Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

18.01.2019 р. до Краматорського міського суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до Малого колективного комерційного підприємства «АН» про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який був засновником МККП «АН» разом з [PERSON] , їх частки у статутному капіталі підприємства складали порівну по 50 відсотків. Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом, виданим 29.08.2018 р. державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В., реєстровий номер 793, спадкова справа 41/2018, вона отримала у спадщину частки статутного капіталу МККП «АН» у розмірі 50%. 04.12.2018 р. вона звернулась до відповідача із заявою про вступ до складу засновників МККП «АН», як спадкоємця померлого [PERSON] , але листом від 15.12.2018 р. за підписом [PERSON] на підставі п. 10.3 статуту МККП «АН» їй було відмовлено у вступі до складу учасників підприємства. Відповідно до п. 10.3 статуту МККП «АН», у випадку смерті одного з засновників, рішення про включення спадкоємців приймаються іншим засновником, або в разі не включення їх до складу засновників їм виплачується вартість частини майна підприємства, пропорційна його частці у статутному капіталі. На вимогу спадкоємця та за згодою підприємства вклад може бути повернуто повністю або частково у натуральній формі. На відміну від положення про виплату виплату частки майна засновнику, який вийшов з підприємства (п. 10.2 статуту), статутом не передбачено відстрочення розрахунку зі спадкоємцем, якому відмовлено у вступі до складу засновників, тобто приймаючи таке рішення відповідач має усвідомлювати правові наслідки та мати можливість здійснити розрахунок відразу після прийняття такого рішення. Зазначила, що в порушення п. 10.3 статуту з нею розрахунок проведено не було. Майно відповідача складається з нежитлового приміщення, розташованого на першому поверсі житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 139, 3 кв.м та складає 1/50 частину житлового будинку, ринкова вартість на 03.10.2018 р. складає 1590000 грн. Просила стягнути з Малого колективного комерційного підприємства «АН» на її користь частку майна підприємства, пропорційну внеску до статутного капіталу в сумі 795\~000 грн. та вартість послуги оцінки майна у сумі 2000 грн. \~ \~ \~ \~ 05.02.2019 р. до суду на від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 63 Господарського кодексу України, корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та /або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у т.ч. через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів і ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в т.ч. засновані на приватній власності двох або більше осіб. Таким чином, учасник отримує корпоративні права на участь у корпоративному підприємстві внаслідок внесення своєї частки майна та/чи підприємницької чи трудової діяльності. Статутом МККП «АН» визначено, що для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внесків засновників (власників) створюється статутний капітал у розмірі 5000 грн., який розподіляється між засновниками (учасниками: [PERSON] 2500 грн., що складає 50% статутного капіталу або 50 голосів на загальних зборах засновників; [PERSON] -2500 грн., що складає 50% статутного капіталу або 50 голосів на загальних зборах засновників. Пунктом 4.9 Статуту визначено, що статутний капітал підприємство формує протягом одного року з моменту державної реєстрації статуту підприємства. Тобто кожен учасник має внести свою частку у вигляді майна (грошових коштів) до серпня 2018 р. Згідно меморіального ордеру від 23.05.2018 р. він зробив внесок в статутний фонд МККП «АН» у розмірі 2500 грн., по теперішній час [PERSON] внесок не зроблений. Набуття права на 50% статутного капіталу МККП «АН» пов`язане з внесенням учасником до статутного капіталу 2500 грн., але права на 50 % статутного капіталу МККП «АН», які згідно статуту належать [PERSON] , ніким не набуті у зв`язку із невнесенням частки майна (грошових коштів), що передбачались для об`єднання у корпоративне підприємство. Зазначив, що ним було відмовлено у включенні позивача як спадкоємця [PERSON] як учасника МККП «АН», вирішено питання про виплату їй вартості частини майна підприємства у розмірі 50% та повідомлено про замовлення оцінки майна підприємства. Зазначене рішення не є визнанням права позивача на частку майна підприємства, а є компромісним варіантом для вирішення спору. Проте, позивач, не дочекавшись вирішення питання у досудовому порядку, подала до суду позов з метою накладення на підприємство додаткових витрат. Вважає, що наданий позивачем звіт про оцінку майна від 03.10.2018 р. на нежитлове приміщення по [ADDRESS] , виконаний товарною біржею «Євгенія Сервіс», не відповідає вимогам ЦПК України та не може вважатись достатнім та допустимим доказом, оскільки експерт не попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, у висновку не зазначено, що він підготовлений для подання до суду. Ним був замовлений звіт на оцінку приміщення по [ADDRESS] у приватному підприємстві «Центр економічного аналізу та експертизи», висновком визначено, що ринкова вартість зазначеного приміщення складає 814900 грн. Зазначена оцінка виготовлена згідно вимог ЦПК України, вона виконана для надання до суду, оцінювач несе відповідальність за достовірність оцінки згідно діючого законодавства. Просив постановити ухвалу про проведення процедури врегулювання спору за участі судді, а у випадку відсутності позивача на врегулювання спору за участі судді, просив вирішити спір, виходячи з доказів, наведених у відзиві та з ціни предмету спору за оцінкою майна, яка була проведена ним, а саме з 814900 грн. 08.04.2019 р. представником відповідача [PERSON] була подана позовна заява Малого колективного комерційного підприємства «АН» до [PERSON] про визнання правочину недійсним, третя особа - державний нотаріус Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В. В обґрунтування позовних вимог представник відповідача по первісному позову зазначив, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.08.2018 р., виданим державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В., реєстровий номер 793, спадкова справа 41/2018, [PERSON] отримала у спадщину після смерті чоловіка [PERSON] частку статутного капіталу МККП «АН» у розмірі 50%, номінальна вартість якої становить 2500 грн. Вказане свідоцтво було видане на підставі договору про розподіл спадкового майна від 29.08.2019 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким [PERSON] переходить на праві особистої власності частка статутного капіталу МККП «АН» у розмірі 50% статутного (складеного) капіталу, номінальна вартість якого становить 2500 грн. Проте, вказане свідоцтво про право на спадщину видане на майно, що не належало спадкодавцю [PERSON] на момент смерті та не могло бути передано спадкоємцям. Відповідно до ч. 5 ст. 63 Господарського кодексу України, корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та /або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у т.ч. через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів і ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в т.ч. засновані на приватній власності двох або більше осіб. Таким чином, учасник отримує корпоративні права на участь у корпоративному підприємстві внаслідок внесення своєї частки майна та/чи підприємницької чи трудової діяльності. Статутом МППК «АН», затвердженого протоколом загальних зборів засновників № 3 від 04.08.2017 р. визначено, що для забезпечення діяльності підприємства, за рахунок внесків засновників (власників) створюється статутний капітал у розмірі 5000 грн. Статутний капітал розподіляється між засновниками (учасниками): [PERSON] 2500 грн., що складає 50% статутного капіталу або 50 голосів на загальних зборах засновників (учасників); [PERSON] - 2500 грн., що складає 50% статутного капіталу або 50 голосів на загальних зборах засновників (учасників). Пунктом 4.9 Статуту визначено, що статутний капітал підприємство формує протягом одного року з моменту державної реєстрації статуту підприємства. Тобто кожен учасник має внести свою частку у вигляді майна (грошових коштів) до серпня 2018 р. Згідно меморіального ордеру від 23.05.2018 р. він зробив внесок у статутний фонд МККП «АН» у розмірі 2500 грн. По теперішній час внесок [PERSON] не зроблений, що підтверджується фінансовим звітом МККП «АН» за 2018 р., у рядку 1425 якого міститься інформація про внесену частину капіталу підприємства у розмірі 2500 грн.; довідкою Головного управління ДФС у Донецькій області від 15.03.2019 р. про те, що МККП «АН» має один рахунок, відкритий у Краматорській філії АТ КБ «Приватбанк», усі інші рахунки були депозитними чи картковими, і за ними не проводились банківські операції або проводились депозитні операції і не відбувалось зарахування коштів у якості оплати частки статутного капіталу підприємства, та які закриті; довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 12.03.2019 р. про те, що за період з 04.08.2017 р. по 12.03.2018 р. на рахунок МККП «АН» платежі з призначенням «внесок в уставний фонд», крім платежу від 23.05.2018 р. не надходило; виписками АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.08.2017 р. по 01.08.2018 р. про те, що протягом року з моменту державної реєстрації статуту підприємства від 04.08.2017 р. на рахунок МККП «АН» не надходила оплата частки статутного капіталу [PERSON] . Набуття права на 50% статутного капіталу МККП «АН» пов`язане з внесенням учасником до статутного капіталу 2500 грн., але права на 50 % статутного капіталу МККП «АН», які згідно статуту належать [PERSON] , ніким не набуті у зв`язку із невнесенням частки майна (грошових коштів), що передбачались для об`єднання у корпоративне підприємство. Зазначив, що [PERSON] не належали права і обов`язки щодо частки статутного капіталу МККП «АН» у розмірі 50% статутного капіталу, номінальна вартість якої становить 2500 грн., а тому вони не могли входити до складу спадкового майна після його смерті та перейти до [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину в цій частині є недійсним. Просив визнати недійсною частину свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2018 р., виданого державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В., реєстровий номер 793, спадкова справа 41/2018, щодо спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] частки статутного капіталу МККП «АН» у розмірі 50% статутного (складеного) капіталу, номінальна вартість якої становить 2500 грн. 08.05.2019 р. [PERSON] був наданий відзив на позовну заяву до неї про визнання частини свідоцтва про право на спадщину недійсним, в якому вона зазначила, що вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Зазначила, що твердження про те, що [PERSON] не був сплачений внесок вважає хибними та не відповідає обставинам справи. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, статутний капітал МККП «АН» сформовано повністю та дата закінчення його формування 04.11.1992 р. Відповідно до п. 4.5 Статуту МККП «АН», внесення змін у статутному капіталі підприємства здійснюється за рішенням загальних зборів засновників (власників), у зв`язку із чим відноситься до виключної компетенції вищого органу управління підприємством та повинно бути оформлено у вигляді протоколу. Зазначена редакція статуту затверджена протоколом загальних зборів учасників МППК «АН» № 3 від 04.08.2017 р., який не містить положення щодо зміни розміру статутного капіталу або будь яких додаткових внесків учасників. В позовній заяві позивач посилається на п. 4.9 Статуту МККП «АН» відповідно до якого, статутний капітал підприємство формує протягом одного року з моменту державної реєстрації Статуту підприємства, яка відбулась 04.11.1992 р., та саме від цієї дати відраховується термін формування статутного капіталу, а Статут, на який посилається позивач фактично є змінами до попередньої редакції Статуту. Жодним положенням Статуту не передбачено обов`язку повторного формування статутного капіталу з моменту реєстрації Статуту підприємства в новій редакції. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 29.05.2019 р. [PERSON] надав відповідь на відзив, в якій зазначив, згідно з протоколом № 3 загальних зборів учасників МККП «АН» від 04.08.2017 р. затверджено нову редакцію Статуту, який був зареєстрований в Управлінні реєстраційних повноважень та ведення реєстру. Вважає, що затвердження загальними зборами підприємства нової редакції Статуту МККП «АН» від 04.08.2017 р. є правочином, який є обов`язковим для виконання засновниками у порядку та строки, що ним передбачені. Затвердженим 04.08.2017 р. Статутом передбачено, що для забезпечення діяльності підприємства за рахунок засновників (власників) створюється статутний капітал у розмірі 5000 грн., який розподіляється між засновниками (учасниками): [PERSON] 2500 грн., що складає 50% статутного капіталу або 50 голосів на загальних зборах засновників (учасників); [PERSON] - 2500 грн., що складає 50% статутного капіталу або 50 голосів на загальних зборах засновників (учасників). Пунктом 4.9 Статуту визначено, що статутний капітал підприємство формує протягом одного року з моменту державної реєстрації статуту підприємства. Тобто кожен учасник має внести свою частку у вигляді майна (грошових коштів) до серпня 2018 р. Посилання відповідача на відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, якими визначено формування статутного капіталу 04.11.1992 р., не може прийматись до уваги, оскільки згідно правочину від 04.08.2017 р., засновники взяли на себе зобов`язання вчинити певні дії (внести свою частку), починаючи з дати саме цього правочину. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 29.05.2019 р. цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до Малого колективного комерційного підприємства «АН» про стягнення суми об`єднано з позовною заявою Малого колективного комерційного підприємства «АН» до [PERSON] про визнання правочину недійсним, третя особа державний нотаріус Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В. ( т. 2 а.с. 18) Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 25.02.2019 р. у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] про про проведення процедури врегулювання спору за участю судді відмовлено, оскільки позивач та його представник свою згоду на це не надали. (т.1 а.с. 168) Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05.12.2019 р. у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом [PERSON] та його представника [PERSON] про закриття провадження по справі було відмовлено. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 03.03.2020 р. провадження по справі було зупинено на час проведення судової експертизи. (т.2 а.с. 139-140) 24.07.2020 року на адресу суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи № 306/7 від 25.06.2020 року (т. 2 , а.с.142-193). Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27.07.2020 р. провадження у справі було було поновлено. В судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, у задоволенні позову МККП «АН» до неї про визнання правочину недійсним просила відмовити, врахувавши відзив. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали із підстав наведених у позовній заяві та просили їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечували із підстав зазначених у запереченні на позовну заяву та просили суд відмовити у їх задоволенні, що стосується зустрічного позову про визнання правочину недійсним просили задовольнити у повному обсязі. Третя особа - державний нотаріус Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В. за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні 24.09.2021 року була допитана експерт [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши експерта [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно зі\~ст.\~13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.02.2018 р. Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (т. 1 а.с. 7) 29.08.2018 р. позивачу за первісним позовом [PERSON] , як дружині, було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових вкладів та частки статутного капіталу Малого колективного комерційного підприємства «АН» в розмірі 50 % статутного (складеного) капіталу, номінальна вартість якої становить 2500 грн., наявність якої підтверджено випискою з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, виданою 21.08.2018 р. Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області. (т.1 а.с. 8) Відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 29.08.2018 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , які є спадкоємцями померлого [PERSON] , частка статутного капіталу Малого колективного комерційного підприємства «АН» в розмірі 50 % статутного (складеного) капіталу, номінальна вартість якої становить 2500 грн., перейшла на праві особистої власності до [PERSON] (т.1 а.с. 9-11) 04.12.2018 р. позивач за первісним позовом [PERSON] звернулась до Малого колективного комерційного підприємства «АН» із заявою про вступ до складу засновників цього підприємства на підставі п.п. 6.3, 6.4, 10.3 Статуту підприємства, проте листом засновника (власника) МККП «АН» [PERSON] було повідомлено про те, що прийнято рішення про відмову у включення її як спадкоємця до складу засновників підприємства та про виплату їй вартості частини майна підприємства, що пропорційна її частці у статутному капіталі (тобто 50%), про що їй буде повідомлено додатково. (т. 1 а.с. 12-13) Проте, на час розгляду справи судом, питання щодо виплати частки майна МККП «АН» [PERSON] не вирішено. Відповідно до п. 10.3 Статуту МККП «АН», у випадку смерті одного з засновників, рішення про включення спадкоємців приймаються іншим засновником, або в разі не включення їх до складу засновників їм виплачується вартість частини майна підприємства, пропорційна його частці у статутному капіталі. На вимогу спадкоємця та за згодою підприємства вклад може бути повернуто повністю або частково у натуральній формі. Як видно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо Малого колективного комерційного підприємства «АН», у графі перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників) зазначений [PERSON] , [ADDRESS] , розмір внеску до статутного фонду 2500 грн. (а.с. 240-242) Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що частка статутного капіталу Малого колективного комерційного підприємства «АН» в розмірі 50 % статутного (складеного) капіталу належить позивачу за первісним позовом [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] . Твердження представника відповідача за первісним позовом про те, що [PERSON] не вніс свою частку у статутний капітал МККП «АН» у розмірі 2500 грн., після затвердження 04.08.2017 р. нового Статуту підприємства, а тому на неї не має права позивач [PERSON] , суд не бере до уваги, оскільки, як вже було встановлено у судовому засіданні, відомості про перелік засновників МККП «АН», у тому числі про частки кожного, містяться у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, де зазначений розмір внеску [PERSON] до статутного фонду 2500 грн., крім того, у графі «дані про розмір статутного капіталу та про дату закінчення його формування» зазначено 5000 грн., 04.11.1992 р. Таким чином, частка померлого [PERSON] до статутного капіталу КММП «АН» була внесена ним ще у 1992 р., вона була складовою статутного капіталу підприємства до затвердження нової редакції Статуту 04.08.2017 р. Надані представником відповідача за первісним позовом [PERSON] довідка без дати про внески до статутного капіталу МККП «АН», квитанція про сплату [PERSON] грошових коштів у сумі 2500 грн. як внеска в уставний фонд малого приватного підприємства, банківські виписки, фінансовий звіт, не спростовують доказ того, що [PERSON] вже була внесена частка до статутного капіталу підприємства. Відповідно до договору купівлі продажу від 18.04.1997 р. МККП «АН» належить нежитлове приміщення загальною площею 139,7 кв.м., що складається з 1/50 частки від будівлі [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою директора КП «БТІ» від 03.09.2018 р. та не оспорюється сторонами. (т. 1 а.с. 27-28) Позивачем за первісним позовом [PERSON] замовлена експертна оцінка цього нежитлового приміщення у товарної біржі «Євгенія Скрвіс» станом на 03.10.2018 р., відповідно до висновку якої, вартість нежитлового приміщення загальною площею 139,7 кв.м у буд. [ADDRESS] станом на 03.10.2018 р. складає 1 590\~000 грн. (т. а.с. 30-50) В свою чергу, представником відповідача за первісним позовом [PERSON] був замовлений звіт про незалежну оцінку цього ж нежитлового приміщення у приватному підприємстві «Центр економічного аналізу та експертизи», відповідно до висновку якого, вартість нежитлового приміщення станом на 29.01.2019 р. складає 814\~900 грн. (т. 1 а.с. 98-120) Відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи № 306/7 від 25.06.2020 р., яка була призначена ухвалою суду від 03.03.2020 р., ринкова вартість зазначеного вище нежитлового приміщення станом на 22.06.2020 р. становить 2\~150\~822 грн. (т.2 а.с. 142-189) Допитана у судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснила, що нею на виконання ухвали суду була проведена судова оціночна-будівельна експертиза . Експертиза була виконана 16 квітня 2020 року при натуральному обстеженні в присутності [PERSON] та [PERSON] . Дослідження проводилося методом вивчення поданих документів та методом візуального огляду на місці. При цьому проводилися необхідні вимірювання лазерним далекоміром з точністю до 1 мм, проводилася фотофіксація об`єкту дослідження. На питання чи зросла ринкова вартість нежитлового приміщення, розташованого на першому поверху житлової будівлі за адресою [ADDRESS] загальною корисною площею 139,7 кв.м. та складає 1/50 частину житлового будинку, пояснила, що дата оцінки майна була 22 червня 2020 року , на сьогодні вартість майна значно зросла. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Проте, у експертному висновку, зробленому на замовлення позивача за первісним позовом [PERSON] не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у звіті про незалежну оцінку нежитлового приміщення, зробленого на замовлення представника відповідача за первісним позовом [PERSON] не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України,\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи те, що висновки експертів, які зроблені на замовлення сторонами не є належними та допустимими доказами, суд бере до уваги висновок судової будівельно технічної експертизи № 306/7 від 25.06.2020 р., яка була призначена ухвалою суду від 03.03.2020 р. Зазначене узгоджується з висновками, які зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 р. під час розгляду справи за № 522/1029/18. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Позивач за первісним позовом [PERSON] просила стягнути та її користь частку майна МККП «АН» пропорційну внеску до статутного капіталу в сумі 795\~000 грн., заяву про збільшення позовних вимог не надала, а тому суд приходить до висновку про стягнення на користь [PERSON] суму у розмірі 795\~000 грн. Що стосується зустрічної позовної заяви Малого колективного комерційного підприємства «АН» до [PERSON] про визнання правочину недійсним, третя особа - державний нотаріус Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В., то суд прийшов до наступних висновків. Як вже було встановлено у судовому засіданні, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.02.2018 р. Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (т. 1 а.с. 7) 29.08.2018 р. відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] , як дружині, було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з грошових вкладів та частки статутного капіталу Малого колективного комерційного підприємства «АН» в розмірі 50 % статутного (складеного) капіталу, номінальна вартість якої становить 2500 грн. Оскаржуючи частину свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2018 р., видане державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В., представником позивача за зустрічним позовом як на підставу визнання недійсним частини цього свідоцтва зазначено те, що воно видано на майно, що не належало спадкодавцю [PERSON] на момент смерті та не могло бути передано спадкоємцю [PERSON] . Відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як видно із оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину, наявність права на частку статутного капіталу Малого колективного комерційного підприємства «АН» в розмірі 50 % статутного (складеного) капіталу, номінальна вартість якої становить 2500 грн., у спадкодавця [PERSON] була підтверджена випискою з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, виданою 21.08.2018 р. Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області. (т.1 а.с. 8) Крім того, як вже було встановлено судом при вирішенні первісного позову по справі, частка померлого [PERSON] до статутного капіталу КММП «АН» була внесена ним ще у 1992 р., вона була складовою статутного капіталу підприємства до затвердження нової редакції Статуту 04.08.2017 р. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання частини свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2018 р., виданого державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори Полянських В.В., реєстровий номер 793, спадкова справа 41/2018, щодо спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] частки статутного капіталу МККП «АН» у розмірі 50% статутного (складеного) капіталу, номінальна вартість якої становить 2500 грн., та відмовляє у задоволенні зустрічного позову. \~ \~ \~ \~Доводи представника відповідача за первісним позовом представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що вимоги позивача за первісним позовом ґрунтуються не на загальних нормах ЦК України чи спеціальних нормативних актах, а положенні локального акту корпоративного права, що вказаний спір відноситься до спорів, що виникають з корпоративних відносин, а тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та провадження по справі підлягає закриттю, суд не бере до уваги, оскільки це клопотання було вирішено ухвалою суду від 05.12.2019 р., якою біло відмовлено у його задоволенні та зазначено, що у первісному позові позивач ставить вимоги цивільно правового характеру, спрямованого на захист її порушеного права власності. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в\~тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. \~ \~ \~ \~Проте, \~у первісному позові у цій справі предметом позову є майнова вимога позивача [PERSON] визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти за частину майна підприємства, яка пропорційна її частці у статутному капіталі як спадкоємця. Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню судовий збір у сумі 7970 грн. Крім цього, відповідно до ст.ст.139,140 ЦПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню вартість послуги оцінки майна у сумі 2000 гривень та витрати на проведення судової будівельної експертизи у розмірі 5\~966 грн.

Outcome: approved