overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

17 березня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява в якій представник позивача просить суд витребувати належну [PERSON] земельну ділянку [NUMBER] масив №? 30 розташовану на території Йосипівської сільської ради, Овідіопольського району Одеської області загальною площею 4,0493 га із чужого незаконного володіння, а саме у Товариства з обмеженою відповідальністю « Ленінталь». В судовому засіданні позивачка підтримала свою позовну заяву та просила задовольнити її в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовну заяву позивачки та просив задовольнити її в повному обсязі. Представник відповідача з позовом позивачки не згоден та заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позовну заяву позивачки. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є власником земельної ділянки (паю) сільськогосподарського призначення загальною площею 4,0493 га., яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Йосипівка, масив № 30, ділянка [NUMBER] на підставі Державного акта про право власності серією ОД № 061178 від 27.04.2004 року. 26 травня 2008 року між [PERSON], [INFO] та Товариство з обмеженою відповідальністю «Ленінталь» був укладений договір оренди земельної ділянки за №? 16/30 від 26.05.2008 року, в якому термін дії договору 5 років, тобто до 26.05.2013 року. Відповідно до п. 10.2 вищевказаного договору оренди дія даного договору припиняється у разі закінчення строку оренди. Відповідно до листа від 02.09.2013 року ТОВ « Ленінталь» вказує, що дійсно договір оренди земельної ділянки був укладений 26.05.2008 року, але даний договір оренди був зареєстрований Відділом Держкомзему в Овідіопольському районі Одеської області лише 27.12.2011 року за номером 51237000606, а тому як стверджує відповідач договір є чинним до 27.12.2016 року. Відповідач посилається в своїх запереченнях, що договір оренди є дійсним. З урахуванням предмету позову та документів, які були дослідженні судом суд вважає, що заперечення відповідача є помилковими з наступного: позивач є власником земельної ділянки, як власник земельної ділянки він заключив договір оренди з відповідачем. Право власності є не порушним, що захищено діючим законодавством. Позивач просить усунути перешкоди у сфері власності. Правовідносини які регулюються договором оренди не розповсюджуються на правовідносини які регулюють порядок користування, розпорядження та володіння майном, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

17 березня 2014 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що на протязі останніх трьох років відносини між подружжям зіпсувались, в зв'язку з цим вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Між подружжям втрачено почуття любові та поваги. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просить слухати справу в його відсутність та зазначає, що не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 11 листопада 2003 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено актовий запис №2832. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Від примирення сторони в судовому засіданні позивачка відмовилася, наполягаючи на розірванні шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось позивачем, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з грудня 2011 року. Як пояснила в судовому засіданні позивачка, спір у них щодо спільного майна відсутній. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

17 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.03.2014р. о 20 год. 38 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.03.2014р. о 20год. 38 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва лікарні КЗ «ДСШМД»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора розгублена, метушлива, афективно заряджена. Мова по типу монолога, на питання відповідає примітивно, в основному не по суті. Виказує маячні ідеї збитку, відношення. Поверхнево орієнтована в собі, місці, часі. Вважає, що навколо неї «нечиста сила». Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - маячний розлад органічного походження (шизофреноподібний) внаслідок захворювань судин головного мозку. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

17 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення позики в сумі 18941 грн. 47 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в грудні 2011 року він позичив відповідачці грошові кошти в розмірі 9000 гривень та 10 квітня 2012 року в розмірі 1100 доларів США (9941 грн. 47 коп.), зі строком повернення до вересня 2012 року, що підтверджується розписками від 10.12.2011 року та від 10.04.2012 року. Позивач [PERSON] неодноразово намагався повернути свої кошти, але відповідач ухиляється від виконання свого зобовязання у повному обсязі. Просить суд стягнути з відповідача на його (позивача) користь, за договором позики, суму боргу у сумі 18941 грн. 47 коп. та судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до розписки від 10.12.2011 року, відповідач отримала від позивача 9000 гривень та зобов'язується повернути до вересня 2012 року. Відповідно до розписки від 10.04.2012 року, відповідач отримала від позивача 1100 доларів США (9941 грн. 47 коп.) та зобов'язується повернути до вересня 2012 року. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). В силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позику в строк та в порядку, встановленому у договорі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно довідки виданої ПАТ «Державний ощадний банк України» № 53 від 25 лютого 2014 року видно, що станом на 25.02.2014 року курс одного долара США згідно курсу НБУ = 9,0377 гривень (а.с.6). Як вбачається з розписок відповідача, позивач передав відповідачу гроші в сумі 1100 доларів США та 9000 грн. як позику, а відповідач позику позивачу не повернув. Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9000 гривень та 9941 грн. 47 коп. (1100 х 9,18 грн./дол. США), а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

17 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2001 року. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покладаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Щодо розірвання шлюбу не заперечували, але заперечували проти зміни прізвища відповідача на [PERSON]. Суд, заслухавши думку позивача [PERSON], відповідача [PERSON], адвоката [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 28.01.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

17 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 04.09.1998 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З 2005 року сторони неодноразово приходили до рішення щодо розлучення, до теперішнього часу мешкають в одній квартирі,але з 2006 року спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини мі ними погіршилися. Позивач вважає, що син повинен мешкати з ним, оскільки він має постійний доход, мати дитини тривалий час не мала постійного місця роботи, дитина повністю перебуває на її утриманні. Майнових суперечок немає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.09.1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Краматорська Донецької області, актовий запис за № 667, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

17 березня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 25 грудня 2013 року. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Одразу після укладення шлюбу сторони припинили спільне життя, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини мі ними погіршилися. Майнових суперечок немає. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 948, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Майнових суперечок немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

17 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 27 листопада 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Орджонікідзевському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу дітей не мають. Вказує на те, що шлюбні відносити між нею та відповідачем припинені з травня 2013 року. Розлад сімейного життя стався через несумісність характерів, відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважає, що родина розпалась остаточно, на примирення вона не згодна. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін, судові витрати поділити порівну між нею та відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, також вказав, що на розірвання шлюбу згоден, судові витрати просить розділити порівну між ним та позивачем. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 327. Суд, дослідивши матеріали, дійшов висновку про те, що фактичні взаємостосунки подружжя такі, що немає ніяких підстав для відкладення розгляду справи, або надання ним додаткового часу для примирення, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Суд вважає, безперечним встановлений факт, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам сторін, оскільки сімейні відносини, що склалися, негативно позначаються на їх здоров'ї і психологічному стані . Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, суд, з урахуванням думки сторін, стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 123,30 грн. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

17 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2010 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач. На даний час вони сім'єю не мешкають. Діти мешкають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, інших утриманців він не має. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримав, а відповідач позов визнав повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, що маються в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2010 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач. Діти здорові, мешкають з позивачем та перебувають на утриманні позивача. Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на отримання аліментів від батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує стан здоров'я, а також матеріальний стан сторін, те, що відповідач фізично здоровий, працює, тому суд вважає можливим задовольнити позов повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] трирічного віку. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, з відповідача в порядку ч.3 ст.88 ЦПК України також слід стягнути в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved