Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

18 липня 2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] належить житловий будинок № 23 по вул. Гранічна у місті Словянськ. Зазначає, що у придбаному будинку із 08.10.1997 року зареєстрована відповідач, однак її вона не бачила та її речей в будинку немає Тому, просить визнати [PERSON], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не зявилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Донеччина», про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є власницею будинку № 23, розташованого по вулиці Гранічна у місті Словянську Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON]В (а.с. 4). Згідно акту № 532 від 30.09.2016 р., виданої керівником комітету мікрорайону Славважмаш відповідач [PERSON] не мешкає у будинку № 23 по вул. Гранічна у м.Слов?янську 2014 року (а.с.22). Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, якщо ця особа відсутня понад встановлені строки. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядженням своїм майном. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно положень ст. 71 ЖК УРСР, реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців. Реєстрація відповідачів обмежує позивачку у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном у повній мірі. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] не мешкає в будинку № 23 по вулиці Гранічна міста Словянська Донецької області більш ніж півроку, мешкає в іншому місці та добровільно відмовляється знятись з реєстрації, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved