Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

19 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 02.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №105; після розірвання шлюбу присвоїти позивачу прізвище [PERSON] ; стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пожачі позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2013 року, від вказаного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося на підставі різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, відповідач зловживає спиртними напоями, на підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми, та можливості зберегти сім`ю немає. Позивач зазначає, що спільне господарство сторонами не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та вважає, що шлюб розпався остаточно, а поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем наміру не має, оскільки це суперечить інтересам позивача та дитини. На цій підставі просить розірвати шлюб. Крім того, відповідач проживає окремо від сім`ї, дитина проживає разом із матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, однак коштів позивача не вистачає на задоволення всіх потреб, пов`язаних із забезпеченням та розвитком дитини. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає несистематично, самостійно визначаючи суму та терміни надання таких коштів, які кожного разу є різними та не покривають навіть мінімальних витрат на утримання дитини, інших аліментних зобов`язань та утриманців відповідач не має. Тому позивач вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. 19 березня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави зазначена позовна заява залишена без руху (а.с.21). Судом направлений запит в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, та згідно відомостей довідки про реєстрацію місця проживання від 25.03.2019 року вих. №02-21/131, виданої виконавчим комітетом Золотарівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, надані відомості про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.23, 32). 25 березня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.26). 18 квітня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.35). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди сторони позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області від 02.11.2013 року (а.с.14). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції від 03 лютого 2015 року (а.с.15). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх\~\~дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини та сімейні стосунки не підтримують через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, нехтування відповідачем сімейними цінностями та сварки. Відповідно до ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.\~\~ Щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд зазначає таке. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає з матір`ю [PERSON] (а.с.8-10) за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №16-18/10022 від 26.12.2016 року, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради, а також довідки, виданої ЖБК «Янтар» від 19.03.2019 року (а.с.17,18). Як вбачається з матеріалів справи, дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує комунальний заклад «Полтавський дошкільний навчальний заклад (я-с) №60 «Червона шапочка», групу «Ведмедик», в даний заклад приводить та забирає дівчинку мати, яка відвідує збори, свята, бере участь у житті групи, батько садок не відвідує та участі у вихованні дитини не приймає (а.с.19). Разом із тим, доходів позивача не вистачає на забезпечення потреб дитини у повному обсязі. Позивач у позовній заяві ставить вимогу про стягнення аліментів з відповідача у розмірі однієї третини від його заробітку (доходу). Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з поясненнями позивача, відповідач є працездатною особою, працює і має змогу надавати допомогу на утримання дитини, інших утриманців не має. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] (а.с.12, 14) разом із сім`єю не проживає, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , матеріальну допомогу на утримання дитини належним чином не надає. Беручи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, а тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти визначається судом, що передбачено\~ст.183 Сімейного кодексу України, з урахуванням відповідно до\~ст.182\~\~цього ж Кодексу\~всіх обставин: відповідач має працездатний вік, відсутні відомості щодо наявності інших аліментних зобов`язань, не хворіє. Відповідно до\~ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із цим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів у розмірі однієї третини на одну дитину не доведені належними і допустимими доказами, зокрема, щодо можливості відповідача за своїм матеріальним становищем та інших обставини, що мають істотне значення, сплачувати аліменти на дитину саме у визначеному позивачем розмірі. Крім того, законодавством передбачений мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), так як обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. за вимогами щодо стягнення аліментів та на користь позивача у розмірі 768,40 грн. за вимогою про розірвання шлюбу, який був сплачений при подачі позову. Згідно з ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial