Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

17 вересня 2009 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно у вигляді будинку з надвірними спорудами, що розташований у с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області по вул. Пархоменка, 15, яку прийняла [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки померлий за життя склав заповіт, яким все своє майно заповідав [PERSON] та [PERSON]. Дружина померлого та матір позивача [PERSON] шляхом проживання у спадковому будинку прийняла спадщину (обов`язкову частку як непрацездатна вдова) після смерті свого чоловіка [PERSON], проте юридично не оформила своїх прав та 02 жовтня 2013 року померла. Проте позивач не може оформити право на спадщину на домоволоління, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа на нерухоме спадкове майно, а тому нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на спадщину, і за таких обставин [PERSON] змушена була звернутись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради ради, на території якої знаходиться спадкове майно, оскільки [PERSON] не прийняла спадщину після смерті [PERSON] У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, направивши до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив суд повністю їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву від 26.01.2016 року за вих. № 30, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа по справі [PERSON] у судове засідання не зявилась, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставилась до відому належним чином. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу у відсутність осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приймає визнання позову відповідачем та вважає, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть (серії І-СР № 127924 від 18.09.2009 року) [PERSON]помер 17 вересня 2009 року. Відповідно до заповіту від 05.05.2012 року, посвідченого секретарем Чапаєвської сільської ради Золотоніського району Черкаської області та зареєстрованим у реєстрі за № 33, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право заповідав [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності від 03.12.2005 року та Витягу з Державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.12.2005 року № 9154352 [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Пархоменка, 15 у с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (серії І-СР № 378809 від 03.11.1981 року) [PERSON] є дружиною [PERSON], що помер 17 вересня 2009 року. Згідно із свідоцтвом про народження (серії ІІ-СР № 326486 від 03.11.1981 року) [PERSON] є дочкою [PERSON], що помер 17 вересня 2009 року, та [PERSON]. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином спадщина після смерті [PERSON] спадщина мала розділитись наступним чином: - [PERSON] 1/6 (2/12) частина від спадщини, - [PERSON] 5/12 частин від спадщини, - [PERSON] 5/12 частин від спадщини. Як вбачається з повідомлення завідувача Золотоніською районною державною нотаріальною конторою від 15.01.2016 року за вих. № 11/01-16 після смерті [PERSON], який помер 17 вересня 2009 року заведена спадкова справа 04 листопада 2009 року. Підставою для її заведення були заяви про прийняття спадщини, подані дружиною померлого [PERSON], жителькою с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області, та дочкою померлого [PERSON], що проживає там же. 01 березня 2011 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії І-СР № 221027 від 03.10.2013 року) [PERSON] [PERSON] померла 02 жовтня 2013 року. Згідно з довідкою виконкому [PERSON] сільської ради від 21.12.2005 року за вих № 1269 на день смерті [PERSON], яка померла 02.10.2013 року, разом з нею проживали та входили до складу двору: [PERSON], [INFO], дочка та [PERSON], 2005 року, внук. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з повідомлення завідувача Золотоніської районної державної нотаріальної контори від 24.02.2016 року № 110/02-14 спадкоємцем, що подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] марії Григорівни, що померла 03 жовтня 2013 року, є [PERSON], і на підставі її заяви в нотаріальній конторі заведена спадкова справа 04 лютого 2014 року. Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2016 року державний нотаріус Золотоніської міської державної нотаріальної контори відмовив спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] із-за відсутності оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивач прийняв спадщину у встановлений чинним законодавством термін відповідно до ст. 1268 ЦК України, інший спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] - [PERSON], за даними нотаріальної контори, спадщину не прийняв. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved