Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

19 листопада 2014 р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 29 жовтня 2007 р. її батько - [PERSON] уклав з відповідачем договір оренди земельної ділянки. [INFO] р. батько помер. Вона успадкувала 2/3 частки цієї земельної ділянки, яку 28 листопада 2014 р. виділила в натурі. Зазначила, що за п. 11 Договору оренди землі орендна плата повинна сплачуватися до 15 серпня і 15 листопада щорічно по 50 відсотків, але до цього часу Господарство не сплатило за належну їй частку орендну плату за 2013-2014 роки, що становить 3 325,33 грн. Посилаючись на ці обставини, ч. 2 ст. 651 ЦК України просила розірвати спірний договір і стягнути з відповідача вищевказану боргову суму по орендній платі. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заявлені вимоги не визнав посилаючись на те, що за вказаний позивачкою період орендна плата виплачена її батьку наперед на його прохання, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] заявлені вимоги також не визнала і просила в їх задоволенні відмовити, вказавши, що голова Господарства через неї видав у березні 2013 р. її чоловіку ([PERSON]) орендну плату за 2013 і 2014 роки, яку вони використали на його лікування. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача і третьої особи, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 29 жовтня 2007 р. між [PERSON] і Господарством укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 8,18 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, строком на 10 років, зі сплатою орендної плати у грошовій формі в розмірі 2 074 грн у такі строки - до 15 серпня - 50 % і до 15 листопада - 50 % щорічно (п. 8, 9, 11 Договору (а. с. - 4). Цей договір зареєстровано 29 жовтня 2007 р. у Новоодеському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 040701901549. 30 квітня 2009 р. за письмовою згодою сторони внесли зміни і доповнення до Договору оренди землі, а саме домовились, що орендна плата, передбачена пунктом 9 Договору складає - 2 494 грн у грошовій або натуральній формі (а. с. - 6). Ця угода, якою внесені зміни та доповнення до Договору зареєстрована 16 листопада 2009 р. у Новоодеському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 040948201674. [INFO] року орендодавець [PERSON] - помер. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). Спадкоємцями майна померлого у порядку спадкування за законом є його дружина - [PERSON], тобто третя особа у справі, яка 13 березня 2014 року у встановленому законом порядку успадкувала 1/3 частки земельної ділянки, а також донька спадкодавця - [PERSON], тобто позивач у справі, якою успадковано 2/3 частки земельної ділянки у зв'язку з відмовою доньки спадкодавця [PERSON] від належної їй 1/3 частки на користь сестри (а. с. - 7, 9). На цей час позивач здійснила виділ своєї 2/3 частки і є власником земельної ділянки площею 5,1461 га (а. с. - 11). Позивач вказує, що підставою для розірвання Договору оренди земельної ділянки укладеного між спадкодавцем і Господарством є заборгованість по орендній платі за 2013-2014 роки. В силу ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разу істотного порушення договору другою стороною та інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналогічна правова норма міститься й у ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», де зазначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду. Підставами для цього є невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Зокрема, до виписаного наслідку може привести невиконання орендарем таких прав та обов'язків, як - своєчасно вносити орендну плату; За правилами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом з'ясовано і ця обставина позивачем не оспорюється та не є предметом спору, що до 2012 року Господарством своєчасно виплачувалася орендна плата спадкодавцю [PERSON] Крім того, зі змісту видаткового касового ордеру від 3 березня 2013 р. видно, що Господарством видано [PERSON], через його дружину ([PERSON]) орендну плату за 2013-2014 роки у розмірі - 7 800 грн (а. с. - 26). У судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що орендна плата отримана в березні 2013 р. наперед за той і 2014 роки у зв'язку з тим, що чоловік тяжко захворів і терміново необхідні були грошові кошти на лікування. Позивач не оспорює цю обставину, що її батько у цей період захворів та лікувався у медичних закладах. Вказаний факт підтверджується наданими суду представником відповідача належним чином завіреними копіями медичних документів, а саме, зокрема, протоколів операцій, зі змісту яких видно, що саме з 4 березня 2013 р., тобто після отримання грошей у виді орендної плати, спадкодавець перебував на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, де впродовж двох тижнів йому здійснено дві хірургічні операції (а. с. - 21-24). 11 квітня 2013 р. медико-соціальною комісією [PERSON] призначена перша група інвалідності, який потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідною довідкою (а. с. - 27, 28). Таким чином, у спадкодавця були причини для отримання у Господарства в березні 2013 р. орендної плати за 2013-2014 роки. Наведене свідчить про відсутність заборгованості по орендній платі у Господарства як перед спадкодавцем станом на день його смерті (03.06.2013 р.), так і перед позивачем за 2013-2014 роки, а відтак, то і в задоволенні позовних вимог з цих підстав слід відмовити. Позивач не надала суду жодного належного та допустимого доказу щодо спростування видачі її батькові у березні 2013 р. орендної плати за 2013-2014 роки, а тому її доводи щодо наявності боргу по орендній платі за спірний період є безпідставними. Суд критично оцінює твердження позивача щодо безпідставної сплати Господарством орендної плати спадкодавцю в березні 2013 р. до настання строків, передбачених умовами Договору, оскільки заборона щодо виплати орендної плати за роки користування земельною ділянкою, які настануть в майбутньому Договором не передбачена, а сторони вчинили таку дію за волевиявленням спадкодавця і обоюдною домовленістю.

Outcome: dismissed