overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

18 серпня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. В заяві зазначила, що з 11 червня 2005 року по 18 серпня 2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. В сім'ї народилася дитина, донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 17 листопада 2006 року Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 30. Відповідач ухиляється від надання будь - якої матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позов підтримує, просить задовольнити позов в повному об'ємі. Відповідач в судовому засіданні був відсутнім, як вбачається із його заяви просить слухання справи проводити за його відсутністю, позов визнає, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 11 червня 2005 року по 18 серпня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В їх сім'ї народилася дитина, донька [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 17 листопада 2006 року Ков'язькою селищною радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 30. Дитина проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Ков'язької селищної ради Валківського району Харківської області від 18 серпня 2014 року № 502. Відповідач є батьком дитини, він не надає матеріальної допомоги на її утримання. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховується, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також ті обставини, що відповідач аліментів на утримання інших дітей не сплачує, підстав для зменшення розміру стягнутих аліментів з відповідача не вбачається, відповідач не перебуває на обліку в зв'язку з тяжким станом здоров'я, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

18 серпня 2014 року померла мама позивачки [PERSON], свідоцтво про смерть серії І ЖД № 380167, яка до дня своєї смерті постійно проживала в [INFO]. До складу спадщини входить право на земельну частку ( пай ) члена колективного сільськогосподарського підприємства ( сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства ) КСП ім. Суворова, місцезнаходження якого с. Стрюкове, Миколаївського району, Одеської області, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай ) серії ОД № 032268 який був втрачений. Під час звернення до нотаріуса, для прийняття спадщини за законом, нотаріусом було пояснено що, позивачем пропущено строк для прийняття спадщини ( шість місяців ). Позивачка вчасно не звернулась до нотаріуса, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в зв'язку з тим що не обізнана в діючому законодавстві та вважала, що вже є власником ділянки так як померла була її мамою. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її мами [PERSON], яка померла 18 серпня 2014 року в с. Стрюкове, Миколаївського району, Одеської області, оскільки вона його пропустила з поважної причини, так як не обізнана в діючому законодавстві. Та вважала, що всі питання оформлення спадщини вирішуються після шести місяців після її смерті. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 4 ), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] ( а.с. 5 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 8 ), довідкою з Держгеокадастру ( а.с. 9 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

18 серпня 2015 позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовними заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за № 002-15041-010707 від 01 липня 2007 року у розмірі 2035,35 грн., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає \~ задоволенню. Судом встановлено, що 01 липня 2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір за № 002-15041-010707, за яким позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок за № 26254900851387, відновлювану відкличну кредитну лінію на загальну суму 30000,00 коп. зі встановленим лімітом на день укладання кредитного договору 1500,00 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач виконав взяті на себе договірні зобовязання, однак позичальник не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, порушує умови кредитного договору, у звязку з чим, станом на 14 липня 2015 року, у неї виникла заборгованість у загальній сумі 2035,35 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 901,37 грн.; простроченої заборгованості за кредитом 403,37 грн.; заборгованості за відсотками 730,61 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до\~ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовна заява підлягає задоволенню, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

18 серпня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулися [PERSON] і [PERSON] з позовною заявою з проханням встановити батьківство [PERSON] відносно доньки [PERSON]; зобов»язати Ленінський відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ внести зміни в графу «батько, записавши [PERSON]»; змінити по батькові на «Василівна»; прізвище залишити «Єрофєєнко». У позовній заяві зазначено, що 10.12.2013 р. позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. В період шлюбу позивачка завагітніла від відповідача. Коли строк вагітності був 7 місяців вони посварилися і [PERSON] поїхав в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області. Заочним рішенням від 05.08.2014 р. шлюб між ними було розірвано. В цей період часу [PERSON] за вчинений злочин був затриманий і знаходився у СІЗО м. Дніпропетровська. Паспорт у [PERSON] був вилучений і він не міг явитися до м. Харкова. 14.09.2014 р. вона, [PERSON], від [PERSON] народила доньку [PERSON]. Будучи впевненою, що [PERSON] засудять до позбавлення волі вона попросила свого знайомого [PERSON] зареєструвати себе батьком дитини. [PERSON] був засуджений до позбавлення волі з випробувальним строком і його звільнили з-під варти в залі суду. Після цього [PERSON] повернувся до позивачки і вони по теперішній час мешкають разом, піклуються про дитину. У судове засідання зявилися позивачі.. Відповідачі до суду не зявилися. Представник Ленінського ВДРАЦС ХМУЮ надіслав листа з проханням розглянути справу за його відсутністю на свій розсуд. Відповідач [PERSON] про слухання справи був повідомлений через оголошення у пресі. Приймаючи до уваги, що відповідачі були належним чином повідомлені, але до суду не з»явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

18 серпня 2015 року [PERSON] (далі позивач)подала до Брусилівського районного суду позов до [PERSON](далі відповідач) про стягнення аліментів , мотивуючи це тим, що відповідно до свідоцтв про народження дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] являються дітьми відповідача. Діти постійно проживають з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач з нею не проживає і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1\\3 частини заробітку(доходу) щомісячно , але не менше встановленого мінімального розміру на одну дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні, дізнавшись, що відповідач звільнився з роботи і офіційно не працює, змінила свої позовні вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно на кожну дитину. Позов позивачка підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і показав, що постійно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей. Не заперечує сплачувати аліменти на картковий рахунок дітей. Не заперечує, що діти являються його, а в подальшому вказав, що буде подавати позов про встановлення батьківства. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони від спільного проживання мають 2-х неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надає, але позивачці потрібно, щоб він офіційно сплачував їй аліменти. Відповідач працює неофіційно і тому має можливість сплачувати аліменти. Згідно з копії паспортів позивачка та відповідач проживають окремо і діти проживають з позивачкою, про що сторони не заперечують. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За даних обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню, а тому суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 350 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ст. 182 СК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір відповідно до ст.79,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави. З урахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

18 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі з 12 червня 2010 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 166. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з липня 2015 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 червня 2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 166 (л.с. 8). Від даного шлюбу дітей не мають. Як зазначив позивач і проти чого не заперечувала відповідачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з липня 2015 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачкою подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна сторони не мають. З письмової заяви відповідачки (л.с. 15) вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивача так і відповідачки, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

18 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 вересня 2004 року виконкомом Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, через відсутність порозуміння та поваги між ними та різні погляди на життя. На примирення не погоджується так як має намір утворити другу сім'ю. Позивач [PERSON] просить заявлені позовні вимоги задовольнити, миритись він не бажає, проживає з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Після розірвання шлюбу бажає отримати дошлюбне прізвище Земцова. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2004 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Соболівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає окремо від батьків та має свою сім'ю. З травня 2015 року сторони проживають окремо. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відносини між сторонами мають негативний характер, на даний час сторони проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд враховуючи роз'яснення Постанови Пленуму ВС України № 11 від 21.12.2007 року п.10 ч.5 - якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті, - тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

18 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, яка надалі була уточнена, в якій просив суд визнати факт терміну його роботи в Харківському спеціалізованому ремонтно - будівельному управлінні «Харківліфт-2» з 01 січня 1988 року по 12 листопада 1993 року. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначив, що він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м Харкова про нарахування йому пенсії по старості. Але інспектором Пенсійного фонду йому було відмовлено в нарахуванні йому пенсії за період в Харківському спеціалізованому ремонтно - будівельному управлінні «Харківліфт-2» з 01 січня 1988 року з тих підстав, що в трудовій книжці вказано дату його прийняття на роботу - 01.01.1988 року, а дата наказу вказано 31.12.1988 року. Встановлення зазначеного факту впливає на правильний розрахунок розміру його пенсії. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свою заяву та надав пояснення, що в його трудовій книжці помилково вказано дату наказу прийняття його на роботу в ХСРБУ «Харківліфт - 2» - 31.12.1988 року замість 31.12.1987 року. Представник зацікавленої особи - управління Пенсійного фонду в Орджонікідзевському районі м. Харкова - з заявою згодна та надала пояснення, що дата наказу про прийняття на роботу [PERSON] - 31.12.1988 року - ставить під сумнів початок перебігу строку його роботи в ХСРБУ «Харківліфт-2». Суд, заслухавши сторони, свідків. дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 Цивільно - процесуального Кодексу України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до п.6 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту що має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] працював в Харківському спеціалізованому ремонтно - будівельному управлінні «Харківліфт-2» з 01 січня 1988 року по 12 листопада 1993 року. Зазначений факт підтверджується даними вказаними в трудовій книжці на ім'я [PERSON] де вказано що він 31.12.1987 року звільнений з ХСРБУ «Харківліфт -1» з підстав його переводу до ХСРБУ «Харківліфт -2», а з 01.01.1988 року по 12 листопада 1993 року працював в ХСРБУ «Харківліфт -2». Зазначені обставини вказують на те, що дата наказу за №255-л прийняття [PERSON] на роботу в ХСРБУ «Харківліфт» - «31.12.1988 року» вказана помилково замість «31.12.1987 року». (а.с.5,22) Те, що [PERSON] працював в Харківському спеціалізованому ремонтно - будівельному управлінні «Харківліфт-2» саме з 01 січня 1988 року підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які надали пояснення суду, що вони разом з [PERSON] працювали в ХСРБУ «Харківліфт -1» до 31.12.1987 року, та їх всіх разом зі [PERSON] було переведено до ХСРБУ «Харківліфт -2» саме з 01 січня 1988 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

18 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, натомість подала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач до суду не з»явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково в частині стягнення ? частини його заробітку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні матері, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач є інвалідом 3 групи загального захворювання по зору, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії [NUMBER] від 14.11.2011 року, інших неповнолітніх та непрацездатних дітей та членів сім»ї на утриманні не має, а також стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а тому визначає аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved