Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

18.09.2019 [PERSON] звернувся до суду із позовом до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. 03.12.2019 ухвалою суду, за клопотанням позивача, замінено первісного відповідача на Острівщинську сільську раду Близнюківського району Харківської області. Позов мотивований наступним. [PERSON] на підставі державного акту IVXP №083127 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 4, 95 га., що розташована на території Острівщинської сільської ради Близнюківського району Харківської області. [PERSON] померла [INFO] . За життя вона заповіла зазначене майно [PERSON] . Інших спадкоємців в неї немає. [PERSON] помер [INFO] . За життя все своє майно він заповів позивачу. Після смерті [PERSON] , він, як син, звернувся до четверної Харківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] і прийняв спадщину після нього В серпні 2019 він знову звернувся до четверної Харківської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на вищевказану земельну ділянку проте у видачі такого свідоцтва було відмовлено з посиланням на таке. Нотаріус вказав, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. На час смерті вона була зареєстрована в с. Валер`янівка Близнюківського району Харківської області. [PERSON] спадщину після [PERSON] не прийняв оскільки не мешкав з нею за однією адресою на день її смерті. Крім того відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] . Позивач вказує, що встановлення факту спільного проживання батька з [PERSON] , яка померла [INFO] в судовому порядку, необхідно для прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] . Він зазначає, що на момент смерті [PERSON] була дійсно зареєстрована за адресою: с. Валер`янівка Близнюківського району Харківської області але впродовж 5 років проживала із своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В її свідоцтві про смерть місце смерті також зазначено м. Харків. За життя [PERSON] звертався до Острівщинської сільської ради Близнюківського району Харківської області про підтвердження спільного проживання із своєю матір`ю [PERSON] . У [PERSON] залишилися документи про право власності на землю після смерті матері. Він звертався до орендаря земельної ділянки як спадкоємець і отримував орендну плату за землю належну матері. Отже у зв`язку із відсутністю у покійного батька правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку, яку той успадкував як такий що разом проживав із [PERSON] на день її смерті але за життя не оформив право власності на неї, тому він і змушений звертатися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на вищевказану земельну ділянку. Ухвалою суду від 19.09.2019 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання на 15.10.2019. 03.12.2019 строк підготовчого судового засідання було подовжено до 10.01.2020. 02.01.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 22.01.2020. Учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. У судове засідання не з`явився представник Острівщинської сільської ради Близнюківського району Харківської області. Від сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За клопотанням позивача, представника позивача адвоката Скородєлова С.В. та відповідача, справа розглянута у відсутність представника відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Скородєлов С.В. на задоволенні позову наполягали, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та показання свідків. Крім того адвокат Скородєлов С.П. пояснив, що в прохальній частині позовної заяви допущені описки. В першому абзаці неправильно вказано час відкриття спадщини - 09 січня 2009 року замість правильного - [INFO] року , оскільки [PERSON] померла у 2010 році. Також неправильно вказано кадастровий номер земельної ділянки -«6320684800:1:000:025» . Правильним є « 6320684800:01:000:0251». Також у судовому засіданні позивач та представник позивача від вимог щодо визнання права власності відмовилися, що є їх правом, передбаченим ст. 49 ЦПК України і підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, перевіривши інші матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити повністю, виходячи із наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ч.2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] , є громадянином України, про що свідчить фотокопія його паспорту(а.с.17-18). Із фотокопії свідоцтва про народження вбачається, що його батьком є [PERSON] (а.с. 19). [PERSON] був сином [PERSON] , про що свідчить фотокопія свідоцтва про його народження(а.с.11). 01.02.2002 [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку розміром 4,95 га. в с. Валер`янівка Близнюківського району Харківської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю IV-XP №083127 своєму сину [PERSON] , що вбачається із фотокопії заповіту, та державного акту(а.с.8-10). [INFO] року [PERSON] померла. Свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с.9). Із довідки Острівщинської сільської ради Близнюківського району Харківської області від 13.01.2010 №11, вбачається, що 09.01.2010 у [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , померла мати [PERSON] , яку він похоронив за власний рахунок. Крім того зазначено, що вони проживали разом і вели спільне господарство(а.с.20). Зазначене також підтверджується показами свідків у судовому засіданні. Так свідки [PERSON] та [PERSON] кожна окремо пояснили, що вони добре знали [PERSON] та [PERSON] оскільки тривалий час проживали з ними в одному будинку та в одному під`їзді, бували у них в гостях тощо. [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] та онуком [PERSON] разом як одна сім`я жили десь 7 років до самого дня її смерті. Син та онук її і поховали. Таким чином вимога про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , по дату її смерті, а саме [INFO] за адресою [ADDRESS] , є доведеною та підлягає задоволенню. 28.07.2014 [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно де б таке не знаходилося та з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та на що за Законом він має право(а.с.15-16). [INFO] року [PERSON] помер. Свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с.14). Із долученої до матеріалів справи копії спадкової справи №292/2015 щодо майна померлого [PERSON] , вбачається, що 30.03.2015 позивач [PERSON] звернувся із заявою до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори та 07.09.2019 до Відокремленого підрозділу Четвертої Харківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Вказав, що просить видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку розташовану на території Острівщинської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.58,68). Однак, постановою Державного нотаріуса Відокремленого підрозділу Четвертої Харківської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON] оскільки, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №57393672 від 31.08.2019, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Тобто [PERSON] після померлої [PERSON] спадщину не прийняв, та не доведено, що він мешкав з нею за однією адресою на день її смерті(а.с.68-69). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Отже як встановлено вище, [PERSON] постійно проживав з [PERSON] близько п`яти років по день її смерті, а саме [INFO] . Ч.3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вбачається, що [PERSON] від спадщини не відмовляється, а навпаки, із заявою про її прийняття, відповідно до закону, звернувся до належної нотаріальної контори. Інших спадкоємців по справі немає, що підтверджено нотаріальною контрою. При поданні позовної заяви позивачем судові витрати у вигляді судового збору сплачені повністю. Позивач просить їх віднести за свій рахунок, що підлягає задоволенню на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved