Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

17 березня 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 19 жовтня 2010 року померла його дружина [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина. На час смерті останньої вони проживали разом у [INFO]. Заповіт дружина не складала. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є він - її чоловік і троє дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] У грудні 2015 року йому стало відомо, що відповідач отримав в Улянівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, надавши при цьому довідку, що він є єдиним спадкоємцем, а спадщину прийняв шляхом зберігання державного акту на право власності на земельну ділянку. Посилаючись на те, що він постійно проживав разом дружиною, від спадщини не відмовлявся, просить постановити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, скасувати перехід права власності на земельну ділянку, що належала [PERSON], визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. 18 квітня 20916 року позивач [PERSON] помер. Оскільки правовідносини в даній справі допускали правонаступництво, то 10 травня 2016 року провадження у справі було зупинено до 18 жовтня 2016 року включно до визначення кола спадкоємців померлого. 11 листопада 2016 року правонаступники померлого позивача, його діти, [PERSON] та [PERSON], за заявами яких була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON], були залучені до участі в справі в якості позивачів. 11 листопада 2016 року [PERSON], [PERSON] уточнили позовні вимоги і просили суд визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] Улянівською державною нотаріальною конторою 05 грудня 2011 року, недійсним, усунути [PERSON] від права на спадщину, включити до складу спадщини за заповітом [PERSON] спірну земельну діялнку. 13 грудня 2016 року позивачі остаточно змінили позовні вимоги і просили суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнати право власності на 1/4 частку земельних ділянок у порядку спадкування за заповітом за кожним із них. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], їх представник [PERSON] остаточні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, його представники [PERSON], [PERSON] остаточні позовні вимолги визнали в повному обсязі. Представник нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши позивачів [PERSON], [PERSON], їх представника [PERSON], представників відповідача [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлянає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що з 19 листопада 1967 року [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 13). Останні мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і дочку [PERSON], [INFO], що є сторонами у даній справі (а. с. 10, 11, 12). На підставі Державного акту серії СМ №056804 від 01 лютого 2007 року [PERSON], матері сторін у справі, належав земельний пай, який складається із двох земельних ділянок площею 0,077 га та 4,3544 га, що розташовані на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 135). 19 жовтня 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 7). 15 квітня 2011 року відповідач [PERSON] своєчасно у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернувся в Улянівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і з цього часу була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] (а. с. 28). 05 грудня 2011 року відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON], зазначивши у цій заяві, що інших спадкоємців, які вчасно прийняли спадщину у спадкодавця немає, надавши нотаріусу довідку Бобрицької сільської ради про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину шляхом зберігання державного акта на право власності на земельну ділянку (а. с. 33). 05 грудня 2011 року державний нотаріус Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області [PERSON] видала відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 4,4521 га, яка складалась із двох земельних ділянок за кадастровими номерами 5920681000030020031 та 5920681000030030226, які належали спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ №056804, виданого Білопільською РДА 01 лютого 2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №103 (а. с. 34). Судом також встановлено, що померла [PERSON] до дня смерті проживала в [INFO] разом із чоловіком [PERSON], [INFO] (а. с. 8, 52). [PERSON] з моменту відткриття спадщини після смерті дружини [PERSON], тобто з 20 жовтня 2011 року, і до дня своєї смерті 18 квітня 2016 року не відмовлявся від спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, (чинної на момент видачі свідоцтва про право власності на спадщину) визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину прийняли її син [PERSON], який спільно з нею не проживав, але своєчасно подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини, та її чоловік [PERSON], який постійно проживав з нею до дня її смерті і не заявив про відмову від спадщини. Інші діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли. Відповідач при зверненні із заявою до нотаріуса приховав від останнього той факт, що окрім нього спадкоємцем був і його батько [PERSON], який фактично прийняв спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем. Таким чином, [PERSON] фактично після смерті дружини успадкував 1/2 частину спірних земельних ділянок. Як зазначалось вище, 18 квітня 2016 року [PERSON] помер. За життя, 15 грудня 2015 року, [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів у рівних частках своїм дітям [PERSON] та [PERSON] Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Бобрицької сільської ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №57 (а. с. 8). 22 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] своєчасно у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини за заповітом і з цього часу була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] (а. с. 63, 64). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 1301 ЦК України свідоцтво про спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. У зв'язку з чим свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане Улянівською державною нотаріальною конторою Сумської області 05 грудня 2011 року та зареєстроване в реєстрі за №1762, необхідно визнати частково недійсним в частині спадкування [PERSON] права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,3544 га, кадастровий номер 5920681000030020031 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0977 га, кадастровий номер 5920681000030030226, які розташовані на території Бобрицької сільської ради Білопільського району, оскільки він не мав законного права на успадкування цієї частини спадкового майна після смерті матері [PERSON], бо цю частину фактично успадкував його батько [PERSON] Крім того, за відповідачами необхідно визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,3544 га, кадастровий номер 5920681000030020031 та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0977 га, кадастровий номер 5920681000030030226, які розташовані на території Бобрицької сільської ради Білопільського району. ві порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], залишивши у власності [PERSON] 1/2 частину зазначених зеельних ділянок. Позивачі у судовому засідані просили стягнути з відповідача лише половину судових витрат, понечених ними із зверенням з позовом до суду, в сумі 551 грн. 20 коп. Таким чином, із відповідача необхідно стягнути в дольовому порядку 551 грн. 20 коп. на користь позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved