Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

18.04.2018 р. позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.2007 р. вона із відповідачем зареєстрували шлюб. За час шлюбу у сторін народилися: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Яремчанського міського суду від 01.03.2010 р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу на підставі виконавчого листа Яремчанського міського суду від 23.06.2010 р. №2-203 відповідач сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 250 грн. на одну дитину. Сімя позивачки є малозабезпеченою. На даний час діти сторін потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, ніж на момент стягнення Яремчанським міським судом аліментів, оскільки збільшилися потреби у навчанні та розвитку. Позивачка не може самостійно надати дітям таку можливість. Тому вона просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Вони просять задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Він не заперечує проти задоволення позову. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Поясненнями сторін, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НМ №043175 (а.с.6) встановлено, що 29.07.2010 р. шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Поясненнями сторін, що підтверджується записами в свідоцтвах про народження серії І-НМ №086781 (а.с.4) та серії І-НМ №003938 (а.с.5) встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Поясненнями сторін встановлено, що вони проживають окремо, неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Проживання дітей сторін з позивачкою також стверджується записами в акті обстеження матеріально-побутових умов (а.с.9). Згідно виконавчого листа №2-203/2010 р. від 23.06.2010 р. (а.с.7), з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 250 грн. на одну дитину. Записами в довідці управління праці та соціального захисту населення (а.с.31) встановлено, що позивачка знаходиться на обліку в УПСЗН Яремчанської міської ради та отримує допомогу як малозабезпечена сімя. Поясненнями відповідача встановлено, що на даний час він не має постійного місця роботи, але завжди вчасно сплачував аліменти на дітей та надавав позивачці додаткові кошти для їх утримання. Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів слід задовольнити. Питання судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вимог до ст.ст.3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, п.17, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» , ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» , ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved