Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

19 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та третя особа є власниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 березня 1994 року. При цьому, 04 жовтня 2001 року позивачем було змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 04 жовтня 2001 року. Згодом, а саме 21 жовтня 2009 року нею було змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] від 21 жовтня 2009 р. У вказаній квартирі зареєстрована - відповідач [PERSON] , яка приходиться позивачу донькою, проте з жовтня 2010 року остання зібравши речі покинула житло, виїхавши на постійне місце проживання до РФ і наразі у квартирі не проживає. Таким чином, за зареєстрованим місцем проживання відповідач не проживає, особистих речей у житловому приміщенні не має, майно не утримує, комунальні платежі не сплачує. Наразі виникло питання про надмірну сплату комунальних послуг та є потреба у оформленні субсидії, тому змушена звернутися до суду для вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте матеріали справи містять заяву про розгляд справи без її участі та задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду цивільної справи повідомлена належним чином. Належним чином повідомлена третя особа [PERSON] у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не сповістила. Відзиву та заперечень проти позову не надала. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Приймаючи до уваги заяву позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії нотаріально посвідченого свідоцтва про право власності на житло 02 березня 1994 року, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6 ). Судом встановлено та не спростовується письмовими доказами про наступне: 04 жовтня 2001 року позивачем змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] (а.с.6,) а саме 21 жовтня 2009 року нею було змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно довідки Відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області за № 11562 від 07 вересня 2018 року до складу родини позивача [PERSON] входять донька [PERSON] , [INFO] (а.с.10). З довідки голови ОСББ «4Д» від 27 серпня 2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2010 року (а.с. 11) Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , але з 2010 року за наведеною адресою не мешкає, витрати по сплаті комунальних витрат не несе, майно не утримує. Зміст ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України свідчить про те, що права члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у особи права приватної власності на це майно, а отже припинення права власності припиняє право членів сім`ї на користування цим житлом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено всі положення про право власності на належний позивачу житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами. В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій , які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У ч. 2 ст. 405 ЦК України, зазначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Приймаючи до уваги наведене, оскільки відповідач не проживає у житловому будинку з 2010 року і по теперішній час, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved