Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

19.06.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про перерахунок аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти з відповідача, [INFO], уродженця [INFO], на її користь на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. 19.06.2017 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання справи на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 22.06.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання, яке відбулося 27.07.2017 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, проте, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, вимоги, викладені в заяві, підтримує. В судове засідання, яке відбулося 27.07.2017 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча, повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] не заперечувала проти винесення заочного рішення, відповідач [PERSON] повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Фактичні обставини справи, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Підсудність. Проте, згідно ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Як видно з матеріалів справи, зокрема, з паспорту позивачки, вона зареєстрована за адресою: [INFO], відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ст. 110 ЦПК України. Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено наступне. З 02 вересня 2011 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 02.09.2011 року Оболонським районним відділом реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1292. За час спільного проживання сторони мають малолітню дитину, - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії І ОК № 199371, яке видане 20 січня 2012 року виконавчим комітетом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] народився 12 січня 2012 року в село Стави Кагалицького рйону Київської області, про що в Книзі реєстрації наоджень 20 січня 2012 року зроблено відповідний атковий запис з № 1. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Проте, сімейне життя в сторін не склалося, тому 02 вересня 201року Кагарлицьким районним судом винесено рішення у цивільній справі № 368/1643/13 ц за поовом [PERSON] до [PERSON], згідно з яким: - шлюб між сторонами було розірвано; - неповнолітнього сина, - [PERSON], [INFO] залишено проживати з [PERSON]; - після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] повернуто дошлюбне прізвище, - [PERSON]. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 17.09.2013 року. В подальшому, а саме, - 08.10.2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Кагарлицького районного суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, - [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - [PERSON] аліментів. По результатах розгляду позовної заяви про стягнення аліментів Кагарлицьким районним судом 25 листопада 2013 року було видано виконавчий лист № 368/1924/2013, згідно з яким з відповідача [PERSON] станом на даний час стягуються аліменти на утримання дитини, - [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, - 08.10.2013 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття. Норми матеріального права, використані судом під час винесення рішення. Так, згідно з ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституцій\-них обов'язків і передбачений ч. 2 статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є найбільш розповсюдженим способом визначення розміру аліментів. До переваг цього способу належать, по перше, відсутність необхідності переглядати суму аліментів кожного разу, як змінюється дохід (заробіток) платника аліментів, по друге, відсутність потреби у проведенні індексації. Що стосується розміру частки, яку необхідно стягувати з відповідача, то згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи ту обставину, що, як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, відповідач [PERSON] працездатного віку, працездатний, згідно довідки № 386, яка видана 27 червня 2017 року ТОВ «Васильківхлібопродукт», працює вантажником, суд прийшов до висновку щодо стягнення аліментів в фіксованій частці від всих видів заробітку (доходів) відповідача в розмірі 1/4 частки від його доходу на одну дитину. Що ж стосується тієї обставини, що відповідач позбавлений батьківських прав відносно своєї неповнолітньої дитини, то дана обставина ніяким чином не впливає на стягнення аліментів, так як позбавлення батьківських прав не звільняє біологічного батька від необхідності сплати аліментів.Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 19.06.2017 року. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано положеннями ст. 88 ЦПК України. Так, згідно положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, Згідно положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів, в той же час відповідач, - [PERSON] не входить до кола осіб, які згідно Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Відповідно,

Outcome: approved