Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

18 жовтня 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] та Департамент адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач посилається на те, що відповідач є її колишнім зятем. Їй на праві власності на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2008 року належить домоволодіння №90 по вул. Сергія Кульчицького (колишня Маршала Гречка) в м. Дніпрі. В спірному домоволодінні вона не проживала, так як має на праві власності домоволодіння №101 по вул. Домодєдовській в м. Дніпрі. В спірному домоволодінні мешкала її донька [PERSON], з якою разом проживав відповідач [PERSON] На прохання дочки вона дала дозвіл на реєстрацію відповідача в спірному домоволодінні. Так як будинок в якому вона мешкає, знаходиться поряд із спірним домоволодінням, то до смерті її дочки вона, її дочка та відповідач практично мешкали однією сімєю. Її дочка [PERSON] важко захворіла і 21.08.2015 року вона померла. Відповідач залишився проживати в належному їй будинку. Ще коли її дочка хворіла, то відповідач не приховував, що він порушує подружню вірність. Після смерті дочки відповідач почав вивозити з будинку свої особисті речі. З двору відповідач продав пилораму, всі будівельні матеріали, інструменти, насоси для поливу городу. Це майно йому не належало, але на її протести з приводу незаконного розпорядження її майном відповідач не реагував. Також відповідач вивіз з будинку холодильну камеру та пральну машину. На початку грудня 2015 року, вона виявила, що відповідач в будинку не проживає. Його особистих речей в будинку не було. Вона не перешкоджала відповідачу проживати в спірному домоволодінні. Він залишив його добровільно. У відповідача до цього часу залишаються ключі від будинку. В звязку з реєстрацією відповідача в спірному домоволодінні порушуються її законні права та інтереси та інтереси членів її сімї. Її родичі, які проживають в будинку, не мають можливості оформити субсидію, вона не може розпорядитися будинком на власний розсуд. Їй не відомо, де більше року мешкає відповідач. Просить ухвалити рішення, який визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в домоволодінні №90 по вул. Сергія Кульчицького в м. Дніпрі. 29.10.2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с.14). Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, але до початку судового засідання через канцелярію суду від них надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти їх задоволення. Третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2008 року позивачу [PERSON] належить домоволодіння №90 по вул. Сергія Кульчицького (колишня назва вул. Маршала Гречка) в м. Дніпрі (м. Дніпропетровську), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.10.2014 року (а.с.4). Крім позивача в будинку також зареєстровані відповідач [PERSON], 23.01.1965р.н., [PERSON], 14.01.1984р.н. та онука [PERSON], 05.10.1967р.н., що підтверджується довідкою №798 від 26.01.2018 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.5). Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації за адресою м. Дніпро, вул. С. Кульчицького, буд.90, з 2015 року, його особистих речей в домоволодінні немає, його дружина померла 21.08.2015 року, фактичного місця проживання не встановлено, що підтверджується актом про не проживання від 11.10.2018 року (а.с.6). Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] вони є сусідами, з [PERSON] вони раніше разом працювали, він проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] по вул. Сергія Кульчицького, буд.90, потім він звільнився і після його звільнення, вони не бачились понад 2 роки, зараз за адресою вул. Сергія Кульчицького, буд. 90, [PERSON] не проживає, там зараз мешкають не знайомі їй люди з дітьми. Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач [PERSON] у 2015 році добровільно покинув будинок №90 по вул. Сергія Кульчицького (вул. Маршала Гречка), буд.90 у м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) та з того часу без поважної причини не проживає там, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, а отже підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved