Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

18 травня 2015 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 21.03.2009 року в Амур - Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 188. Від цього шлюбу мають дитину доньку, [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час сумісне проживання та ведення спільного господарства припинено. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати із нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини не надає, що ставить її в скрутне матеріальне положення. На підставі чого просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 21 березня 200096 року Амур - Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 188; після розірвання шлюбу залишити прізвище «Алєнікова»; стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON] - [INFO] аліменти в розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття; судові витрати, пов'язані розглядом справи, покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Надала додаткові пояснення в частині вимог про стягнення аліментів, в яких зазначила, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує та не бере участь у додаткових витрат, що повязані з хворобами дитини, а тому несе значні витрати. Крім того відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, працює неофіційно, належної матеріальної допомоги дитині не надає. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. 21 березня 2009 року у Амур - Нижньодніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Алєнікова) [PERSON], актовий запис № 188 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно довідки виданої 09.07.2015 р. державним закладом «Спеціалізована медико санітарна частина №6» Дитяча поліклініка, [PERSON], [INFO] проживає за адресою: вул. Тітова б. 18-б кв. 61, дитина з народження спостерігається в ДЗ «СБЛ №1» МОЗУ, знаходиться на диспансерному обліку (а.с.27). 04.05.2015 р. між позивачкою [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено трудовий договір, про що зроблено відмутку у трудовій книжці позивачки серія АВ №638622 (а.с.28,29). Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред'явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ст. 141 СК , мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ст.180 СК України\~\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, тобто, визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються\~\~за рішенням суду\~\~від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов предявлено належною особою, тоді як наявність причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не була встановлена. Сторони разом не мешкають, між ними відсутні взаєморозуміння і повага, примирення не можливе, що на думку суду є достатніми підставами для розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] виявила бажання змінити прізвище, тож суд вважає за можливе після розірвання шлюбу позивачці залишити дошлюбне прізвище «Алєнікова» Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи вищезазначене, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивачки на\~\~утримання дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.\~\~ Отже, судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, а тому позивачка і відповідач мають рівні права та обовязки щодо доньки. Відповідач не надає позивачці допомогу на утримання дитини, хоча зобовязаний її надавати, крім того факт проживання відповідача окремо від дитини не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. А тому позивачка вимушена була влаштуватися на роботу, оскільки на її утриманні перебуває малолітня дитина, яка має потребу у здобутті дошкільної освіти, а також у фізичному та духовному розвитку, що забезпечуються відвідуванням музичної школи, індивідуальними заняттями з підготовки до школи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України «Про дошкільну освіту» - дошкільна освіта є обов'язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду із позовними вимогами про розірвання шлюбу позивачкою було оплачено судовий збір у розмірі 243, 60 грн., які вона просила стягнути з відповідача, а також з відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів була звільнена від їх сплати.

Outcome: approved