overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

19.02.2000 року між сторонами зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Краматорська Донецької області, актовий запис № 66, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 638 від 03.06.2006 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується відміткою в паспорті. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який сплачується при поданні даного позову, тобто 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

19.02.2012 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.04.1969 р. Позивач з відповідачем шлюбні відносини фактично припинив, спільне господарство не веде. Оскільки сім'я розпалась та зберегти її позивач вважає не можливим, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання не з*явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Зважаючи на вищезазначені обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 квітня 1969 року виконавчим комітетом Московською сільською радою депутатів трудящих Ізобільненського району Ставропольського краю, актовий запис № 20. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено саме такі обставини, а тому необхідно позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов [PERSON] підлягає задоволенню, він при пред'явленні позову сплатив судовий збір у сумі 243 грн. 00 коп. , то судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 243 грн. 00 коп., а на користь держави 0,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

19.02.2012 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, а/з № 1, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на різницю характерів, непорозумінні і конфлікти із-за різниці в поглядах на життя, що привело до окремого проживання більше одного року, та небажання відповідача матеріально утримувати сім'ю, [PERSON] звернулась в суд з вищеозначеним позовом і просить розірвати шлюб. В судове засідання, після сплинення тримісячного строку для примирення, наданого судом 09.12.2015року, позивачка заявила про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, про розгляд справи за його відсутності не заявив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно поштового повідомлення, відповідачу врено повістку 15.03.2016року. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наведених у заяві підстав, які відповідач не спростував. Відповідно до ст. ст. 105, 110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, при цьому суд вживає заходів щодо примирення подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин і проживають окремо більше року, у наданий судом тримісячний строк для примирення примирення не настало і позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на наявність іншого чоловіка з яким має намір укласти шлюб. Спору щодо місця проживання доньки немає. Із встановалених обставин справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому його необхідно розірвати з підстав, наведених в позовній заяві, після розірвання шлюбу позивачці присвоїти дошлюбне прізвище «[PERSON]». На підставі наведеного, ст. ст. 105, 110 - 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

19.02.2014р. 19.02.2014 року до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований Морозівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області 24.09.1995 року, актовий запис № 11. В судове засідання позивачка не з'явилась, просила провести розгляд даної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, про що до суду подала відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи без його присутності, про що до суду повідомив телефонограмою, проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

19.02.2014р. за результатами розгляду вищевказаної цивільної справи Червонозаводський районний суд м.Харкова ухвалив рішення, яким частково задовольнив позов [PERSON], стягнувши на його користь з відповідача 25408 грн. 15 коп. у відшкодування завданих матеріальних збитків, а також 500 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, ухвалюючи рішення від 19.02.2014р. суд не вирішив питання про судові витрати в частині судового збору. Так, позивач заявляв до відповідача позовні вимоги про стягнення 50816 грн. 31 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, витрат на правову допомогу у розмірі 800 грн. та судових витрат в розмірі 508 грн. 16 коп. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 508,16 грн., тобто ставкою, встановленою ст.4 Закону України «Про судовий збір» для вимог майнового характеру. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін; їх присутність не є обов'язковою (ч.3 ст.220 ЦПК України). В судовому засіданні позивач не важав за необхідне вирішення питання про розподіл судових витрат. Третя особа не заперечувала проти ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. За загальним правилом, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.1 ст.88 ЦПК України). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина судових витрат (судового збору), сплачена позивачем при поданні позовної заяви до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - у розмірі 254 грн.08 коп. Що стосується витрат на правову допомогу, які згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України входять до складу витрат, пов'язаних з розглядом справи, то у повному тексту рішення суд вмотивував їх недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

19.02.2014 року [PERSON] звернувся в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області. Після смерті батька залишилось спадкове майно, спадкоємцем по заповіту якого є він - [PERSON] При зверненні в нотаріальну контору з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України. Причиною пропуску терміну звернення в державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що про наявність заповіту йому стало відомо в листопаді 2013 року, коли він приїхав навідати хвору сестру і в кишені батькового піджака знайшов заповіт на своє ім'я та два державні акти на право власності на земельні ділянки. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - шість місяців. В судове засідання сторони не з'явилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримує, представник відповідача Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Дуда Г.І. позов визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 06.03.2014 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який по день смерті проживав і був зареєстрований в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області (а.с.8), спадкоємцем по заповіту якого є його син - [PERSON] (а.с.10), який вступив у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через те, що про наявність заповіту йому стало відомо в листопаді 2013 року, коли він приїхав навідати хвору сестру і в кишені батькового піджака знайшов заповіт на своє ім'я та два державні акти на право власності на земельні ділянки. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустив з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

19.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконкому Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визначення йому додаткового двохмісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини після матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS], який належав померлій на праві приватної власності. Спадкоємцем першої черги за законом після [PERSON], померлої [INFO], є син спадкоємця [PERSON] - позивач по справі. Оскільки мати була людиною похилого віку та потребувала постійної сторонньої допомоги, позивач весь час проживав разом з нею, піклувався про неї, після смерті матері залишився проживати в її будинку, розпорядився її майном на свій розсуд. Сумлінно помиляючись [PERSON] вважав, що для прийняття спадщини достатньо того, що на день смерті матері він проживав разом з нею та розпорядився належним матері при житті майном, то фактично прийняв спадщину, а тому в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався і пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Звернувшись в нотаріальну контору з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено у видачі даного свідоцтва, оскільки ним було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить встановити йому додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після матері [PERSON], померлої [INFO]. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позов визнає у повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Також, суд вважає доцільним не допитувати свідків по даній справі, а обмежитись їхніми письмовими поясненнями. Правовідносини між сторонами регулюються ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, на підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

19.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Воробіївської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визнання за ним права власності на спадкове майно: 41/100 частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], яка належала [PERSON], який [INFO] помер. На випадок своєї смерті [PERSON] заповів все своє майно позивачу, який прийняв спадщину, проте позбавлений можливості оформити спадкові права на 41/100 частину житлового будинку, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача - представник Воробіївської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, в судове засідання не з»явився. Про час і місце судового засідання повідомлений своєчасно і належним чином. Подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю, просив справу слухати у відсутності представників сільської ради. Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із письмовою заявою представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що 41/100 частина житлового будинку [ADDRESS] була побудована в 1988 році. На день смерті [PERSON], який помер [INFO] він проживав в житловому будинку за [ADDRESS] одиноко. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON]. Вказані обставини підтверджені довідками Воробіївської сільської ради №76 від 05.02.2014 року, №77 від 05.02.2014 року, №78 від 05.02.2014 року, технічним паспортом на 41/100 частину житлового будинку, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 06.03.2014 року приватного нотаріуса [PERSON] Згідно довідки приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області №64/01-16 від 06.03.2014 року спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO], заведена 09.07.2013 року. Спадщину прийняв [PERSON]. Із повідомлення Державного реєстратора прав на нерухоме майно №11397342 від 05.03.2014 року вбачається, що у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно встановлено відсутність запису про зареєстровані права та їх обтяження на 41/100 частини [ADDRESS] Таким чином судом встановлено, що позивач після смерті [PERSON] прийняв спадщину, проте не може оформити право на спадщину, оскільки право власності на 41/100 частину житлового будинку не було зареєстровано в органах реєстрації нерухомого майна. Пунктом 11 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється з смертю власника. Згідно статті 1216 даного Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

19.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, вказуючи, що у зв'язку із розбіжностями запису прізвища померлої [INFO] баби [PERSON] у правовстановлюючому документі, для звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, йому необхідно встановити, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 1,3975 га, яка розташована на території Кіблицької сільської ради Гайсинського району, серії ЯЖ № 264424, виданий 19.05.2008 року [PERSON], належить померлі [PERSON]. Заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник Кіблицької сільської ради Гайсинського району в судове засідання не з'явилися, письмово заявлені вимоги визнали повністю, просили справу розглянути без них (а.с.а.с.19, 20, 22, 23, 24). Дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне вимоги заяви задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем зазначеним у свідоцтві про народження цієї особи або паспорті. Даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21.06.2012 року виконкомом Кіблицької сільської ради Гайсинського району, заповітом посвідченим 02.04.2003 року секретарем виконавчого комітету Кіблицької сільської ради, за яким [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 1,3975 га, яка знаходиться на території Кіблицької сільської ради Гайсинського району, серії ЯЖ № 264424, виданий 19.05.2008 року [PERSON], беззаперечно доведено, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою і Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 1,3975 га, яка розташована на території Кіблицької сільської ради, серії ЯЖ № 264424, виданий 19.05.2008 року [PERSON] належить [PERSON], яка померла [INFO] в м. Новомиргород Кіровоградської області (а.с.а.с. 8, 12, 14). Встановлення цього факту має юридичне значення для заявника, так як дозволяє нотаріально оформити право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved