Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

19 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування позову посилається на те, що з вересня 2010 року по липень 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. З 15 липня 2015 року вони з чоловіком перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час шлюбні відносини між ними припинені, разом не проживають. Від шлюбу мають двоє малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча є працездатним. Вона на даний час ніде не працює, крім того, є інвалідом ІІІ групи з дитинства, у зв'язку з чим разом з дітьми перебуває у скрутному матеріальному становищі. Просила стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання двох малолітніх дітей у розмірі по 1\~500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 20 лютого 2019 року по вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначено на 19 березня 2019 року. Розгляд справи відкладався на 05 квітня 2019 року, 08 квітня 2019 року, 18 квітня 2019 року через неявку відповідача та відсутністю відомостей про отримання ним судової повістки, на 07 травня 2019 року за письмовим клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про дату час і місце судових засідань повідомлявся за місцем проживання, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, в судове засідання на 07 травня 2019 року не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, що не є перешкодою для розгляду справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. За змістом ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Відповідно до статті 180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~Сімейного кодексу\~України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.ч. 1, 2\~ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2015 року. Від спільного проживання у сторін є двоє малолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про їх народження. З довідки №219 від 13 лютого 2019 року, виданої управлінням праці соціального захисту населення Шепетівської міської ради Хмельницької області слідує, що [PERSON], яка зареєстрована [INFO], у зазначеному управлінні як одержувач соціальних виплат не перебуває. Відповідно до даних довідки №51 від 14 лютого 2019 року, виданої квартальним громадським комітетом №19 виконавчого комітету Шепетівської міської ради встановлено, що [ADDRESS] разом з [PERSON] проживають діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії пенсійного посвідчення №3278306481, виданого 31 грудня 2008 року Пенсійним фондом України [PERSON] є інвалідом 3 групи з дитинства та отримує пенсію по втраті годувальника. Згідно із ст.141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того,чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною особою, разом з дітьми не проживає та не допомагає позивачу їх утримувати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі з [PERSON] є справедливими, обґрунтованими та підставними. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує встановлений ст.7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2019\~рік» \~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дітей віком\~до 6\~років та\~ від\~6\~до 18\~років,\~що на\~день розгляду\~справи становлять\~відповідно 1626\~грн.\~та 2027\~грн.,\~з 01\~липня 2019\~року по\~30\~листопада 2019\~року становитимуть\~відповідно 1699\~грн.\~та 2118\~грн.,\~ а\~з 1\~грудня 2018\~року по\~31\~грудня 2019\~року становитимуть\~1779\~грн.\~та 2218\~грн.\~відповідно.\~Суд також\~враховує той\~факт,\~що діти\~знаходяться на\~утриманні матері,\~на яку\~після припинення\~шлюбних відносин\~та спільного\~проживання із відповідачем\~перейшов весь\~тягар матеріального\~утримання дітей,\~в тому\~числі забезпечення\~виховання дітей,\~оплати комунальних\~послуг та\~інше. Враховуючи викладене, те, що позивачка не працює з обєктивних причин, є інвалідом третьої групи, утримує дітей за рахунок пенсії, яку отримує по втраті годувальника, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не вживає заходів для матеріального утримання власних малолітніх дітей, з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1\~ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved