Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

17 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 16 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що наразі розмір аліментів, який був визначений рішенням суду, є значно меншим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в теперішніх умовах постійного зростання цін, є недостатніми для матеріального забезпечення дитини. Також зазначає, що дитина [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад №25 Луцької міської ради, є членом громадської організації «Волинський регіональний клуб єдиноборств «Легіон», де відвідує спортивні тренування. Також дитина вивчає англійську мову у «Школі іноземних мов Perfect School». Наразі вона несе значно більші витрати на виховання, навчання та утримання сина, ніж за обставин, з яких виходив суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів. На думку позивача, відповідач приховує свій дійсний розмір доходів та не бажає надавати належну матеріальну допомогу на утримання свого сина. Власними силами вона не може в повній мірі забезпечити достатній рівень для гармонійного фізичного та духовного розвитку дитини. Наведені обставини зумовлюють її звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року, збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дітей відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 лютого 2021 року від представника відповідача адвоката Мохнюка М.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи позов, представник відповідача зазначає, що наразі немає підстав для висновку про те, що матеріальне становище відповідача покращилось з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 800 гривень щомісячно. Згідно з відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України [PERSON] доходів не отримує. Крім того, у відповідача значно погіршився стан здоров`я, адже 20 червня 2019 року в нього діагностовано вірус гепатиту В., в зв`язку з чим відповідач несе значні витрати на своє лікування. Також зазначає, що відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1197,5 гривень, тобто 50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Представник відповідача також звертає увагу, що твердження позивача про ухиляння відповідача від виконання батьківських обов`язків не відповідають дійсності. Враховуючи скрутний матеріальний стан відповідача та його стан здоров`я, вимога про стягнення аліментів в розмірі 3000 гривень є надмірним для платника аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, які зазначені в позовній заяві, додатково пояснила, що в сучасних умовах утримувати дитину та забезпечувати належний рівень її виховання, розвитку, навчання, лікування потребує значних матеріальних витрат. Відповідач має обов`язок в рівній мірі нести такі витрати на дитину, однак не бажає цього робити, в зв`язку з чим приховує свої справжні доходи. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечуючи щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі 50 % від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Суду пояснив, що відповідач наразі перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює та змушений нести витрати на своє лікування. Крім того, представник відповідача заявив, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ним буде подано заяву про відшкодування витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу в розмірі 5\~000 гривень. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Суд встановив, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.11). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 лютого 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та на утримання дружини задоволено частково, ухвалено: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 16 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.12-13). У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінились обставини, з яких виходив суд при встановлені розміру аліментів. Суд враховує, що визначений судом розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] наразі є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Суд враховує, що дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти №25 міста Луцька з 12 жовтня 2016 року, що підтверджується довідкою дошкільного навчального закладу №44 від 30 листопада 2020 року (а.с. 14). З довідки дошкільного навчального закладу №25 Луцької міської ради від 04 листопада 2020 року вбачається, що позивач несе витрати на утримання сина [PERSON] в дошкільному закладі, зокрема, за період з січня 2020 року по листопад 2020 року вона сплатила 1805 гривень в оплату харчування дитини, 540 гривень плата за спеціаліста, 360 гривень внесок до фонду групи (а.с. 15). Також встановлено, що дитина [PERSON] є членом громадської організації «Волинський регіональний клуб єдиноборств «Легіон» та систематично відвідує тренування зазначеного спортивного клубу. Розмір щомісячного добровільного членського внеску громадської організації становить 500 гривень (а.с. 16). З довідки, виданої ФОП [PERSON] 02 листопада 2020 року, встанволено, що [PERSON] відвідує курси англійської мови у «Школі іноземних мов Perfect School». Заняття відбуваються 2 рази на тиждень, вартість одного заняття становить 120 гривень (а.с. 17). З довідки медичного центу «Благомед» від 31 грудня 2020 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з народження хворіє на алергічний дерматит, в зв`язку з чим потребує лікування. Довідкою про доходи позивача підтверджується, що вона працює майстром манікюру та педикюру у ФОП [PERSON] , загальна сума її доходу з 01 квітня 2020 року по 30 вересня 2020 року становить 11\~337,63 гривень (а.с.18). З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідача, оскільки останній документально не підтвердив види та розмір своїх доходів. З пояснень представника відповідача встановлено, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, доходів не отримує, живе за рахунок попередніх заощаджень. З копії сертифікату КП «Волинський обласний центр з профілактики та боротьби зв СНІДом» Волинської обласної ради №1889 від 20 червня 2019 року встановлено, що [PERSON] був обстежений у вищезазначеному медзакладі та нього діагностовано вірус гепатиту В. Суд враховує аргументи сторони відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, в тому числі, щодо скрутного матеріального становища та незадовільного стану здоров`я, однак, на думку суду, такі обставини не можуть слугувати підставою для звільнення відповідача від встановленого Законом обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину на рівні, необхідному для її гармонійного розвитку. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, стан здоров`я дитини та платника аліментів, суд дійшов висновку, що слід змінити розмір аліментів, що сплачує відповідач на користь позивача, а саме: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial