Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

18 вересня 2018 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10 лютого 1994 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Пологівської нотаріальної контори Запорізької області, [PERSON] придбала за обміном у [PERSON] жилий будинок [ADDRESS]. Вказаний жилий будинок відповідно до реєстраційного посвідчення зареєстрований на ім'я позивача і на її тоді ще неповнолітніх дітей, від імені яких вона діяла, вчиняючи обмін житлами. Всі вони були зареєстровані в цьому будинку, зокрема і відповідач [PERSON] Позивач зареєструвала його за проханням без наміру з його боку проживати разом з нею. [PERSON] племінник позивачу [PERSON], йому потрібно було мати реєстрацію, щоб отримати паспорт громадянина України. Тому вона і зареєструвала [PERSON] . у своєму будинку. У 2007 році [PERSON] отримав паспорт і виїхав на заробітки до Росії, і з того часу від нього ніяких відомостей нема, місце його знаходження позивачам не відоме. Таким чином, у будинку позивачів зареєстрований відповідач, однак він не проживає і не проживав у цьому будинку. У зв'язку з зазначеним позивачі просять суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] [INFO] таким, що втратив право користування жилим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS], та скасувати його реєстрацію за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги і просила задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснила, що вона по обміну придбала у [PERSON] жилий будинок [ADDRESS]. До перейменування вулиця носила назву Фрунзе. Вона зареєструвала [PERSON] за його проханням без наміру з його боку проживати в її і її дітей будинку. У 2007 році відповідач виїхав на заробітки до Росії, і з тих пір позивачі його не бачили і не чули. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачам оформити субсидію, так як при нарахуванні субсидії буде враховуватися неіснуючий дохід зареєстрованого в будинку [PERSON] Просила задовольнити позов у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Позивачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі без фіксації судового процесу технічного засобу. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення (а.с.56-58). Відповідач у справі, місце реєстрації якого за адресою, зазначеною в позові, підтверджено відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду (а.с.16), викликався у підготовче засідання на 09 листопада 2018 року рекомендованою поштою. Поштове відправлення на ім'я відповідача повернулося без вручення адресату (а.с.39). У зв'язку з зазначеним суд відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у підготовче засідання на 19 листопада 2018 року і судові засідання 30 листопада 2018 року і 13 грудня 2018 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідач після оприлюднення оголошень про його виклик у підготовче і судові засідання не явився, про причину неявки суд не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався, відзив на позов не подав. З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідача за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знає [PERSON] приблизно 20 останніх років, бо певний час вони працювали на залізній дорозі і з того часу почали приятелювати. Вона, свідок, часто бувала і буває у гостях у родини [PERSON], і тому їй, свідку, достеменно відомо, що крім [PERSON], її дочки [PERSON] і онука [PERSON] у будинку по [ADDRESS] ніхто більше не проживає. [PERSON]., який є племінником [PERSON], вона, свідок, ніколи не бачила за місцем проживання [PERSON] і її родини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він має таке ж саме прізвище, як у позивачів у справі, проте їх родичем він не є. У [ADDRESS] він, свідок, проживає з 2004 року, і відтоді знає родину [PERSON], які проживають неподалік від нього. Він, свідок, жодного разу не бачив [PERSON] за місцем проживання [PERSON]. Суд, вислухав у судовому засіданні позивача [PERSON], свідків, дослідивши письмові докази і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З копій паспортів громадян України на ім'я [PERSON], [PERSON] і [PERSON] судом встановлено, що всі вони зареєстровані у жилому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.4, 25-27, 29-30). З копії домової книги прописаних у будинку [ADDRESS] громадян судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований 31 липня 2007 року у жилому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №40533003 від 08 жовтня 2018 року, відомості про право власності на об'єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS], відсутні (а.с.31). З копії Договору від 10 лютого 1994 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Пологівської нотаріальної контори Запорізької області за р.№І-122, встановлено, що [PERSON] обміняв належний йому на праві власності жилий будинок, який розташований у [ADDRESS], на квартиру, яка розташована у [ADDRESS], належна на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9-10). З копії реєстраційного посвідчення на а.с.11 встановлено, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору від 10 лютого 1994 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Пологівської нотаріальної контори Запорізької області зареєстрованого в реєстрі за №І-122. З копії довідки №53 про склад сім'ї, виданої 10 вересня 2018 року квартальним комітетом №11 м.Пологи Запорізької області, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім'ї: донька [PERSON] 1983 року народження, онук [PERSON] 1992 року народження, племінник [PERSON] 1982 року народження, який з 31 липня 2007 року по 10 вересня 2018 року прописаний, але не проживає (а.с.7). Оригінали документів, які позивачем додані до позову в копіях, позивачем у судовому засіданні були надані суду для огляду. З пояснень у судовому засіданні позивача [PERSON] і свідчень свідків судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим у будинку позивача, фактично з 2007 року у будинку [ADDRESS] не проживає. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Отже, оскільки відповідач не є власником будинку, не проживає в ньому, витрати по утриманню будинку не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що реєстрація відповідача в належному будинку позивачів порушує право останніх як власників будинку. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved