Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з проханням стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2012 року по вересень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку у кількості 57 календарних днів за відпрацьований період з 23.08.1995 року по 03.09.2013 року, вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати, а всього стягнути - 60129 грн. 64 коп. Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що 03 вересня 2013 року її було звільнено у зв'язку з скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України з посади начальника зміни групи контролю з обслуговування пасажирів базової станції комплексу наземного обслуговування Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт»» (далі по тексту - ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт»»). Однак, при звільненні з роботи з [PERSON] не було проведено повного розрахунку, зокрема не виплачено : заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу. У судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Разом з тим подала заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 23 серпня 1995 року по 03 вересня 2013 року працювала в ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт»». Наказом за № 1787-ос від 03 вересня 2013 року позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України звільнено у зв'язку з скороченням штату працівників з займаної посади, а саме - начальника зміни групи контролю з обслуговування пасажирів базової станції комплексу наземного обслуговування ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт»». Дана обставина також підтверджується даними її трудової книжки (а.с.10-17) та довідками про доходи від 19 вересня 2013 року за № 7133 та за № 7134. Згідно вказаних довідок про доходи, які видано ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт»» за період з грудня 2012 року по вересень 2013 року заборгованість по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу становить - 60129 грн. 64 коп. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з наданих [PERSON] довідок, зазначених вимог чинного законодавства при звільненні позивача відповідачем дотримано не було. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що невиплата належних позивачу сум була допущена не з вини відповідача, суду надано не було та не було зазначено джерел їх здобуття. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на її користь сум заборгованості, що становить 60129 грн. 64 коп. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 601 гривні 30 копійок, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.47, 115, 116 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці», та

Outcome: approved