Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] року на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Красний Луч Луганської області помер її батько [PERSON], [INFO], який постійно мешкав в [ADDRESS], причина смерті - хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз. Факт смерті підтверджено довідкою про причину смерті № 18, виданою ДУ «Краснолуцька центральна міська багатопрофільна лікарня «Княгінінська». 31 січня 2017 року [PERSON] звернулась до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації смерті [PERSON], однак, у видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено, оскільки видана довідка про причину смерті не відповідає вимогам чинного законодавства. У зв'язку з вищевикладеним заявник був вимушений звернутися до суду та просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в м. Красний Луч Луганської області. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направив. Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разу неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПУ України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У відповідності до свідоцтва про народження, виданого 28.06.1970 року Іллічівським районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 30.08.1986 року Будинком одруження м. Жданова Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 30 серпня 1986 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. У подальшому [PERSON] та [PERSON] 16 грудня 2003 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 16.12.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] Згідно довідки про причину смерті № 18, виданої ДУ «Краснолуцька центральна міська багатопрофільна лікарня «Княгінінська», [PERSON], [INFO], помер [INFO] року в м. Красний Луч Луганської області, причина смерті - хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз. Однак, зазначена медична установа не здійснила своє переміщення з тимчасово неконтрольованої території. 31 січня 2017 року [PERSON] звернулась до Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації смерті [PERSON], однак листом вих. № 15.3-25-261 від 31.01.2017 року їй було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті, відповідно до діючого законодавства, проводиться на підставі лікарського свідоцтва про смерть (або дубліката), за формою, затвердженою наказом МОЗ України, на якому має бути кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, а документи, видані медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на відсутність підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Донецьк відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER], виданого 23.09.1996 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] народився [INFO] року у сел. Хрустальне Луганської області. Згідно паспорту громадянина України серія [NUMBER], виданого 02.03.2004 року Іллічівським РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки на сьогоднішній час вона позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть свого батька, який помер в м. Красний Луч Луганської області, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть [PERSON], виданого державним органом України.

Outcome: approved