Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

17 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 3000 гривень щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.11.2011 року вона з відповідачем уклала шлюб у виконкомі Нижньокоропецької сільської ради Мукачівського району, актовий запис № 03. Даний шлюб згідно рішення Мукачівського міськрайонного від 02.04.2018 року було розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий, високий дохід, який отримує так як їздить на заробітки за кордон. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, Від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти в сумі 1600 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 02 квітня 2018 року розірвано шлюб згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду № 303/802/18 (а.с.6). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.10.2014 року, а.с.5). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (-ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає наобсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З позовної заяви вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий, високий дохід. Однак доказів, які доводили б твердження позивача про те, що відповідач має високий дохід, який отримує працюючи на сезонних роботах за кордоном, суду не надано, так само, як і не надано доказів про стан здоров'я відповідача, чи перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб, а тому встановити платоспроможність відповідача в суду нема можливості При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік», який на період з 01 липня по 30 листопада 2018 року становить: для дитини віком до 6 років -1559 гpивень, для дитини віком від 6 до 18 років - 1944 гpивень, а тому прохання позивача про стягнення аліментів в розмірі 3000 гривень на дитину щомісячно значно перевищує розмір, що встановлений законом. Враховуючи рівень споживчих цін та надані позивачем докази, суд робить висновок про те, позов підлягає до часткового задоволення, оскільки доказів які б свідчили про високий дохід відповідача суду не надано, а тому з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 гривень. Інших обставин, які б давали підстави для стягнення аліментів у більшому чи меншому розмірі, судом не встановлено. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір .

Outcome: partial