Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

17 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті громадянина [PERSON], померлого 20 листопада 2015 року, на земельну ділянку, площею 5,6000 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті [PERSON] у спадок залишилося зазначене нерухоме майно, однак оформити спадщину вона не взмозі через те, що документи надані для оформлення спадщини не дають можливості однозначно встановити коло спадкоємців Також вказала, що оскільки її рідний брат [PERSON] зареєстрований зі спадкодавцем, але з 2003 року фактично з ним не проживає згідно акту депутата № 137 від 31 березня 2017 року, що також підтверджується довідкою сільської ради, однак він вважається таким, що прийняв спадщину, тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивачки та позивачка в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладеному в ньому, та просили його задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 20 листопада 2015 року помер громадянин [PERSON], який проживав та був зареєстрований в [INFO] (тепер Вітовського) району Миколаївської області, по вул. Першотравневій, 32. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, загальною площею 5,6000 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Шевченківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яка належала йому на підставі державного акту серії ЯИ№ 150424, кадастровий номер 4823384700:01:000:0280. Згідно свідоцтва про народження серії II-КГ № 252522, а також копії свідоцтва про одруження позивачка є донькою [PERSON], яка відповідно до ст. 1261 ЦК України відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідач по справі [PERSON] на час смерті спадкодавця зареєстрований з ним, однак згідно довідки Шевченківської сільської ради фактично з ним не проживав з 2003 року, про що свідчить також акт депутата № 137 від 31 березня 2017 року. Цей факт також в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON]., [PERSON] З заявою про своє бажання прийняти спадщину після смерті батька [PERSON] також не звертався. В той же час, відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 3 квітня 2017 року зазначено, що документи надані [PERSON] для оформлення спадщини не дають можливості однозначно встановити коло спадкоємців, тому їй було запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка належала [PERSON] і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачці у справі як спадкоємиці першої черги за законом, яка виявила своє бажання прийняти спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved