Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

19.07.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 із заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивачем у позовній заяві була зазначена адреса відповідача як: Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, пров. Садовий, 14. 20.07.2017 року судом в порядку ч.3 ст.122 ЦПК України було направлено запит до адресно-довідкового бюро ГУ ДМС України в Харківській області щодо місця реєстрації відповідача. 02.08.2017 року суддею було одержано довідку з АДБ ГУ ДМС України у Харківській області про те, що відповідач зареєстрований у встановленому порядку за адресою, вказаною позивачем у своїй позовній заяві. Ухвалою судді від 02.08.2017 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] в частині щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], була повернута позивачу на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України, оскільки справа не підсудна Первомайському міськрайонному суду Харківської області, а в частині щодо стягнення аліментів питання залишено відкритим до отримання суддею довідки з адресно-довідкового бюро при ГУ ДМС України щодо місця реєстрації позивача [PERSON]С.(а.с.35). Вказана ухвала була отримана позивачем 11.08.2017 року та набрала законної сили в частині щодо повернення 17.08.2017 року. Після отримання відповідної довідки про місце реєстрації позивача ухвалою судді від 21.08.2017 року провадження по справі було відкрито (а.с.40). Перед судовим засіданням 05.09.2017 року позивач уточнив свої позовні вимоги щодо встановлення мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача із заявлених при поданні позову 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, залишивши розмір частки заробітної плати (доходу) відповідача, який повинен стягуватися не змінним (1/4 частина)(а.с.44). В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що сторони з 30.08.2003 року до 05.09.2008 року перебували у шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачем. Дитина сторін по справі є дитиною з особливими потребами. Мати з дитиною не мешкає, від обов`язків по забезпеченню дитини усунулася, допомоги дитині не надає. Позивачу важко самостійно належним чином утримувати дитину, у звязку з чим він просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини згідно уточнених позовних вимог. Позивач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву від 05.09.2017 року, в якій просив слухати справу за його відсутності, заявлені ним позовні вимоги в редакції від 05.09.2017 року підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.44). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання двічі повідомлялася належним чином (а.с.43 повернута до суду із відміткою органу поштового звязку про закінчення терміну зберігання на обєкті поштового звязку повістка про виклик у судове засідання на 05.09.2017 року разом із позовною заявою з додатками та ухвалою суду про відкриття провадження по справі від 21.08.2017 року та а.с.48 повернута до суду з відміткою органу поштового звязку про закінчення терміну зберігання повістка про виклик у судове засідання на 27.09.2017 року), причини неявки суду не повідомила. Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому порядку, а згідно з абзацом 3 вказаної частини ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, судом встановлена повторність неприбуття відповідача до суду відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи по справі органу опіки та піклування Первомайської райдержадміністрації Харківської області начальник служби у справах дітей Первомайської РДА [PERSON] разом із своєю довіреністю надала суду заяву від 05.09.2017 року, в якій із уточненими позовними вимогами позивача погодилася у повному обсязі та просила слухати справу у подальшому без участі представника третьої особи (а.с.45-46). Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити судове рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. На підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 05.09.2008 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 05.11.2008 року та яке набрало законної сили, був розірваний шлюб між сторонами по справі (а.с.13, 14). Вказаний шлюб був зареєстрований 30.08.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Харкова (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №319685, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харків реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис №430 від 08.02.2005 року) (а.с.12). Дитина станом на день розгляду справи мешкає разом з позивачем, що підтверджується копією акту обстеження житлового будинку за адресою: Харківська область, Первомайський район, с. Максимівка, вул. Суворівська, 7а (а.с.29) та копією висновку третьої особи по справі від 06.07.2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Мати дитини допомоги на її утримання не надає, забезпеченням дитини займається виключно позивач по справі. Надані позивачем довідки про стан здоров`я дитини до предмету спору жодного відношення не мають, оскільки обовязок утримувати дитину відповідачем презумується. Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.1 та ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вимоги позивача співпадають з мінімальними вимогами щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, які висуває діюче законодавство, окрім максимального розміру аліментів, які можуть стягуватися з відповідача, однак вказаний факт, на думку суду, жодних обмежень прав відповідача не несе, оскільки він в будь-який час може предявити відповідний позов про зменшення розміру аліментів, якщо сума платежів з його боку складе більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (станом на день розгляду справи більше 15000,00 грн.) Тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та принципу справедливості та розумності. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача (стягувача), на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного з боржника на користь держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved