Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.07.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14.12.2010 року [PERSON] було надано грошові кошти за кредитним договором б/н від 14.12.2010 року в розмірі 6200 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач належним чином зобов'язання не виконав, станом на 31.05.2018 року утворилась заборгованість в сумі 100337,89 грн., яку банк просить стягнути з відповідача на його користь та суму судового збору у розмірі 1762 грн. Відповідач у встановлений законом строк відзиву до суду не подала, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ухвалою від 26.07.2018 року провадження по справі було відкрите, визначено спрощений порядок розгляду справи (а.с. 47-49). 20.08.2018 року відповідач [PERSON] подала до суду письмові заперечення, відповідно до яких просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строків позовної давності та клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. В матеріалах справи наявна письмова заява представника банка про розгляд справи у його відстуності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не відомі. У відповідності до ст. 280 ЦПК України справа підлягає розгляду в заочному порядку. Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено,\~що 14.12.2010\~року між\~ПАТ КБ\~«ПриватБанк» та\~[PERSON] \~був укладений\~кредитний договір,\~відповідно до\~якого банк\~надав кредит\~у сумі\~6200\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредиту\~у розмірі\~30,00%\~на рік\~на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (ст. 617 ЦК). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У зв'язку\~з зазначеними\~порушеннями зобов'язань\~за кредитним\~договором відповідач\~станом на 31.05.2018 року має заборгованість\~ 100337, 89 грн., та складається з наступного: 5592,88 грн.- заборгованість за кредитом; 86090,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4754,19 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-6). Таким чином, у ході судового розгляду справи знайшов своє підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором № б/н від 14.12.2010 р. Позов про стягнення заборгованості за кредитом, за процентами і комісією, а також нарахованих штрафних санкцій АТ КБ «ПриватБанк» пред'явив 18.07.2018 року. Під час розгляду справи [PERSON] подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав і протягом часу її дії особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом. Згідно зі\~статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність строком в один рік (стаття 258 ЦК України). Стаття 261 ЦК України\~визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України,\~ учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч. 1,2,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 49 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду. Суд зазначає, що за змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Сторона відповідача не надала суду доказів подання позивачем позову після спливу трьох років останнього дня місяця дії картки, клопотань про витребування доказів на підтвердження вказаних обставин до суду не надавала. Суд, в свою чергу, позбавлений можливості витребувати докази з власної ініціативи. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі 5592,88 грн. - заборгованості за кредитом та 86090,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом є обгрунтованими, що не спростовано відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік вимог, у тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14.12.2010 року, в частині нарахування пені перевищує понад один рік. З огляду на викладе, та враховуючи клопотання позивача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягає задоволеню в межах однорічного строку позовної давності та становить 1100 грн. ( 3400-2300 грн.). Також згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком нараховано штрафи, які згідно позовної заяви, складаються з: 500,00 грн. - фіксована частина; 4754,19 грн. - процентна складова. Оцінивши зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення вказаного штрафу суперечать вимогам ч. 1\~ст. 61 Конституції України\~та ч. 3\~ст. 509 ЦК України, оскільки банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання. Отже з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~заборгованість за\~кредитом у\~розмірі 92783,7\~грн. (5592,88 грн - заборгованість за кредитом + 86090,82 - заборговансть по процентам за користування кредитом + 1100 грн. - пеня за прострочене зобовязання). Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: partial