розміру штрафів (фіксована частина та процентова складова) у загальному розмірі 1049,50 грн. задоволенню не підлягають. Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно платіжного доручення від 30.01.2019 р. позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 1921,00 грн. (а.с.1). Враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. З урахуванням вищезазначеного,

Outcome: partial