Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

17 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому зазначив, що з 24 травня 2013 року з відповідачкою перебував у шлюбі, який відповідно до рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року розірвано. Мають малолітнього [PERSON],[INFO]. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідачка в добровільному порядку аліменти на дитину не сплачує. Просив стягнути з відповідачки аліменти на свою користь на утримання сина в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. ( а.с.12). Згідно свідоцтва про народження дитини сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 07. (а.с.3). Проживання дитини з батьком підтверджується довідкою Березнегуватського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Миколаївської області від 17 серпня 2016 року за вихідним № 01-11/556 (а.с. 7). Відповідачка проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доводи позивача про порушення відповідачкою його права на отримання матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає обґрунтованими, однак доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог,оскільки на утриманні відповідачки перебуває інша малолітня дитина та відсутні дані про її доходи. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial