Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

19 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд (з урахуванням уточнення позову від 30.03.2021 року) визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.03.2001 року, реєстраційний номер 03/21-Д, житлового будинку [ADDRESS] , укладений 15.03.2001 року на Павлоградській товарній біржі, між [PERSON] та [PERSON] . Позовна заява мотивована тим, що при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.03.2001 року, сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, вказаний договір був повністю виконаний сторонами, його зареєстровано 21.03.2001 року Павлоградським бюро технічної інвентаризації у порядку діючому на час продажу майна. На момент укладення договору законодавством України не було заборонено укладати та реєструвати договори купівлі-продажу нерухомості на біржі, на час його укладання він не підлягав нотаріальному посвідченню. У зв`язку із відсутністю нотаріального посвідчення договору обмежена у своїх правах щодо розпорядження нерухомим майном. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надіслала заяву у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити та у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення, відповідач про причину неявки суду не повідомив, відзив на адресу суду не надсилав. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний номер 03/21-Д, предметом договору був жилий будинок [ADDRESS] . Право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано станом на 21.03.2001 року за [PERSON] , на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого 15.03.2021 року Павлоградською товарною біржею, за р.№ 03/21-НД, що підтверджується довідкою № 54 від 24.05.2021 року Колективного підприємства Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації. У державному реєстрі земель станом на 01.01.2013 року на земельну ділянку площею 0,0602 га (обслуговування житлового будинку), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 012859 на ім`я [PERSON] , який зареєстровано в Книзі записів державних актів направо приватної власності на землю за № 4921-ж від 12.02.2002 року, що підтверджується довідкою ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 196/121-21 від 26.05.2021 року. Відомості про право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно не міститься. Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Проте спеціальною нормою ч. 2 та ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами по вищезазначеній угоді було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов, та вказаний правочин повністю виконаний сторонами. На момент укладення угоди законодавством не було заборонено укладати та реєструвати договори купівлі - продажу нерухомості на біржах. На даний час згідно чинного законодавства угоди щодо купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.03.2001 року, посвідчений Павлоградською товарною біржею за р.№03/21-НД, є дійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved