Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

19.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення аліментів на своє утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначив, що навчається у Маріупольському державному університеті на економіко-правовому факультеті за спеціальністю «Право», на першому курсі. Позивач не має змоги працювати, оскільки навчається на денній формі навчання, щоденно витрачає гроші на проїзд, щоб дістатись до учбового закладу, харчування та придбання учбової літератури, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не надає допомоги позивачу у зв'язку з його навчанням. Всі витрати на його утримання несе лише мати, тому просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу) на період навчання до 30.06.2021 року. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процессу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) та про причини неявки в судове засідання. Тому суд, в розумінні абз.2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважає що відповідач\~ належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повідомлень про причини неявки та відзиву щодо заявлених позовних вимог позивача від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №148256, виданим 28 січня 2000 року Волноваським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області (а.с.5). Як вбачається з паспорта громадянина України, позивач [PERSON] 05.01.2018 року досяг повноліття (а.с.2). Відповідно до положень частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З довідки №35 від 23.01.2018 року, виданої деканом факультету, вбачається, що позивач [PERSON] у 2017 році вступив до Маріупольського державного університету та навчається на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Право». Термін закінчення навчального закладу 30.06.2021 року (а.с.6). У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує відповідно до статті 182 СК\~ України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що 05.01.2018 року позивач досяг повноліття, продовжує навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що відповідач спроможній сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) до закінчення ним навчання. Такий розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати засадам розумності і справедливості, та буде співмірним потребам дитини та можливостям батька.Доказів не спроможності сплачувати аліменти та перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружин, батьків відповідач суду не надав. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Держбюджету України судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved