Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

17 серпня 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) звернулося із вказаним вище позовом до [PERSON] (далі-відповідач), мотивуючи тим, що 25.11.2010 року відповідач підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказані зобов'язання виконав, відповідач скористався кредитом, але станом на 31.07.2017 року не виконує належним чином свої зобов'язання згідно вказаного Договору, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 18326,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 280,37 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 13297,67 грн., заборгованості по пені та комісії 3400,00 грн., а також із штрафів відповідно до п. 2.1.17.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 848,90 грн. - штраф (процентна складова). З огляду на вказане, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просив розглядати справу без його присутності в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач надав суду заяву про застосування строків позовної давності по стягненню неустойки, штрафу, пені, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, які слід рахувати з 07.08.2016 року, а також посилаючись на вимогу ст.257 про трирічний строк загальної позовної давності просив стягувати заборгованість за кредитом з 17.08.2014. З'ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов належить задовольнити частково, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1056 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому в силу ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 25.11.2010 року відповідач звернувся із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про отримання кредитного ліміту 4000,00 грн. під 36 % із розрахунку 360 днів в році, строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості; що підтвердив своїм підписом у відповідній заяві /а.с. 6/. Таким чином, 25.11.2010 року між позивачем та відповідачем відповідно до вимог ч.1 ст.634 ЦК України було укладено кредитний договір приєднання на вищенаведених умовах (далі Кредитний договір). Це підтверджено розрахунком заборгованості /а.с. 4-5/, станом на 31.07.2017 року утворилась заборгованість відповідача перед позивачем, зокрема, 280,37 грн. - заборгованість за кредитом; 13297,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 848,90 грн. - штраф (процентна складова). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Із виписок по рахунку відповідача /а.с. 4-5/, вбачається здійснення погашення заборгованості по Кредитному Договору протягом 2010-2014 років, зокрема, останній платіж 30.09.2014 року. Таке погашення заборгованості перериває перебіг позовної давності і він починається заново з 30.09.2014 року. Банк звернувся із позовом 17.08.2017 року, тобто в межах 3-річного строку позовної давності, виходячи із дати переривання перебігу позовної давності, а тому суд не знаходить підстав для застосування загального строку позовної давності до вимог по заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом. Однак, посилання позивача на заборгованість по пені та комісії 3400,00 грн., що були нараховані за період з 01.06.2013 року є такими, що не відповідають п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. Згідно з названим положенням обрахуванню підлягає період з 29.08.2017 по 31.07.2017 (а.с.5), що в загальному підрахунку становить 1200,00 грн., замість заявленої вимоги позивача 3400,00 грн. Враховуючи, що суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову, та з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне присудити судові витрати з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути 1408,00 грн. На підставі ст.ст. 207, 253, 257, 257, 258, 261, 264, 509, 525-527, 629, 634, 1054, 1056 ЦК України,

Outcome: partial