Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

18 серпня 2015 року [PERSON] звернулась у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення старшою повноліття. На обґрунтування своїх вимог вказала, що діти перебувають на повному її утриманні, домовленості між нею та відповідачем про спосіб утримання дітей не досягнуто. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов, просила стягувати заявлений розмір аліментів, пояснила, що вона з дітьми проживає окремо від відповідача, останній упродовж кількох років будь-якої допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач позов визнав частково на сплату аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно на двох дітей. Пояснив, що останнім часом не надає жодної матеріальної допомоги дітям, не працює, хворіє, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Стаття 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) встановлює обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Сторони у справі з 1999 року по січень 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується фотокопією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕГ №0016384 від 16 січня 2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Турійського районного управління юстиції Волинської області. У шлюбі народили двох синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтв про народження серії 1-ЕГ № 18 січня 2001 року, виданого Мокрецькою сільською радою Турійського району, та від 18 листопада 2005 року серії І-ЕГ № 020848, виданого Соловичівською сільською радою Турійського району Волинської області, матірю дітей є позивач, батьком відповідач [PERSON]. Встановлені обставини вказують на те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей і відповідно до наведених положень закону зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі немає, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вимоги позивача про стягнення із відповідача у її користь аліментів обґрунтовані. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не працює, не отримує постійного доходу, тому аліменти підлягають стягненню в твердій грошовій сумі. Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що діти перебувають на повному утриманні позивача, остання не працює, доглядає народжену у новому шлюбі малолітню дитину, вік дітей, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести років, а також те, що відповідач хворіє, разом з тим працездатний. Тому, достатнім і справедливим буде розмір коштів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, тобто 1000 грн. на двох дітей, до досягнення старшою повноліття. Та обставина, що відповідач не працює, не звільняє його від обов'язку утримувати дітей. Відомостей про наявність у відповідача медичних протипоказань до праці немає, тому він не позбавлений можливості працевлаштуватись на роботу, отримувати дохід і забезпечувати звичайні потереби неповнолітніх дітей та достатній рівень їхнього життя. Враховуючи, що позивач при подачі даного позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 487 гривень 20 копійок судового збору. З урахуванням положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial