Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

17 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у Вищому комунальному навчальному закладі «Володимир-Волинський педагогічний коледж імені [PERSON]». Термін навчання з 01.09.2014 року по 27.06.2018 року. У зв»язку із навчанням донька потребує витрат на придбання підручників, одягу, продуктів харчування. Вона сама не в змозі забезпечити дитині належний рівень проживання, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, донька повністю перебуває на її утриманні. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання доньки. Оскільки відповідач працює начальником юридичного відділу Володимир-Волинської філії ПАТ «Волиньобленерго», тобто має постійний стабільний дохід, то просить стягнути з нього аліменти у частці, а саме у розмірі 1/4 частки від заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання для участі в розгляді справи повторно не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Довідкою № 425 від 26.12.2016 року, виданою Вищим комунальним навчальним закладом «Володимир-Волинський педагогічний коледж імені [PERSON]» стверджується, що [PERSON] є студенткою даного навчального закладу, термін навчання з 01.09.2014 року по 27.06.2018 року. Згідно ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У судовому засіданні встановлено, що донька [PERSON] зареєстрована разом із матір»ю, позивачем по справі, тому остання вправі звертатись до суду із даним позовом. Відповідно до положень ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Згідно ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що обов'язок надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, яка продовжує навчатись, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. В силу ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З врахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в розмірі по 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 17 січня 2017 року і до закінчення дитиною навчання, однак не довше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років.

Outcome: approved