Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

19.05.2016 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 15.03.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 29.02.2016 року склала в сумі 16241,84 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 1495,39 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 10553,92 грн., заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 2942,92 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 749,61 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 16241,84 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. 19.05.2016 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом представник позивача [PERSON] не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач позов визнав, суду пояснивши, що отримав кредит у сумі 2000 грн. і виплачував його з порушенням строків і розмірів платежів. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 15.03.2011 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, що підтверджується копією заяви позичальника (а.с.12), умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.15-24). Відповідно до заяви позивач надає відповідачу кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами (а.с.12). Відповідач отримав кредит, що підтверджується його підписом в заяві позичальника (а.с.12) та поясненнями відповідача в судовому засіданні. Відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування, комісії та пені, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9-10). Заборгованість станом на 29.02.2016 року склала в сумі 16241,84 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 1495,39 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 10553,92 грн., заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 2942,92 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 749,61 грн. На момент розгляду справи судом відповідач заборгованість не погасив. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного: Між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору № б/н від 15.03.2011 року, укладеного між сторонами, та умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є кредитний договір № б/н від 15.03.2011 року, укладений між сторонами. Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості, а позичальник зобов'язується надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту (а.с.12). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач, зобов`язаний згідно кредитного договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам, пені та комісії, порушив зобов`язання по його поверненню частинами, відсотків за його користування, комісії та пені, так як сплачував його не в повному розмірі та несвоєчасно, чим допустив неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування, комісії та пені. Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення позики, відсотків за її користування, комісії, пені та штрафу. Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене кредитним договором: повернення позики, відсотків за її користування та комісії, пені порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, відсотків за його користування, пені та комісії. Суд, відмовляючи в задоволенні вимоги позивача про стягнення неустойки у виді штрафу, передбаченого п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, виходить з правової позиції, висловленої у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, яка грунтується на ст.61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також ст.549 ЦК України, яка передбачає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тоді як судом встановлено, що позивач прохає стягнути пеню і штраф за порушення одного і того зобов`язання відповідача, передбаченого кредитним договором. А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, яка грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як позов задоволено частково на суму 14992,23 грн., то понесені позивачем і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн., підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial