Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

19.06.2017 [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Крім того просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення меншою дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з вона з відповідачем з 28.09.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. В даний час відповідач являється здоровою, працездатною людиною, неофіційно працює та має можливість утримувати дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в звязку з чим не має інших джерел доходів крім допомоги по догляду за дитиною, а цих коштів на повноцінне утримання дітей і себе не вистачає, що і стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивач підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, позовні вимоги визнав, просить суд ухвалити рішення про стягнення аліментів на дітей і грошових коштів на утримання дружини. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 28.09.2012 року зареєстрували шлюб, після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 28.09.2012 серії І-ТП № 094856 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.6,7). Відповідно Довідки про склад сімї та проживання від 04.05.2017 № 522, виданої Великорацькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області, діти проживають разом із позивачем (а.с.8). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним. Частинами 2, 4, 6 статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має також дружина, з якою проживає дитина і в разі розірвання шлюбу. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи\~стан здоров'я дітей, їх вік, здатність батька до праці і його сімейний стан, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов'язань,\~ вважає за необхідне стягнути з нього аліменти у заявленій твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що заявлена сума визнається відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved