Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

18.11.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, позовні вимоги по якій змінювалися та уточнювалися, в якій просить: -скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] -визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по адресі: [ADDRESS] -визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по адресі: [ADDRESS], в порядку спадкування обов'язкової частки в спадщині після померлої [PERSON]. Позовні вимоги мотивовано тим, що від шлюбу [PERSON] з [PERSON] народилися [PERSON], який помер [INFO] року, він та відповідач [PERSON] Його батьки побудували житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS], який станом на 15.04.1991 року відносився до суспільної групи - колгоспний двір. Згідно записів погосподарської книги станом на 15.04.1991 року головою двору був батько [PERSON], членами двору були його дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON] Згідно чинного на той час законодавства всі члени колгоспного двору мали рівні частки і кожен з них мав право на свою частку. Після смерті [PERSON] в 1995 році його частка становила 1/4 частину майна двору, а після смерті [PERSON] в 2010 році його частка та частка матері [PERSON] становили по 1/3 частині майна. Згідно заповіту [PERSON] заповіла свою частку дочці [PERSON] Після смерті [PERSON] в 2011 році його частка становила 1/3 частини майна, а частка [PERSON] становила 2/3 частини майна. Однак за позовною заявою рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.07.2008 року за [PERSON] було визнано в цілому право власності на житловий будинок та була проведена державна реєстрація права власності. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.06.2014 року вищевказане рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою [PERSON] було скасовано та в позові [PERSON] було відмовлено. З метою оформлення своїх спадкових справ на майно померлої [PERSON]. він звернувся в Новояворівську держнотконтору, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку майна померлої [PERSON], в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовних заявах та доповненнях до них. Додатково позивач [PERSON] пояснив, що в господарстві батька [PERSON] він проживав до 1969 року, після був призваний на строкову військову службу, після закінчення якої одружився та став проживати в с.Колебань Хмельницькій області. Так як сімейне життя з першою дружиною не склалося, то він в 1981 році повернувся в с.Стені, де став проживати до 1984 року, після чого одружився з гр.[PERSON], з якою став проживати в [ADDRESS], а з 05.07.2004 року в [ADDRESS]. З часу повернення з Хмельницької області він постійно допомагав батькам по господарству, надавав кошти, приймав участь у веденні господарства своєю працею. Після смерті батька за оформленням спадщини ніхто не звертався, він продовжував підтримувати відносини з матір'ю, допомагав їй по господарству. Після смерті матері йому стало відомо про заповіт на користь сестри [PERSON], однак з 2010 року він отримує пенсію за віком та має право на обов'язкову частку у спадщині. Представник позивача [PERSON] - гр.[PERSON] вважає, що заявлені та уточнені позовні вимоги його довірителя є обґрунтованими, його довіритель має право на частку у майні колгоспного двору, членом якого він був, а також має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері. Просить заявлені позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги заперечила та пояснила, що після закінчення військової служби позивач [PERSON] в с.Стені до батьківської хати не повертався і в ній не проживав. Позивач проживав в Хмельницькій області, після другого одруження в с.Коханівка та в м.Новояворівську, а з 2004 року по сусідству з батьківською хатою в [ADDRESS]. На час смерті батько проживав з мамою, після смерті батька вона продала квартиру в м.Новояворівську та повернулася з дітьми до мами [PERSON] в [ADDRESS]. Ще за життя мами за взаємною домовленістю вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на будинок після смерті батька, на підставі рішення суду оформила право власності, але по рішенню апеляційного суду рішення Яворівського районного суду було скасоване. Так як мама склала заповіт в її користь, то після її смерті вона звернулася з заявою до нотаріуса. Просить в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Новинська Л.О. вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Під час розгляду справи встановлено, що після закінчення військової служби позивач [PERSON] в господарство своїх батьків в с.Стені не повертався, до 15.04.1991 року членом такого господарства не був. Позивачем не надано жодних доказів його членства в дворі батьків до 1991 року, він не прописувався і не реєструвався в будинку, що визнав сам позивач і це стверджується оглянутим паспортом позивача. Також позивач пропустив строк позовної давності, так як до 15.04.1994 року не звертався з позовом про захист своїх прав на майно колгоспного двору. Позивачем невірно визначено розмір своєї обов'язкової частки, оскільки не враховано права на спадщину брата сторін [PERSON], після смерті якого за правом представлення слід враховувати його спадкоємців. Відповідно заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення. Представники третіх осіб Новояворівської міської ради, Новояворівської державної нотаріальної контори, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та Реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції на розгляд справи не з'явилися, від Новояворівської міської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника міської ради, суд вирішив за можливе провести розгляд справи у відсутність представників вищевказаних осіб. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. 3 Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] було побудовано батьками сторін до 1938 року. Як вбачається з погосподарських книг Новояворівської міської ради за 1986-1990 роки та 1991-1995 роки по с.Стені даний житловий будинок загальною площею 42 кв.м (житлова площа 29,0 кв.м) відносився до майна колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року головою господарства був [PERSON], членами двору була його дружина [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст.120, 123 ЦК України (1963 року), діючих на час виниклих правовідносин, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, розмір долі члена в майні колгоспного двору визнавався рівним. Суд не приймає до уваги твердження сторони позивача, викладені в позовній заяві та підтримане в судовому засіданні, що членами двору, які мають право на частку в майні двору, був позивач [PERSON] та його брат [PERSON], які своєю працею та коштами допомагали батькам у веденні господарства. Судом встановлено, як вбачається з пояснень сторін, що станом на 1988 рік членами двору являлися [PERSON] та [PERSON], позивач [PERSON] зі своєю сім'єю постійно проживав і був прописаний за адресою [ADDRESS], відповідач [PERSON] зі своєю сім'єю постійно проживала і була прописана на квартирі в м.Новояворівську, яку в подальшому продала і повернулася до будинку батьків в с.Стені 14.03.1995 року, брат сторін [PERSON] в зв'язку з одруженням постійно проживав і був прописаний в будинку батьків дружини в с.Солуги Яворівського району. А відповідно до вимог ст.126 ЦК України (1963 року), діючої на час виниклих правовідносин, працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не приймав своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Періодичне відвідування батьків за їх місцем проживання, можлива епізодична допомога працею та коштами батькам не породжує право особи на частку в майні колгоспного двору, тим більше, що належних та допустимих доказів участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору позивач [PERSON] не надав. Таким чином, суд визнає, що станом на 15.04.1991 рік спірне будинковолодіння належало на праві спільної сумісної власності [PERSON] та його дружині [PERSON], а після 15.04.1991 року - належало співвласниками [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині як колишнім членам колгоспного двору. Судом встановлено, що гр.[PERSON] помер [INFO] року, після його смерті відкрилася спадщина по закону на його 1/2 частину спірного будинковолодіння. Відповідно до ст.ст.524, 529 ЦК України (1963 року), чинних на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. А відповідно до вимог ст.ст.548, 549 ЦК України (1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. При цьому не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, на час смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були його дружина [PERSON] та діти: син [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], які могли претендувати на частку в спадщині. 4 Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] разом з ним в спірному житловому будинку була прописана та проживала його дружина [PERSON], інші спадкоємці першої черги за законом, а саме діти: син [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], у встановлений законом строк згідно законодавства не зверталися з заявою про прийняття спадщини, також дані спадкоємці фактично не вступили в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, у відповідності до вимог ст.549 ЦК України (1963 року), який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємець першої черги за законом [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], відповідно вона набула права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинку після смерті [PERSON] Однак судом встановлено, що спадкоємець [PERSON] 06.02.2008 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом і рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.07.2008 року було визнано за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі вищевказаного судового рішення гр.[PERSON] звернулася до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», яке 08.09.2008 року провело державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] Яворівського району, що підтверджується відповідним витягом №20152179 від 08.09.2008 року. Але за апеляційною скаргою представника [PERSON] рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 26.06.2014 року вищевказане рішення суду було скасоване і ухвалено нове рішення, яким в позові [PERSON] до Новояворівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті [PERSON] було відмовлено. Згідно свідоцтва про смерть гр.[PERSON] померла [INFO] року в с.Стені Яворівського району Львівської області, після її смерті відкрилася спадщина по заповіту. Згідно заповіту посвідченого 17.08.2007 року державним нотаріусом Новояворівської державної нотаріальної контори гр.[PERSON] все своє майно заповіла дочці [PERSON] Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. А відповідно до вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Також відповідно до вимог ст.1241 ЦК України повнолітні непрацездатні особи спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, паспорта та пенсійного посвідчення позивач [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] являвся непрацездатною особою і має право на обов'язкову частку у спадщині. Судом встановлено, як вбачається з матеріалів спадкової справи спадкодавця [PERSON], що спадкоємець [PERSON] у встановлений законом строк прийняв спадщину, оскільки своєчасно до закінчення шестимісячного строку звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до Новояворівської держнотконтори. Також з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася відповідач [PERSON], яка на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] і відповідно вважається такою, що прийняла спадщину. 5 Як зазначалося вище, спадкодавець [PERSON] набула права власності на 1/2 частину спірного будинку як колишній член колгоспного двору та як спадкоємець, яка фактично прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка [PERSON], набула права власності на 1/2 частину спірного будинку в порядку спадкування. Однак судом встановлено, що у передбаченому порядку на даний житловий будинок не було оформлено (зареєстровано) відповідного право власності за спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті. Відсутність реєстрації права власності на будинок за спадкодавцем позбавляє можливості позивача оформити свої спадкові права шляхом оформлення спадщини на обов'язкову частку в нотаріальному порядку, що стверджується письмовою відповіддю державного нотаріуса Новояворівської державної нотаріальної контори [PERSON] Разом з тим, суд визнає, що визначений позивачем розмір обов'язкової частки є невірним, оскільки при його розрахунку не враховано права на частку при спадкуванні за законом спадкоємця першої черги [PERSON], який помер [INFO] року, (права на спадкування за правом представлення дружини та дітей покійного [PERSON].) Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що в зв'язку із скасування судового рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11.07.2008 року відсутні правові підстави реєстрації права власності на спірний будинок за відповідачем [PERSON], позивач [PERSON] втратив право на частку в майні колишнього колгоспного двору, однак являється таким, що прийняв спадщину на обов'язкову частку після смерті спадкодавця [PERSON], право на спірний будинок згідно даних погосподарської книги та в порядку спадкування за законом набула спадкодавець [PERSON], на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, відповідно позивач позбавлений права оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, за позивачем слід визнати право на спадкове майно в порядку спадкування обов'язкової частки у визначеному законом розмірі, а тому його позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved