Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

18.11.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову і до закінчення сином навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем від шлюбу, розірваного 02.02.2010 року, мають сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні. Син являється студентом денного відділення Бердичівського коледжу промисловості, економіки та права і у зв'язку з цим потребує постійної матеріальної допомоги. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов визнає повністю та просить долучити до матеріалів справи довідку з місця роботи, про те, що він працює в ПАТ «Житомирський маслозавод» підсобним робітником. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.03.1996 року, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.02.2010 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Романівського районного управління юстиції Житомирської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис за № 4 (а.с. 5). Згідно довідки Врублівської сільської ради [PERSON] являється сином позивача, проживає разом з матір'ю і перебуває на її повному утриманні (а.с. 8). Відповідно до довідки № 391 від 30.10.2014 року [PERSON] дійсно є студентом другого курсу денної форми навчання Бердичівського коледжу промисловості, економіки та права (а.с. 9). Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи фактичну можливість відповідача приймати участь в утриманні свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визначити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина сторін у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18.11.2014 року і до 30.06.2016 року, тобто до закінчення повного курсу навчання. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved