Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

17 червня 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з червня 2011 року по березень 2013 року проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також аліменти на її особисте утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій не заперечувала відносно винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся двічі, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження від 24.07.2012 року, виданого Нагірнянською сільською радою Жашківського району Черкаської області. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 5 та ч. 6 ст. 84 СК України). Враховуючи положення вищевказаної норми статті за якою передбачено право на стягнення аліментів від чоловіка батька дитини, виключно його дружиною, тому, оскільки сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на особисте утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку не підлягає до задоволення. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial