Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

18.02.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 17.06.2016 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №775. В обґрунтування вимог позивач пояснила, що з 17.06.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] . Протягом останніх років стосунки з чоловіком погіршились, зникло взаєморозуміння, почастішали сварки. Подальше збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді від 27.02.2019 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Справу призначено в підготовче засідання на 25 квітня 2019 року (а.с.17). Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити (а.с.24). Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, разом з тим, подано заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.19). Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу приписів ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 червня 2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №775 (а.с.7). Сторони від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.12.2016року(а.с.6). Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. В силу приписів ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як вбачається з позовної заяви, сторони дійшли домовленості щодо питання місця проживання дитини і спір з цього приводу між сторонами відсутній. З урахуванням обставин справи, позиції позивача щодо подальшого збереження шлюбу, позиції відповідача, яка в межах розгляду даної справи визнав позов, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач під час укладення шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » та бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище, отримане під час його реєстрації. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по справі в розмірі 768, 40 грн. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано суду договір про надання професійної правничої допомоги №09/19 (а.с.10), квитанція про отримання витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 800,00 грн. адвокатом Яцків В.С. (а.с.11), розрахунок понесених витрат та обґрунтування розміру витрат за надання професійної правничої допомоги адвокатом згідно договору №09/19 від 06.02.2019 року (а.с.12). Враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 800, 00 грн.

Outcome: approved