overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

18.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В заяві [PERSON] просить суд встановити факт постійного проживання з [PERSON] за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Горохівське, вул. Степова, 14. 04.04.2018 року від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. В заяві [PERSON] не заперечувала проти встановлення факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні заявник просив задовольнити його заяву, а заінтересована особа - [PERSON] не заперечував проти цього та підтверджував обставини зазначені у заяві. Відповідно до ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка [PERSON], за наявності її заяви, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження І-ЯК №509120 від [INFO] матірю [PERSON] зазначена [PERSON]. Відповідно до довідки №1676 від 26.09.2017 року, виданої Горохівською сільською радою [PERSON] померла 14.01.2017 року та була зареєстрована в [INFO]. [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO], що підтверджується паспортом серії ЕО 988913. З свідоцтва серії І-КГ №230477 від 16.01.2007 року вбачається, що [PERSON] померла 14.01.2017 року, актовий запис №11. Крім того, вказані в заяві обставини підтвердив допитаний судом свідок житель села Горохівське, а саме [PERSON] Відповідно ст. 315 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Від встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини залежить виникнення у заявника майнових прав щодо спадкового майна. Зважаючи, що заявник є спадкоємцем першої черги та відсутні дані про можливість виникнення спору, суд приходить до висновку, що встановлення зазначеного вище факту встановить наявність лише майнових прав [PERSON] щодо спадкового майна та не буде засвідчувати права власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

18.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 03.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 92; неповнолітню доньку [PERSON], 25.03.2016 року залишити проживати з відповідачем, [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося у звязку з різністю характерів та морально-етичними поглядами на життя. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 03.10.2015 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 92, (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 244512). Від даного шлюбу є малолітня дитина: дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 473035 від 30.03.2016 року (а.с. 4), яка проживає з матірю та батьківство відносно якої оспорюється в окремому позовному провадженні. Відповідно до матеріалів справи шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2017 року, спільне господарство не велось, проживають окремо. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність спільних інтересів та різність характерів. Майнового спору та про місце проживання дитини у сторін не має. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач вирішила прізвище залишити без змін. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

18.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2017 року, шлюб зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1679, про що видано свідоцтво серії 1-кг № 151817. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають з січня 2017 року, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просив суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають з січня 2017 року, спільного господарства не ведуть. Спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

18.10.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 21.11.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кобеляцького районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис 134, зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання сторони припинили з серпня 2017 року по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, тому позивач прохав шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення та прохала залишити їй після розлучення прізвище «Ніколенко». Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання з серпня 2017 року по причині різних поглядів на подружнє життя, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

18.10.2017 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням суду з позивача стягнуті аліменти на утримання доньки. [PERSON] стверджуючи, що дитина проживає разом із ним, знаходиться на його утриманні, просив в порядку ст. 273 СК України звільнити його від сплати аліментів. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась про розгляд справи, про причини неявки не повідомила. Дослідивши обставини справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованим Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №222. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 06.11.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] ([PERSON]) стягнуті аліменти на утримання [PERSON]. 04.12.2014 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області розмір стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] зменшений. 09.03.2017 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси місце проживання [PERSON] визначено із батьком [PERSON] на строк до 01.09.2017 року. Рішення суду набрало законної сили, виконано сторонами з серпня 2015 року. Після вересня 2017 року дитина продовжує проживати із батьком, знаходиться на його утриманні. Вказані обставини не спростовані відповідачем. Згідно ст. 180\~ Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначене узгоджується із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якими кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 181 ЦПК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Окрім того, звільнення від сплати аліментів за ч.2 вищевказаної норми закону можливе за рішенням суд у разі наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що не суперечать закону, доведеним в процесі розгляду справи та такими, що відповідають поняттю та меті аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

18.10.2017 року [PERSON] звернулась з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що з 14.10.2005 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем з 2016 року, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, згідно якої просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про розгляд справи, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 14.10.2005 року перебувають у шлюбі, який згідно свідоцтва про шлюб зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №579. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з 2016 року, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сімї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сімя розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

18.10.2017 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Оболонська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання права користування житловим приміщенням. 24.10.2017 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову у справі, в якій зазначив, що відповідачі не визнають його право користування та повідомили про необхідність звільнення спірної квартири, а також про те. що мають намір продати квартиру. З метою реалізації висловлених погроз відповідачі можуть приватизувати квартиру під час розгляду справи та продати її, що зробить неможливим виконання рішення суду по суті позовних вимог. З цих підстав просить заборонити вчиняти дії щодо приватизації квартир [ADDRESS] та накласти арешт на дану квартиру. Згідно ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Вивчивши матеріали справи, суд, вважає, що вимоги про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії щодо приватизації квартири та накладення арешту є неспівмірним з заявленими у справі вимогами щодо захисту житлових прав позивача, наявність чи відсутність яких щодо спірної квартири на момент відкриття провадження у справі не встановлена. Неспівмірність вимог про забезпечення позову з заявленими позовними вимогами свідчить про необґрунтованість вимог про забезпечення позову у спосіб та за підстав, що зазначені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

18.10.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування та виселення з житлового будинку. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею в даному житловому будинку прописаний її син [PERSON] Відповідач веде жебрацький образ життя, ніде не працює, коли зявляється у її житловому домі порушує правила співжиття, що виражається у фізичному та психологічному насильстві. Крім того, відповідач не приймає жодної участі в утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд усунути перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення [PERSON], [INFO] з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS]. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2017 року відкрито провадження по справі. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву в якій просила слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву від 23.06.2018 року в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, надає свою згоду на виселення. Суд, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

18.10.2017 року заявник [PERSON] звернувся до суду з означеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 11,8 га, розташована на території Новотроїцької селищної ради, що посвідчено державним актом на право власності на землю від 03.10.2002 року. Маючи намір отримати в установленому законом порядку кадастровий номер на зазначену земельну ділянку при збиранні документів встановлено, що в зазначених правовстановлюючих документах помилково вказано його ім»я «Сиран» замість «Сіран». Просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ХС №020519, виданого 03.10.2002 року Новотроїцькою селищною радою на ім»я [PERSON]. Заявник надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, наполягає на задоволенні заявлених вимог. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності державного акту, що необхідно заявнику для оформлення документів. З матеріалів справи вбачається, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС №020519 виданий 03.10.2002 року в графі «Ім»я» зазначено «Сиран», замість правильного «Сіран». На підставі вищеозначеного суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

18.10.2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.10.2017р. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК»ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий вважає, що через телебачення координує військові дії. Агресивний до батька. Доводить, що від повинен воювати. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії.. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved