Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

19.06.2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON] про змінення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави визначено стягнення із нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2013 року. Крім того, рішенням апеляційного суду Полтавської області стягнено з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2017 року. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі який існує на даний час, так як він ще з 2012 року звільнений з роботи і на даний час не працює. В звязку з чим просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] за виконавчим листом №2/554/4692/2013 від 14.01.2014 року на утримання сина [PERSON], [INFO] та встановити розмір у твердій грошовій сумі 550 грн. починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] згідно судового рішення по справі №552/665/17 від 06.02.2017 року на утримання доньки [PERSON], [INFO] та встановити розмір у твердій грошовій сумі 550 грн. починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Враховуючи згоду позивача [PERSON] та адвоката [PERSON], суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачав, що не зявилася в судове засідання. Суд, заслухавши позивача [PERSON], адвоката [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що згідно з виконавчого листа №2/554/4692/2013, виданого 14.01.2014 року Октябрським районним судом м.Полтави з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], 25.04.2007 року, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31.10.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Полтавської області по цивільній справі №552/665/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом положень до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. При цьому, частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. На підтвердження позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивачем було вказано те, що з 2012 року він ніде не працює. На даний час є безробітнім. Відповідно до частини 4 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень;, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. У ч.1ст.192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Відповідно до ст.10, 60 Цивільного процесуального кодексу України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Суд критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини не підтверджуються належними доказами. При вирішенні даного спору, суд враховує, що позивач є особою працездатного віку, відсутність доказів про наявність медичних протипоказань встановлених позивачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що позивач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей в розмірі, який визначений за рішенням суду. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed