Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

19.02.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог (а.с. 32-33) просить зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і виселити їх з цієї квартири без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.09.2012 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким [PERSON] передала у власність позивачу квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу [PERSON] зобов'язалась зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих у проданій квартирі осіб та звільнити від особистих речей дану квартиру у строк до 26 вересня 2013 року. Однак в квартирі до цього часу продовжують проживати та зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Присутність сторонніх осіб в квартирі та їх реєстрація є порушенням права приватної власності і перешкоджає [PERSON] користуватись і вільно розпоряджатись належною їй квартирою. Припинення права власності [PERSON] на квартиру припиняє її право на користування квартирою за відсутності інших для цього підстав. Відповідачі не є її членами сім'ї, між нею та відповідачами відсутні будь-які домовленості стосовно подальшого проживання відповідачів в квартирі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про день та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістили. Клопотань, заяв чи заперечень проти позову не надали. Представник третьої особи відділу Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ МУ УМВС України в Харківській області у судове засідання не з'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], за яким [PERSON] передала квартиру у власність [PERSON] Відповідно до п. 11 цього Договору [PERSON] зобов'язалась зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих у проданій квартирі осіб та звільнити від особистих речей дану квартиру у строк до 26.09.2013 року. У п. 13 цього Договору зазначено, що право власності на квартиру, яка є предметом цього Договору, виникає у [PERSON] з моменту державної реєстрації цього Договору. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 29.09.2012 року, за позивачем зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2013 року, в реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції, право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] було зареєстровано 28.03.2013 року (номер запису про право власності 611772). Станом на сьогодні [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] не звільнили, не знялися з реєстраційного обліку, добровільно залишати квартиру відмовляються. Відповідно до ст. 317 ЦК України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як зазначалось, [PERSON], як власниця квартири, ще 26.09.2012 року уклала договір купівлі-продажу квартири, тобто вже на час укладання договору відповідач розуміла можливі наслідки договору. З відчуженням майна, шляхом укладання договору купівлі-продажу від 26.09.2012 року, [PERSON] втратила права власника, тобто права володіння, користування та розпорядження спірною квартирою. Відповідачі своїм проживанням в спірній квартирі створюють перешкоди в користуванні позивачем своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідачі не є членами сім'ї нового власника квартири [PERSON] Між власником квартири - позивачем та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, що видно з договору купівлі-продажу. Після відчуження квартири на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2012 року [PERSON] втратила права володіння, користування та розпорядження спірною квартирою, тому вона й втратила права на вказане житло. Таким чином, втрата права користування житловим приміщенням відповідачем є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у відповідача, як у колишнього власника житла. Положеннями глави 29 ЦК України регламентовано спеціальні способи, спрямовані на захист права власності та інших речових прав, які, зокрема, не обмежуються наявним переліком. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За вимогами ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом, тобто, виселення є можливим лише з передбачених законом підстав. Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що до способів захисту речових прав, які підлягають до застосування відповідно до положень глави 29 ЦК України, віднесено з поміж інших і усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку. У зв'язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги щодо усунення перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON], підлягають задоволенню.

Outcome: approved