Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

19 вересня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 листопада 2010 року по справі № 2-2917 було визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок площею 101,2 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м. та господарські споруди за адресою: м. Коломия, вул. Мельничука, 8, Івано-Франківської області. Однак дане рішення суду [PERSON] не зареєстрував. Тому згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ від 16 лютого 2016 року № 55243 зазначено, що право власності на будинковолодіння № 8 по вул. Мельничука в м. Коломия зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині згідно свідоцтва про право власності, виданого 10 грудня 1958 року виконавчим комітетом Коломийської міської ради на підставі рішення № 448 від 17 листопада 1958 року. 23 липня 2015 року її чоловік помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в м. Коломия, по вул. Мельничука, 8, Івано-Франківської області. Спадкоємцем майна померлого є вона, оскільки діти померлого, [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують. Крім них, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. З метою оформлення спадщини після смерті чоловіка вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння та виписку з інвентаризаційних матеріалів, із якої вбачається, що право власності на нерухоме майно за спадкодавцем не зареєстровано. Згідно ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті, тому їй було рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Оскільки вона фактично прийняла спадщину, то просить суд визнати за нею, [PERSON] право власності на житловий будинок площею 101,2 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м. та господарські споруди за адресою: м. Коломия, вул.. Мельничука, 8, Івано-Франківської області. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі теж подали до суду заяви, згідно яких позов визнають та просять справу розглядати без їх участі. Зясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2015 року помер [PERSON], про що 24 липня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 369. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в м. Коломия, по вул. Мельничука, 8, Івано-Франківської області. Спадкоємцем майна померлого є дружина померлого, [PERSON], оскільки діти померлого, [PERSON] та [PERSON] на спадщину не претендують. Крім них, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. З метою оформлення спадщини після смерті чоловіка позивачка звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння та виписку з інвентаризаційних матеріалів. Однак даних документів вона не може надати, так як згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 листопада 2010 року по справі № 2-2917 було визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок площею 101,2 кв.м., житловою площею 74,7 кв.м. та господарські споруди за адресою: м. Коломия, вул. Мельничука, 8, Івано-Франківської області, але дане рішення суду ним не було зареєстровано. Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ від 16 лютого 2016 року № 55243 зазначено, що право власності на будинковолодіння № 8 по вул. Мельничука в м. Коломия зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині згідно свідоцтва про право власності, виданого 10 грудня 1958 року виконавчим комітетом Коломийської міської ради на підставі рішення № 448 від 17 листопада 1958 року. Оскільки право власності на нерухоме майно за спадкодавцем не зареєстровано та припиняється в разі смерті, то державним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка фактично прийняла спадщину, є спадкоємницею за законом, а відповідачі не заперечують проти задоволення позову, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: м. Коломия, вул.. Мельничука, 8, Івано-Франківської області. Наведене стверджується: копією свідоцтва про смерть /а.с.5/, копіями свідоцтва про народження /а.с.6/, копією свідоцтва про одруження /а.с.7/, копією технічного паспорта /а.с.8-10/, копією рішення Коломийського міськрайонного суду /а.с.11/, копією довідки КП Житлоінфоцентр /а.с.12/, копією виписки з інвентаризаційних матеріалів /а.с.13/, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії /а.с.14/. На підставі ст.,ст. 55, 124 Конституції України, ст.,ст. 16, 321, 328, 346, 392, 1222, 1268 ЦК України та

Outcome: approved