Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

19.11.2015 року ПАТ «Страхова компанія «Скайд» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на її користь в порядку регресу 30393 грн. 83 коп. та судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп.. 17.02.2016 року справа передана на розгляд судді Заверюха ВО., внаслідок задоволення заяви представника відповідача про відвід судді Чебан Н.В. В обґрунтування позову зазначено, що 02 серпня 2014 року в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога 301, сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та а/м Renault Fluence д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON]. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не дотрималась безпечної дистанції, не врахувала дорожню обстановку, в наслідок чого допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Своїми діями [PERSON] порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER], який належить ТОВ «Перша лізингова компанія» завдано технічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], про що свідчить постанова Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2014р. по справі № 495/6405/14-п. 28 березня 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Скайд» було укладено Договір обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9439272, щодо страхування відповідальності за шкоду, завдану внаслідок експлуатації автомобіля [NUMBER]. Транспортний засіб Renault Fluence д.н.з. [NUMBER] потерпілого ТОВ «Перша лізингова компанія» у ДТП було застраховано в ПрАТ «АСК «ІНГО», що підтверджується договором добровільного комплексного страхування наземного транспорту №25058828.14 від 25.04.2014. Згідно звіту №395 від 13.08.2014р. про оцінку транспортного засобу Renault Fluence д.н.з. [NUMBER], відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 49 115 грн. 83 коп., а матеріальний збиток складає 37 211 грн.00 коп. Виходячи з чинності страхового захисту, результатів розслідування страхового випадку ПрАТ «АСК «ІНГО» виплатила страхове відшкодування згідно рахунку ТОВ «Авто-Мотив Лтд» №6621 сума вартості ремонту автомобіля складає згідно рахунку 40 404 грн. 56 коп. Виплата була здійснена відповідно до страхового акту №120283 ПрАТ «АСК «ІНГО» в розмірі 31393 грн. 83 коп. що підтверджується платіжним дорученням № 9656 від 16.10.2014р. Позивач вказує, що сума страхового відшкодування ПрАТ «АСК «ІНГО» була визначена наступним чином: 40 404 грн. 56 коп. (сума збитку) - 2 276 грн. 64 коп. (розмір франшизи) - 6 734 грн. 09 коп. (сума ПДВ) = 31 393 грн. 83 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ВАТ «СК «Скайд» на підставі претензії ПрАТ «АСК «ІНГО» про виплату страхового відшкодування в порядку регресу №212 від 19.03.2015р., страхового акту № 1048/15 від 22.05.15 р. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 2223 від 25.05.15р. Сума страхового відшкодування у розмірі ЗО 393 грн. 83 коп. була визначена наступним чином: 31 393 грн. 83 коп. (сума збитку) - 1 000,00 (розмір франшизи) = ЗО 393 грн. 83 коп. У своєму позові позивач також зазначає, що відповідач, в порушення вимог ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів, з дня настання дорожньо-транспортної пригоди не надала відповідне письмове повідомлення, у звязкк з чим просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не зявився, натомість надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, при цьому зазначає, що позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, натомість надав суду заяву, в якій просить у задоволенні позову відмовити, та розгляд справи провести без його участі, враховуючи практику Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, при цьому додавши до своєї заяви відповідні ухвали. Крім того 16.03.2016 року відповідач надала суду письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи їх наступним чином. По-перше: відповідач вказує на те, що позивачем не надано суду доказів про страхову виплату позивачем на користь юридичної особи, що є потерпілою внаслідок ДТП, доказів, які б свідчили про звернення потерпілої особи до ПрАТ «Інго». По-друге: відповідач зазначає, що належність такого доказу, як експертне дослідження, що надано позивачем не відповідає вимогам діючого законодавства. По третє відповідач у своїх запереченнях зазначає, що позивач помилково вважає, що у нього є право звертатися до суду з даним позовом саме в порядку регресу, адже, як на його думку він повинен був звернутися до суду в порядку суброгації. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Так під час розгляду справи встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що 25.03.2014 року між сторонами укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком до 25.03.2015 року включно, за яким позивач зобов'язався відшкодувати шкоду, заподіяну відповідачем життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля [NUMBER]. (а.с.5) 02 серпня 2014 року в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога 301, сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та а/м Renault Fluence д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON]. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не дотрималась безпечної дистанції, не врахувала дорожню обстановку, в наслідок чого допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Своїми діями [PERSON] порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER], який належить ТОВ «Перша лізингова компанія» завдано технічних пошкоджень. Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Суховей О.Г. визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. (а.с.13) В свою чергу автомобіль [NUMBER], який належить ТОВ «Перша лізингова компанія» застраховано в ПрАТ «АСК «ІНГО». Відповідно до звіту №395 про оцінку автомобіля [NUMBER], вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 49115 грн. 83 коп., а матеріальний збиток власнику автомобіля складає 37211 грн. 00 коп. (а.с.14-19) 19.03.2015 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулося до ПАТ «СК СКАЙД» з претензією на суму 31393 грн. 83 коп., в якому зазначає, що страхове відшкодування власнику автомобіля [NUMBER] виплачено у повному обсязі та просить перерахувати на її користь вказану суму грошових коштів. (а.с.6) В свою чергу ПАТ «СК СКАЙД», на виконання зазначеної вище претензії перерахувало ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» вказані грошові кошти. (а.с.63-64) Заперечуючи проти задоволення позову позивач у своїх письмових запереченнях вказує на неправомірність звіту №395 про оцінку автомобіля [NUMBER], виконаним ФОП «[PERSON]В.», так як до матеріалів справи позивачем не надано договору укладеного між ФОП «[PERSON]В.» та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», щодо проведення оцінки майна, звіт не містить підпису власника автомобіля, що на думку позивача робить його необєктивним, до звіту не додані відомості, щодо свідоцтва оцінювача, вказує на те, що звіт підписаний не самим ФОП «[PERSON]В.», а особисто спеціалістом [PERSON], посилаючись при цьому на порушення вимог ст.ст. 11,12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Крім того позивач вказує не те, що матеріали справи не містять відомостей про звернення потерпілої особи до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із заявою про страхове відшкодування. Суд вважає за необхідне зазначити, що із наведеної частини заперечень позивача, можна дійти висновку, що позивач заперечує суму, яку просить стягнути з нього позивач, адже, звітом №395 про оцінку автомобіля [NUMBER], виконаним ФОП «[PERSON]В.» встановлена саме сума шкоди заподіяна власнику цього транспортного засобу. Суд не погоджується з такою позицією позивача і вважає, що наведені ним у запереченнях обставини, повністю спростовуються тими письмовими доказами, які надані позивачем при зверненні до суду з даним позовом, які відповідають вимогам ст. 60 ЦПК України. Також суд вважає зазначити, що відповідачем разом із письмовими запереченнями не надано жодного письмово доказу, які б їх доводили. А у відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу і своїх заперечень також. Незважаючи на вказану вище частину заперечень представник відповідача, під час розгляду справи заявляв, що головною причиною невизнання позову, є те, що на думку відповідача, у позивача не виникло права на звернення до суду з даним позовом, саме в порядку регресу, а отже має звернутися до суду в порядку суброгації. Суд також не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на наступне. Перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим. 2. Регрес застосовується після припиненні зобов'язання з відшкодування шкоди. Разом з тим статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того, у правовідносинах майнового страхування\~\~ страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися\~\~до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування. Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред'явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов'язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов'язанні. У даній справі, спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином дійсно, суд приходить до висновку, що позивач невірно посилається на ст. 993 ЦК України, звертаючись до суду з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, але вважає за необхідним зазначити, що невірне посилання на норму матеріального права при зверненні до суду не може слугувати причиною для відмови у задоволені позову при наявності самого факту спірних правовідносин. Так, у момент укладення договору обов'язкового страхування ПАТ «СК СКАЙД» узяло на себе зобов'язання відповідати перед не визначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником [PERSON] (або іншою особою, яка експлуатує забезпечний транспортний засіб на законних підставах, якщо це передбачено типом договору згідно зі статтею 15 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Сутність цього виду страхування (страхування відповідальності) полягає в прийнятті страховиком фінансових ризиків виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди, а також у згоді страховика прийняти обов'язок сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне. Зважаючи на викладене, правовідносини між сторонами у даній справі, регулюються саме положеннями статті 1191 ЦК. Разом з тим згідно з підпунктом ґ підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону встановлено, що учасники ДТП зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання ДТП. Якщо ці особи з поважних причин не могли виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально. Таким чином закон прямо передбачає можливість звернення страховика з регресним позовом до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу в разі відсутності повідомлення учасниками ДТП (яким також є відповідач) про настання страхового випадку в передбачений законом строк. Саме з урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вказана позиція суду співпадає з правовою позицією Верховного Суду України від 23.03.2016 року, яка викладена у постанові, ухваленої за результатами розгляду справи №6-2598цс15

Outcome: approved