Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

17 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив висе- лити без надання іншого жилого приміщення [PERSON] з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , який належить йо- му на праві приватної власності, посилаючись на наступні обставини. Він є власником житлового будинку по [ADDRESS] , у якому зареєстрована його колишня співмешканка [PERSON] . На протязі тривалого часу відповідач почала створювати неможливі умови їх сумісного проживання, а саме, вчиняє постійно сварки, в ході яких висловлюється на його адресу нецензур- ною лайкою, висловлює погрози, та постійно провокує його на бійку. Щоб уникнути бійки він змушений йти спати до батьківського будинку, де мешкає його матір. Через дії відповідача він не- одноразово звертався до поліції з заявами про протиправну поведінку відповідача, але вона і на далі продовжує вчиняти протиправні дії відносно нього, в результаті таких дій він позбавлений права користування своїм житловий будинком. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути сп- раву за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду сп- рави (а.с.28). Відповідач в судове засідання не з`явилася, як не з`явилася вона двічі у підготовче судове засі- дання 05 лютого та 04 березня поточного року (а.с.21, 24), кожного разу надсилаючи на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із зверненням за правовою допомогою. На підтвердження доводів у своїх заявах не нажала жодних доказів. А тому ухвалою суду від 04.03. 2021 р. підготовче провадження було закрито і справу призначеного до судового розгляду на 06 квітня поточного року. Відповідач і цього разу у судове засідання не з`явилася, знову надала заяву про перенесення розгляду справи (а.с.27), тепер вже з причини карантину. Суд вбачає всі підстави розглядати дії відповідача як зловживання процесуальними правами, що має за мету безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи. А тому причину неявки відповідача суд вважає не поважною та вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів про права та обов`язки сторін, з ухваленням заочного рішення, у відповідності до ст.ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. За змістом положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті об- ставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або за перечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК Ук- раїни). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] (а.с.3-4) [PERSON] народився [INFO] , за- реєстрований за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копіями: рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.11.1992 р., витягу з Державно- го реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕК 022160 від 05.08.2014 р. (а.с.5-6, 7). Довідкою виконавчого комітету Струмківської сільської ради № 966 від 11.11.2020 р. (копія на а.с.8) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім нього в будинку зареєстровані та проживають: співмешканка - [PERSON] , 1971 р. народ- ження, син - [PERSON] , 1990 р. народження, та дочка - [PERSON] , 1995 р. народження. З копії паспорту серії [NUMBER] (а.с.9-11) слідує, що відповідач [PERSON] народилася [INFO] в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач неодноразово звертався до органів поліції із заявами про протиправну поведінку відпо- відача та притягнення її до кримінальної відповідальності, що видно з копій заяв (а.с.12, 13, 14). Відповідно до положень ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.9 ЖК Української РСР , ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в поря- дку, передбачених законом. В силу ст.157 ЖК Української РСР, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бу- ти виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судово- му порядку без надання іншого жилого приміщення. Як передбачено ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та роз- порядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріп- лену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, зміню- вати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право володіння закріплює абсолютну владу влас- ника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм май- ном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення відповідача позивач, посилається на те, що відповідач систематично вчиняє сварки з ним, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з нею в одному будинку, а заходи запобігання ви- явились безрезультатними, у зв`язку з чим [PERSON] слід примусово виселити з житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, в сумі 840 грн.80 коп., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved