Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

18.07.2015 позивач, через свого представника, звернувся в суд з позовом до [PERSON], в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28 серпня 2010 р. між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №180/2599SFPRG7 на суму 7044,81 грн., строком до 28 серпня 2013 р. На підставі договорів факторингу, ПАТ «Платинум банк» відступило право вимоги за вищевказаним договором ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», а те в свою чергу на користь ТОВ «Кредекс Фінанс». У звязку з невиконанням умов кредитного договору за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором №180/2599SFPRG7 на загальну суму 4284,60 грн. Позивач [PERSON] стягнути з відповідача суму заборгованості за договором та судові витрати по справі, що складається зі сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, до суду надано письмову заяву, в якій просить дану справу розглянути без присутності представника позивача, на підставі вже поданих документів, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представником позивача за дорученням до суду направлено Клопотання про уточнення позовних вимог (в порядку с.31 ЦПК України), відповідно до якого представник просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором у розмірі 5366,96 грн. Відповідач в останнє судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі. До суду відповідач надавав письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у звязку з пропуском строків позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитор) зобов'язується надати гроші (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 28 серпня 2010 р. між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №180/2599SFPRG7 на суму 7044,81 грн., строком до 28 серпня 2013 р. На підставі договорів факторингу ПАТ «Платинум банк» 26.09.2012 року відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь «ФК «Бізнесфінанс», яке в свою чергу 08.10.2012 року відступило право вимоги в користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», яке в свою чергу 08.05.2015 року на користь ТОВ «Кредекс Фінанс». Таким чином ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до відповідача [PERSON], що підтверджується копіями договорів факторингу та виписками, наданими позивачем. У відповідності до ст. 512 ЦПК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно за ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 631 ч. 4 Цивільного кодексу України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з позовної заяви та доданого до неї розрахунку, станом на 26.06.2015 відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість за договором №180/2599SFPRG7 від 28 серпня 2010 р. в загальній сумі 4284,60 (чотири тисячі двісті вісімдесят чотири) грн. 60 коп., з яких: 3038,40 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 844 грн. заборгованість за відсотками; 402,20 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до клопотання про збільшення позовних вимог, датованого 27.11.2015, позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг за кредитним договором №180/2599SFPRG7, який станом на 27 листопада 2015 р. становить 5366,96 грн., з яких: 2917,62 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 196,84 грн. заборгованість за трьома відсотками річних; 2252,50 грн. інфляційна складова. Позивач зазначає, що останній платіж Відповідачем було здійснено 25.04.2012, а нарахування відсотків та інших платежів зупинено 25.09.2012 під час відступлення права вимоги від ПАТ «Платинум банк». Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частині 4 статті 267 ЦК України). Так, статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, в той же час представник позивача у своєму письмовому відзиві на заперечення не заперечує щодо часткового застосування позовної давності, а саме стосовно періодичних платежів за два календарні місяці (травень та червень 2012 року), у звязку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу за період з 28.07.2012 по 28.08.2013 в сумі 2917,62 грн. За таких обставин, оцінивши у сукупності дослідженні у судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, а саме судовий збір, сплачений при подачі позову в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved