overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом, у якому просила стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП СОЛЮШН» в особі директора Садовського Тараса Євгеновича (далі по тексту - відповідач) на свою користь суму заборгованості за невиконані зобов'язання за договором про надання юридичних послуг № 15/11-ю та додатком 1 до договору від 15 листопада 2016 року в розмірі 64378, 00 грн.; збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5742,22 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 1296, 38 грн., а також моральну шкоду у розмірі 40 000, 00 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання юридичних послуг. На виконання договору позивач сплатила на користь відповідача грошові кошти у розмірі 2500 доларів США, що на день підписання договору становило 64378,00 грн. В свою чергу відповідач запевнив позивача про виконання з його боку своїх зобов'язань за вказаним договором. Відповідач на виконання вимог договору повинен був надати послуги щодо оформлення посвідки на тимчасове місце проживання для чоловіка позивача та оформити дозвіл на імміграцію та посвідку на постійне проживання. Разом з тим, в строк до 03 травня 2017 року відповідач свої зобов'язання не виконав, юридичних послуг не надав. 01 червня 2017 року з метою безпосереднього врегулювання відносин, згідно п.п. 10.8 договору, позивач надіслала на адресу відповідача рекомендований лист з повідомленням, в якому містилась вимога про повернення сплачених нею за виконання передбачених укладеним договором послуг, однак вказаний лист повернувся на адресу позивача з відміткою за закінченням встановленого терміну зберігання, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач вказує, що у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором вона зазнала сильних душевних страждань. В судове засідання позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, при цьому щодо ухвалення заочного рішення у справі е заперечувала. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 вересня 2015 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 425. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя. З серпня 2016 року спільне господарство з відповідачкою не ведеться. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 425. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя. З серпня 2016 року сторони разом спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на його користь аліменти, на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період її навчання до 01.01.2020 року,мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання своєї повнолітньої доньки, яка є студентом Академії Державної пенітенціарної служби за контрактом і навчається за денною формою навчання та потребує у звязку з цим матеріальної допомоги, не надає. Донька проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. В судовому засіданні представник позивача, позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні, позов визнала частково та вважає, що справедливим розміром аліментів буде 1/6 частина всіх видів заробітку (доходу), оскільки позивач вигнав її з дому і вона змушена проживати окремо від доньки. Заслухавши представника позивача, відповідача та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2017 року /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с.6/. На час розгляду справи [PERSON] навчається в Академії Державної пенітенціарної служби за денною формою навчання на 1 курсі. Термін закінчення навчання - липень 2020 року /а.с. 8/. Відповідно до довідки Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області за 5-222 від 28.03.2017 року, [PERSON] зареєстрований та постійно проживає разом з донькою за адресою: с. Льгів, вул. Перемоги, 12б. Колишня дружина [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з лютого 2017 року. За викладених обставин, вимоги позивача про стягнення аліментів на навчання є обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Донька позивача продовжує навчання, тобто [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач в змозі надавати таку допомогу, оскільки має постійну роботу. Враховуючи досліджені судом обставини справи та докази, надані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/5 частини її місячного заробітку (доходу) з часу подання позивачем позовної заяви до 01.01.2020 (часу зазначеного в позовних вимогах). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони з 31 липня 1976 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач, посилаючись на те, що вони з відповідачем не проживають, не ведуть спільного господарства, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 31 липня 1976 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-СР №302633 від 31 липня 1976 року. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач спільно з відповідачем не проживає, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Витрати, пов'язані з розірванням шлюбу, слід покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 12 травня 2015 року; шлюб зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 139. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з травня 2017 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 травня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 139 (л.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з травня 2017 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], а також синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дітей в розмірі 900 грн. на кожного, щомісячно і до їх повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, Хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2007 року. В сім'ї народились донька [PERSON], [INFO], а також сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, батьками яких є сторони(а.с.6-8). Діти проживають з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою виконком Степанівської сільської ради Теплицького району Вінницької області № 1000 від 10.07.2017 року (а.с.9) та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що діти мають нормальний стан здоров'я, відповідач являючись батьком дітей, має нормальний стан здоров'я, є працездатний, має тимчасові заробітки, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1777 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно і до їх повноліття. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини рівною мірою, як батьком та матірю не досягнуто, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі ? частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги. Від відповідача [PERSON]А надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає частково, а саме згідний сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі , а саме 1500 гривень щомісячно. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року. В сімї народися син [PERSON], [INFO]. Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвом про його народження(а.с. 7). Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інформації щодо поганого стану здоровя чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків відповідач не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка визначає розмір аліментів у частці від заробітку відповідача. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що дитина має нормальний стан здоровя, являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком дитини, має задовільний стан здоровя, є працездатний, має постійних дохід у вигляді заробітної плати, тому враховуючи його матеріальне становище, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1426 грн., враховуючи що відповідач згоден виплачувати у твердій грошові сумі, але зважаючи на те що відповідачем укладений контракт про проходження військової служби на 3 роки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не надав обґрунтованих заперечень щодо відсутності можливості сплачувати аліменти, а тому розмір аліментів необхідно визначити у розмірі ? частки від заробітку(доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Судові витрати з відповідача стягнути згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.09.2013 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями та проблемами, які виникають у житті дитини. Із листопада 2016 року ведення між ними спільного господарства припинено та за її глибокими переконаннями подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому вона вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 12.12.2017 року, якою підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч.8 ст. 128\~ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2013 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1372, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.09.2013 року. Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився, не надав до суду заперечень проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі\~ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ним повноліття. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, а відповідач не займається вихованням сина та належним чином не утримує його. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Судом об'єктивно встановлено, що від спільного проживання у сторін є син [PERSON], [INFO]. Син проживає із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 18 липня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтва про народження дитини; копією рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення і до досягнення ним повноліття. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дітей, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працездатний та інших утриманців не має. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 17 липня 2017 року.

Outcome: approved