Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

18.11.2014 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ПАТ «Креді [PERSON]», про стягнення коштів. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 117\~482,83 грн., що є еквівалентом 7\~663,59 доларів США, суми погашення кредиту за Кредитним договором № 263/7-п від 12.04.2007; та 868,74 грн. пені за вказаним кредитним договором. 31.03.2015 позивач [PERSON] подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив вважати ціною його позову до [PERSON] 180\~503,28 грн. Просив стягнути з [PERSON] на його користь 179\~634,54 грн., що є еквівалентом 7663,59\~доларів США, суми погашеної валютної заборгованості відповідача за Кредитним договором №\~263/7-п від 12.04.2007; та 868,74 грн. заборгованості по пені за цим Кредитним договором. 11.09.2015 позивач [PERSON] подав суду ще одну заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив вважати ціною його позову до [PERSON] 186\~503,28\~грн. Просив стягнути з [PERSON] на його користь 179\~634,54 грн., що є еквівалентом 7\~663,59 доларів США, суми погашеної валютної заборгованості відповідача за Кредитним договором № 263/7-п від 12.04.2007; 868,74 грн. його заборгованості по пені за цим Кредитним договором; 6\~000,00\~грн. витрат на оплату послуг по зняттю заборони і виведенню з реєстру іпотек об'єктів нерухомого майна. 17.12.2014 відповідач [PERSON] подав суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь 258\~692,72\~грн. та відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] Позовна вимога про стягнення коштів обґрунтована тим, що на виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.201 [PERSON] сплатив [PERSON] грошові кошти в сумі 40\~000,00 доларів США по розписці від 05.04.2006, за умови, що [PERSON] погасить за нього кредит в ПАТ «Креді [PERSON]». Вважає, що [PERSON] повинен сплатити йому кошти, що становлять різницю між сумою стягнутих з нього на користь [PERSON] коштів за рішенням суду і сумою, яку сплатив [PERSON] за кредитним договором банку. Третя особа ПАТ «Креді [PERSON]» в судове засідання свого представника не направило, однак подало заяву від 23.12.2014 про розгляд справи за відсутності представника банку, в які також підтверджені факти, викладені в позовній заяві [PERSON] щодо погашення ним заборгованості [PERSON] перед банком за Кредитним договором №\~263/7-п від 12.04.2007. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судових засіданнях підтримали позов, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, та заперечили проти зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. Надали пояснення, аналогічні тим, що наведені в позовній заяві. Заперечили проти позовних вимог [PERSON], посилаючись на те, що заявлені останнім позовні вимоги не грунтуються на законі, рішенні суду чи договорі, є алогічними та суперечать доказам, які надані суду. Жодних грошових зобов'язань у [PERSON] перед [PERSON], які б витікали з рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.2011, на яке посилається відповідач у зустрічному позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали поданий зустрічний позов і заперечили проти задоволення первісного позову [PERSON] з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, суд встановив такі обставини справи і дійшов таких висновків. 12.04.2007 між [PERSON] та АТ «Індустріально-Експортний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді [PERSON]», був укладений Кредитний договір №\~263/7-п, за умовами якого [PERSON] (позичальник) отримав кредит в розмірі 25\~000,00 доларів США зі сплатою 13,5\~% річних, термін користування кредитом з 12.04.2007 до 11.04.2017. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 12.04.2007 між [PERSON], як іпотекодавцем, та АТ «Індустріально-Експортний Банк» був укладений Договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передавались садовий будинок №\~217 та земельна ділянка № 217, надана для ведення садівництва, які знаходяться за адресою: Садове товариство «Будівельник» м.\~Умані Черкаської області, а також ще один Договір іпотеки від 12.04.2007, предметом якого був житловий будинок та земельна ділянка площею 614,00\~кв.м., надана для його обслуговування, що знаходяться за адресою: пров. Сєрова, 11, в м.\~Умані Черкаської області, які належать [PERSON] та [PERSON] За умовами обох Договорів іпотеки у випадку невиконання [PERSON] своїх кредитних зобовязань за Кредитним договором від 12.04.2007 № 263/7-п банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог. Зазначені обставини підтверджені копіями Кредитного договору №\~263/7-п від 12.04.2017, Договору іпотеки від 12.04.2007. Відповідач [PERSON] як позичальник не виконав належним чином свої зобовязання, згідно з умовами вказаного Кредитного договору, тому 17.10.2014 на адресу [PERSON], як майновому поручителю, ПАТ «Креді [PERSON]» направив Вимогу (претензію) № 140 від 17.10.2014, в якій поінформував, що станом на 17.10.2014 відповідачем зобовязання за Кредитним договором не виконані, а заборгованість в загальній сумі складає 7\~612,62 доларів США, що еквівалентно 98\~707,47\~грн. [PERSON] просив у термін до 30-ти днів з дати отримання Вимоги погасити наявну заборгованість, в іншому випадку він буде змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. З метою добровільного погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором та уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки, 11.11.2014 [PERSON], як поручителем, та ПАТ «Креді [PERSON]», як кредитор, уклали Договір поруки №\~Р263/7, умовами якого передбачено, що позивач поручився за повне та своєчасне виконання боргових зобовязань [PERSON] за Кредитним договором від 12.04.2007 № 263/7-п. І 11.11.2014 [PERSON] як поручитель відповідно до Квитанції № 1 і Квитанції № 5 погасив заборгованість [PERSON] за Кредитним договором шляхом внесення до каси банку готівковою 7\~663,59 доларів США (суми кредиту і нарахованих відсотків станом на 11.11.2014) і 868,74\~грн. нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди. Вказані суми наведені в розрахунку заборгованості станом на 11.11.2014.(а.с. 18). Про те, що заборгованість за Кредитним договором була погашена повністю [PERSON] банк видав довідку від 12.11.2014 за №\~157. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись порукою. Частиною 1 ст. 547 ЦК України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язань вчиняється у письмовій формі. Згідно з вимогами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено субсидіарну відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Нормами статті 556 ЦК України визначені права поручителя, який виконав зобов'язання. Так, згідно з цією статтею після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом особа може звернутися до суду. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 18.02.2016 за офіційний курс НБУ встановлений на рівні 2\~672,3709\~грн. за 100 доларів США. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] існують грошові зобов'язання, що грунтуються на Кредитному договорі №\~263/7-п від 12.04.2017 та Договорі поруки №\~Р263/7 від 11.11.2014 та виникли відповідно до норм ч. 2 ст. 556 ЦК України у зв'язку з переходом до поручителя всіх прав кредитора за Кредитним договором. На час розгляду справи в суді [PERSON] як боржник у зобов'язанні не повернув [PERSON] як кредитору суму в розмірі 7\~663,59 доларів США та 868,74\~грн., які були сплачені позивачем на виконання кредитних зобов'язань відповідача перед банком. Позивач [PERSON] поніс витрати в сумі 6\~000,00\~грн. на оплату послуг по зняттю заборони і виведенню з реєстру іпотек об'єктів нерухомого майна за договорами іпотеки від 12.04.2007, які були укладені з метою забезпечення Кредитного договору №\~263/7-п від 12.04.2007. Це підтверджено Рахунком-атом від 15.05.2015 (а.с. 129). Однак позивач не довів під час судового розгляду наявності передбачених законом або договором підстав для стягнення цих витрат з відповідача [PERSON] У зв'язку з цим суд не вбачає підстав для стягнення цих коштів з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно з наданим відповідачем [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог за зустрічним позовом рішенням Уманського міськрайонного суду від 12.08.2011 (цивільна справа №\~2-1055-2011), суд вирішив позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON] як боржника на користь [PERSON] як кредитора заборгованість в сумі 343\~700,00 грн. за неналежне виконання умов договору позики за розписками від 05.04.2006 на суму 40\~000,00 доларів США та від 27.05.2010 на суму 20\~000,00 євро, оскільки він повертав борг у визначений договором термін. Відомості про те, еквівалентом якої грошової суми в іноземній валюті (в доларах США або євро) є сума стягнутої заборгованості в 343\~700,00\~грн., у рішенні суду не наведені. Кошти за вказаним рішенням суду боржник [PERSON] сплатив стягувачу [PERSON], що визнали в суді сторони та підтверджено відомостями, що містяться в постанові державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції від 23.07.2012 (а.с. 63). Зазначене рішення суду набрало законної сили і є обов'язковим до виконання (ч. 1 ст.\~14 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.2011 було встановлено, що між [PERSON] позикодавцем (кредитором) та [PERSON] позичальником (боржником) був укладений договір позики грошових коштів відповідно до розписок від 05.04.2006 на суму 40\~000,00 доларів США та від 27.05.2010 на суму 20\~000,00 євро і боржник [PERSON] визнав ці обставини в тій цивільній справі. Свідок [PERSON], допитаний у судовому засіданні 18.02.2016, показав, що він був присутній, коли [PERSON] та [PERSON] усно домовилися, що перший визнає в суді позов до нього в цивільній справі №\~2-1055-2011 на зменшену суму позову в 351\~211,00\~грн., а другий з отриманих за рішенням суду коштів погасить борг [PERSON] за Кредитним договором №\~263/7-п від 12.04.2007, укладеним із АТ\~«Індустріально-Експортний Банк» (ПАТ\~«Креді [PERSON]»). На думку суду, такі показання свідка не є доказом того, що [PERSON] у зв'язку з цією домовленістю позбавлений права вимагати стягнення з [PERSON] суми сплаченого ним боргу за Кредитним договором №\~263/7-п та що в [PERSON] виникло право вимагати від [PERSON] сплати грошових коштів у розмірі, що становить різницю між сумою, яка стягнута з нього за рішення суду, і сумою боргу за кредитним договором, яку сплатив [PERSON] Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що між [PERSON], який був би боржником, та [PERSON], який був би кредитором, відсутні зобов'язальні (договірні) відносини щодо сплати першим другому грошових коштів у розмірі різниці між сумою стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] коштів за рішенням суду і сумою, яку сплатив [PERSON] банку за кредитним договором. Отже, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за зустрічним позовом про стягнення коштів є безпідставними, суперечать змісту досліджених судом письмових доказів і не грунтуються на нормах закону. На підставі встановлених судом фактичних обставин справи і відповідних їм правовідносин сторін суд дійшов висновку, що позов [PERSON]В до [PERSON] про стягнення коштів підлягає задоволенню частково; зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів задоволенню не підлягає повністю. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує судовий збір у сумі 2\~056,68\~грн.

Outcome: approved