Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

19 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, за уточненими вимогами якого, просить стягнути із відповідача [PERSON] 199672 грн. 45 коп. боргу за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що 18 березня 2017 року відповідач позичила у неї в борг 1500 доларів США, які обіцяла повернути в строк до 18 квітня 2017 року; 25 травня 2017 року відповідач позичила у неї в борг 15000 грн., які обіцяла повернути до 27 червня 2017 року; 01 вересня 2017 року відповідач взяла в неї в борг 37000 грн., які обіцяла повернути до 01 жовтня 2017 року; 18 грудня 2017 року відповідач взяла в неї в борг 600 доларів США, які зобов`язалась повернути в строк до 18 січня 2018 року, а 12 січня 2018 року відповідач взяла в неї в борг ще 3500 доларів США та 3100 грн., які зобов`язувалась повернути в строк до 18 травня 2018 року. Однак, взятих зобов`язань відповідач [PERSON] не виконала, а тому позивач просить стягнути з неї вказану вище суму боргу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Богданов В.А. позов повністю підтримали з мотивів в ньому викладених. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, пояснивши, що вона дійсно неодноразово брала в борг у позивачки гроші. Однак, визнає суму боргу лише на 3100 доларів США, які вона позичила на початку 2018 року. Решту боргів вона не визнає, так як повернула їх [PERSON] як готівкою, так і шляхом перерахування грошей на картковий рахунок позивачу та її чоловіку. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 18 березня 2017 року відповідач [PERSON] позичила у позивача [PERSON] в борг 1500 доларів США, які обіцяла повернути в строк до 18 квітня 2017 року; 25 травня 2017 року відповідач позичила у позивача 15000 грн., які обіцяла повернути до 27 червня 2017 року; 01 вересня 2017 року відповідач взяла в позивача в борг 37000 грн., які обіцяла повернути до 01 жовтня 2017 року;18 грудня 2017 року відповідач взяла в позивача в борг 600 доларів США, які зобов`язалась повернути в строк до 18 січня 2018 року, а 12 січня 2018 року відповідач взяла в [PERSON] в борг ще 3500 доларів США та 3100 грн., які зобов`язувалась повернути в строк до 18 травня 2018 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Відповідно до ст. 1049 КЦ України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом же встановлено, що до теперішнього часу відповідач [PERSON] свого зобов`язання за договорами позики не виконала, боргів не повернула, що підтверджується наявністю у позивача оригіналів розписок, які та надала суду. Тому, виходячи із вимог вищевказаних Законів, із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути 199672 грн. 45 коп. боргу за договорами позики. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача [PERSON] , що вона повернула позивачу більшу частину суми боргу, з огляду на таке. Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу на підставі поданих учасником справи доказів. В той же час, жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував заперечення відповідача [PERSON] щодо погашення частини боргу, останньою суду надано не було.

Outcome: approved