Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі прожиткового мінімуму, свої вимоги мотивує тим, що з 15 вересня 2007 р. вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 02, від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] які перебувають на повному утриманні матері. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, зловживання чоловіка алкогольними напоями та застосування фізичної сили до дружини між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а також не бере участі у їх вихованні. У зв'язку з цим позивач вважала за справедливе визначення судом розміру аліментів на доньку [PERSON] у розмірі прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що на першу дитину, сина [PERSON] відповідач матеріальної допомоги також не сплачує. Позивач у судове засідання 10.02.2016 року не з'явилася, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі та провадити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання 10.02.2016 року з`явився. Пояснив суду, що дійсно у них з дружиною напружені стосунки, та між ними часто виникають сварки, проти розірвання шлюбу він не заперечував. При цьому проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачем, заперечував, зазначив, що має змогу виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення донькою повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 15 вересня 2007 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 02. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. (а.с.5). Батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] - що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження від 22.05.2008 року та від 22.02.2010 року, актові записи №03 та №03 відповідно (а.с. 6,7). Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері, що визнано відповідачем у судовому засіданні. За таких обставин суд доходить висновку, що за час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, застосування до позивача з боку чоловіка фізичного та психічного насильства, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство ними не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дітей наразі відсутній. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому судом враховано положення ст.182 СК України, а також визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матері, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], який визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку. Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial