Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

19 грудня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 19448,65 грн. На обґрунтування своїх вимог ПАТ КБ «Приватбанк» вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 01 квітня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, за станом на 31 жовтня 2016 року [PERSON] має заборгованість в сумі 19448,65 грн., яку банк просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився. Згідно письмового клопотання від 09 грудня 2016 року представник позивача просить розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.47). Про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи неявку в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір приєднання, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та надав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у відповідності до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Судом встановлено, що [PERSON] одержав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 500,00 грн. підписавши 01 квітня 2013 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно цієї заяви [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді. [PERSON] зобовязався виконувати Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с.4). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Судом встановлено, що зобовязання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на 31 жовтня 2016 року [PERSON] має заборгованість перед банком в сумі 19448,65 грн., яка складається з: 499,55 грн. заборгованості за кредитом; 13996,78 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 3550,00 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 902,32 грн. штрафу (відсоткова складова) (а.с.3-4). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що всі складові заборгованості, пеня, штраф, комісія, заборгованість по процентах, розраховані у відповідності до умов договору. Доказів погашення заборгованості [PERSON] суду не надано. Таким чином вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 01 квітня 2013 року ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 1378,00 грн. (а.с.36). На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved