Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

18 травня 2016 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що за договором купівлі-продажу від 27 грудня 2006 року вона придбала земельну ділянку, що розташована в м. Миргороді по вул. В. Василевської, 22-А площею 1000 кв.м. У 2007 році позивач господарським способом збудувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та звернулася за виготовленням технічного паспорту. Вартість житлового будинку літ.А-1 з тамбуром літ. «а» загальною площею 57,0 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м., сараю літ. «В» з навісом літ. «в», гаражу літ. «Б» , вбиральні літ. «Г» по вул.В.Василевської,22-А в м.Миргороді з урахуванням зносу, складає 336 182 гривень. Через відсутність дозволу на виконання будівельних робіт та акту введення в експлуатацію збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є самочинним будівництвом. Земельна ділянка під будівництво площею 0,1000 га кадастровий номер 5310900000:50:053:00036 належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 681604 від 07.10.20009 року з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, крім того земельна ділянка з кадастровим номером 5310900000:50:053:0133 площею 00261 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва за цією ж адресою м.Миргород, вул.В.Василевської, 22-А належить позивачці на підставі свідоцтва про право власності від 25.12.2015 р. Містобудівні умови та обмеження позивачем не отримувалися,проектна документація на будівництво житлового будинку не розроблялася, декларацію на початок виконання будівельних робіт в департаменті ДАБІ не зареєстровано. За результатами проведеного технічного обстеження житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по вул. вул.В.Василевської, 22-А в м. Миргороді встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Однак введення обєкта в експлуатацію можливе лише після визнання в судовому порядку права власності на вищевказані обєкти. [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на самочинно збудований житловий будинок літ. «А-1» з тамбуром «а» загальною площею 57,0 кв.м, житловою площею 27,1 кв. м. з господарськими будівлями: гараж літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ. «в», вбиральня літ. «Г» та спорудами, що розташований по вул. В.Василевської, 22-А в м. Миргороді Полтавської області на земельній ділянці площею 0,1000 га з кадастровим номером 5310900000:50:053:0036. Позивачка, в судове засідання не зявився, її інтереси на підставі довіреності (а.с.28) представляє [PERSON], яка позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду заяву в якій просила слухання справи провести без участі їхнього представника. Позовні вимоги визнають, та не заперечують проти їх задоволення (а.с. 44) . Представник Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. Департамент при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с.41-42). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що за договором купівлі-продажу від 27 грудня 2006 року [PERSON] придбала земельну ділянку, що розташована в м. Миргороді по вул. В. Василевської, 22-А площею 1000 кв.м. (а.с.7) У 2007 році позивач господарським способом збудувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та звернулася за виготовленням технічного паспорту. Вартість житлового будинку літ.А-1 з тамбуром літ. «а» загальною площею 57,0 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м., сараю літ. «В» з навісом літ. «в», гаражу літ. «Б» , вбиральні літ. «Г» по вул.В.Василевської,22-А в м.Миргороді з урахуванням зносу, складає 336 182 гривень. Через відсутність дозволу на виконання будівельних робіт та акту введення в експлуатацію збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є самочинним будівництвом. Земельна ділянка під будівництво площею 0,1000 га кадастровий номер 5310900000:50:053:00036 належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 681604 від 07.10.20009 року з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8), крім того земельна ділянка з кадастровим номером 5310900000:50:053:0133 площею 00261 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва за цією ж адресою м.Миргород, вул.В.Василевської, 22-А належить позивачці на підставі свідоцтва про право власності від 25.12.2015 р. (а.с.9). Відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до повноважень виконавчого комітету належить затвердження містобудівних програм та планів забудови територій, підготовка і подання на затвердження відповідних містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, містобудівної документації, надання відповідно до законодавства дозволу на споруд) обєктів містобудування незалежно від форм власності. Відділом архітектури та містобудування виконавчого комітету Миргородської міської ради від 17.03.2016 р. № 06/68 позивачці було відмовлено в отриманні будівельного паспорту забудови земельної ділянки, оскільки у відповідності зі ст. 27 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства «Про затвердження порядку видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки» № 103 від 05.07.2011 року будівельний паспорт забудови земельної ділянки видаються лише Замовнику, який має наміри здійснити будівництво індивідуального (садибного) житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.17). Листом від 17 лютого 2016 року Департаменту ДАБІ у Полтавській області [PERSON] було повідомлено, що у відповідності до ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом обєктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно бути визнане за рішенням суду (а.с.19). П.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований обєкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого обєкта. Згідно інформації, наданої Відділом архітектури та містобудування щодо відповідності місця розташування обєкта вимогам державних будівельних норм, місце розташування житлового будинку садибного типу по вул. В. Василевської, 22-А в м. Миргороді відповідає містобудівній документації та вимогам державних будівельних норм (а.с. 18). Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження № 4 від 18.02.2016 року, житловий будинок літ. «А-1» з тамбуром «а» загальною площею 57,0 кв.м, житловою площею 27,1 кв. м. з господарськими будівлями: гараж літ. «Б», сарай літ. «В», навіс літ. «в» та спорудами по вул. В.Василевської, 22-А в м. Миргороді Полтавської області встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с. 15-20). Однак введення обєкта в експлуатацію можливе лише після визнання в судовому порядку права власності на житловий будинок. Згідно положень ч. 1-3 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй землі іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням Відповідно до ч. 1-2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376\~ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. За приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідивши наявні докази по справі та враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем були виконані всі встановлені законом вимоги, необхідні для предявлення відповідного позову, крім того під час здійснення будівництва були дотримані архітектурні, будівельні, санітарно-гігієнічні норми та норми з пожежної безпеки, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. За таких обставин, права позивача [PERSON], є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

Outcome: approved