Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

18 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою до Куцурубської сільської обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05 квітня 2004 року його мати [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому своє майно. 22 липня 2012 року, не змінивши заповіту, [PERSON] померла. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,2500 га за цільовим призначенням будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Суворова, 40. Нотаріус відмовила йому в оформленні спадщини на зазначену земельну ділянку у звязку з тим, що в державному акті на земельну ділянку на імя спадкодавиці зазначена інша адреса розташування земельної ділянки, а саме: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Садова, 38. Посилаючись на викладені обставини, просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Куцурубської сільської обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області в судове засідання не зявився. До судового засідання надана заява за підписом сільського голови [PERSON], в якій вона просить розглянути справу за відсутності представника сільської ради та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи управління Держгеокадастру в Очаківському районі Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Рішенням Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 14 грудня 2009 року № 1 громадянці України [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану по вул. Суворова, 40 в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області, що підтверджується копією вказаного рішення. Згідно з копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 759230, який видано 15 грудня 2009 рокута зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею за № 010947803292, відповідно до рішення Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 1 від 14 грудня 2009 року, [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку: площею 0,2500 га за цільовим призначенням будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 4825180701:03:011:0009, що розташована в межах території с. Іванівка вул. Садова, 40 Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 19 грудня 1995 року № 76, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по вул. Суворова, 40 в с. Іванівка, Очаківського району Миколаївської області, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 13 серпня 1998 року. 05 квітня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Іванівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 47, яким заповіла будинок та земельну ділянку на якій він розташований [PERSON] 22 липня 2012 року не змінивши заповіту, [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 163267. [PERSON] у відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши 27 листопада 2012 року до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 151/2012, відкритої Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті [PERSON], та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 04 серпня 2017 року № 48653205. Інші спадкоємці спадщину не приймали. З витягу із земельно-кадастрової книги Куцурубської сільської обєднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області № 57/04-02 від 11 липня 2017 року, вбачається, що в книзі № 2, реєстраційний № 700 за [PERSON] значиться земельна ділянка загальною площею 0,25 га, з них під забудовою 0,0607 га, ріллі 0,1893 га, по вул. Суворова 40, в с. Іванівка Очаківського району Миколаївської області. Як вбачається з розяснень нотаріуса Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області за вих. № 685/02-14 від 06 липня 2017 року, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON], оскільки в державному акті на імя спадкодавиці зазначена інша адреса розташування земельної ділянки, а саме: Миколаївська область, Очаківський район, с. Іванівка, вул. Садова, 40. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. ст.125, 126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час набуття спадкодавицею права власності на земельні ділянки), право власності та право користування на земельну ділянку виникало після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування посвідчувалося державними актами, форми яких затверджувалися Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції від 05 березня 2009 року), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що спадкодавиця набула право власності на вказану земельну ділянку і той факт, що в державному акті зазначена помилково інша адреса розташування земельної ділянки, не позбавляє спадкоємця права на отримання спадщини за заповітом, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: approved