Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

17 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. 23 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні на 27.05.2019. 27.05.2019 сторони в підготовче засідання не з`явилися: позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити; відповідач [PERSON] належним чином не повідомлений про час і місце розгляду справи, оскільки поштове повідомлення про вручення йому судової повістки до суду не надходило. Ухвалою суду від 27.05.2019 закрито підготовче провадження в справі та призначено її розгляд по суті на 04.07.2019 з викликом відповідача до суду через оголошення на вебсайті судової влади України. [PERSON] в позові зазначала, що є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані вона та її онук [PERSON] , який понад рік добровільно, без будь-яких поважних причин залишив житловий будинок й наразі в ньому не проживає та не проявляє інтересу до житла. Оскільки відповідач не знімається з реєстраційного обліку за адресою належного позивачеві будинку, то [PERSON] прохає суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою : [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується оголошенням про його виклик на вебсайті судової влади України (а.с. 17) та поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки. Суд, розглянувши та перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини. [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , де постійно проживає і який отримала у спадщину, згідно з свідоцтвом про право власності від 24.12.1997 за № 4040 (а.с. 6). У вказаному домоволодінні зареєстрований таким що проживає [PERSON] , [INFO] , якй доводиться власникові будинку онуком (а.с. 7). Відповідач за місцем реєстрації не проживає понад рік, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов домогосподарства позивача за адресою: [ADDRESS] , який складений депутатом Придніпрянської сільської ради Полтавської області Очкас Т. С., встановлено, що станом на 01 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою, місце його фактичного проживання невідоме (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року не проживає за адресою належного позивачеві будинку: [ADDRESS] . Відповідно до ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. За статтями 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зазначена в ст. 391 ЦК України норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим, визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником свою власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідач без поважних причин не користуються будинком за адресою: [ADDRESS] , власником якого є позивач, не бере участі в його утриманні, використовує реєстрацію без згоди [PERSON] , місце фактичного проживання невідоме, його реєстрація не дає можливості позивачеві в повній мірі розпоряджатися своїм майном та створює ряд інших незручностей у користуванні ним власністю, то потрібно усунути перешкоди у користуванні цією власністю та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування належним його бабі на праві власності житловим будинком з господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , знявши з реєстрації його місце проживання за вказаною вище адресою. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved