Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

19.08.2015 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 13.10.2011 року між ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» та гр.[PERSON] був укладений договір фінансового лізингу нерухомого майна № 06/07/11-Л, згідно з яким позивач зобовязувався передати відповідачці у фінансовий лізинг належне позивачеві на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру №1, яка знаходиться у будинку №18/2 по вул. Тополевій в м.Одесі та складається з двох житлових кімнат, житловою площею 48,9 кв.м, загальною площею 107,1 кв.м., а остання прийняла на себе зобовязання за вказаним договором лізингу прийняти та належним чином використовувати предмет лізингу за його прямим призначенням та у встановлені строки і у повному обємі сплачувати лізингові та інші платежі згідно умов договору. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором лізингу, а саме згідно п.2.1.1. Договору передав відповідачці вищезгаданий предмет лізингу, про що свідчить відповідний акт прийманняпередачі від 13.10.2011 року. Відповідачка, всупереч вимогам п.2.2.2. Договору лізингу, починаючи з лютого місяця 2014 року належним чином не виконує зобовязання. Ч.2 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Отже, позивач своїм повідомленням від 27.02.2015 року відмовився від даного Договору лізингу та зобовязав відповідачку як повернути предмет лізингу так і погасити заборгованість за договором, яка на день відмови позивача від лізингу сягала суми 102 425 грн. 73 коп. 12.03.2015 року відбулося повернення відповідачкою позивачеві предмета лізингу про що було складений акт приймання-передачі. Позивач зазначає, що п.7 означеного акту сторони договору лізингу погодили, що розмір заборгованості відповідачки на момент складання даного акту все ще становить вищенаведену суму, що дорівнювала 102 425 грн. 73 коп. 17.03.2015 року відповідачка частково погасила свій борг за договором в сумі 3 995 грн. 00 коп. Але від цієї дати до дати подання позову більше платежів в погашення заборгованості позивачка не здійснювала, таким чином загальна сума заборгованості складає 98 430 грн. 73 коп. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань 13.10.2011 року було укладено окремий договір поруки № 06/07/11-п між ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» та гр.[PERSON] Відповідно до п.1.1. Договору поруки відповідач поручився перед позивачем в повному обсязі за виконання зобовязань відповідачки зі сплати загальних лізингових платежів, пені, штрафів та тощо. Згідно із п.1.2 Договору поруки відповідальність відповідача за всіма зобовязаннями відповідачки є солідарною та розповсюджується на усе майно і кошти, на які може бути звернення стягнення відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п.3.1 та п.3.2 договору поруки, відповідачу була надіслана вимога від 12.02.2015 року. Відповідач своїх зобовязань за договором поруки щодо погашення існуючої заборгованості відповідачки за договором лізингу так і не виконав. Представник позивача просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» заборгованість за договором в розмірі 98430 грн. 73 коп. та судові витрати. Представник позивача ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не зявлялася, не повідомивши про причини неявки, лише надала до суду заяву про свою незгоду з позовними вимогами, з посиланнями на те, що заборгованість перед позивачем у неї виникла в звязку з тяжкою нестабільною економічною ситуацією в країні, будь-яких підтверджень або доказів відносно своїх заперечень суду не надала. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у відповідності до ч.ч.5,9 ст.74 ЦПК України - шляхом опублікування оголошення в пресі (а.с.). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.59,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. У разі порушення зобовязання, як передбачено ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом з достовірністю встановлено, що між ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» та гр.[PERSON] був укладений договір фінансового лізингу нерухомого майна № 06/07/11-Л від 13.10.2011 року (а.с.4-14) Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором лізингу, а саме згідно п.2.1.1. Договору передав відповідачці вищезгаданий предмет лізингу, про що свідчить відповідний акт приймання передачі до договору № 06/07/11-Л фінансового лізингу нерухомого майна від 13.10.2011 року (а.с.15) З копії повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу від 13.10.2011 р. № 06/0711-Л за вих. №100/02 від 27.02.2015 року (а.с.16) позивач відмовився від даного Договору лізингу та зобовязав відповідачку як повернути предмет лізингу так і погасити заборгованість за договором, яка на день відмови позивача від лізингу сягала суми 102 425 грн. 73 коп. 12.03.2015 року відбулося повернення відповідачкою позивачеві предмета лізингу про що було складений акт приймання-передачі з фото звітом про стан предмета лізингу (а.с.17-20). Відповідно до вказаного акту прийому-передачі, сторони погодили заборгованість за договором лізингу, з чим відповідачка погодилася, підтвердивши це своїм підписом. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань 13.10.2011 року було укладено окремий договір поруки № 06/07/11-п між ТОВ «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» та гр.[PERSON] (а.с.20-22). Відповідно до п.3.1 та п. 3.2 договору поруки, відповідачу була надіслана вимога за вих.№62/02 від 12.02.2015 року (а.с.23). Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-лізингова компанія «Рента» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу нерухомого майна № 06/07/11-Л від 13.10.2011 року, яка становить 98 430 грн. 73 коп. підлягають задоволенню, як основані на законі. Також, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем відповідно до платіжного доручення №517 від 13.08.2015 року (а.с.1) в сумі 984 грн. 31 коп., згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved