Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

19.11.2013 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулися позивачі з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивували тим, що у них у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час у вищезазначеній квартирі з 05.05.2012 року зареєстрована відповідачка [PERSON], яка була зареєстрована тимчасово через те, що знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з їхнім онуком та потребувала постановці на облік по вагітності. Відповідачка жодного дня не проживала у вищезазначеної квартирі, не сплачувала комунальні платежі, не отримувала кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться, а навпаки з травня 2012 року та по теперішній час постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Тому просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. У судове засідання позивачі не з'явилися, однак до суду надали заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутності, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності від 20 січня 1998 року, виданого Слов'янською міською радою квартира в [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Відповідно до довідки комунального підприємства ЖЕК№4 № 1736 від 18.11.2013 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено актом комісії від 14.11.2013 року, [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], за даною адресою не проживає з дня реєстрації та по теперішній час. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з травня 2012 року не проживає та особистих речей в будинку не зберігає, понад встановлений законом строк терміном в 1 рік, що підтверджується актом комісії квартальних від 14.11.2013 року, не є власником будинку, що підтверджується свідоцтва про право власності, а також те, що, квартира [ADDRESS] належить позивачам відповідно до вищезазначених правовстановлюючих документів, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судовий збір, який позивач [PERSON] сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 229,40 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved