Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

18 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, Київської міської державної адміністрації про визначення частки у праві спільної сумісної власності. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі й на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем [PERSON] за заповітом та вчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає. Разом з тим, в отриманні свідоцтва про право на спадщину 1/2 частину земельної ділянки їй було відмовлено, оскільки в Державному акті про право приватної власності на землю частки співвласників визначені не були. З урахуванням уточнень позовних вимог (а.с. 28) просить суд ухвалити рішення, яким визначити, що [PERSON], померлій [INFO], належить 1/2 частка в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року проведено заміну неналежних відповідачів - Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації та Київської міської державної адміністрації на належного - Київську міську раду. Протокольною ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року проведено заміну неналежної третьої особи - Київського міського управління юстиції на належну - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Відповідач - Київська міська рада в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Направила до суду письмові пояснення, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності її представника (а.с. 111-112). Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилась, про час та про час та місце розгляду справи повідомлялась. Направила пояснення, в яких зазначено, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить розглядати справу без участі її представника (а.с. 108-110). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] була передана у спільну приватну власність [PERSON] та [PERSON] на підставі Рішення КМР від 28 січня 1999 року № 116-1/217 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] на ім'я [PERSON] та Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER] на ім'я [PERSON] (а.с. 9, 10). З цих Державних актів на право приватної власності на землю вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0422 гектарів за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, й на її частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Згідно складеного [PERSON] заповіту від 19 серпня 2011 року все її майно, де б воно не було і з чого б не складалось і, взагалі, все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право вона заповіла [PERSON] (а.с. 7). [PERSON], яка є донькою померлої (а.с. 12, 13, 52), та спадкоємцем за заповітом, своєчасно - 26 листопада 2014 року звернулась до нотаріальної контори з завою про прийняття спадщини (а.с. 46). 27 серпня 2015 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини житлового будинку (а.с. 67). В отриманні свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки по [ADDRESS] позивачу було відмовлено, оскільки в Державному акті про право приватної власності на землю частки співвласників визначені не були (а.с. 57). Відповідно до частин 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З наданих суду Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] на ім'я [PERSON] та Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] на ім'я [PERSON] вбачається, що їм у спільну приватну власність на підставі Рішення КМР від 28 січня 1999 року № 116-1/217 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель передана земельна ділянка по [ADDRESS]. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] набули право власності кожна на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved