Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

17 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 29.70 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 31.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6992 та посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського округу [PERSON] До цього право власності на квартиру було зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6503 та посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського округу [PERSON] Влітку 2017 року документи, що підтверджують право власності на вищевказану квартиру були втрачені, у звязку із чим позивач не має можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм нерухомим майном. В судове засідання позивач та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наданої копії договору дарування від 31.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6992 та посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського округу [PERSON], відповідач [PERSON] передала позивачу [PERSON], а остання прийняла в дар квартиру [ADDRESS] (а.с.12). Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер майна: 34878278, номер запису: 222 в книзі 6/75дк-171 на підставі договору дарування від 31.10.2012, № 6992, посвідченого нотаріусом [PERSON] Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст.ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності здійснюється в порядку: 1) прийняття/ отримання документів для державної реєстрації прав. Відповідно до п.п.6,9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Зібраними по справі доказами підтверджується законність вимог позивача по справі. Оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, яким є договір дарування, існував у природі, але був втрачений її власником, право власності позивача [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і ця обставина ніким з сторін не оспорюється, та підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договір дарування квартири, державна реєстрація права власності на квартиру не визнавались недійсними, не скасовувались, є діючими, законними. Посилання позивача на ст. 392 ЦК України, як правове обґрунтування позовних вимог, є правомірним, оскільки вказана норма закону стосується можливості власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, у разі втрати документу, який посвідчує його право власності, що в даному випадку і було здійснено. Отже, існують правові підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру № 49, розташовану в будинку № 39 по проспекту Семашка в місті Донецьку Донецької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved