Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

18.02.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути аліменти на утримання їх з відповідачем неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01 березня 2016 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 13 червня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживали в [ADDRESS] в квартирі, власником якої є мати позивача. Їх сімейне життя не склалось, оскільки відповідач нехтує сімейними цінностями, як повага до дружини, піклування, створенню в сім'ї доброзичливої атмосфери, в стані алкогольного сп'яніння припускається аморальних вчинків, образ, а 9 травня 2015 року її побив, не працює, і все це негативно впливає на їх неповнолітнього сина. Позивач вважає, що за таких обставин шлюб має бути розірваний. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, в зв'язку з чим у неї є підстави вважати, що і в подальшому відповідач буде ухилятись від матеріального утримання дитини в добровільному порядку, тому просить стягнути з відповідача аліменти. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, уточнила свою вимогу щодо часу, з якого мають стягуватись аліменти та відповідно до вимог закону просить стягувати аліменти з дати подачі позову до суду. Додатково позивач пояснила, що з лютого 2016 року відповідач з сім'єю не проживає, залишив квартиру, забрав сумку зі своїми речами, а 25 березня 2016 року погрожував їй в під'їзді будинку, де вона проживає з сином, та знову її побив. Вона зазначає, що після цього з відповідачем не спілкувалась, зі слів знайомих чула, що чоловік знаходиться в Полтавській області, де саме, їй не відомо. Вона переконана, що відповідач добровільно аліменти сплачувати не буде, хоч не є інвалідом, інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, але тривалий час не працює, зловживає алкоголем. Відповідач [PERSON] відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України повідомлявся про час та місце судового розгляду через оголошення у пресі, газетах «Урядовий кур'єр» та «Час Київщини». в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи у його відсутність, не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2007 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблений актовий запис №913, та що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 13 червня 2007 року (а.с.9). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 27 серпня 2007 року (а.с.6). Позивач зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідач зареєстрованим по Києву та Київській області не значиться, що підтверджується даними паспорта позивача та довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області (а.с.9,13). Згідно з довідкою ургентного хірурга від 10.05.2015 року (а.с.10) позивач зверталась за медичною допомогою з приводу травми, отриманої 09.05.2015 року, та повідомляла, що була побита чоловіком, та було встановлено діагноз: забій м'яких тканин обличчя (параорбітальна гематома з права) , забій грудної клітини з права. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з поясненнями позивача в судовому засіданні можливості примирення сторін та збереження шлюбу не вбачається, позивач категорично не бажає підтримувати з відповідачем сімейні стосунки, жити з ним разом та вести спільне господарство. Внаслідок зазначених обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їх з відповідачем малолітньої дитини. За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимоги щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина сторін, суд виходить з наступного. Встановлено, що факт проживання малолітнього сина з позивачем та перебування його на утримані позивача, відповідачем не оспорюється. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч. 2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Будь-яких доказів того, що відповідач надає матеріальну допомогу позивачу на утримання їх з позивачем малолітнього сина, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов до висновку, що за своїм сімейним та матеріальним станом відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Так, відповідач є особою працездатного віку, хоч згідно з поясненнями позивача не має постійного місця роботи, проте не позбавлений можливості працевлаштуватись, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що за відсутності у відповідача іншої родини та неповнолітніх дітей, визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини - 1/4 частина від заробітку (доходу) не позбавляє відповідача джерела для існування та є розумним і справедливим розміром, а отже вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок за позовом про розірвання шлюбу, сплачений позивачем (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір в сумі 551гривня 20 копійок за позовом про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, та які підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобов'язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved