Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

19 вересня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов. В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача послалась на те, що з 06 грудня 2014 року [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні - службі у справах дітей, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON] Перше повідомлення про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків щодо дитини [PERSON] до управління - служби у справах дітей надійшло 25 серпня 2009 року від КЗ дитячої міської клінічної лікарні № 5 м. Дніпропетровська. В листі зазначалось, що на момент відвідування дитини дільничною медсестрою в квартирі перебували люди в нетверезому стані. Згідно захворювання матері, дитина не повинна вигодовуватись грудним молоком. Дівчинка повинна отримувати специфічну терапію і годування, але малолітня цього не отримувала.Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк не зареєструвала новонароджену. З [PERSON] співробітниками управління - служби у правах дітей та кримінальної міліції у справах дітей Жовтневого району була проведена профілактично-роз'яснювальна робота, жінку було попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків за ст. 184 КУпАП. 27 листопада 2013 року до управління-служби у справах дітей надійшло повідомлення від прокуратури Жовтневого району м.Дніпропетровська щодо перевірки умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS]. В квартирі, зі слів [PERSON], часто присутні асоціальні особи, які разом з [PERSON] та [PERSON] розпивають алкогольні напої. Малолітня дитина [PERSON] дитсадок не відвідує, у зв'язку з чим дитину було взято на облік в управлінні-службі у справах дітей. Відповідача [PERSON] повторно було попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків за ст. 184 КУпАП. [PERSON] разом з донькою переїхала проживати до своїх батьків, які проживають у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Умови проживання за даною адресою незадовільні. Відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не працює, веде розгульний, асоціальний спосіб життя. Малолітня дитина [PERSON] двічі перебувала на лікуванні в КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій № 5» Дніпропетровської обласної ради, з якого двічі її забирала мати, не закінчивши строк перебування. З 15 серпня 2014 року [PERSON] влаштована до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» м.Дніпропетровська, яка перебуває у закладі по теперішній час. Представники позивача в особі представників органу опіки та піклуванняв судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. У судовому засіданні представники позивача Шиман В.І. та Голик О.І. додатково зазначали, що неодноразово мали співбесіди з відповідачем [PERSON] щодо належного утримання та виховання дитини. Вказували, що дитина проживала разом в одній кімнаті з хворим на відкриту форму туберкульозу [PERSON], який в лютому 2014 року від даного захворювання помер. Натомість, відповідач будь - яких заходів щодо забезпечення санітарних умов з цього приводу не робила, дитина медичні установи не відвідувала. [PERSON] заходів направлених на виконання своїх обов'язків по вихованню дитини не вжила, медичні установи дитина не відвідувала, [PERSON] на роботу не влаштувалась, дитину у дитячий садочок не оформила. Відповідач в судове засідання з'явилася, заперечувала проти задоволення позову, просила в задоволенні вимоги щодо позбавленняїї батьківських прав відносно дочки [PERSON] відмовити. Зазначила, що стала на шлях виправлення, на протязі місяця не вживає алкогольних напоїв, проживає разом з цивільним чоловіком у його батьків. Представник третьої особи в судове засідання з'явилася, заявлений органом опіки та піклування позов підтримала та просила суд його задовольнити. Зазначила, що дитина потрапила до центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Барвінок» з недостатньою вагою для дитини відповідного віку. Представник прокуратури в судове засідання з'явилася, заявлений органом опіки та піклування позов підтримала та просила суд його задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], матір'ю якої є [PERSON], батьком - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 17 вересня 2014 року повторно (а.с. 6). 06 грудня 2013 року Жовтневою районною у місті Дніпропетровську раді управління-служба у справах дітей було видано наказ № 041 про взяття на облік [PERSON], [INFO], як дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах (а.с. 5). 27 листопада 2013 року прокуратурою Жовтневого району м. Дніпропетровська було направлено лист начальнику управління - служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради Васильєву С.П., в якому в строк до 13-00 години 03 грудня 2013 року слід провести ретельну перевірку умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS], та вирішити питання про позбавлення батьківських прав батьків дитини (а.с. 8). Відповідно до листа КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій № 5» Дніпропетровської обласної ради адресованого начальнику управління-служби у справах дітей Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради Васильєву С.П. зазначено, що дитина [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], знаходиться на лікуванні у закладі з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2014 року з приводу інфікування МБ туберкульозом кат. 5, гр. 5.4, туберкульозного контакту (МБТ+) кат. 5, гр. 5.2. А. Дата закінчення терміну путівки 07 липня 2014 року. Дитина виписана 26 червня 2014 року за вимогою матері. Також, в матеріалах справи наявні два акти обстеження умов проживання дитини за адресою [ADDRESS], яка опинилась у складних життєвих обставинах, від 04 квітня 2014 року та 05 серпня 20014 року, в яких зазначено, що санітарний та житловий стан кімнати незадовільний: брудно, меблі в занедбаному стані, стоїть несприятливий запах, речі розкидані. Дитина разом з матір'ю, дідусем та бабусею проживає в одній кімнаті, окремого місця для сну немає, місце для ігор також відсутнє (а.с 12, 13). Співробітниками управління-служби у правах дітей Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради була проведена профілактично-роз'яснювальна робота з [PERSON], жінку було попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків за ст. 184 КУпАП (а.с. 14). Також, слід зазначити, що згідно електронних баз даних Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради станом на 01 серпня 2014 року [PERSON], [INFO], на обліку не значиться, допомоги їй не призначались і не виплачувались (а.с. 15). До того ж, в матеріалах справи міститься висновок Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої [PERSON], [INFO], та стягнення з неї аліментів на утримання доньки (а.с. 17-19). Згідно довідки Комунального закладу соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» від 01 вересня 2014 року з 15 серпня 2014 року [PERSON] влаштована до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» м. Дніпропетровська. За час перебування дівчини у центрі мати [PERSON] відвідувала дитину лише один раз 16 серпня 2014 року, але долею дочки не цікавилась (а.с. 20). Відповідно до довідки Комунального закладу соціального захисту центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» від 10 лютого 2015 року з 15 серпня 2014 року [PERSON] влаштована до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» м. Дніпропетровська та перебуває у закладі по теперішній час.За час перебування дівчини у центрі мати [PERSON] відвідувала доньку 16 листопада 2014 року, 18 листопада 2014 року, 13 грудня 2014 року, 16 грудня 2014 року, 19 грудня 2014 року, 31 грудня 2014 року, 09 січня 2015 року, 18 січня 2015 року, 31 січня 2015 року (а.с. 58). 15 серпня 2014 року [PERSON] влаштована до центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Барвінок» м. Дніпропетровська. Спірні правовідносини врегульовані СК України, Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік». Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1998 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-4 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Крім того, відповідно до п. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. За ч. 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет в Україні на 2013 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 1 до 6 років з 1 грудня 2013 року становить 1032,00 гривень. З фактичних обставин справи встановлених в судовому засіданні вбачається, що відповідач [PERSON], долею дитини не цікавиться, здоров'ям, духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком дитини не опікується, з дитиною спілкується рідко, не відвідує доньку за місцем її перебування, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У судовому засіданні судом також було встановлено, що відповідачем двічі, за власною ініціативою, до закінчення терміну лікування [PERSON] у КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій № 5» Дніпропетровської обласної ради» з приводу інфікування МБ туберкульозу кат. 5, гр. 5.4., туберкульозного контакт (МТБ+) кат.5, гр.5.2А виписувалась, медичне лікування дитині достроково перевивалось. Стан дитини на час виписки був задовільний (а.с. 10, 11). Про тому, як вказується у відповідному листі КЗ «Дитячий протитуберкульозний санаторій № 5» Дніпропетровської обласної ради» від 27 червня 2014 року № 467, мати [PERSON] за час лікування дитини в період з 07 квітня 2014 року по 26 червня 2014 року відвідувала дитину один раз (а.с. 11). За час сумісного проживання дитини з відповідачем, малолітню [PERSON] до дитячого садочку влаштовано не було. До медичних закладів за медичною допомогою дитині відповідач не зверталась. З 06 грудня 2013 року, коли наказом управлінням - служби у справах дітей № 04-1 дитину [PERSON] було посталено на облік, як дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах, відповідач [PERSON] жодних заходів на виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не вжила. Напроти, відповідач власного джерела доходу не має На роботу не працевлаштувалась. На біржі труда зареєстрованою не значиться. Факту припинення вживання алкогольних напоїв на протязі одного місяця не заперечує. За дитиною не дбає, її долею не опікується. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги позицію органу опіки та піклування, прокурора та центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», суд приходить до висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], і вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що відповідно до ст. 180 СК України обов'язок утримання дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків в рівних частках, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з [PERSON], [INFO] на користь осіб, на утриманні яких буде знаходитись дитина, аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 516, 00 гривень щомісячно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вони стягуються з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved