Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

17 липня 2013 року [PERSON] звернувся в суд із позовом в якому просить визнати за ним право власності на напівпідвальні (нежитлові) приміщення [ADDRESS] Позовну заяву мотивує тим, що 15 грудня 2011 року між ним [PERSON] та ТзОВ «Львівжитлокомплекс» був укладений попередній договір про купівлю-продаж напівпідвального (нежитлового) приміщення у будинку [ADDRESS], який зареєстрований в реєстрі за номером 1748 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до пункту 1 попереднього договору, сторони зобов'язуються у майбутньому у строк до 01.04.2012 року укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу напівпідвального (нежитлового) приміщення на умовах та у порядку, визначених цим договором. Відповідно до пункту 2 попереднього договору, напівпідвальне приміщення, що буде предметом договору повинно знаходитись в цокольному поверсі цегляного 8-ми поверхового будинку на [ADDRESS] Відповідно до пункту 4 попереднього договору, за погодженням сторін продаж об'єкта продажу вчиняється за ціною 109291,60 гривень. З метою виконання в наступному зобов'язань з підписання та виконання умов основного договору, покупець зобов'язується перерахувати продавцю на його поточний рахунок авансовий платіж у розмірі 85042 гривень в день нотаріального посвідчення цього договору, а решту суми в розмірі 24249,60 грн. зобов'язувався сплатити продавцю до 24 лютого 2012 року. Позивач зі свого боку виконав умови договору в повному обсязі, зокрема сплатив повну вартість напівпідвального (нежитлового) приміщення в будинку на [ADDRESS] Також, як вбачається з декларації про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрованої в інспекції ДАБК у Львівській області від 20.01.2012 року за номером 11314312009521, будинок на [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію, оскільки відповідно до пункту 11 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації. Позивачем [PERSON] відповідачу була надана вимога про укладення та оформлення основного договору купівлі-продажу напівпідвального (нежитлового) приміщення будинку на [ADDRESS], проте відповідач вказаного зобов'язання не виконує. Вважає, що його права та інтереси порушені, а тому звернувся у суд за захистом такого. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача Сало Б.В. позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, та пояснив, що для укладення основного договору купівлі-продажу у них немає коштів. В судовому засіданні представник третьої особи Львівської міської ради Шмотолоха О.П. позов заперечила, просила відмовити у задоволенні за безпідставністю позовних вимог. В судовому засіданні представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Цибрух Я.В. позов заперечив, просила відмовити у задоволенні за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що попереднім договором купівлі-продажу напівпідвального приміщення від 15.12.2011 року [PERSON] з ТзОВ «Львівжитлокомплекс» визначили таким договором істотні умови: щодо предмету договору, об'єкту продажу, ціни продажу та взаємних прав та обов'язків. Так, щодо ціни продажу, вони обумовили у п. 4 договору, що продаж вчиняється за ціною 85042 гривні та зобов'язувались укласти основний договір купівлі-продажу до 01.04.2012 року, однак основний договір не було укладено. Також встановлено та підтверджено письмовими доказами, що будинок по [ADDRESS] вважається закінченим будівництвом. (а.с. 8-10). Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. ст. 15. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Одним із способів захисту своїх цивільних прав та інтересів може бут визнання права власності (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідачем не представлено жодного доказу на підтвердження того, що багатоповерховий будинок по [ADDRESS] належить ТзОВ «Львівжитлокомлекс». Наявність будь - якого правочину чи інших незаборонених підстав, за якими би позивач набув право власності на вищевказану квартиру позивач суду не навів, оскільки попередній договір купівлі-продажу напівпідвального (нежитлового) приміщення зобов'язував сторін лише до укладання основного договору. Позивач не набув жодних прав власності на напівпідвальне приміщення, а тому не має правових підстав для визнання за ним права власності на це приміщення, або для захисту його прав як власника. Крім, того представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти визнання за позивачем права власності на квартиру. Тобто відсутній спір між сторонами, який повинен розглядатись судом. При відсутності спору - сторони можуть самостійно, без розгляду справи судом, вирішити питання відчуження. З урахування вищенаведеного суд приходить до висновку, що у задоволення позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed