Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

18.09.2006 між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 289/33-154, за умовами якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі. В рахунок забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] 18.09.2006 між АКБ «Укрсоцбанк» та позивачем [PERSON] укладено іпотечний договір № 4373, за яким предметом іпотеки визначено квартиру [ADDRESS] загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., належну їй на праві власності. У листопаді 2017 [PERSON] дізналась, що постановою Коростишівського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження № 54806490 з виконання виконавчого напису від 08.08.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою АКБ «Укросбанк» в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором в розмірі 401 802,44 грн. Однак, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не встановив існування права стягувача на звернення стягнення на предмет іпотеки, відсутність повідомлення іпотекодавців, відмінних від боржника, про існуючу заборгованість та намір стягувача на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості, не перевірив безспірність такої заборгованості загалом. Фактично жодних повідомлень від банку ні позивач ні її син [PERSON] не отримували. З урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення напису. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08.08.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 16327, про звернення стягнення на предмет іпотеки квартири [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 289/33-154 від 18.09.2006, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . В ході розгляду справи позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] . позовні вимоги підтримали, пояснили, що позивача не повідомляли про порушення зобов`язань, борг не є безспірно списаним. В подальшому позивач представник позивача [PERSON] направили заяви, в яких просили розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в ході розгляду справи просив у задоволенні позовних вимог відмовити, в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, проти позову заперечив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань, на адресу суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явивсь, під час розгляду справи, пояснював, що не згоден зі сумою боргу, в додатковій угоді немає підпису боржника і іпотекодавця щодо зміни відсоткової ставки, звертався до банку щодо надання розрахунку, який вони так і не надали, позов підтримує. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та позивач [PERSON] (іпотекодавець) 18.09.2006 уклали іпотечний договір зареєстрований в реєстрі за № 4373. Відповідно до п.1.1. іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за договором кредиту № 289/33-154 від 18.09.2006, укладеним між іпотекодержателем та боржником нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., належну іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого Коростишівською державною нотаріальною конторою, 23.03.1994 р., реєстр № 1-434. 08.08.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 26.0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, пропонує задовольнити частину вимог стягувача ПАБ «Укрсоцбанк» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 01 жовтня 2014 по 25 травня 2017, а саме в розмірі 401 802, 44 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на вищенаведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Крім того, згідно постанови Великої Палати Верховного суду від 16.05.2018, визначено, що частинами першою, третьою статті 24 Закону № 1255-IV встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується із частиною першою статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. А як вбачаєаться з матеріалів справи, відповідачем вказаних дій не було зроблено. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так як суду не надано було документів, на підставі яких було видано виконавчий напис, а тому встановити те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено без порушень чинного законодавства не вбачається можливим, враховуючи вказане, суд приходить до висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved