Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

17 лютого 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 04 жовтня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1379. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 жовтня 2013 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1379. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], 25 травня 2009р.н. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, різних поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, виховання дитини. Спільне господарство не ведеться з грудня 2016р. Фактичні шлюбні відносини припинені з грудня 2016р. Збереження сімї неможливо. Шлюб розриваємо вперше. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], 25 травня 2009р.н., серії 1-КИ №239079, яке видане Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 17.06.2009р., у графі відомостей про батька зазначено [PERSON] (а.с.5). 04 жовтня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №1379, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved