Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

17 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позов обґрунтовано наступним. Позивач є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] Позивач вказує, що крім нього в будинку зареєстрований син його співмешканки [PERSON], який з 2010 року виїхав в с. Довгополівку Тиврівського району, але з реєстраційного обліку не знявся і приїхати, щоб знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Позивач вказує, що він сплачує комунальні послуги та інші платежі, які залежать від кількості осіб, місце яких зареєстровано в будинку. Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 21 листопада 2018 року на 13-10 годину. Ухвалою 18 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15 січня 2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує. Від голови Паланської сільської ради надійшла заява, в якій останній просить справу слухати без участі представника, позов визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча повідомлявся про слухання справи належним чином, тому суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України. Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність показань, сприяючи всебічному й повному з'ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є житловий будинок [ADDRESS] Даний будинок належить позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13 лютого 2018 року (а.с.5). Відповідно до довідки Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області № 181 від 10 вересня 2018 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 2010 року по даний час, на території Паланської сільської ради не проживає (а.с.11). Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власним майном. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем [PERSON] доведено і підтверджено належними доказами, що відповідач [PERSON] вибув з будинку [ADDRESS] на інше постійне місце проживання, на день розгляду справи в даному будинку не проживає понад один рік, а тому втратив право користування будинком позивача. З огляду на викладене, враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду з позовом про визнання особи такою, що тратила право користування житловий будинком, є обґрунтованим, відтак така вимога підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено,

Outcome: approved