Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

17 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19 лютого 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 13). Від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Із серпня 2001 року вони разом із відповідачем не проживають. Відповідач проживає окремо від позивача та сина у своїх батьків, а вона разом із дитиною у будинку своїх батьків. За час спільного проживання з відповідачем позивачу стало зрозуміло, що її одруження з ним було помилкою, у них з ним різні погляди на життя, вони не можуть знайти спільну мову, не розуміють одне одного. Вони з відповідачем різні люди, між ними немає нічого спільного. Відповідача не цікавить ні вона, ні їхній син. Вони не проживають разом 2 роки 4 місяці і за цей час відповідач ніякої допомоги по утриманню сина не надає, не спілкується з ним, не цікавиться його життям. Син його практично не знає. Останній раз відповідач приїздив до свого сина весною 2013 року. Позивач зрозуміла, що їхня сім'я практично припинила своє існування і прийняла рішення про розірвання шлюбу, так як вважає, що разом вони вже проживати не можуть, а тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі, вважає що сім'ю не можна зберегти, просить справу розглянути за його відсутності, про що надав відповідну заяву. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяви позивача та відповідача суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про шлюб від 19 лютого 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 13) (а.с. 3); копію свідоцтва про народження сина [PERSON] від 22 червня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе а шлюбні відносини припинені. Крім того, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу залишити прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved