Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

17 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] з вимогами щодо розірвання шлюбу з відповідачем та просить суд стягнути з останнього на її користь, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 4 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Також просить суд вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 15 лютого 1997 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбних відносин у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося, оскільки вони перестали розуміти один одного, а їхні погляди на сімейне життя розійшлися. У зв`язку з цим, з 2015 року сторони проживають окремо. Таким чином, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї, примирення з відповідачем неможливе. Позивач стверджує, що їх спільний син знаходиться на її повному утриманні, адже відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, проте її доходів недостатньо для належного матеріального забезпечення дитини. Крім того, їх спільний син з приводу наявності у нього захворювання серця перебуває на обліку в Національному інституті Серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, що потребує додаткових матеріальних витрат для поліпшення його стану здоров`я. Разом з тим, відповідач здоровий та працездатний, має постійне місце роботи в ТОВ «Прогрес», у його власності перебуває нерухоме майно, від здачі в оренду якого останній отримує дохід, інші утриманці у нього відсутні. У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість вирішення зазначеного спору в добровільному порядку, позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй теперішнє прізвище [PERSON] . Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 25 серпня 2021 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем та просила суд стягнути з останнього аліменти на утримання їхнього спільного сина [PERSON] у розмірі 4 000 грн, щомісячно. Вказала, що відповідач інших утриманців не має, має задовільний стан здоров`я, працює, отримує дохід від оренди земельної ділянки. Вказала, що через стан здоров`я дитини, вона вимушена щороку здійснювати її медичне обстеження, на яке останній раз було витрачено близько 1500 грн. Витрати на лікування не здійснюються, оскільки воно на даний час не показано до застосування лікарями. В середньому, на утримання дитини вона витрачає близько 2000 грн. на місяць, крім того, здійснює витрати на утримання жила, в якому проживає, разом з дитиною. Окрім того, в неї є бажання допомагати і своєму повнолітньому сину, який на даний час працевлаштований. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Однак, в іншій частині позову, зокрема, вимоги щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 4 000 грн, на переконання позивача, є значно завищеними. Вказав, що він працює трактористом в ТОВ Прогрес, і його заробітна плата є мінливою, так, в літні місяці він отримує близько 10 000 грн. на місяць, однак, в зимовий період, заробітна плата складає лише 5000 грн, зважаючи на що, він не буде мати можливості сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі в цей період. Пояснив, що додатково отримує дохід від оренди земельної ділянки в розмірі 10 000 грн. на рік. Іншого майна або доходів, цінного рухомого майна він не має. Інші утриманці у нього відсутні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15 лютого 1997 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Гнідинцівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, актовий запис №2 (а.с. 7). Як зазначено позивачем та визнано відповідачем, подружнє життя сторін не склалось, вони не знаходять спільної мови, мають різні погляди на сімейне життя, проживають окремо з 2015 року, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї, примирення неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] слід залишити прізвище [PERSON] , оскільки вона не виявила бажання його змінювати. В частині заявлених позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає наступне. Від шлюбних стосунків у сторін по справі народився спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до довідки №14-21/173, виданої 14 червня 2021 року Гнідинцівським старостинським округом Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входить син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 11). Суд зважає, що у спільної дитини сторін - [PERSON] наявні проблеми зі здоров`ям, які пов`язані з захворювання серця та мають постійних характер, що фактично доводиться копіями консультативних висновків, здійснених лікарями Національного інституту серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова від: 14 липня 2010 року, 20 серпня 2012 року, 21 квітня 2017 року, 07 березня 2018 року, 25 листопада 2019 року (а.с. 12, 13, 14, 15, 16). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, суд зважає, що в матеріалах справи відсутні інші відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі іншого нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, судом також не встановлено щодо наявності у відповідача інвалідності чи наявності інших утриманців. Станом на момент розгляду даної цивільної справи, спільній дитині сторін, [PERSON] , [INFO] , виповнилося повних 13 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, на момент розгляду судом даної цивільної справи, мінімальний розмір аліментів на утримання дитини віком від 6 до 18 років повинен становити не менше - 1 255 грн. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи стан здоров`я дитини, оскільки у останнього наявні проблеми зі здоров`ям, матеріальний стан матері та платника аліментів, беручи до уваги рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання сина у розмірі 2 000 грн, що відповідатиме мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину відповідного віку та буде достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку та належного утримання до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у сумі 908 гривень (а.с. 1, 2) за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а також 908 гривень - в дохід держави, оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial