Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

19 вересня 2018 року до Рівненського міського суду звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання самостійності об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позову вказують, що згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/17393/17 від 20.03.18р., було задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та виділення в натурі часток будинковолодіння що знаходиться по [ADDRESS] . Вказують, що відповідно даному рішенню, їм було виділено наступні частки для [PERSON] припинено право спільної часткової власності та виділено в натурі 9/100 ідеальної частки будинковолодіння, яка у фактичному користуванні складається із приміщень: «1-16» - передпокою площею 9,8 кв.м., «1-17» - кухні площею 21 кв.м., «1-18» - санвузлу площею 2,0 кв.м., «1-28» - тренажерного залу (фактично використовується, як житлова кімната) площею 41,7 кв.м., а всього загальною площею усіх,приміщень 74,6 кв.м. Для [PERSON] припинено право спільної часткової власності та виділено в натурі 33/100 ідеальної частки, яка у фактичному користуванні складається із приміщень: «1-8» - сходової східки площею 12,4 кв.м., «1-9» - прихожої площею 14,4 кв.м., «1-10» - гардеробу площею 1,9 кв.м., «1-11» - ванної площею 4,9 кв.м., «1-12» - туалету площею 1,6 кв.м., «1-13» - житлової кімнати площею 25 кв.м., «1-14» - загальної кімнати площею 31,2 кв.м., «1-15» - кухні-їдальні площею 18,9 кв.м., «1-19» - сходової клітки площею 13 кв.м., «1-20» - прихожої площею 16,7 кв.м., «1-21» - гардеробу площею 1,1 кв.м., «1-22» - ванної площею 4,4 кв.м., «1-23» - туалету площею 1,7 кв.м., «1-24» - житлової кімнати площею 23,1 кв. м., «1-25» - житлової кімнати площею 13,2 кв.м., «1-26» - житлової кімнати площею 18,9 кв.м., «1-27» - кухні-їдальні площею 17,1 кв.м., «а5» - тераси, «аб» балкону, а всього загальною площею усіх приміщень 219,5 кв. м., житловою площею 111,4 кв.м. та «Е-1» - цегляного гаражу. Для [PERSON] припинено право спільної часткової власності та виділено в натурі 8/100 ідеальної частки, яка у фактичному користуванні складається із приміщень: «1-1» - веранди площею 6,7 кв.м., «1-2» - коридору площею 3,7 кв.м., «1-3» - кухні площею 9,2 кв.м., «1-4» санвузлу 3,1 кв. м., «1-5» - житлової кімнати площею 27,1 кв.м., «1-6» - підсобного приміщення площею 10,8 кв.м., «1-7» тамбуру площею 4,1 кв.м., «Пг/а2» -погребу, «а4» - ганку, а всього загальною площею усіх приміщень 64,7 кв. м., житловою площею 27,1 кв.м.. Окрім того, вказують, що рештою частини вищевказаного будинковолодіння володіють [PERSON] - частка 7/16, [PERSON] - частка 1/32, [PERSON] (неповнолітній син [PERSON] ) - частка 1/32. Зазначають, що в силу обставин виникла проблема державної реєстрації прав на нерухоме майно виділених часток будинковолодіння сторін, що знаходиться по [ADDRESS] на підставі рішення суду, а саме реєстрації майна, як самостійних об`єктів нерухомості. У зв`язку з цим вони звернулись до суду для захисту права. Позивач та представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивачів суду пояснив, що незважаючи на рішення суду про визначення за позивачам часток на будинковолодіння, вони не можуть зареєструвати обєкти нерухомого майна, як самостійні, оскільки відповідач не надає на згоду. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що в даній справі відсутній спір. Частки позивачів виділенні за рішенням суду від 28.03.2018 року. А тому позов поданий до суду безпідставно з метою уникнути реєстрації в державних органах часток в будинковолодінні з дотриманням вимог закону, та не підміняти цю процедуру рішенням суду. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/17393/17 від 20.03.18р., було задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та виділення в натурі часток будинковолодіння що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно рішення від 20.03.2018 року [PERSON] припинено право спільної часткової власності та виділено в натурі 9/100 ідеальної частки будинковолодіння, яка у фактичному користуванні складається із приміщень: «1-16» - передпокою площею 9,8 кв.м., «1-17» - кухні площею 21 кв.м., «1-18» - санвузлу площею 2,0 кв.м., «1-28» - тренажерного залу (фактично використовується, як житлова кімната) площею 41,7 кв.м., а всього загальною площею усіх,приміщень 74,6 кв.м. Для [PERSON] припинено право спільної часткової власності та виділено в натурі 33/100 ідеальної частки, яка у фактичному користуванні складається із приміщень: «1-8» - сходової східки площею 12,4 кв.м., «1-9» - прихожої площею 14,4 кв.м., «1-10» - гардеробу площею 1,9 кв.м., «1-11» - ванної площею 4,9 кв.м., «1-12» - туалету площею 1,6 кв.м., «1-13» - житлової кімнати площею 25 кв.м., «1-14» - загальної кімнати площею 31,2 кв.м., «1-15» - кухні-їдальні площею 18,9 кв.м., «1-19» - сходової клітки площею 13 кв.м., «1-20» - прихожої площею 16,7 кв.м., «1-21» - гардеробу площею 1,1 кв.м., «1-22» - ванної площею 4,4 кв.м., «1-23» - туалету площею 1,7 кв.м., «1-24» - житлової кімнати площею 23,1 кв. м., «1-25» - житлової кімнати площею 13,2 кв.м., «1-26» - житлової кімнати площею 18,9 кв.м., «1-27» - кухні-їдальні площею 17,1 кв.м., «а5» - тераси, «аб» балкону, а всього загальною площею усіх приміщень 219,5 кв. м., житловою площею 111,4 кв.м. та «Е-1» - цегляного гаражу. Для [PERSON] припинено право спільної часткової власності та виділено в натурі 8/100 ідеальної частки, яка у фактичному користуванні складається із приміщень: «1-1» - веранди площею 6,7 кв.м., «1-2» - коридору площею 3,7 кв.м., «1-3» - кухні площею 9,2 кв.м., «1-4» санвузлу 3,1 кв. м., «1-5» - житлової кімнати площею 27,1 кв.м., «1-6» - підсобного приміщення площею 10,8 кв.м., «1-7» тамбуру площею 4,1 кв.м., «Пг/а2» -погребу, «а4» - ганку, а всього загальною площею усіх приміщень 64,7 кв. м., житловою площею 27,1 кв.м.. Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ в натурі часки із майна, що є у спільній частковій власності. Стаття 367 ЦК України визначає, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає основні організаційно-технічні аспекти механізму реєстрації прав у разі поділу або виділу частки з об`єкта нерухомого майна та об`єднання об`єктів нерухомого майна. Об`єкти нерухомого майна можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України 16.06.2007 р. № 55, не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Згідно висновку Комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» № 2243 від 20 вересня 2017 року, зазначено те, що за технічними показниками власники користуються частинами будинку, які мають окремі входи, немає спільних приміщень, тому не порушуючи будівельних норм та правил є можливість поділити в натурі житловий будинок на самостійні об`єкти майна. Оскільки рішенням від 20.03.2019 року Рівненського міського суду вирішено питання про виділ часток у натурі, тому на думку суду даний позов про визнання самостійними об`єктами є безпідставним. Відповідно до пункту 41 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання щодо прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами. За змістом положень статті 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою: підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом. Зазначені положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дають підстави стверджувати, що питання щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, в тому числі щодо присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна на місцевому рівні, місцевими радами, законодавцем розглядаються в рамках повноважень місцевих рад щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, окрім іншого, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачами не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на підтвердження того, що права позивачів порушено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed