Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

18.05.2021 року заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона є вдовою [PERSON] , який мав статус військовослужбовця, пенсіонера Міністерства оборони України, а також та інваліда війни 1 групи.З 25.10.2019 року вона з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак [INFO] останній помер.В зв`язку з цим 17.03.2021 року вона звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою стосовно переходу на пенсію в разі втрати годувальника, проте їй було відмовлено по причині відсутності довідки про реєстрацію місця проживання, тобто підтвердження факту перебування на утриманні. Встановлення факту перебування на утриманні та сумісного, постійного проживання має для неї юридичне значення, оскільки дозволить її реалізувати право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Враховуючи наведене, просить суд встановити юридичний факт її перебування на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . До початку судового засідання заявницею було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, у своїх письмових поясненнях зазначила, що не заперечує щодо задоволення заявлених вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 25.10.2019 року зареєстрували шлюб. Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). За свого життя [PERSON] мав статус військовослужбовця, пенсіонера Міністерства оборони України згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інваліда війни 1 групи (а.с. 13-16). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 17.03.2021 року [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою стосовно переходу на пенсію в разі втрати годувальника, однак, 19.04.2021 року ГУ ПФУ у Волинській області своїм листом № 0300-0307-8/18401 останній було відмовлено, у зв`язку з ненаданням довідки про реєстрацію місця проживання разом із годувальником за однією адресою на день його смерті (а.с. 12, 22). Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленуму Верховного Суду України, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших передбачених джерел, визначає ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч. 1 ст. 10 Закону). Порядок та умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначено у статті 36 Закону. Так, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених ч. 2 ст. 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), незалежно від тривалості страхового стажу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] , є отримувачем пенсії по віку. Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від 03.01.2006 року (а.с. 9). Відтак, у розумінні цього ж Закону заявниця є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, у зв`язку з чим має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1)були на повному утриманні померлого годувальника 2)одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержують пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] підтверджується довіреністю від 06.08.2020 року, виданою [PERSON] на ім`я заявниці, перевіркою проведеною Луцьким РУП ГУНП у Волинській області та показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] що надавались поліції в ході перевірки. При цьому, встановлення факту перебування на утриманні та сумісного, постійного проживання має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту перебування на утриманні є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved