Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

18.09.2020 р. позивач звернувся до суду з зазначеною заявою. Провадження у справі відкрито 24.09.2020 р. Короткий зміст вимог заяви 18.02.2011 р. між банком та відповідачем укладено кредитний договір без номеру, шляхом підписання анкети-заяви. За договором відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який було збільшено до 500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Під час укладення кредитного договору сторони керувалися ст. 634 ч. 1 ЦК України. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2020 року становить 16249 грн. 18 коп., з яких: 395 грн. 24 коп. заборгованості за кредитом, 12008 грн. 94 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3845 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просить стягнути з відповідача вказані суми заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Відповідач відзив не надав. Процедура судового розгляду У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 56,57). Позивач просив справу розглядати без участі його представника (а.с. 3 зворотній бік). Від відповідача клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки суду не повідомив, заяви щодо можливості розгляду справи без його участі не надав, його неявка не перешкоджає розгляду даного провадження, а тому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та представника позивача, враховуючи подану ним заяву, в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 18.02.2011 р. відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В ній він підтвердив, що разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Зобов`язувався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с.13). Суд звертає увагу, що у даній анкеті заяві (договорі банківських послуг) відсутні дані про розмір процентної ставки, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафних санкцій. Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова % ставка на місяць складає 2,5 %, обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більший залишку заборгованості, визначено розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафів та комісії (а.с. 14). Суд звертає увагу, що вказана довідка про умови кредитування підписана відповідачем. Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків (п.1.1.3.2.3); зміна у дані умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку в випадках, не заборонених діючим законодавством України (п.п. 1.1.6.1), при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому з грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (п.п. 1.1.5.32); згідно п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений 50 років (а.с.15-38,39). Суд звертає увагу, що у даному документі відсутній підпис відповідача та відсутні докази його ознайомлення зі вказаними умовами кредиту. Як вбачається з довідки щодо виданих кредитних карток відповідачу, 18.03.2011 р. відкрито картку [NUMBER] на ім`я відповідача; термін дії картки 11/14 (а.с. 11). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку відбувся 18.03.2011 р., в цей же день встановлено кредитний ліміт 300 грн., який 22.04.11 було збільшено до 400 грн., 25.05.2001 р. - до 500 грн., 13.10.2011 р. зменшено до 400 грн., 30.10.2019 р., зменшено, зменшено до 0,00 (а.с. 12). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 31.07.2020 р., станом на 31.07.2020 р. Відповідачу визначено заборгованість у загальній сумі 16249 грн. 18 коп., з яких: 395 грн. 24 коп. заборгованості за кредитом, 12008 грн. 94 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3845 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язать за договором. За вказаний період, починаючи з 18.03.2011 р., поточну процентну ставку визначено у розмірі 30 грн. З 01.08.2011 р. почалося нарахування пені (а.с. 7-10). Також наявність заборгованості відповідача вбачається й з даних виписки рахунку за договором б/н станом на 04.08.2020 р. (а.с. 47-49). Також з даної виписки й розрахунків заборгованості за вказаним договором вбачається, що нараховувались відсотки за користування кредитним лімітом, відбувалося списання відсотків за прострочений кредит та нараховувались штрафи за прострочення кредитом, нараховувались відсотки за користування кредитом, інші операції не здійснювались. Останні дії відповідача по вказаному рахунку відбулися 17.10.2017 р., було поповнення картки на суму 595 грн. Згідно з довідкою Головного управління статистики у м.Києві на 01.03.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано в ЄДРПОУ: 14360570, є юридичною особою, має ліцензію на право надання банківських послуг (а.с. 42,43). У статуті АТ КБ «ПриватБанк» (ідентифікаційний № 14360570), який затверджено 05.06.2019 та погоджено з НБУ 06.09.2019, зазначена його назва: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») (п.1.5) (а.с. 45-46); додана відповідна виписка з ЄДРПОУ (а.с. 44). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд, дійшов висновку, що між сторонами укладено кредитний договір, умови якого та вимоги законодавства, що регулюють виниклі між сторонами правовідносини, порушені відповідачем. Утворилася заборгованість за кредитом, яка не погашена до теперішнього часу, і станом на 31.07.2020 року становить 395 грн. 24 коп. (тіло кредита). Також позивачем правомірно нараховані відсотки за користування кредитом у сумі 12008 грн. 94 грн., оскільки відсоткова ставка узгоджувалась сторонами, змінена не була, порушення розрахунку відсутні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Так, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Суд вважає, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.02.2011 року, докази ознайомлення відповідача зі вказаними умовами суду не надані. Даний висновок суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019 р., а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, за змістом ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно зі ст. 2 Закону України від 02 вересня 2015 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної організації. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, смт Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснюється антитерористична операція. Згідно з ч. 2 ст. 11 Прикінцевих положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного, позов в частині стягнення з відповідача пені, заявлений в межах строку дії вказаного законом, задоволенню не підлягає. Отже, стягненню з відповідача підлягає нарахована сума пені з 01.08.2011 р. по 14.04.2014 р., що складає 1290 грн. Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Досліджуючи надані позивачем розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, судом установлено, що останній платіж у сумі 595 грн відповідачем було здійснено у жовтні 2017 року, шляхом внесення нею сум на погашення заборгованості за кредитним договором. Виходячи з наведеного, суд робить висновок про вчинення відповідачем дій, які, відповідно до положень статті 264 ЦК України, свідчать про переривання строку позовної давності. Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до суду фактично 04.09.2020 р., згідно штампу на конверті (а.с. 50), строк позовної давності ним не пропущено з наведених вище підстав. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Висновки суду за результатами розгляду позову Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково. Оскільки отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявність заборгованості підтверджується розрахунком в матеріалах справи, з яким суд погоджується, відповідач не надав суду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів, Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту станом на 31.07.2020 р. у сумі 395 грн. 24 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 12008 грн. 94 коп., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (за період з 01.08.2011 р. по 14.04.2014 р.) в сумі 1290 грн., підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути вказані суми. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову у іншій частині. Щодо розподілу судових витрат При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявне платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн. (а.с. 3), а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1771,48 грн.

Outcome: partial