Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 05/2008/1262Фап від 27.06.2008 року в сумі 91443,19 гривень і судові витрати у розмірі 1371,65 грн. В обґрунтування позову вказано, що 27.06.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір «Автопакет» № 05/2008/1262Фап на підставі якого цей відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності (відсоткова ставка 20,60 % річних) грошові кошти у розмірі 45100,00 грн. в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, строком до 20.06.2013 року. Відповідно до пунктів 2.2.1 та 2.2.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється шляхом сплати мінімально необхідного платежу в сумі 1212,75 грн., щомісячно до 20 числа поточного місяця. 27 червня 2008 року для забезпечення повернення кредитних коштів на користь банку [PERSON] підписала кредитний договір, тим самим поручилась за належне виконання позичальником умов кредитного договору, згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України. 12 Травня 2010 року між банком та [PERSON] укладена додаткова угода №1 до кредитного договору щодо реструктуризації заборгованості на наступних умовах - перерахунок графіку платежів з перерозподіленням простроченого тіла кредиту на весь термін кредитування, з відстрочкою на 6 місяців по сплаті тіла кредиту, зі сплатою накопиченої суми прострочених відсотків протягом 36 місяців. Відповідач в порушення ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1049 ЦК України обов'язок по поверненню кредиту та відсотків не виконав. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору, у разі прострочення строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Відповідно до п.5.2 кредитного договору, у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9 та 4.3.10 договору, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% відсотків суми кредиту, визначеної у п.1.1 договору, за кожен випадок. На підставі ст.ст. 610, 611, 549 ЦК України та умов договору, у звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 07.09.2017 року має заборгованість у сумі 91443,19 грн. із них: 32140,69 грн. заборгованість за кредитом; 40416,25 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 18886,25 грн. пеня за прострочення сплати кредиту. Враховуючи, що відповідно до розділу 3 договору «Забезпечення виконання зобовязань», поручитель відповідає перед банком в тому ж обємі, що і позичальник, як солідарні боржники, позивач просить солідарно стягнути заборгованість з відповідачів. 19.03.2018 року [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому не визнав позовні вимоги в повному обсязі аргументуючи це тим, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом, згідно ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, так як 27.06.2008 року укладений договір строком до 20.06.2013 року. За правилами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Пунктом 4.2.5. кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Згідно п.2.2.3.\~договору черговим\~платежем по\~кредиту є\~щомісячний платіж\~щомісячно до\~18\~числа поточного\~місяця.\~12\~Травня 2010\~року між\~банком та\~[PERSON]\~була укладена\~додаткова угода\~№1\~до кредитного\~договору щодо\~реструктуризації заборгованості\~за кредитом.\~Пунктом 4.2.3.\~додаткової угоди\~передбачено право\~кредитора вимагати\~дострокового повернення\~кредиту,\~нарахованих процентів\~та штрафних\~санкцій у\~разі:\~затримання позичальником\~сплати кредиту\~або процентів\~щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків від суми кредиту… Останній платіж по кредиту здійснений 24\~жовтня 2011\~року в\~сумі 338,00\~грн.,\~про що\~свідчить наданий\~позивачем розрахунок\~заборгованості,\~долучений до\~позову.\~Таким чином,\~відповідно до\~умов договору\~та додаткової\~угоди до\~нього,\~починаючи з\~25\~листопада 2011\~року у\~позивача виникло\~право вимагати\~від позичальника\~дострокове виконання\~зобовязань щодо\~повернення кредиту,\~сплати нарахованих\~відсотків та\~інших платежів,\~передбачених договором,\~можливих штрафних\~санкцій.\~Банк з\~цього моменту\~знав про\~своє порушене\~право,\~проте не\~заявляв про\~це,\~і саме\~з цього\~моменту починається\~перебіг позовної\~давності.\~Строк позовної\~давності,\~щодо кредитного\~договору та\~стягнення неустойки\~за вказаним\~договором сплив 26 листопада 2014 року. Аналогічну правову\~позицію Верховний\~Суд України\~виклав у\~постанові від\~16.11.2016р.\~у справі\~№ 6-900цс16,\~зазначивши,\~що з\~урахуванням вимог\~ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612, ст.631 ЦК України та згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідна правова позиція викладена в постанові від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17 Верховного Суду України. Посилаючись на ч.4 ст.263 ЦПК України щодо обовязковості врахування судом висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, відповідач звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України: у справі № 6-126цс13 (постанова від 20.11.2013 року); постанови від 10.06.2015 року у справі № 6-698цс15, № 6-757цс15 від 01.07.2015 року, № 6-1295цс15 від 07.10.2015 року, № 6-154цс15 від 30.09.2015 року. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 04.04.2018 року, позивач зазначив, що є невірним посилання [PERSON] щодо спливу строків позовної давності. Згідно розрахунку заборгованості останній платіж боржником здійснено не 24.10.2011 р., а 17.01.2012 р. у розмірі 1200 грн. Крім того, в пункті 7.2 кредитного договору № 05/2008/1262Фап від 27.06.2008 р. сторони,

Outcome: dismissed