Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

17.11.2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він є студентом третього курсу денного відділення Лиманського медичного коледжу Донецького національного медичного університету ім. М. Горького, з платною системою навчання, та потребує матеріальної допомоги, оскільки він в даний час є непрацездатним, не працює, не має будь-яких джерел доходу, не отримує стипендію, не має майна, яке належало б йому на праві власності, та використання якого приносило б йому дохід. Мати позивача [PERSON] не працює, однак надає йому деяку матеріальну допомогу. Батьком позивача є відповідач [PERSON]. Матеріальної допомоги відповідач сину не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює викладачем Слов'янського технікуму Луганського національного аграрного університету та отримує заробітну плату, інших дітей у відповідача немає. Позивач [PERSON] зареєстрований та мешкає разом із матірю, однак його мати не має можливості самостійно утримувати його в період навчання. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 30 % від всіх видів заробітку [PERSON] на період навчання позивача, тобто до 30.06.2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до свідоцтва про народження позивача серії І-НО № 095935, виданого 29.12.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 19) [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, (РНОКПП [NUMBER]), зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджено відповідною копією його паспорту. (а. с. 3, 9) Відповідно до довідки № 451 від 18.07.2016 року, виданої директором медичного коледжу Донецького НМУ ім. Горького, [PERSON] дійсно навчається у медичному коледжі та є студентом ІІ курсу денного відділення за контрактом, стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2014 року по 01.07.2018 року. (а. с. 5) Згідно з довідкою № 3963 від 11.11.2016 року, виданої директором ТОВ «[PERSON] ЛТД» [PERSON], склад сімї [PERSON], [INFO], складається з [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які зареєстровані у буд. 54 кв. 29 по вул. Батюка м. Словянська. (а. с. 6) У відповідності до договору №259 від 30.09.2014 року, укладеного між [PERSON] та Донецьким НМУ ім. Горького, позивач [PERSON] є студентом денного відділення Лиманського медичного коледжу Донецького національного медичного університету ім. М. Горького з платною системою навчання, а саме 7500,00 грн. на рік. (а. с. 8) Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітній син продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати його до досягнення 23-х років за умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму ВС України №3 від 15.05.2006р., при вирішенні спору про стягнення аліментів на дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обовязку утримувати її, а обовязок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ним навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 70 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-Х1У (із змінами та доповненнями) максимальний загальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 188 СК України за рішенням суду батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо її дохід набагато перевищує дохід кожного з них і повністю забезпечує її потреби. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Судом встановлено, що, згідно зі свідоцтвом про народження позивача, його батьком є відповідач [PERSON], який в порушення ст. 199 СК України не у повному обсязі виконує свої обовязки по утриманню дитини до закінчення навчання. Оскільки [PERSON] ухиляється від цього зобовязання, кошти на утримання позивача повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2018 року. При цьому суд враховує сімейний стан, стан здоровя та матеріальне становище позивача, який є студентом денного відділення, власних доходів не має, потребує матеріальної допомоги, платника аліментів, який працездатний, стан здоровя задовільний, офіційно працює викладачем Слов'янського технікуму Луганського національного аграрного університету, отримує заробітну плату, неповнолітніх дітей на утриманні не має, може надавати матеріальну допомогу сину. З урахуванням вищенаведених обставин у сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved