overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 27 липня 2013 року виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцеве Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №49. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. У підготовче судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що позивач позов підтримує і просить його задовольнити. Відповідач позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27 липня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцеве Донецької області, про що складено відповідний актовий запис №49 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23 січня 2014 року виконкомом Світлодарської міської ради м. Дебальцеве Донецької області (а.с. 10). Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім?ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов мотивує тим, що з 7 липня 2007 по 01 грудня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від подружнього життя у них народилася двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Вказує, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, бо з 01.12.2015 року вони з відповідачем однією сім'єю не проживають. Відповідач на протязі тривалого часу участі у вихованні дітей не бере, матеріальної допомоги не надає. Відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, аліментів нікому не платить, інших осіб на своєму утриманні не має. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. до досягнення дітьми повноліття не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на даний час неповнолітні діти проживають з матір'ю - [PERSON] та фактично перебувають на її утриманні. Крім того, статтею 180 Сімейного кодексу України також передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитинудо досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитей та відповідача, той факт, що відповідач позовні вимоги визнав, та приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає до задоволення, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі по 2000 гривень щомісячно на дітей, що дасть змогу забезпечити для дитини належні умови проживання та розвитку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача слід стягнути судовий збір у справі в розмірі 704 гривні 80 коп. в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В направленому на адресу суду позові позивач [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 лютого 1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюб просить розірвати та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Дубина». В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але в позовній заяві мається від неї клопотання про проведення розгляду справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про день та час судового розгляду справи належним чином, відзив на позовну заяву не подав . Відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивачка наполягала на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 10 липня 1993 року у виконавчому комітеті Оноцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №6. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони хоч і проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, однак надали письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали, обставини справи підтвердили. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечували. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 10 липня 1993 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №6 (а.с.4). Про наявність у сторін неповнолітніх дітей не зазначили. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони хоч і проживають разом, однак спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною матір'ю [PERSON], яка народилася [INFO]. Але в свідоцтві про народження доньки її прізвище було записано «[PERSON]», хоча в паспорті громадянина України та в інших правовстановлюючих документах її прізвище - [PERSON], а тому заявниця просить встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є рідною матір'ю [PERSON]. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] також до суду не з'явилась, направивши заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Сумського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Сумській області до суду також не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявниця 25 листопада 1989 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу та змінила прізвище на [PERSON] (рус). (а.с. 5). [INFO] в них народилася донька Аніна. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Прізвище заявниці в усіх правовстановлюючих документах, в тому числі і паспорті громадянина України, картці платників податку вказано [PERSON]. Тобто лише в свідоцтві про народження [PERSON] її прізвище помилково вказано як «[PERSON]». Встановлення факту родинних відносин між заявницею [PERSON] та її донькою [PERSON] необхідне для реалізації заявницею її прав як законного представника неповнолітньої доньки. Таким чином, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити і встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідні обставини позивач обґрунтовує тим, що сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріального утримання на дитини не надає, хоча відповідно до ст.180 СК України зобовязаний утримувати сина до досягнення ним повноліття. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн., починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Із згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1994 року. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю по пров. Жовтневий, 12 в с. Нижні Вовківці Хмельницького району, що підтверджується довідкою Розсошанськрї сільської ради №223 від 28 березня 2018 року. \~ \~ \~ \~Обовязок батьків утримувати дітей закріплений в ст.180 СК України. \~ \~ \~ \~Право вибору способу стягнення аліментів надано тому із батьків з ким проживає дитина, зокрема кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі.\~Відповідне право\~передбаченеу ст.181 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються вимоги ч.1 ст.182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~ наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина,\~ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Суд, зважаючи на те, що [PERSON] є працездатною особою, інших утриманців не має, з урахуванням положень ч.3 ст.181 СК України вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1 500 грн, оскільки заперечень щодо розміру аліментів, які просить стягнути [PERSON] до суду не надіслав. При цьому судом також враховуються вимоги ч.2 ст.182 СК України, з яких вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 11 серпня 2007 року сторони перебували у шлюбі, під час якого у них народися доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи батьком дітей в добровільному порядку матеріальну допомогу на їх утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 17 липня 2018 року і до повноліття дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, її неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 серпня 2007 року по 23 червня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідні обставини підтверджуються копією рішення суду про розірвання шлюбу, копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають разом із матір'ю та перебувають на її повному утриманні. Відповідач, будучи батьком дітей відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що визначено ч.2 ст.182 СК України. Судом при винесенні рішення враховуються обставини визначені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, що малолітні діти проживають разом із позивачкою, перебувають на її повному утриманні, потребують належного утримання в розмірі достатньому для їх гармонійного розвитку, що відповідач інших утриманців не має, згідний та спроможний сплачувати аліменти в тому розмірі, що просить позивач, а тому вважає за необхідне визначити аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 17 липня 2018 року (моменту звернення до суду) і до повноліття дітей. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

17 липня 2018 року заявниця [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві посилається на те, що вона звернулась до Управління ПФУ в Чернівецькій області з метою призначення їй пенсії за віком. Однак, при вивченні її документів було виявлено, що в трудовій книжці невірно вказана дата її народження - «[INFO]», замість [INFO], а також її ім'я зазначене як «[PERSON]», хоча повинно бути [PERSON]. За таких обставин звернулась із заявою до суду про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER]. Заявниця в судове засідання не з'явилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності заявниці, заяву підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Суд, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в трудовій книжці серії [NUMBER] [PERSON] дата народження вказана «[INFO]», а також ім'я зазначене як «[PERSON]» (а.с.3). При цьому, в свідоцтві про народження серії [NUMBER] вказано ім'я «[PERSON]», дату народження - «[INFO].», тобто [INFO] (а.с.4); В свідоцтві про одруження серії [NUMBER] від 05.11.1987р. ім'я заявниці вказане як «[PERSON]», дата народження - [INFO].; В паспорті громадянина України серії [NUMBER], виданого Ленінським РВУМВС України в Чернівецькій області 25.03.1999р., ім'я заявниці вказане як «[PERSON]», дата народження - «[INFO]». З наведеного слідує, що розбіжності в імені заявниці [PERSON] є наслідком неправомірного перекладу з російської мови на українську, а розбіжність в даті народження - технічною помилкою. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, судом може бути встановлена належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення заяви. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

17 липня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 21 квітня 1998 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили спільно проживати та вести господарство і відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, в зв'язку із чим прохає суд даний шлюб розірвати. Ухвалою суду від 25 липня 2018 року провадження по даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року подружжю призначено строк для примирення. Провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року поновлено провадження по справі. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов прохав задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому ззасіданні позов не визнала та заперечувала проти розірвання шлюбу. Крім цього зазначила, що не проживає з позивачем з травня 2017 року. Судом встановлено, що 21 квітня 1998 року у Вільховатській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки у травні 2017 року сторони припинили шлюбні стосунки. Позивач не має наміру відновити шлюбні стосунки. За наданий судом строк для примирення сторони не примирилися. В зв'язку з вище викладеним, врахочуючи, що шлюб є вільним волевиявлення особи, а подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам позивача, відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідача слід надалі іменувати прізвищем [PERSON]. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 750 грн.

Outcome: approved