Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

19.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові вказує, що за позовами відповідачів по справі були винесенні рішення про стягнення з нього аліментів на користь неповнолітніх дітей. Так, рішенням Міловського районного суду Луганської області від 07.05.2014 року з позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частині всіх доходів на користь відповідача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 05.09.2017 року з позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Однак визначену суму аліментів за вказаними рішеннями суду позивач на даний час не має можливості сплачувати, так як визначений розмір аліментів в сукупності перевищує половину його заробітку, тому звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Своїм правом на подання відзиву не скористалась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що за позовами відповідачів по справі були винесенні рішення про стягнення з позивача аліментів на користь неповнолітніх дітей. Так, рішенням Міловського районного суду Луганської області від 07.05.2014 року з позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частині всіх доходів на користь відповідача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 05.09.2017 року з позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Однак визначену суму аліментів за вказаними рішеннями суду позивач на даний час не має можливості сплачувати, так як визначений розмір аліментів в сукупності перевищує половину його заробітку. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки що до своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому аліменти зменшує до 1/6 частини на користь відповідачів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved