Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

18.01.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитини повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2018 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який зараз мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Через скрутне фінансове становище та через те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати допомогу, позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивачка не з`явилася, але надала до суду заява, в якій просила справу слухати у її відсутність, на позові наполягала (а.с. 14). В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, але від представника надійшла заява, згідно якої зазначив, що відповідач погоджується із позовними вимогами частково, оскільки на утримання дитини від іншого шлюбу він вже сплачує щомісячно аліменти у розмірі 4000 грн., тому вважає, що буде справедливо сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , також у розмірі 4000 грн., у зв`язку з чим просив задовольнити позов частково та стягнути аліменти у розмірі 4000 грн. (а.с. 15). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.08.2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від вказаного шлюбу у сторін є малолітня син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно вказаного вище свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмету позовних вимог. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком - [PERSON] та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. Як вбачається з матеріалів справи позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 5000,0 грн, суд враховує бажання відповідача надавати допомогу своєму сину, тому суд переконаний, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на дитину і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати по справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial