Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

19.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми кредитної заборгованості, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 10.01.2007 року було укладено договір № 2578 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою. Відповідач погодився, що йому може бути встановлений бажаний розмір кредиту в сумі 20000,00 грн зі строком дії кредитної лінії - на період дії платіжної картки. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зі своєї сторони порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та має заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання відповідач не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнав. Відповідно до ч. 4 с. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. При розгляді справи судом встановлено, що 10.01.2007 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк» було укладено договір № 2578 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою, відповідно до умов якого на ім`я відповідача було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в гривнях, надано платіжну картку та персональний ідентифікаційний код. 10.02.2015 року між АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 100260657 філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та відповідачем укладено Додатковий договір №2/2015 до договору № 2578 про відкриття та обслуговування рахунку випуск та надання платіжної карти. згідно умов якого сторони домовилися внести до договору наступні зміни зокрема банк встановив клієнту кредит у сумі 20000 гривень. Згідно вказаного додаткового договору, строк дії кредиту встановлено на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24,00% процентів річних. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0 процентів. Згідно п. 4.4 Додаткового договору відповідач зобов`язався щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з Договором. В разі порушення строку сплати платежів за Договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 4.6. Додаткового договору у разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантував повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. Згідно з п. 4.9. Додаткового договору, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим Договором та застосовувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно чинного законодавства України (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим Договором, в тому числі, але не виключно у випадку, затримання сплати клієнтом кредиту (його частини) та/або перевищення витратного ліміту (несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачена Договором, що найменше на один календарний місяць або затримання сплати клієнтом комісійних винагород банку, обов`язок сплати яких передбачена договором або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків або несплати клієнтом більш однієї виплати за договором, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту або вчинення клієнтом дій, які обґрунтованим висновком банку призведуть до того, що клієнт не виконає свої зобов`язання по цьому договору; інше істотне невиконання зобов`язань за договором та/або зобов`язань, що визначені цим договором , внаслідок яких банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та інших платежів за цим договором. Судом встановлено, що позичальник перестав здійснювати внесення коштів за користування кредитом, чим припинив виконувати належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитом і, як зазначив позивач, станом на 22.12.2018 року за ним рахується заборгованість в розмірі 13852,69 грн, яка складається з: основна заборгованість - 13426,44 грн, проценти за користування кредитом - 379,62 грн, пеня за прострочену заборгованість - 0,26 грн, сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 30,19 грн, 3 % річних на суму простроченого кредиту - 4,41 грн, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 12,04 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позову підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved