Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

17 січня 2020 року [PERSON] (далі по тексту: [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту: [PERSON] , відповідач) з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] на його користь понесені ним витрати на лікування та придбання ліків за період з 19.07.2019 по 16.01.2020 у розмірі 36 393 грн. 80 коп., та недоотриману заробітну плату за період шість місяців у розмірі 21 000 грн. 00 коп. (а.с.1, 14). Позов обґрунтовано тим, що 24.03.2019 об 22 год. 20 хв. відповідач наніс йому удар кулаком в обличчя попавши при цьому в ліве око, після чого його було доставлено в лікарню, де він перебував в офтальмологічному відділенні з 24 березня по 03 квітня 2019 року та за медичними виписками йому поставлений діагноз. Вироком суду від 25.09.2019, який набрав законної сили 04.12.2019 відповідача визнано винним у вчинені злочину передбаченого ст. 128 КК України та часткового задоволено цивільний позов позивача, заявлений ним 11.07.2019 на документально підтверджені його витрати на лікування на момент подання позову. Внаслідок завданого тілесного ушкодження, йому довелося робити операції, витрачати кошти на ліки та лікування. За період з 19.07.2019 по 16.01.2020 ним були понесені витрати на лікування та придбання ліків у розмірі 36 393 грн. 80 коп., які не були враховані у вироку суду від 25.09.2019 та в ухвалі апеляційного суду від 04.12.2019. Крім того, станом на 24.03.2019 він працював та мав заробітну плату у розмірі 4 200 грн. 00 коп., оскільки на теперішній час цієї заробітної плати його позбавлено за неможливості без ока виконувати професійні обов`язки, за період шість місяців він недоотримав заробітну плату у розмірі 21 000 грн. 00 коп. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання (а.с. 30-31). В червні 2020 року від відповідача надійшов відзив, в якому він вказав, що позивачем не наведено доказів щодо причинно-наслідкового зв`язку майбутнього лікування з протиправною поведінкою відповідача та даному питанні вже була надана оцінка під час розгляду кримінального провадження (а.с. 53, 57). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2020 закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті. (а.с. 60-61). В судовому засіданні позивач позов підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини, просив його задовольнити, вказав, що після події до кінця 2019 року декларував свої доходи в тому ж розмірі як і до злочину, оскільки не мав можливості вирішити питання щодо закриття ТОВ, проте кошти він втратив, його заробіток набагато менший, оскільки він не може виконувати свою роботу через погіршення зору, та приходиться її передоручати, що позбавляє його того заробітку який він отримував раніше. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про день час та місце проведення засідань був повідомлений належним чином, проте в судовому засіданні був присутній його представник, який просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі пославшись на недоведеність позовних вимог позивача. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 3 Конституцій України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вироком Київського апеляційного суду від 17.09.2020 у справі № 753/10992/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; цивільний позов задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] документально підтверджені витрати на лікування в розмірі 4767 гривень 15 копійок та моральну шкоду 50 000 гривень; стягнуто з [PERSON] 26 500 гривень витрат на правову допомогу на користь [PERSON] ; в решті вирок Дарницького районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року щодо [PERSON] залишено без змін, а отже цивільний позов в частині стягнення витрат на лікування, які будуть необхідні у майбутньому та стягнення недоотриманої заробітньої плати за останні 6 місяців залишено без розгляду із роз`ясненням потерпілому можливості вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства. За вироком суду, [PERSON] визнано винуватим у необережному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, за наступних обставин. 24.03.2019 близько 22 години 30 хвилин [PERSON] перебуваючи на балконі квартири [ADDRESS] , став свідком словесного конфлікту між [PERSON] та [PERSON] . Зробивши зауваження [PERSON] , на яке останній не відреагував [PERSON] вийшов на вулицю, де в ході спілкування між останніми розпочався словесний конфлікт, який переріс у обопільну штовханину. Після чого, [PERSON] перебуваючи біля під`їзду №1 будинку [ADDRESS] схопив лівою рукою [PERSON] за шию, на що останній також у відповідь схопив руками [PERSON] за шию, в результаті чого капюшон, який був на голові у [PERSON] опустився на його очі та обмежив йому видимість. В цей час [PERSON] не маючи умислу спричиняти [PERSON] тяжкі тілесні ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, у вигляді нанесення тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один не цілеспрямований удар кулаком правої руки в область лівого ока потерпілого, спричинивши таким чином [PERSON] , згідно висновку експерта № 042-792-2019 від 29.05.2019 відкриту травму лівого ока, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм втрати органу чи його функції). Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] 24.03.2019 близько 22 години 30 хвилин було заподіяно шкоду здоров`ю [PERSON] у вигляді відкритої травми лівого ока, яка за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до п. абз. 2 п. 19 та абз. п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону N 1105-XIV ( 1105-14 ). Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 455 ЦК ( 1540-06 ). Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. (ч.1, ч. 2, ст. 95 ЦПК України (в чинній редакції). З виписних епікризів амбулаторної карти [PERSON] та фіскальних чеків судом встановлено, що [PERSON] за період з 19.07.2019 по 16.01.2020 понесені витрати на консультації лікарів та придбання ліків у розмірі 36 393 грн. 80 коп. коп., а тому на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. Посилання відповідача на те, що вказаним витратам вже давалась оцінка в кримінальному провадженні, а тому суд не може вирішувати повторно дане питання спростовується вироком суду відповідно до якого в даній частині цивільний позов позивача було залишено без розгляду, що передбачає вирішення даного питання в цивільному судочинстві про що й було роз`яснено у вироку. Посилання відповідача на відсутність причинно-наслідкового зв`язку, повністю спростовується дослідженими медичними документами та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 15-21, 59). заробітної Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача недоотриманої заробітної плати суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою потерпілим заробітку (його частини) у зв`язку з ушкодженням здоров`я, встановлюється виходячи зі ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ч. 10 ст. 34 Закону N 1105-XIV ( 1105-14 ) втрачений потерпілим у зв`язку з ушкодженням здоров`я заробіток (відповідна його частина) визначається із середньомісячного заробітку, обчисленого згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266 ( 1266-2001-п ) Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. ( Пункт 13 в редакції Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 ( v0007700-94 ) від 08.07.94; із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98; в редакції Постанови Верховного Суду України N 9 ( v0009700-03 ) від 24.10.2003 ). Відповідно до ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до листків непрацездатності доданих до позову судом вставлено, що в період з 24.03.2019 по 01.07.2019 [PERSON] був непрацездатний з причин невиробничої травми, та повинен стати до роботи 02.07.2019. З цих листків також встановлено, що місце його роботи -ТОВ «Мегант». Відповідно до довідки акта огляду медико-соціальної експертної комісії, 01.07.2019 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності по зору з 01.07.2019, висновок про умови та характер праці: протипоказання роботи з зоровим навантаженням, адміністративно-господарська робота з скороченим обсягом (а.с. 59). Відповідно до наказу № 07/2017-К від 31.12.2017 посадовий оклад [PERSON] у ТОВ «Мегант» затверджений у розмірі 4 000 грн. 00 коп. з 01.01.2018 (а.с. 46). Відповідно до наказу № 08/2018-К від 31.12.2018 посадовий оклад [PERSON] у ТОВ «Мегант» затверджений у розмірі 4 200 грн. 00 коп. з 01.01.2019 (а.с. 42). Відповідно до наказу 20/2019-К від 31.12.2018 посадовий оклад [PERSON] у ТОВ «Мегант» затверджений у розмірі 4 800 грн. 00 коп. з 01.01.2020 (а.с. 42). Відповідно до пояснень позивач наданих в засіданні та копій звітів про суми нарахованої заробітної плати [PERSON] в ТОВ «Мегант» судом встановлено, що [PERSON] , не втратив заробіток внаслідок ушкодження здоров`ю, а документально підтверджених відомостей про недоотриманий дохід та його наявність до суду не надано. (а.с. 39-49). Отже, в частині позовний вимог про стягнення з відповідача на користь позивача недоотриману заробітну плату за період шість місяців у розмірі 21 000 грн. 00 коп., суд відмовляє за недоведеністю. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача згідно ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] , судовий збір на користь держави в розмірі у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial