Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

19.06.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13310,49 грн. та сплаченого судового збору у сумі 1762,00 грн., мотивуючи тим, що з відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку із неналежним виконанням своїх зобовязань за договором у відповідача виникла заборгованість перед банком на загальну суму, що станом на 31.05.2018 року становить 13310,49 грн., яку відповідач в добровільному порядку погасити відмовляється. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.04.2011 року між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязався погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки передбачені договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між нею та банком договір, що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг,\~при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картами, відкритими в валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31.05.2018 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 13310,49 грн., а саме тіло кредиту в розмірі 370,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 8953,04 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2877,07 грн., штраф (фіксована частина)\~500,00 грн., штраф (процентна складова)\~610,01 грн. Вище викладене підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за спірним договором. Оскільки відповідач відмовляється від погашення заборгованості банк звернувся до суду з даним позовом. [PERSON], всупереч положенням ст.81 ЦПК України, не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов'язань. За такого, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором. Водночас, відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17). Отже, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За такого, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення одночасно пені і штрафу, вимоги про стягнення з відповідача такого штрафу, нарахованого на підставі п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 610,02 грн. (процентна складова), не підлягають задоволенню. Враховуючи зазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково, а саме з відповідача належить стягнути 12200,47 грн., з них: 370,36 грн., заборгованість за кредитним договором, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 8953,04 грн., 2877,07 грн., - заборгованість за пенею та комісією. Розподіляючи судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку, що з відповідача також необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог - у розмірі 1615,06 грн.

Outcome: partial