Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

19.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоновосілківської селищної ради Донецької області в порядку спадкування за законом після померлого 06.02.1998 року батька [PERSON]. Вимоги позивача мотивовано відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Уповноважені представники сторін в судове засідання не зявились. Від представників позивача надійшли заяви, в яких вона вимоги позову підтримали повністю та просили суд здійснювати розгляд без їх участі та участі позивача. Від представника відповідача надійшов лист в якому він зазначив що позов визнає та просить розглянути справу без його присутності. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, а відтак, згідно ст. 43, 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується також і зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено: 06.02.1998 року [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть серія ІІ-НО № 024720 від 02.03.2018 року. Позивач є донькою померлого, що підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серія І-УР № 239133 від 19.03.1960 року, свідоцтвом про одруження серія І-СР № 380266 від 06.06.1982 року. Мати позивача [PERSON] померла 26.03.2004 року, про що свідчить відповідне свідоцтво. Згідно довідки Великоновосілківської селищної ради Донецької області № 1617 від 06.04.2018 року, [PERSON] на момент смерті мешкав в с. Нескучне Великоновосілківського району Донецької області по вул. Мирна, б. 3. Також на момент своєї смерті [PERSON] ні з ким не проживав. За довідкою міського управління Держгеокадастру у Великоновосілківському районі Донецької області, померлому [PERSON] видавався сертифікат на право власності на земельну ділянку серії ДН № 172341 від 22.10.1996 року в розмірі 4,8 (умовних кадастрових гектарів), розташованих на території Великоновосілківської селищної ради Донецької області. Відповідно до Постанови державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори [PERSON], від 07.03.2018 року, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно земельну ділянку в розмірі 4,8 (умовних кадастрових гектарів), розташовану на території Великоновосілківської селищної ради Донецької області, після смерті [PERSON], померлого 06.02.1998 року, посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на землю та пропущення строку на прийняття спадщини. Неможливість надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку підтверджується оголошенням з газети «Сільський край» про втрату сертифікату на право власності на земельну ділянку серії ДН № 172341 від 22.10.1996 року, виданого на імя [PERSON] Таким чином, неможливість оформити право власності на земельну ділянку в позасудовому порядку стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відновлення йоо порушених прав. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Поданими позивачем доказами, визнаними відповідачем, доведено обґрунтованість заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем, зважаючи на те, що на спадок - вищевказане майно, у встановлений законом строк ніхто не звернувся, є спадкоємцем 1 черги, що відповідає нормам ст. 1261 ЦК України, згідно якої упершу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Та виходячи із змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин втрати правовстановлюючого документу не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу № 1. У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Судом встановлено, що [PERSON], у відповідності з діючим законодавством, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з пропущенням встановлених законодавством України строків, однак отримати свідоцтво про право на спадщину позбавлена можливості, через відсутність правовстановлюючого документу та на даний час відновлення цих документів є неможливим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved