Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

18.03.2021р. [PERSON] (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просять визнати за ним [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , НРОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] виданий органом 4823 від 19.11.2020р., право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 5,14 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, Врадіївський район, Сирівська сільська рада, цільове призначення земельної ділянки: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-МК № 033826, виданого 15.11.2004р. Сирівською сільською радою. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, він отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, які б посвідчували право померлого на земельну ділянку, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 033826, виданого 15.11.2004р. Сирівською сільською радою, який він не має можливості надати через його втрату, через що він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Представниця позивача адвокат Лук`яненко І.С. в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила. Водночас 14.04.2021р. представниця позивача адвокат Лук`яненко І.С. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності і відсутності позивача, та у зв`язку з визнанням відповідачем позову прийняти рішення за результатами проведення підготовчого судового засідання. Крім того просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 14.04.2021р. представник відповідача звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а у підготовчому судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 189 ЦПК України, виконано завдання підготовчого провадження, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами проведення підготовчого провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 29.11.1983р., батьком позивача на російській мові вказано [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 03.12.2020р. З довідки № 580, наданої 23.10.2020р. Сирівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області слідує, що [PERSON] , [INFO] на день смерті проживав та була зареєстрований в [ADDRESS] , та знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю [INFO] . На день смерті з ним, за даною адресою, проживав: син - [PERSON] , [INFO] . За даними у витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63200424 від 18.01.2021р. після смерті [PERSON] до Врадіївського нотаріального округу Миколаївської області звернувся позивач [PERSON] та приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу 18.01.2021р. відкрито спадкову справу № 7/2021. Відповідно до довідки Відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області № 10/111-21 від 19.02.2021р. слідує, що відомості про земельні ділянки загальною площею 5,14 га, в тому числі: 3,97 та 1,17 га з цільовим призначенням (використанням) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Сирівської сільської ради, власником яких є [PERSON] , не внесені до Державного земельного кадастру, в зв`язку з чим грошову оцінку земельних ділянок визначити не можливо, тому для обрахунку рекомендовано прийняти за основу вартість 1 га угідь (ріллі) по Миколаївській області, що становить - 27 038 грн. 00 коп. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 033826, виданого 15.11.2004р., [PERSON] , був власником земельної ділянки площею 5,14 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку станом на 07.04.2021р. ринкова вартість земельної ділянки площею 5,14 га, становить 104 734 грн. 00 коп. Постановою від 20.01.2021р. приватний нотаріус Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, які б посвідчували право померлого на земельну ділянку. З примірника газети Вісник Врадіївщини № 28 (10183) від 10.04.2021р. вбачається, що позивачем розміщено оголошення, згідно якого державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 033826, виданий [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Сирівської сільської ради від 23.06.2001р. № 23, та який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 010401200083, вважати недійсним. Згідно інформаційної довідки приватного нотаріуса Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. № 191/01-16 від 05.04.2021р. та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 64216598 від 05.04.2021р. слідує, що після померлого [INFO] [PERSON] відкрита спадкова справа № 7/2021. Заяву про прийняття спадщини подав син спадкодавця [PERSON] (заява зареєстрована в книгу обліку і реєстрації спадкових справ 18.01.2018р.). Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 64216598 від 05.04.2021р. не містить інформації щодо видачі свідоцтв про право на спадщину та відомостей про інших спадкоємців. Відповідно до статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Зазначене положення також закріплено в ст.ст. 81 та 131 ЗК України, п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, згідно яких громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , та в даному випадку не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право на спадщину, яке у нього виникло у зв`язку із смертю батька [PERSON] , з врахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 389 грн. 76 коп. покласти на позивача.

Outcome: approved