Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

18 березня 2019 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилався на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 08 січня 1977 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 22. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з січня 2018 року. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Майновий спір відсутній. Просить суд розірвати шлюб. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи, про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 27 березня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі на 12.04.2019 р. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 12 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.05.2019 року. 06.05.2019 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява, в якій вона просила надати строк на примирення. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 10 травня 2019 року сторонам надано строк на примирення до 11.06.2019 та зупинено провадження до закінчення строку на примирення. Представник позивача після спливу строку на примирення у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач після спливу строку на примирення у судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 08 січня 1977 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 22. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з січня 2018 року. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, строк на примирення не дав результатів, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в позовній заяві не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судового збору на його користь, на підставі чого суд вважає можливим в порядку ст. 141 ЦПК України покласти судові витрати по справі на позивача.

Outcome: approved