overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

19.04.2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що 28.01.2017 року при здійсненні перевірки на предмет дотримання споживачем. Правил користування електроенергією для населення було встановлено безоблікове користування електроенергією відповідачем, про що було складено акт. Матеріальна шкода, спричинена безобліковим використанням електроенергії складає 14574 грн. 99 коп. Зазначену суму позивач просив стягнути. В судове засідання від представника позивача надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, вказавши, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач не зявився, про час слухання справи повідомлявся вчасно, про причини неявки невідомі. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне : Актом № S - 5768 від 28.01.2017 року про порушення правил користування електричною енергією встановлено, що відповідач безобліково користується електроенергією. Своїми діями відповідач порушив Правила користування електроенергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, за що повинен нести цивільно-правову відповідальність. Відповідно п.53 зазначених Правил відповідач повинен відшкодувати шкоду, спричинену відповідачу. Розмір спричиненої шкоди позивачем визначено відповідно до [PERSON] обчислення розміру відшкодування шкоди, спричиненої енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, яка затверджена Постановою національної комисії регулювання електроенергетики України 04.05.2006 року і складає на час ухвалення рішення 14574 грн. 99 коп. Вказану суму, а також судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

19.04.2011р. був укладений кредитний договір №ВLaЖГА00028637 (надалі Кредитний договір) між позивачем та відповідачкою, про надання кредиту у сумі 14000 грн. на строк користування до 19 квітня 2014р. зі сплатою 15 % річних за користування кредитом. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує умов договору, а саме не повертає кредитні кошти та відсотки, позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту. Від представника позивача надійшла відповідна заява, у який він позов підтримав та просив розглядати справу без його участі, при цьому не заперечував проти заочного розгляду; відповідачка, яка була повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд визнає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення умов договору, відповідачка зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Пунктом 4.3 Кредитного договору передбачено, у випадку прострочення відповідачем сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, Банк має право вимагати від відповідача додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме, неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управлінням кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Станом на 06.11.2013р., відповідно до розрахунку (а.с.6), заборгованість по кредитному договору становить - 26017,79 грн., а саме: - сума заборгованості за кредитом - 12395,58 грн. - прострочена заборгованість по процентам - 2222,65 грн. - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом - 4150,27 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 7249,29 грн. На підстави наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

19.04.2012 року сторони зареєстрували шлюб. Дітей від шлюбу не мають. Сімейне життя не склалось, на теперішній час проживають окремо, збереження сім'ї неможливо. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу за взаємною згодо, тому він змушений звернутися до суду. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надіслав заяву, в якій свої вимоги підтримав, просить розглядати справу у його відсутність та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до суду вдруге не з'явилась, заперечень проти позову та заяву про розгляд справи у відсутність на адресу суду не надіслала, хоча своєчасно була повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній даних у відповідності зі ст. 169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Сторони зареєстрували шлюб 19.04.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 03.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області (а.с.4) Стаття 110 Сімейного кодексу України регламентує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, сімейні відносини припинені, позивач бажає розірвати шлюб, примирення між сторонами неможливе, сім'я фактично розпалась, тому суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

19.04.2014 року до суду із заявою звернулася [PERSON]. Просить суд встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON]. Посилається на те, що із 1990 року вона проживала у фактичному шлюбі із [PERSON], а зареєстрували шлюб лише 30.01.2010 року. Від фактичних шлюбних відносин у них народилося двоє дітей, із яких дочка [PERSON],[INFO], є неповнолітньою і має право на отримання пенсії по втраті годувальника. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві. В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у Турківському районі - заяву визнав і пояснив, що при наданні заявницею всіх необхідних документів їй буде призначена пенсія по втраті годувальника. Вислухавши заявницю, представника заінтересованої особи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець с.Завадівка Турківського району Львівської області, який помер у Львівської області [INFO] року, є батьком [PERSON], [INFO], яка народилася в с. Ільник Турківського району Львівської області і при житті [PERSON] перебувала на його утриманні, він визнавав дитину своєю донькою, піклувався про неї, проживав разом із дитиною і її матір'ю у сімейних стосунках. Наведені вище обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], яке видане [INFO] року виконкомом Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], яке видане 18.06.1999 року виконкомом Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області; свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], яке видане 30.01.2010 року Завадівською сільською радою Турківського району Львівської області; довідкою № 927, виданою Завадівським сільським головою 19.06.2014 року, та показаннями в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт перебування дитини на утриманні померлого та визнання ним себе батьком [PERSON]. Не довіряти цим доказам у суду немає підстав. В силу ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. На підставі наведеного вище та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

19.04.2016 позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що уклав з відповідачем шлюб, який був зареєстрований 13 березня 2015 року, та від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що під час спільного проживання в останній рік в них постійно виникали сварки, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого втратили почуття любові та поваги, спільне проживання стало неможливим, і з червня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені. В судому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги просив їх задовольнити. Відповідач позов, а також викладені в позовній заяві обставини визнала повністю. Сторони вважають їх примирення неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до позовної заяви документи, суд вважає, що є усі підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству та не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 13 березня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 102 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторонами визнано, що вони подружніх стосунків не підтримують, тривалий час проживають окремо, вважають, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) позивач згідно його заяви в судовому засіданні залишає за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

19.04.2016 позивач звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що з 30.04.2016 вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], дітей вони не мають.На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання і збереження сім'ї не можливі, спору про поділ спільного майна не має, примирення між ними не можливе. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в установлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. При таких обставинах суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін, в заочному порядку і винести рішення відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2016, дітей від якого вони не мають. Як зазначила [PERSON], шлюбні відносини з [PERSON] припинені, вони окремо проживають, не ведуть спільного господарства и подальше збереження сім'ї не можливе. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем не представлено жодних доказів на спростування доводів позивача. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вважає за необхідне позов задовольнити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

19.04.2016р. до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що до 20.09.2012 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу, 20.04.2011 року у них народилася дочка [PERSON]. Відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, хоча зобовязаний це робити згідно закону. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно всіх видів доходів до повноліття дочки. В судове засідання позивач не з'явилася, до суду направила заяву в якій позовні вимоги змінила в бік зменшення, просила суд стягнути з [PERSON],[INFO], на свою користьаліменти на утримання [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 650 (шістсот п'ятдесят) грн. щомісячно, починаючи з 19.04.2016 року і до досягнення дочкою повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про що повідомив суд у телефонному режимі. Просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав. \~ \~ Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з заочним рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 20.09.2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 200852 - [PERSON]та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до\~ ст. 180 СК України\~ батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ Відповідно до\~ ст.181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~Згідно зі\~ ст.183 СК України\~ частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ Відповідно до\~ ст.182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до\~ ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ ст.191 СК України\~ аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. \~ \~ Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей суд виходить з заявленого позивачкою розміру аліментів та заяви відповідача і визначає їх у твердій грошовій сумі 650 грн. щомісячно, починаючи з 19.04.2016 року і до досягнення дочкою повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

19.04.2016 р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 09.04.2014 року та мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Вона разом з дитиною є внутрішньо переміщеною особою та мешкають на даний час у місті Словянську. З відповідачем вона довгий час мешкає окремо, він добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина не бажає. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно, та до повноліття сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у разі неявки відповідача просила суд винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного: Як встановлено у суді, та згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився у м. Донецьк 21.04.2015 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], (а.с.7), [PERSON] та Якименко до шлюбу (Щеглова) [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09.04.2014 року (а.с. 6), [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та разом з неповнолітнім сином [PERSON] мешкають у м. Словянськ. (а.с.8). Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.04.2016 р. та до повноліття [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

19.04.2016 р. заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження 10 березня 2016 року її дитини [PERSON]. Заява мотивована тим, що вона з 18.07.2015р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб зареєстровано Ленінським районним відділом РАЦС в м.Донецьк. Від вказаного шлюбу 10.03.2016 року, у неї народилась дитина син [PERSON]. 16.03.2016 р. на підставі первинного медичного свідоцтва про народження дитини, виданого Донецькою міською лікарнею №3, їй було видано свідоцтво про народження [PERSON], [INFO], серії ДНР№008650 за актовим записом №112. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дитини не дійсні, оскільки вони видані на тимчасово окупованій території, яка не підконтрольна збройним силам України. Перебуваючи у батьків в м.Авдіївка заявник зверталась з заявою до відділу реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, щодо державної реєстрації народження дитини, на що отримала письмову відмову, в звязку з невідповідністю форми наданих документів визначених наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. №545, та запропоновано звернутися до суду. Зазначила, що оскільки їх шлюб було укладено на території тимчасово непідконтрольній збройним силам України, вважає необхідним встановити факт народження дитини на прізвище матері дитини - [PERSON]. Встановлення даного факту заявнику необхідно для отримання відповідного свідоцтва про народження на території України. Заявниця,\~ в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа - представник Відділу реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по справі не мають. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

19.04.2016 року [PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1986 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли суттєві взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, зникли почуття, підтримка та допомога, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалася з 28.12.2014 року, вони тривалий час проживають окремо один від одного. Примирення, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ спільного майна немає. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 06 червня 1986 року виконкомом Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу - Шульга) [PERSON] (актовий запис № 13 від 06.06.1986 року) (а. с. 6) Від шлюбу позивач та відповідач мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо ( а. с. 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені з 28.12.2014 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені. Спору про поділ сумісного майна немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

19.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 08.08.1997 року в Марківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких [PERSON], 02.07.2001 року є неповнолітнім. Спільне проживання сторони припинили по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, тому позивач прохав шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надав письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала суд справу розглядати в її відсутності, позов визнала повністю та після розлучення залишити їй прізвище «Литвин». Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в березні 2016 року, майновий спір відсутній, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved