overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

18 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду. У судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 20 березня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (арк.с.4). Малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

18 жовтня 2016 року позивачка звернувся до суду до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 23 вересня 2016 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Куп'янськ-Вузловської селищної ради м. Куп'янська Харківської області за актовим записом № 44. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Останнім часом між ним та відповідачкою склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сім'ї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Спору про місце проживання дитини та майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 вересня 2016 року, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Куп'янськ-Вузловської селищної ради м. Куп'янська Харківської області за актовим записом № 44 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, спору про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

18 жовтня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, посилаючись на те, що шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб між ними є формальним, мешкають окремо. В шлюбі дітей не мають, однак відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій підтримала позов, просила розглянути справу за її відсутності, погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] був двічі належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджено його підписами в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с.16,21). Згідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підстави наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначені обставини справи та норми закону, а також те, що позивачка надала згоду на заочний розгляд справи, суд розглянув справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановив заочне рішення). Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 13 грудня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-АМ № 139170, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с.7). Шлюбні відносини сторони не підтримують, за цей час примирення не досягли, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

18 жовтня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивачка у судових засіданнях підтримала заявлений позов. У судовому засіданні, що відбулося 09.11.2016 року, відповідач заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 11.10.2014 року (а.с. 18). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с. 17). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю від травня 2015 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин. Від 01.04.2016 року відповідач перебуває під вартою і є засудженим Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 357, частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України, до шести років і одного місяця позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна (а.с.а.с. 4 - 13). Позивачка зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно і збереження сім'ї неможливе. Суд за клопотанням відповідача надав сторонам строк для примирення, проте вони можливістю відновити сімейні взаємини не скористалися. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

\~18 жовтня 2016 року судом ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову\~ [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON]. \~Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 року цивільну справу повернуто до Центрального районного суду м.Миколаєва для виконання вимог ст. 220 ЦПК України. У судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце слухання повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України, присутність у судовому засіданні\~ сторін не є обовязковою. З позовної заяви, вбачається, що позивачі пред'явили позов з двома вимогами немайнового характеру. При подачі позову судовий збір сплачено тільки у розмірі 551,20 грн. Так, у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із статтею 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674 -VI «Про судовий збір» за подання позову немайнового характеру (п.10 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17жовтня 2014 року із змінами та доповненнями). Проте, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову судом не враховано те, що при подачі позову судовий збір був сплачений не в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 88\~ ЦПК України, з\~ [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн., несплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

18 жовтня 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши наступне. Вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2016 року. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що відповідач офіційно працює, має стабільний дохід, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом, де просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутків, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. На користь третіх осіб з відповідача стягнення не проводяться. Позивачка в судове засідання не зявилась по заяві про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами. Відповідач в судове засідання не зявився по заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Просить не фіксувати судовий процес технічними засобами. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 293449 від 23 серпня 2016 року ( а.с. 5). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою за адресою: Харківська область, м. Купянськ, смт. Купянськ-Вузловий, МПС-3 км., та знаходиться на її утриманні (а.с. 2, 6). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів прибутку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до її повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», який набрав законної сили з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

18 жовтня 2017р. [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб існує формально, його збереження суперечить його інтересам. Зазначив, що 11.10.2016р. зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та характери сторін. Позивач до судового засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити, судові витрати покласти на нього. Зазначив, що сумісне господарство не ведеться з січня 2017р., майновий спір відсутній. Просив справу розглянути за своєї відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причину неявки не сповістила, клопотань про відкладення судового розгляду не подавала. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно ч. 2 ст. 112 СУ України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2016р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у Київському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.5). Сторони не підтримують шлюбних відносин, з січня 2017р. не ведуть сумісне господарство, майновий спір відсутній. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім'я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

18 жовтня 2017 року [PERSON] [PERSON] кизи звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. Сторони з 6 червня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Позивач, посилаючись на те, що вона з відповідачем з вересня 2017 року не проживає через різні погляди на сімейне життя та втрату взаємопочуттів один до одного, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає, звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони з 6 червня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії І СР № 040947 (а.с.6). Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1 СР № 078127 від 8 жовтня 2008 року (а.с.7). З вересня 2017 року позивач спільно з відповідачем не проживає, через різні погляди на сімейне життя та втрату почуттів один до одного, шлюбні стосунки припинено, відновлювати сімейні стосунки не бажає. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені [PERSON] [PERSON] кизи судові витрати в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

18 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною заявою. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що під час внесення своїх даних до Єдиного Реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався про існування розбіжностей в написанні його прізвища у державному акті на право приватної власності на землю від 12 жовтня 2006 року. Так, у цьому документі його прізвище помилково зазначено як «Яремішин», тоді як фактично його прізвище «Яремішен». Посилаючись на викладені обставини, просив встановити факт належності йому вказаного державного акту. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що повністю підтримує заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки свого представника заінтересована особа суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації № 156 від 16 травня 2006 року заявникові у власність було передано земельну ділянку площею 0,65 га в межах території Козирської сільської ради Очаківського району Миколаївської області за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На виконання даного рішення, 12 жовтня 2006 року йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, при заповненні якого його прізвище помилково вказано як «Яремішин» (а. с. 7). Вказана розбіжність у написанні прізвища ставить під сумнів належність цього документу саме заявникові. Згідно з паспортом серії ЕР 573094, виданим 14 жовтня 2016 року, прізвище заявника вказано як [PERSON] (а. с. 2). Факт належності [PERSON] державного акту підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру (а. с. 5) та свідоцтвом про народження (а. с. 6), з яких вбачається, що прізвище заявника [PERSON]. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що вказаний вище державний актналежить саме [PERSON], [INFO], але при його виготовленні неправильно зазначено прізвище, а тому вимогизаявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved