Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

18 грудня 2017 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя\~\~з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації, В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивачка є власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS], власником іншої ? частини вказаної квартири є її рідний брат [PERSON], який на час розгляду справи судом знаходиться в розшуку. Відповідач у справі [PERSON] є матірю позивачки та не проживає у вказаній квартирі понад 6 років, тому як виїхала на постійне місце проживання до Росії. Позивачка особисто несе матеріальні витрати на утримання двохкімнатної квартири, що завдає їй матеріальної шкоди. У звязку з зареєстрованими особами, в тому рахунку відповідачки, позивачка не має можливості оформити субсидію та отримати пільги на оплату комунальних послуг. Позивач вважає, що відповідачка втратила право користування вказаним жилим приміщенням тому як не проживає у квартирі понад 6 років, та порушує її права власності тим, що не знялися після продажу своєї частки у квартири, з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Позивач та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, просили задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином,у зв'язку з чим, відповідно до ст.ст.\~223,\~280-283 ЦПК України\~зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Третя особа у справі [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомленний належним чином, в матеріалах справи містяться докази того, що [PERSON] з 27.11.2015 року оголошений в розшук. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст.. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 11.07.2005 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р№ 1395, сторонами по справі була куплена квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 вказаного Договору, співвласниками квартири є відповідач [PERSON] ? частка, позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] ? частка, та третя особа [PERSON] ? частка. 19.06.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу ? частини квартири за адресою: [ADDRESS], який посвідчений був нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р№ 742. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], з 15.09.2005 року, але понад 6 років не проживає за адресою своєї реєстрації, виїхала на постійне місце проживання до Росії. В матеріалах справи міститься копія паспорту громадянки України [PERSON] з відміткою на арк. 13, що їй дозволено тимчасове проживання з 25.03.2011 року по 25.03.2014 року, на арк. 14 зазначена реєстрація місця проживання в [INFO], та на арк. 15 паспорту стоїть відмітка «вид на жительство» до 30.01.2019 року. Місце знаходження іншого співвласника квартири за адресою: [ADDRESS], не відоме. В матеріалах справи міститься копія листа відділу кримінальної поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 16.12.2016 року, яким повідомляється, що на підставі постанови від 27.11.2015 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного [PERSON], [INFO], по матеріалам досудового розслідування внесеним до ЄРДР № 12015080050004594 від 26.09.2015 року за ст. 309 ч. 1 КК України, винесеною слідчим слідчого відділу Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області [PERSON], [PERSON] оголошено в розшук. Весь цей час позивач особисто несе матеріальні витрати на утримання двохкімнатної квартири загальною площею 40,6 кв.м., що завдає їй матеріальної шкоди. У звязку з реєстрацією відповідачки, позивач не має можливості отримати субсидію та інші пільги на сплату комунальних послуг. Після укладення договору купівлі-продажу 19.06.2017 року, відповідачка зобовязалася знятися з реєстрації місця проживання, але не зробила цього, тим самим створюючи позивачу перешкоди у здійсненні права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А за ч. ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~7\~цього Закону України\~\~ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстраційного обліку громадян здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В разі втрати особою права власності на житло, або право користування житловим приміщенням, така особа, у відповідності до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~підлягає зняттю з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] з 2011 року не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], перешкод в користуванні цією квартирою їй не чинили, тобто без поважних причин відповідачка була відсутня понад 7 років, крім того вона продала 19.06.2017 року свою ? частку в зазначеній квартирі позивачці, а тому відповідач втратив право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved