Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

19.09.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 09.10.2010 року по 17.08.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька, [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач сплачує аліменти за рішенням Дзержинського міського суду від 17.08.2012 року. 10.04.2013 року сторони повторно зареєстрували шлюбу. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року відповідач проживає окремо, вихованням та матеріальним утримуванням дитини не займається. Тому позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, на утримання дитини. Представник позивача надав заяву, де просив справу розглянути за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був інформований через оголошення у газеті «Донеччина». Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач перебувають в шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей- [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач сплачує аліменти за рішенням Дзержинського міського суду від 17.08.2012 року та [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати доньку [PERSON], хоча має таку можливість. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що діти сторін по справі проживають з позивачем, відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати другу дитину. Відповідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідач не надав суду жодних належних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу таку матеріальну допомоги на утримання дітей. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач інших осіб на своєму утриманні не має, є здоровою, працездатною особою, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved