Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

19.11.2015р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вона являється власником будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказане будинковолодіння належить їй на праві власності Стверджує, що окрім неї в даному будинку зареєстровані та проживають її діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Зазначає, що в будинку також зареєстрований колишній зять та відповідач по справі [PERSON] Останній фактично не проживає там понад два роки. Вказаний будинок покинув добровільно, забравши усі свої речі. Покликається на те, що через формальну прописку відповідача в її будинку, вона змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, дані витрати негативно впливають на її матеріальний стан. Стверджує, що факт не проживання відповідача [PERSON] в належному їй на праві власності житловому будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання Стоянцівської сільської ради Мостиського району. З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - будинком, що належить їй (позивачці) та розташований по [ADDRESS]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, а також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи - Мостиського РС ГУДМС України у Львівській області в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності. Вирішення спору покладає на розсуд суду. Представник третьої особи - Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності та зазначає, що заперечень проти позову немає. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки, яка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. У зазначеному житловому будинку на даний час, крім позивачки, також проживають та є зареєстрованими її діти - син [PERSON], [INFO] народження, та дочка [PERSON], [INFO], а також є зареєстрований але фактично не проживає вже більше двох років колишній чоловік дочки позивачки - [PERSON], відповідач у справі. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2015року; копією виписки з рішення виконавчого комітету Мостиської районної Ради народних депутатів №279 від 18.10.1990 року; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; довідками, виданими виконавчим комітетом Стоянцівської сільської ради №1138 та №1139 від 02.11.2015року; копією свідоцтва про народження та копією паспорта громадянина України [PERSON]; копією заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 27.02.2015року; копією технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS]; копією будинкової книги для прописки громадян в будинку [ADDRESS]; копією паспорта громадянина України [PERSON]; актом обстеження житлових умов проживання [PERSON]. Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України). Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 1 ст.405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В ході розгляду справи судом не встановлено наявності домовленостей між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] як власником житла щодо порядку користування даним житловим будинком або щодо збереження за відповідачем права на користування житлом на час його відсутності. Не встановлено судом і обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача у належному позивачці житловому будинку, факту чинення йому перешкод щодо користування та проживання у даному будинку чи вчинення відповідачем дій, які б свідчили про його намір зберегти право на користування даним житловим приміщенням. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач [PERSON] без поважних причин був відсутній у спірному жилому приміщенні понад один рік (більше двох років), тобто понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, останній самостійно залишив дане жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагався вселитись у таке, перешкод в користуванні спірним житловим будинком йому не чинилось і він добровільно обрав собі інше місце проживання, а також з огляду на те, що формальна реєстрація відповідача у спірному житловому будинку є такою, що перешкоджає позивачці у здійснені нею права користування своїм майном, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 487,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved