Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

18 липня 2019 позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Зарівна С.В., завернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. В обґрунтування позову зазначає, що 22 березня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий запис № 1520, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» грошову суму в розмірі 3 247,88 гривень. А державним виконавцем Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гербою К.В. на підставі вказаного виконавчого напису № 1520 від 22.03.2019 року , про стягнення з [PERSON] суми 3247,88 гривен на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», відкрито виконавче провадження ВП №58987209 від 22.05.2019 року та розпочата процедура примусового стягнення. Із діями приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича позивач не згодна та вважає , що нотаріус не мав законних підстав для вчинення виконавчого напису , виконавчий напис № 1520 від 22.03.2019 року є таким, що не підлягає виконанню оскільки суперечать законодавству, що регулює ці обставини. [PERSON] зазначає, що насправді не укладала кредитний договір та не є споживачем послуг ТОВ «Фінансова компанія управління активами» , будь-які грошові кошти, кредитні кошти від відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не отримувала. Ухвалою суду віл 23 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 05 вересня 2019 року. Ухвалою суду від 05 вересня 2019 року за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі, а саме витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича належним чином завірені копії документів, що становлять нотаріальну справу за нотаріальною дією - вчинення виконавчого напису від 22 березня 2019 року, зареєстрованому в реєстрі № 1520 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» суми 3 247,88 гривень. Також данною ухвалою витребувано від Товариства з обмеженною відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, інформацію та копії документів щодо заборгованості, та документів на підставі яких вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» суми 3 247,88 гривень, Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, 01.10.2019 року надав на адресу суду докази , що стосуються предмету спору та становлять документи , що слугували підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса № 1520 від 22.03.2019 року . Третя особа, Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Київській області 24 жовтня 2019 року надав на адресу суду копію заяви про відкриття виконавчого провадження, яка слугувала підставою для відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню спірного виконавчого напису нотаріуса № 1520 від 22.03.2019 року . Відповідач 13.11.2019 року надав суду клопотання про передачу цивільної справи на розгляд Святошинського районного суду м. Києва, письмовий відзив на позовну заяву відсутній. 01 листопада 2019 року позивач надала до суду заяву про подання доказів та додала в обґрунтування позовних вимог довідку ПАТ «ВТБ Банк» від 25.02.2015 року про відсутність заборгованості за кредитним договором від 08.07.2011 року № R53100106679B укладеного з позичальником [PERSON] , копію якої залучено до матеріалів справи . Та зазначила, що згідно з наданих документів приватним нотаріусом їй стало відомо, що підставою вчинення спірного виконавчого напису слугувала заборгованість кредитних грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено права вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги № 201807-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Публічним товариством «ВТВ Банк» відступив права вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги № 071114 від 07.11.2014 року за кредитним договором № R53100106679B від 08.07.2011 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Також стало відомо період за який відбулося стягнення з неї грошової суми, а саме чотири роки, два місяці та чотири дні, відсутність доказів про надіслання та отримання [PERSON] вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Позивач стверджує , що на момент вчинення спірного виконавчого напису не мала заборгованості перед ПАТ «ВТБ Банк» і тому, що нотаріусом не було встановлено безспірність вимоги, не перевірено суму заборгованості , не досліджено оригінал договору, не враховано строку з моменту виникнення права вимоги, вчинення виконавчого напису відбулось з порушенням норм чинного законодавства. Ухвалою суду від 05 грудня 2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду на 24 грудня 2019 року та відмовлено в задоволені клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Святошинського районного суду міста Києва. В судове засідання зявився представник позивача [PERSON] - адвокат Зарівна С.В. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи - Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, та Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області надали письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутністю. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 22 березня 2019 року вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 1520 про стягнення з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, заборгованості за період з 06.11.2014 року по 10.01.2019 року , в розмірі 3247,88 гривень, з урахуванням боргу за тілом кредиту - 3097,88 грн. та 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено права вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги № 201807-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Публічним товариством «ВТВ Банк» відступив права вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги № 071114 від 07.11.2014 року за кредитним договором № R53100106679B від 08.07.2011 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса постановою Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ВП № 58987209 відкрите виконавче провадження щодо стягнення з позивача суми по виконавчому напису та 22.05.2019 року прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника , видана державним виконавцем Гербою К.В. Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області . Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Довідкою ПАТ «ВТБ Банк» від 25.02.2015 року підтверджено, що заборгованість за кредитним договором № R53100106679B від 08.07.2011 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та позичальником [PERSON] становить 0,00 гривень, прострочена заборгованість відсутня. 22 березня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчиняє виконавчий напис № 1520 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» де підставою дій вказує заборгованість по кредитному договору № R53100106679B від 08.07.2011 року, укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] та зазначає період стягнення боргу, який становить з 06 листопада 2014 року по 10 січня 2019 року, тобто строк за який провадиться стягнення - 4 роки, 2 місяці та 4 дні. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Період, за який провадиться стягнення у виконавчому написі становить більше ніж три роки, як того вимагає стаття 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не з`ясував чи існує на момент звернення заборгованість, чи не пропущено банком строк позовної давності, що свідчить про відсутність безспірності заборгованості перед стягувачем, не з`ясовано отримання боржником вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а отже вчинення виконавчого напису, в даному випадку, відбулось з порушенням норм чинного законодавства. На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що нотаріус, при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами , чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного звязку, встановивши, що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, та вказаний напис нотаріуса вчинений поза межами строків позовної давності, суд вважає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису вказана ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість не була безспірною, що свідчить про доведеність позовних вимог. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 23 липня 2019 року, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до положень статей 139, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню суми сплаченого судового збору, а тому з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 152,60 гривень (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок), з урахуванням судового збору за подання позовної заяви - 768 грн. 40 коп. та з урахуванням судового збору за подання заяви про забезпечення доказів в сумі 384 грн. 20 копійок. Також, суд вважає співмірними понесені витрати позивача на залучення адвоката Зарівни С.В. в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) та стягує з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» вказані витрати.

Outcome: approved