Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

19.10.2018 року [PERSON] звернулась до Чаплинського районного суду Херсонської області з зазначеним позовом, який мотивований наступними обставинами. Згідно протоколу засідання правління колгоспу ім. Калініна № 5 від 11.06.1986 року позивачка була прийнята на роботу техпрацівником до колгоспу ім. Калініна та в члени колгоспу «ім. Калініна». Згідно рішення районної ради народних депутатів від 29 грудня 1994 року та рішення загальних зборів членів колгоспу від 18 лютого 1995 року, колгосп ім. Калініна був реорганізований у КСП ім. Калініна. 09.03.1995 року КСП ім.. Калініна Чаплинського району Херсонської області був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER] , до якого додався Додаток зі списками громадян, які на момент видачі цього державного акту були членами колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Калініна і які мали право на отримання земельної частки (паю), але до цього списку позивачку, як члена КСП на час передачі землі у колективну власність, безпідставно не було включено, навіть після внесення уточнень до цього списку і затвердження додаткового списку у 2001 році. 26.12.2018 року до Чаплинського районного суду Херсонської області від відповідача Григорівська сільська\~рада Чаплинського\~району Херсонської\~області надійшов лист з поясненнями на позовну заяву датований 22.12.2018 року вих..№3036/02-26, в яких проти задоволення позовних вимого заперечують, вказавши що відповідно до наявних даних [PERSON] в основних списках до державного акту на право колективної власності на землю Серія ХС - [NUMBER] від 09 березня 1995 року і в додаткових списках до рішення сесії від 16.05.2001 року № 144 не значиться. Згідно технічної документації по внесенню змін до Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) для передачі їх в натурі власникам сертифікатів із земель колишнього КСП ім. Калініна Григорівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області (2002 рік) в додатковому списку до рішення №144 від 16 травня 2001 року затверджені за №77 [PERSON] , № 78 [PERSON] , №121 [PERSON] , №122 [PERSON] 18.03.2019 року до Чаплинського районного суду Херсонської області від відповідача Григорівської сільської\~ради Чаплинського\~району Херсонської\~області надійшов лист з поясненнями на позовну заяву, в яких вказують, що в частині визнання права власності за [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,89 умовних кадастрових гектар не заперечує, в разі достатньої доказової бази позивача для задоволення позову, але заперечують в частині того, що відповідно до наявних даних [PERSON] відсутня в списках зазначених в поясненнях за вих..№3036/02-26 від 22.12.2018 року. 23.04.2019\~року представник\~відповідача Григорівської\~сільської ради\~Чаплинського району\~Херсонської області\~Кульчицька В [PERSON] . надала суду додаткові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , застосувавши наслідки пропущення процесуальних строків, визначені ч. 1 ст. 126 ЦПК України, ч. 4 ст.267 ЦК України. Крім того вказано, що будь-яких документів, які б надавали змогу встановити факт того, що позивачка на час роздержавлення КСП ім.. Калініна та видачі державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 09 березня 1995 року у сільської ради відсутні, а причини відсутності позивачки в списках громадян до вказаного Державного акту та не внесення її в списки, позивачка не вказала. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача Григорівської\~сільської ради\~Чаплинського району\~Херсонської області\~Кульчицька В.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , з підстав викладених у письмових поясненнях. Представник третьої особи Чаплинська районна державна адміністрація Херсонської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомленні, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши сторони та їх представників, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, суд прийшов до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 17.05.1988 року позивачка [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після укладення якого позивачці присвоєно прізвище [PERSON] . З копії трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , 10.06.1986 року була прийнята в члени колгоспу ім. Калініна техпрацівником (запис вчинено рос. мовою) на підставі протоколу № 5 від 11.06.1986 року і була звільнена з членів КСП ім. Калініна за згодою сторін на підставі протоколу № 9 від 06.04.1996 року. Згідно тієї ж копії трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] та архівної довідки виданої архівним відділом Чаплинської районної державної адміністрації від 31.10.2012 року з №22/59-379 вбачається, що колгосп ім. Калініна Чаплинського району Херсонської області був реорганізований у КСП ім. Калініна рішенням районної ради народних депутатів від 29.12.1994 року, реєстраційний номер 51. Вказане також підтверджується архівним витягом з протоколу зборів членів колгоспу ім.. Калініна від 26.04.1994 року, виданого архівним відділом Чаплинської районної державної адміністрації від 13.09.2010 року №22/50-69. Копією державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 09 березня 1995 року підтверджується, що 05.02.1993 року рішенням Григорівської сільської ради народних депутатів КСП ім. Калініна передано у колективну власність 5362.8 гектарів землі в межах згідно з планом. У відповіді Чаплинської районної державної адміністрації Херсонської області від 26.04.2012 року на звернення [PERSON] стосовно виділення земельної ділянки (паю) із земель КСП ім.. Калініна зазначено наступне, що передача земель сільськогосподарських підприємств у колективну власність розпочалась з 15 травня 1992 року згідно з постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизації землі». Оскільки паювання земель здійснювалось після одержання новоствореними КСП державного акта на право колективної власності на землю, то для виділу земельного паю кожному з членів колективу, що виявив бажання виділитись, необхідно було провести ряд заходів. Перш за все, уточнити й погодити у встановленому порядку додані до акта списки осіб, що мають право на земельний пай. Тільки після цього громадянам, внесеним у зазначені списки, видаються сертифікати на право приватної власності на земельну частку (пай). Відповідно до списку членів КСП, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, в даному випадку станом на 17 липня 1997 року Ваше прізвище не зазначено. Отже, для того щоб набути право на земельну частку (пай), необхідна наявність таких обставин: щоб особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства, щоб особа була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та щоб колективне підприємство отримало акт про право колективної власності на землю. У такій ситуації пропущеній (невключеній до списку) особі необхідно звернутися до сільськогосподарського підприємства з заявою щодо визнання за нею членства в колективному сільськогосподарському підприємстві та включення її до списку, так як список громадян формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами членів підприємства. Якщо згоди з цього питання не досягнуто, спір щодо права на земельну частку (пай) відповідно до чинного законодавства України, вирішується у судовому порядку. З архівної довідки № 799/26 від 24.10.2012 року та № 798/26 від 24.10.2012 року, виданих Трудовим архівом Чаплинського району, вбачається, що у відомостях нарахування заробітної плати працівникам КСП ім.. Калініна значиться [PERSON] , різнопрацююча. За 1995 рік її вихододні складають: Травень 24, Червень 26, Липень 26, [ADDRESS] [ADDRESS] , Вересень 26, Жовтень 26, Грудень 18,13, та відповідно заробітна плата складала: Травень 300000, Червень 300000, Липень 150000, Серпень 300000, Вересень [ADDRESS] , Жовтень [ADDRESS] , Грудень 1800000. Відповідно до довідки Григорівської сільської ради №595 від 05.04.2017 року зазначено, що на території Григорівської сільської ради є земельна ділянка в розмірі 160 умовних гектарів (не витребувані паї), яка згідно договору передана в оренд ФГ «Хлібороб 1980». Відповідно до довідки Григорівської сільської ради №594 від 05.04.2017 року зазначено, що гр.. [PERSON] в списку громадян членів КСП або товариства, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 09 березня 1995 року, відсутня. Позивачкою на підтвердження того, що її було безпідставно невключену до списку осіб, що мають право на земельний пай, видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] від 08.07.2003 року, згідно якого [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП ім.. Калініна відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників, та відповідно частка визначена в розмірі дев`ятсот шістдесят гривень, або 0,013 відсотків. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України(у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Відповідно до статті 80 ЦК УРСР, закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Судом встановлено, що на момент отримання 09 березня 1995 року КСП ім.. Калініна державного акта на право колективної власності на землю з Додатком 1 «Список громадян членів колективу сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства», позивачка була членом цього КСП і мала право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не була включена до такого списку, суд приходить до висновку, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) та її право на земельну частку (пай) порушене. Оскільки право на позов у [PERSON] виникло ще в 1995 році, то трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, минув ще до набрання чинності ЦК України 2003 року, а тому суд зобов`язаний самостійно застосувати наслідки його спливу, без подання відповідної заяви іншими сторонами спору. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2018 року по справі № 395/1324/16-ц. Дії підприємства щодо не включення [PERSON] до списку громадян-членів КСП ім.. Калініна, які мають право на земельний пай, позивачка оскаржила лише у жовтні 2018 року. Водночас зі змісту позовної заяви відомо, що позивачка була обізнана як про видачу КСП ім.. Калініна державного акта на право колективної власності на землю, так і про невключення її до списку, що додавався до цього акта. Позивачка не ставила питання про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, а тому порушене право не підлягає захистові, в зв`язку з пропуском строку позовної давності. З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed