Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

17.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної установи «Інституту охорони здоров'я дітей та підлітків національної академії медичних наук України», у якому просив визнати незаконним наказ №1-с від 28.11.2013 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працює лікарем - ендокринологом у Державній установі «Інститут охорони здоров'я дітей та підлітків Національної академії медичних медичних наук України» більше 40 років, крім того є учасником ліквідації аварії на чорнобильський АЕС. 29.10.2013 року завідувачу відділення ендокринології [PERSON] було подано рапорт Директорові ДУ «ІОЗДП НАМН» [PERSON], крім того, рапорт на ім'я Директора було подано головним лікарем [PERSON] Вказані рапорти основані на заяві громадянки [PERSON] - матері дитини [PERSON], якого позивач лікував протягом двох тижнів. В заяві - скарзі, в якій мати дитини не зважала за необхідне написати свого ім'я та даних про себе та дитину, виклала безпідставні, лживі, які порочили позивача образи, також не вказані місця, дата, та обставини при яких нібито надавав безпідставні та огидні зауваження до дитини, яку лікував. Всі образи на адресу позивача, викладені в анонімці, яку нібито написала та підписала [PERSON] та надала завідувачу відділення ендокринології та головному лікарю. Після подання казаної анонімки, 05.11.2013 року [PERSON] виписали з лікарні та забрали додому. Однак, головним лікарем [PERSON], та завідувачем відділення ендокринології [PERSON] було прийнято рішення довести цю бурну анонімку в вигляді рапортів до Директора ДУ «ІОЗДП НАМН». Після чого, з подання вказаних осіб була зібрана комісія, на підставі якої складено акт від 25.11.2013 року. Позивач не погодився з висновками комісії та відмовився надавати будь-які пояснення та підписувати цей акт. Оскільки вважає, що вказане є нічим іншим, як спробою безпідставно накласти на нього будь-які стягнення. Враховуючи, вказаний акт, Директором ДУ «ІОЗДП НАМН» виданий наказ № 1-С від 28.11.2013 року про накладення дисциплінарного стягнення та оголошення йому догани. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, позовну заяву підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Державної установи «Інституту охорони здоров'я дітей та підлітків Національної академії медичних наук України» - Шаплавська І.В., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що [PERSON] [INFO] був госпіталізований до стаціонару Клініки ДЦ «ІОЗДП НАМН» 17.10.2013 року по 05.11.2013 року у відділення ендокринології з діагнозом: Цукровий діабет 1 типу, важка форма з високим ризиком для життя, що підтверджується історією хвороби. Медичні працівники, які безпосередньо знаходяться серед дітей, завжди повинні враховувати психологічні особливості хворих, їх переживання, почуття. Діти та підлітки хворі на ЦД 1 типу, належать до групи високого ризику виникнення психосоціальної патології, у першу чергу депресії, тривожності, порушенням харчової поведінки, формуванням низької самооцінки, проблем із виконанням медичних рекомендації. А посилання позивача [PERSON], щодо анонімності скарги є не підкріпленими нормами чинного законодавства. Скарга гр. [PERSON] - матері хворого [PERSON] підписана та особисто подана завідувачу відділення ендокринології [PERSON] Оскільки в медичні картці хворої дитини внесено дані батьків, їх місце місце проживання, роботи та інше, а інформовану згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення теж особисто підписано матір'ю дитини. Посилання відповідача, щодо безпідставності та не правдивості обставин, які викладені у заяві, є необґрунтованими та не підтвердженими і не можуть бути розглянуті у даному судовому засіданні. Догана позивачу за грубе порушення медичної етики у стосунках з батьками хворої дитини винесено не вперше, попередня догана була винесена у грудня 2011 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Виходячи з ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] завідуючому ендокринологічного відділення [PERSON] подала заяву, у якій просила змінити лікаря [PERSON] через те, що він неодноразово ображав її та її сина, батька, у її присутності. 29.10.2013 року завідувач відділення ендокринології [PERSON] подала рапорт Директору інституту ДУ «ІОЗДП НАМН», у якому зазначила, що до неї із заявою звернулась мати хворого сахарним діабетом із заявою та просила замінити її сину лікаря [PERSON], у зв'язку із неодноразовими образами її та її сина. [PERSON] просила застосувати адміністративні заходи. 25.11.2013 року головний лікар [PERSON] подала рапорт Директору інституту ДУ «ІОЗДП НАМН», у якому просила застосувати дисциплінарне стягнення до лікаря - ендокринолога дитячого відділення ендокринолога [PERSON], у зв'язку з грубим порушенням медичної етики по відношенню до хворої дитини [PERSON] та його батьків. 25.11.2013 року складено акт у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] про те, що [PERSON] запропоновано надати письмові пояснення з приводу рапорта [PERSON]. [PERSON] письмові пояснення надавати відмовився, що і було зафіксовано відповідним актом. Наказом Державної установи «Інституту охорони здоров'я дітей та підлітків Національної академії медичних наук України» від 28.11.2013 року № 1-С [PERSON], лікарю - ендокринологу дитячого відділення ендокринології оголошено догану за грубе порушення медичної етики у стосунках з батьками хворого [PERSON] Підставою для накладення дисциплінарного стягнення № 1- С від 28.11.2013 року є заява [PERSON] - матері [PERSON], рапорт завідувача відділення ендокринології [PERSON], рапорт головного лікаря [PERSON], акт щодо відмови [PERSON] від пояснень. Згідно ст.. 147, 147-1 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника. У відповідності до ст.. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше 6 місяців з дня вчинення проступку. Зі зворотної сторони даного наказу вбачається, що наказ доведено до відома [PERSON] 29.11.2013 року, але поставити свій підпис [PERSON] відмовився. У копії медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] за №3313 у графі ПІБ батьків, та місце роботи зазначено: мати - [PERSON] - не працює. Інформовану добровільну згоду пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення надала мати [PERSON] Як виходить з вимог ст.. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі, розпорядження, і повідомляється працівникові під розписку. Перед накладенням дисциплінарного стягнення позивач відмовився подавати письмові пояснення. Відповідно до ст.. 8 Закону України «Про звернення громадян» надано визначення поняття анонімності звернення - це письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Відповідно до ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» до професійних обов'язків медичних і фармацевтичних працівників відносяться: г) дотримуватись вимог професійної етики і деонтології, зберігати лікарську таємницю. Суд вважає, що при застосуванні до позивача вказаного дисциплінарного стягнення було належним чином враховано ступінь тяжкості та характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких вчинено проступок, зажадано від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, але [PERSON] відмовився їх надавати, що повністю відповідає вимогам ст. ст. 147-149 Кодексу законів про працю України. Посилання на те, що заява є анонімною є необґрунтованою, тому зі змісту вказаної заяви можливо встановити авторство, що відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян». Таким чином, суд не вбачає жодних правових підстав для скасування наказу відповідача №1-С від 28.11.2013 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на лікаря ендокринолога [PERSON].» Відповідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed