Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

18.12.2013 року позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В обґрунтування вимог зазначив, що з 4 січня 2013 року по 25 жовтня 2013 року працював у ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» та був звільнений за п.1 ст. 36 КЗпП України. Згідно довідки, виданої відповідачем від 22.08.2011 року, заборгованість по заробітній платні складає 5654.49 гривень, у тому числі заробітна плата за жовтень 2013 року - 2205.00 гривень, компенсація за невикористану відпустку - 1776.22 гривень, доплата за переробку при звільненні 1713.34 гривень. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник чи уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в день звільнення, або, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення з ним не провели розрахунок. Крім того, ст. 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені законодавством, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна заробітна плата його складає 297.56 гривень, просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної платні та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26.10.2013 року по дату фактично сплаченої заборгованості по заробітній платі. 30.12.2013 року позивач надав письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що 20.12.2013 року відповідачем було виплачена заборгованість з виплати заробітної платні в повному обсязі, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.10.2013 року по 20.12.2013 року у розмірі 11902.40 гривень. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання з'явився, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: позивач дійсно працював на підприємстві відповідача, 25.10.2013 року був звільнений за згодою сторін. В день звільнення з позивачем не було зроблено повного розрахунку при звільненні. Заборгованість з виплати заробітної платні становила 8135.09 гривень, з яких заробітна плата за жовтень 2013 року 2967.39 гривень, доплата за працю в нічний час 182.61 гривень, оплата переробки норми годин у розмірі 2447.64 гривень, компенсація за невикористану відпустку у розмірі 2537.45 гривень. З урахуванням утримань з заробітної платні виплата проводилась частинами 1999.77 гривень - 10.12.2013 року та 4666.13 гривень - 20.12.2013 року. Середній заробіток за день склав 270.48 гривень, затримка в розрахунку за період з 26.10.2013 року по 19.12.2013 рік склала 27 робочих днів при 12-годинному робочому дні. Середній заробіток за час затримки склав 7302.96 гривень /270.48 гривень х 27 робочих днів/. Тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості з заробітної платні підлягають сплаті саме у розмірі 7303.96 гривень. Судові надав письмову довідку, табель виходів позивача та табуляграми останнього за останніх три місяці роботи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно даних трудової книжки [PERSON] з 04.01.2013 року по 25.10.2013 рік працював вантажником за строковим трудовим договором в ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» /а.с. 5/ Відповідно до наказу № 471 від 25.10.2013 року він звільнений на підставі пункту 1 ст. 36 КЗпП України з 25.10.2013 року. В день звільнення з позивачем не був проведений остаточний розрахунок, а саме - згідно наданої довідки ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ», заборгованість по заробітній платні на момент звільнення складала 8135.09 гривень, з яких заробітна плата за жовтень 2013 року 2967.39 гривень - 13 фактичних виходів, доплата за працю в нічний час 182.61 гривень, оплата переробки норми годин у розмірі 2447.64 гривень за 117 годин, компенсація за невикористану відпустку у розмірі 2537.45 гривень. З урахуванням утримань (ЕСВ та ПДФО) заробітна платня до видачі складала 6665.90 гривень. 10.12.2013 року відповідачем було виплачено позивачу 1999.77 гривень. 20.12.2013 року ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» виплатило [PERSON] 4666.13 гривень. Заборгованість з заробітної платні була виплачена в повному обсязі 20.12.2013 року. Зазначений факт визнаний сторонами, тому у відповідності вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України не потребує доведенню. Отже період затримки у виплаті належних [PERSON] виплат при звільненні склав з 26.10.2013 року по 19.12.2013 рік, включно. Відповідно до частини 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності , а також осіб , які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір , підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року зі змінами, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події , з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період Враховуючи, що позивач був звільнений 25.10.2013 року, то середньоденна заробітна плата повинна обчислюватися виходячи з виплат за 2 останні календарні місяці роботи, що передують події, тобто за серпень та вересень 2013 року. Згідно наданих позивачем табуляграм та витягу з табелю виходів [PERSON], що наданий ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ», позивач [PERSON] в серпні 2013 року було нараховано 5193.41 гривень за 228 годин роботи (19 виходів по 12 годин), в вересні 2012 року було нараховано 3733.33 гривень за 168 годин (14 виходів по 12 годин). Таким чином, годинна заробітна плата позивача склала 22.54 гривень (8926.74 гривень /396 годин) За період затримки з виплати заробітної платні позивачу за період з 26.10.2013 року по 19.12.2013 рік було 27 виходів (робочих днів) по 12 годин, тобто 324 робочі години, що підтверджено наданим витягом з табелю виходів позивача та довідкою з ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ». Зазначений факт також визнаний сторонами, тому у відповідності вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доведенню. Середній заробіток який підлягає стягненню з відповідача за час затримки розрахунку з позивачем становить 7302.96 гривень (22.54 гривень х 324 години) Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує роз'яснення п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд враховує розмір несплаченої заробітної плати в сумі 6665.90 гривень, і істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком за час затримки розрахунку 7302.96 гривень, визнання відповідачем зазначеної суми, тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку саме в розмірі 7302.96 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229.40 гривень.

Outcome: partial