overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування вимог заявник [PERSON] посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 6,840 га., розташованої на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ДП № 026267, виданого 24 грудня 2001 року Перещепинською міською радою Новомосковського району Дніпропетровської області. Заявник зазначив, що ним була виявлена помилка, Державному акті на право власності на землю його прізвище помилково зазначено як [PERSON]. В зв'язку з наведеним, заявник [PERSON] просив суд встановити факт належності йому, [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП № 026267, на право власності на земельну ділянку площею 6,840 га., розташовану на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 24 грудня 2001 року Перещепинською міською радою Новомосковського району Дніпропетровської області на ім'я [PERSON]. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб - Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, Відділ Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися. Суд, дослідивши докази, надані заявником, приходить до переконання, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Міжріччя Долинського району Івано-Франківської області, зареєстрований [ADDRESS]. Судом встановлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ДП № 026267, на право власності на земельну ділянку площею 6,840 га., розташовану на території Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий 24 грудня 2001 року Перещепинською міською радою Новомосковського району Дніпропетровської області на ім'я [PERSON], який проживає [ADDRESS]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, в тому числі - факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; Враховуючи надані докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, тому його вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, шлюб просить розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, просив визнати за собою право власності на легковий автомобіль ВАЗ-21063, 1988 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] в порядку набувальної давності. В обґрунтування вимог послався на обставини правомірного отримання у користування спірного автомобілю, право власності на який фактично було зареєстровано за рідним братом позивача - [PERSON], який помер [INFO]. Зокрема вказував на те, що спірний автомобіль був придбаний в 1988 році за кошти позивача і для нього, та весь час використовувався останнім. Оскільки він (позивач) з 2001 року добросовісно володіє спірним нерухомим майном, просив про задоволення позову на підставі ст. 344 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вважав його обґрунтованим, просив позов задовольнити. Відповідач, згідно наданої заяви, позовні вимоги визнав. Зокрема зазначив, що обставини, викладені позивачем в заяві, відповідають фактичним і визнаються ним в повному обсязі. За такого просив суд визнати за [PERSON] право власності на спірний автомобіль. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Автомобіль ВАЗ-21063, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належав [PERSON] на праві власності на підставі технічного паспорту [NUMBER], виданого 22.12.1988 року. В свою чергу, з моменту придбання автомобілю [PERSON] доручав керування даним транспортним засобом позивачу згідно довіреностей на керування автомобілем від 22.12.1988 року, 20.12.1990 року, 25.12.1993 року, 30.12.1996 року (а.с. 5-8). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ММРЕВ УДАІ УМВС в Миколаївській області 15 травня 2001 року, право позивача на керування спірним автомобілем було вписаного до зазначеного свідоцтва (а.с. 3) [INFO] [PERSON] помер (а.с. 4) Відповідач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] В свою чергу, позивач продовжував відкрито, безперервно володіти та користуватись спірним майном. Дані обставини також підтверджуються і відповідачем. Виходячи з вищевикладеного, на думку позивача, за ним слід визнати право власності на автомобіль, належний [PERSON], в порядку набувальної давності. В силу ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). За вказаних обставин суд вважає доцільним та справедливим захистити право позивача на отримання у власність спірного майна шляхом визнання за ним права власності автомобіль ВАЗ-21063, 1988 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] в порядку набувальної давності. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, однак оформити свої права заявник не має можливості, у зв'язку із розбіжністю у написанні прізвища та по батькові матері у свідоцтві про його народження та в свідоцтві про смерть матері. З огляду на викладене, заявник просить його вимоги задовольнити. Представником заявника до суду було подану заяву, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Чорноострівської селищної ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив, щодо задоволення вимог [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. [INFO] в с. Вовча Гора Хмельницького району померла матір заявника [PERSON], що підтверджуються копією свідоцтва про її смерть, копією свідоцтва про народження заявника де його батьками зазначені [PERSON], [PERSON], копією заповіту від 7 квітня 1998 року, в якому [PERSON] заповіла своє майно дітям [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 4 січня 1988 року де містяться виправлення по-батькові [PERSON] з [PERSON] на [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], який був зареєстрований 20 липня 1991 року у Шевченківському відділі ЗАГС м. Львова, актовий запис № 236, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що 18 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Шевченківському відділі ЗАГС м. Львова, актовий запис № 236. Від спільного шлюбу у них є повнолітній син. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх п'яти років вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, майна, яке підлягає розподілу, у них немає. Подальше збереження сім'ї та спільне проживання суперечить її інтересам. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Додатково пояснила, що примирення, між сторонами неможливе, вважає, що розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам. Просить позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони протягом п'яти років проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що мають істотне значення. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 23 жовтня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області зареєструвала з ним шлюб, від якого народилася дочка [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що подружнє життя між ними не склалося, відповідач проявляє до неї неповагу, ухиляється від матеріального утримання сім'ї, а тому спільне їх проживання як подружжя є неможливим. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, пояснила, що з лютого 2014 року з відповідачем не проживає, проживає окремо з дитиною у своїх батьків, в наданий судом строк з відповідачем не примирилися, просила шлюб розірвати і при розірванні шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що в наданий судом строк намагався примиритися з дружиною, однак не примирився, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 23 жовтня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 43. Під час перебування сторін в шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, з лютого 2014 року проживають окремо, в строк, який надавався ухвалою суду від 27 червня 2014 року для примирення, подружжя не примирилося, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовилася, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітньої дитини, яка залишилася проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві позивач вказує, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 28 червня 1994 року. В шлюбі в них з відповідачем народилося шестеро дітей, з який на даний час четверо неповнолітніх - [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] народження та [PERSON] [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, діти знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач на даний час не має офіційного місця працевлаштування, а тому просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі - 800 гривень щомісячно на кожну дитину з наступною індексацією, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що на даний час вона не працевлаштована, отримує допомогу по догляду за дитиною. Діти знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, зловживає спиртними напоями. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він матеріально дітей не утримує, одяг не купує. Працює зараз в брата та отримує приблизно 500 гривень в тиждень. Судом встановлено, що сторони з 29 червня 1994 року перебувають в шлюбі, зареєстрованим Молодавською сільською радою Дубенського району, актовий запис №3, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.2) Від спільного життя вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження, в яких сторони вказані батьками (а.с. 3,4,5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховано матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, в саме по 400 гривень щомісячно на кожну дитину починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

18 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до досягнення нею повноліття. Сторони до початку судового засідання звернулися із письмовою заявою, в якій просили суд про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Неповнолітня донька мешкає разом з матір'ю за адресою:[ADDRESS]. Відповідач у добровільному порядку матеріально допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст. 183 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду, кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Згідно зі ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість виконання нею свого обов'язку щодо утримання дитини або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

18 червня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява в якій представник позивача зазначив, що 27 жовтня 2010 року був укладений договір за № 501.41612 про надання кредиту відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 40 000 грн. . В забезпечення повернення кредиту за вищевказаним кредитним договором був укладений договір поруки № 9312 ДП-3 від 27.10.2010 року , станом на 15.10.2013 рік заборгованість відповідачів за договором кредиту становить: 53 936 ,19 гривень. В зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 53 936,19 гривень, у солідарному порядку та судовий збір в сумі 269 грн. 68 к з кожного . Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на своїй позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] з позовом згодній , але до суду не з'явився , хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Заслухавши пояснення відповідачів дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Так судом встановлено, що 27 жовтня 2010 року , що між банком та відповідачем [PERSON] , [INFO] ( код [NUMBER]) був укладений договір за № 501.41612 про надання кредиту відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 40 000 грн. В той же день в забезпечення повернення кредиту за вищевказаним кредитним договором з відповідачкою [PERSON] [INFO] (код [NUMBER]) був укладений договір поруки № 9312 ДП-3 . Станом на 15.10.2013 рік заборгованість відповідачів за договором кредиту становить: - 14 062,54 гривень, у тому чисті: -13 607.17 гривень - заборгованість за кредитом; - 2 436.06 гривень - заборгованість по сплаті відсотків; -37 892 гривень - пеня ;а всього сума заборгованості становить 53 936.19 гривень. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. На час судового розгляду відповідачі своїх зобов'язань по кредитному договору не виконував, а тому відповідно до ст. 554 , 1054 ЦК України , суд вважає, що позов позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При поданні позову позивач сплатив судові витрати по сплаті судового збору у сумі 539.36 гривні, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках .

Outcome: approved