Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

18.07.2019 року до суду звернувся позивач АТ КБ «Приватбанк» з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості. 29.08.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2019 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 08.11.2019 року. 08.11.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 08.11.2019 року розгляд справи відкладений в зв`язку з відрядженням судді. Справу призначено до розгляду на 17.01.2020 року 17.01.2020 року позивачем надана відповідь на відзив Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 20.02.2012 року, яка виникла станом на 02.07.2019 року в загальній сумі 53169.94 грн., яка складається з наступного: - 1266.02 грн., заборгованість за кредитом. - 11603.26 грн., - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 0.00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками; - 37092.57 грн., - нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 200.00 грн.. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 500.00 грн., - штраф фіксована частина; - 2508.09 грн., - штраф процентна складова. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921.00. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг в зв`язку з чим написала заяву № б/н від 20.02.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9500.00 грн., вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання Банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3. до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції на картрахунках Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач своєчасно не надавала банку грошові кошти на погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] , станом на 02.07.2019 року має заборгованість в загальній сумі 53169.94 грн., яка складається з наступного: - 1266.02 грн., заборгованість за кредитом. - 11603.26 грн., - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 0.00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками; - 37092.57 грн., - нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 200.00 грн.. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на с уму від 100 грн. - 500.00 грн., - штраф фіксована частина; - 2508.09 грн., - штраф процентна складова. Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву згідно яких відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ніякого кредитного договору вона з банком не укладала та взагалі не мала наміру його укладати. Кредитна картка була нав`язана їй банком. Будь-якого договору вона з банком не підписувала. Вона користувалась зовсім іншою кредитною карткою, де сума кредиту складала була значно меншою, приблизно 2000.00 грн., звідки вона знімала незначні суми. Розрахунок заборгованості не є належним доказом підтвердження суми заборгованості. З доданої до позовної її заяви вбачається, що 20.02.2012 року нею оформлялась «пенсійна картка» напроти якої стоїть відповідна позначка. В даній заяві процентна ставка не зазначена, також відсутні умови про розмір неустойки, пені, штрафів. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг не містять її підпису, при цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між нею та в відповідачем кредитного договору. З наданого розрахунку вбачається, що за весь період користування кредитом нею сплачено в загальній сумі 73119 грн. 35 коп., тому будь-яка заборгованість перед банком у неї відсутня. Крім того позивач просить стягнути з неї одночасно пеню і штрафи. Тобто застосовує два види відповідальності за одне і теж порушення. Позивачем надана відповідь на відзив в якій позивач зазначає, що заповнена відповідачкою анкета - заява є укладеним договором між сторонами, виходячи із презумпції правомірності правочину, оскільки відповідачем вона була підписана. З анкети заяви чітко вбачається, що відповідач висловила свою згоду на отримання кредитної картки «Універсальна», що підтвердила своїм підписом при цьому відповідачка користувалась кредитною картою і скористалась послугами про що свідчить виписка по рахунку, з якої вбачається, що в відповідач активно користувалась кредитними коштами. Та періодично вносила грошові кошти на погашення заборгованості аз кредитом. Підписавши заяву відповідач погодилась з умовами та правилами надання банківського кредиту, якими передбачена можливість зміни тарифів, що є невід`ємною частиною договору. При цьому позичальник має право отримувати виписки про стан та здійсненні операції по карткових рахунках в тому числі і щодо зміни тарифів. А у разі незгоди із змінами до умов та правил надання банківських послуг позичальник має право подати заяву про розірвання договору, виконавши умови договору. У випадку непогодження із зміною процентної ставки відповідач мала можливість погасити заборгованість по кредиту за процентною ставкою, що діяла раніше. Таким чином позивач була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та мала можливість самостійно ознайомлюватись із змінами до них, оскільки за допомогою встановлених ключів до карткового рахунку відповідачеві надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування відкритого відповідачеві рахунку. Щодо штрафних санкцій, нарахованих відповідачу, то пеня та штраф мають різне призначення та функції, тому ці штрафні санкції є різними і їх застосування передбачено умовами укладеного договору. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило свою назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», при цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства, з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва позивача вказується АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Як встановлено судом, відповідач [PERSON] , звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та підписала заяву № б/н від 20.02.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 9500.00 грн., вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Судом встановлено, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Таким чином відповідач підтвердила свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначеного вище документу, був укладений у належній письмовій формі. Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було активовану видану їй картку та остання активно користувалась виданою їй кредитною карткою, отримувала кредитні кошти та періодично вносила грошові суми на погашення кредиту,що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, тобто відповідач фактично виконувала умови укладеного договору. Тому доводи відповідача про те, що вона ніякого кредитного договору не укладала та не підписувала є безпідставними, оскільки відповідач протягом тривалого періоду часу користувалася кредитними коштами, тобто погоджувався з умовами укладеного договору. А доводи відповідача про те, що вона користувалась зовсім іншою карткою з меншим кредитним лімітом ніякими доказами не підтверджені. З заяви, яка подавалась відповідачем до банківської установи вбачається, що відповідач ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, що підтверджується підписом відповідача в поданій заяві. Тобто укладений договір відповідав як волі так і волевиявленню відповідача. Крім того, судом встановлено, що сторони уклали договір про приєднання,

Outcome: partial