Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

18 листопада 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], діючи одночасно в інтересах [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати в порядку приватизації державного майна право власності у рівних частинах за трьома особами на будинок № 3 по вул. Перемоги в с.Смолин Чернігівського району Чернігівської області. Свої вимоги мотивували тим, що тривалий час проживають у вказаному будинку, в який вселились на підставі ордеру, однак ДП «Чернігівторф», видавши розпорядження в подальшому не вчинили дій щодо приватизації даного житлового будинку, а тому, посилаючись на ст.ст. 328, 345, 386, 392 ЦК України вважали, що їх порушене право має бути відновлено в судовому порядку шляхом визнання права власності. В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, пояснивши, що підприємство в усній формі відмовляє у видачі свідоцтва про право власності, в бюро технічної інвентаризації відповідач своє право власності не зареєстрував, а отже вони позбавлені іншим чином відновити своє порушене право. Представник відповідача ДП «Чернігівторф» при вирішення питання послався на розсуд суду у відповідності до чинного законодавства, пояснивши, що підприємство дійсно видало розпорядження, однак не є органом приватизації, він на підприємстві працює з 2011 року, а тому, що відбувалось до цього йому не відомо. Пояснив, що взагалі вони планують передати житлові будівлі до Смолинської сільської ради Чернігівського району, однак останні відмовляються їх приймати. Третя особа Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Під час попереднього судового засідання представник третьої особи при вирішенні питання послався на розсуд суду. Третя особа реєстраційна служба Чернігівського районного управління юстиції, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, не забезпечили явку свого представника в судове засідання. Залучені до участі у справі в якості третьої особи - Смолинська сільська рада Чернігівського району та області, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. 01 серпня 2001 року виконавчим комітетом Смолинської сільської ради видано ордер за № 21 [PERSON] на сім»ю з двох осіб на підставі рішення профкому ТБЗ на адміністрації ТБЗ на право зайняття житлового приміщення за адресою с.Смолин вул.Перемоги, 3. ( а.с.6) 12 липня 2006 року видано ордер на житлове приміщення № 2 [PERSON] по вул. Перемоги 3 с.Смолин Чернігівського району на сім»ю з 3 осіб на підставі засідання профкому та адміністрації.( а.с.7) На час розгляду справи сім»я [PERSON] складається з п»яти осіб, що підтверджується довідкою Смолинської сільської ради Чернігівського району.( а.с.13) Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2008 року зобов»язано державне підприємство «Чернігівторф» надати дозвіл на оформлення у власність шляхом приватизації на сім»ю [PERSON], що складається з трьох осіб, будинку №3 по вул.Перемоги в с.Смолин Чернігівського району Чернігівської області. Даним рішенням встановлено, що даний будинок має статус жилого будинку та перебуває на балансі державного підприємства. Також встановлено, що вирішення даного спору ніяким чином не впливає на права та інтереси [PERSON]. ( а.с.15-17) На виконання вищевказаного рішення суду керівник органу приватизації видав розпорядження про передачу у власність [PERSON] житлового будинку № 3 по вул.Перемоги в с.Смолин Чернігівського району та області.( а.с.14) За наданою довідкою № 15 від 14.01.2016 будинок по вул.Перемоги,3 в с.Смолин Чернігівського району та області перебуває на балансі державного підприємства «Чернігівторф» У відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як встановлено в судовому засіданні відповідач є державним підприємством, на балансі якого перебуває житловий будинок по вул.Перемоги,3 в с.Смолин, а отже у відповідності до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є органом приватизації. Твердження відповідача про намагання здійснити передачу житлового фонду до комунальної власності є безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Слід зазначити, що у відповідності до ч.9 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Таким чином, передача житлового фонду до комунальної власності є правом, а не обов»язком підприємства. Надані відповідачем відповіді та листування з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України не стосуються житлового будинку № 3 по вул. Перемоги в с.Смолин Чернігівського району та області. За положеннями ч.1,3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, передбачена передача квартир у власність громадян на підставі рішень відповідних органів приватизації, які, у відповідності до п.п. 14, 20, 21 22, наділені правом на видачу розпоряджень та свідоцтв про право власності. Таким чином, положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено коло суб'єктів, до повноважень яких відноситься приватизація державного житлового фонду та певну процедуру, яку вчиняють дані органи. А відтак, суд не вправі перебирати на себе функції органу приватизації та визнавати за позивачами право власності на житловий будинок в порядку приватизації. В судовому порядку суд наділений правом вирішувати питання щодо правомірності дій органу приватизації під час проведення приватизації майна державного житлового фонду. Стаття 345 ЦК України не визначає право осіб набувати право власності в порядку приватизації на підставі рішення суду. Посилання позивачів на ст.392 ЦК України в даному випадку суд вважає безпідставним, оскільки цією статтею регламентується право пред»явлення позову власником майна, якими позивачі не являються, а набуття права власності в порядку приватизації регулюється відповідним законом. Відсутність на підприємстві органу приватизації, як на це посилається відповідач, а також відсутність на підприємстві відповідних коштів для подальшого оформлення своїх прав на вказане нерухоме майно у відповідності до укладеного договору купівлі-продажу не може свідчити про оспорення відповідачем та не визнання права власності на житловий будинок, в якому проживають та зареєстровані позивачі як наймачі на підставі ордеру. Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо визнання в порядку приватизації державного майна права власності за позивачами в рівних частинах на будинок № 3 по вул.Перемоги, в с.Смолин Чернігівського району та області задоволенню не підлягають як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed