Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

19.01.2016 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11159,34 грн. за кредитним договором № б/н від 31.07.2009 рокута судових витрат. 11.02.2016 року позивач збільшив позовні вимоги до 12407,37 грн. (а.с.50-54,74-76). В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що відповідач, відповідно до договору № б/н від 31.07.2009 року отримала кредит у розмірі 8700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитим у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.01.2016 року має заборгованість 12407,37 грн., яка складаєть з наступного: 6562,84 грн. заборгованість за кредитом; 4777,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи: 500 грн. (фіксована частина); 567,02 грн. (процентна складова). Представник позивача, що приймала участь в судовому засіданні у режимі відео конференції, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не визнавши нарахування штрафів. При цьому пояснила, що брала кредит на лікування чоловіка. Зараз коштів на своєчасне погашення заборгованості за кредитом вона не має, але сплатила банку 07.12.2015 року 100 грн., 02.02.2016 року 1000 грн., 17.02.2016 року 500 грн., 25.02.2016 року 300 грн., що просить врахувати при прийнятті рішення. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669) встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2009 року відповідач уклала з ЗАТ комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір, що складається із Анкети-заяви, Памятки клієнта, Умов і правил надання банківських послуг та [PERSON] (а.с.6-13). Відповідно до розділу 5 «Банківські послуги» Заяви (а.с.6), кредитний ліміт встановлений в сумі 2000 грн., базова процентна ставка по кредиту становить 2,5% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 0%. За вимогами Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 6.5). У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязався виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку (п.6.6). Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно умов п. 6.7 Умов. Відповідно до п. 8.6 Умов, - при порушені позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Договір діє протягом 12 місяців з момента підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору. Він автоматично лонгується на той же строк (п.9.12). За несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель сплачує проценти за підвищенною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами (п.5.5.1 розділу ІІ). Відповідач зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] (а.с.27). 17.07.2009 року відбулася зміна найменування юридичної особи позивача на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», позивач є юридичною особою та має Банківську ліцензію (а.с.16-18). Відповідно до розрахунку заборгованності за договором № б/н від 31.07.2009 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.01.2016 рік, заборгованість за кредитом становить - 6562,84 грн.; заборгованість по процентам - 4777,51 грн.; заборгованість по судовим штрафам 1067,02 грн. Разом 12407,37 грн. (а.с.77-79). За платіжним дорученням від 07.12.2015 року відповідач сплатила банку 100 грн. (а.с.35). За квитанцією від 02.02.2016 року відповідач сплатила банку 1000 грн. (а.с.34), що підтвердженно позивачем за наданим Витягом по особистому рахунку (а.с.43), 17.02.2016 року відповідач сплатила банку 500 грн. (а.с.66), 25.02.2016 року відповідач сплатила банку 300 грн. (а.с.99). Представник позивача в судовому засіданні не заперечувала проти зарахування сум сплачених відповідачем після 31.01.2016 року, зазначивши, що сплачені суми необхідно зараховувати спочатку на погашення штрафів та процентів. Зобов'язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.. 57 ЦПК). Письмовими доказами, відповідно до ст.. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтею 58 ЦПК Українипередбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 12407,37 грн. за кредитним договором № б/н від 31.07.2009 року, підлягають задоволенню частково. Позов містить вимоги про стягнення загальної грошової суми, що є предметом позовних вимог і яка складається з 6562,84 грн. заборгованості за кредитом; 4777,51 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; а також штрафів: 500 грн. (фіксована частина); 567,02 грн. (процентна складова). Суд розглянувши вимоги позивача про стягнення 6562,84 грн. заборгованості за кредитом; 4777,51 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, вважає що ці позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком. При цьому суд вважає за необхідне зарахувати сплачені відповідачем після 31.01.2016 року в розмірі 1800 грн. в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. За таких обставин стягненню підлягають: 6562,84 грн. заборгованості за кредитом та 2977,51 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом Розглянувши вимоги позивача про стягнення штрафів: 500 грн. (фіксована частина); 567,02 грн. (процентна складова), суд дійшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню. Село Очеретине Олександрівського району, Донецької області, де зареєстрована відповідач (а.с.27), внесене до п. 12 Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Позивач надав суду розрахунок без урахування вимог Закону України № 1669 та Додатку до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні штрафів. Судові витрати позивача по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного, ст.ст. 526, 530, 610-612, 616, 1054 ЦК України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «ПЕРЕЛІК населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», та

Outcome: partial