Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~18\~січня 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] сільської ради Локачинського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 29 грудня 1995 року померла його тітка - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, площею 0,55 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Локачинського району Волинської області. Позивач, будучи спадкоємцем за законом, звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області з заявою про прийняття спадщини. Проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] у зв'язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Строк пропустив з поважних причин, оскільки вважав, що прийняв спадщину шляхом фактичного володіння та догляду за спадковим майном, маючи на руках державний акт на право приватної власності на землю, позивач був переконаний, що заяви у визначений законом строк про прийняття спадщини подавати не потрібно. Просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті тітки - [PERSON], яка померла 29 грудня 1995 року. У судове засідання 21 лютого 2019 року позивач не з'явився, одночасно із доданими документами до позовної заяви позивач подав письмове клопотання від 16 січня 2019 року про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Локачинського району 05 лютого 2019 року через канцелярію суду також подав заяву про розгляд справи без його участі. Не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, оглянувши матеріали спадкової справи № 307/2018 до майна померлої [PERSON], суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 29 грудня 1995 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-ЕГ № 002189 від 01 січня 1995 року (а.с. 10). Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка, площею 0,55 га, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією довідки [PERSON] сільської ради Локачинського району Волинської області № 294 від 09 серпня 2018 року та копією державного акта на право приватної власності на землю серії ВЛ № 291 від 22 травня 1997 року (а.с.11,12). Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 29 грудня 1995 року при вирішенні питання про її прийняття спадкоємцями застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме - Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР). Згідно із ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено в ході судового розгляду, позивач спадщину після смерті тітки [PERSON] відповідно до зазначених вище вимог не прийняв, інших спадкоємців після її смерті не встановлено. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. 06 грудня 2018 року на підставі поданої [PERSON] заяви про прийняття спадщини у приватного нотаріуса була відкрита спадкова справа № 307/ 2018 року до майна померлої [PERSON] Цього ж дня позивач звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,55 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Локачинського району Волинської області, проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] у зв'язку з тим, що позивачем у встановлений законом строк - до 29 червня 1996 року не було подано заяви про прийняття спадщини (а.с. 13). Факт родинних відносин позивача і спадкодавця підтверджується копією свідоцтва про народження позивача від 27 травня 1965 року, копією свідоцтва про народження батька позивача від 30 травня 1975 року, копією повного витягу з Державного реєтру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження спадкодавця [PERSON] від 06 грудня 2018 року (а.с. 7,8,9). Позивач як спадкоємець за законом не може оформити спадщину в звязку з тим, що пропустив строк для її прийняття, які суд визнає поважними. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, іхніх преставників. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову повністю у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved