Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

19.03.2019 року КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь підприємства заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 10364,43 грн. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь підприємства заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 10364,43 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал». Протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість, яка за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року складає за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 5088 грн. 79 коп. за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року в розмірі 3794 грн. 37 коп. з урахуванням 1173,98 грн. індексу інфляції за час прострочення та 307,29 грн. 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 10364 грн. 43 коп. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У наданому до суду відзиві на позов в редакції від 19.03.2019 року зазначив, що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, у зв`язку з тим, що позивач не надав до суду договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення укладений між ним та позивачем діючий у період вказаний в позовній заяві, та пояснив, що розрахунок заборгованості містить грубі помилки. Також посилаючись на положення ст. 267 ЦК України просив застосувати позовну давність до позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. З приводу стягнення 3% річних та інфляційних втрат вказав, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки діючим законодавством не передбачена відповідальність щодо стягнення вказаних видів відповідальності у сфері надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , о/р [NUMBER] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг КП «Харківводоканал» і не в повному обсязі сплачують за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення. З наданого розрахунку вбачається, що протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, яка за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року складає за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 5088 грн. 79 коп. за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року в розмірі 3794 грн. 37 коп. з урахуванням 1173 грн. 98 коп. індексу інфляції за час прострочення та 307 грн. 29коп. 3 % річних від простроченої суми, а всього в розмірі 10364 грн. 43 коп. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п.6 ч.1ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частині 2 статті 22Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 «Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Відповідно до ч. 1 ст.11ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківводоканал» надавало відповідачам зазначені вище послуги, відповідачі їх одержували і не відмовлялися від них у встановленому законом порядку. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилися від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити за ці послуги. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій просив застосувати до вимог КП «Харківводоканал» строк позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом свого права, зокрема, щодо стягнення заборгованості з боржників 19.03.2019, то позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з березня 2016 року. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 9111,78 грн., з яких в період з 01.03.2016 року по 31.12.2018 року за послуги централізованого водопостачання в сумі 4401,33 грн.; за послуги з централізованого водовідведення в період з 01.03.2016 року по 31.12.2018 року в розмірі 3229,18 грн.; індексу інфляції - 1173,98 грн.; 3% річних від простроченої суми - 307,29 грн. в період з 01.03.2016 по 31.12.2018, оскільки вказані вимоги заявлені в межах строків позовної давності. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial