Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

19 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з цивільним позовом до [PERSON], в якому просить: присудити кошти на її утримання та стягувати з її чоловіка [PERSON] 30% частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня предявлення позову. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 16.01.1990 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час не працює, є інвалідом ІІ групи, внаслідок загального захворювання, перебуває в скрутному матеріальному положенні. Чоловік матеріальної допомоги не надає, хоча отримує пенсію, регрес та працює, тому просить суд присудити на її користь аліменти. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та додатково пояснила, що на теперішній час проживає разом з батьком похилого віку, перебуває в скрутному матеріальному положенні, частину коштів витрачає на сплату комунальних послуг, частину на ліки, оскільки потребує їх постійного вживання, згідно рекомендацій лікарів. Також пояснила, що за час спільного проживання з чоловіком її стан здоровя значно погіршився, оскільки в сімї не було порозуміння, знаходилась в стані постійного страху від чого страждала. На даний час чоловік проживає з іншою жінкою, добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає у звязку з чим звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Відповідач в судовому засіданні проти прозову заперечував та зазначив, що перебуває з позивачкою в зареєстрованому шлюбі, разом не проживають. Також пояснив, що має проблеми зі здоровям, постійні головні болі, потребує лікування, зазначив, що обставини пояснені позивачем є такими, що не відповідають дійсності, він періодично надає допомогу дружині та внукам. Допомогу надає в тому розмірі, який відповідає його можливостям, допомагає продуктами, намагається підтримувати відносини з рідними. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити повність, посилаючи на ч. 5 ст. 75 Сімейного кодексу України зазначив, що права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах. Також зазначив, що згідно постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2012 року встановлено те, що позивачем було нанесено відповідачу не менше 21 удару ножем, вказане свідчить про негідну поведінку позивача тому відсутні підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявній в ній письмові докази, судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.01.1990 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Згідно посвідчення № 133248 виданого 16.12.1996 року [PERSON] призначена пенсія по інвалідності, як інваліду ІІ групи загального захворювання. Згідно довідки сер. МСЕ № 276909, виданої 15.07.2004 року на імя [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності по причині загального захворювання безстроково. Трудова діяльність протипоказана. Довідкою № 2156/02 від 15.03.2017 р. встановлено, що [PERSON] знаходиться на обліку в Добропільському обєднаному УПФУ в Донецькій області та отримую пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання ІІ групи в розмірі: з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. в сумі 7874, 58 гривень. Згідно даних з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків відсутня інформація про доходи [PERSON] Також, на підтвердження обґрунтувань викладених в позовній заяві, позивачем надані квитанції щодо здійснення витрат по оплаті житлово-комунальних послуг, довідку від лікаря про необхідність придбання лікарських засобів на суму не менше 2,360 грн. щомісяця. Вказані обставини підтверджують скрутне матеріальне становище позивача. Статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2\~ст. 75 СК України, право на утримання (аліментів) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3\~ст. 75 СК України\~непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи, а ч. 4\~ст. 75 СК України\~передбачено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. В правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, який в силу ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковим для судів, зазначено, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Водночас, при визначенні суми, що повинна буде стягуватись з відповідача на користь позивача, у виді аліментів на її утримання, суд не залишає поза увагою відомості зазначені відповідачем, які стосуються стану його здоровя, можливостей надання ним допомоги, відносин між сторонами. Визначена позивачем сума, яку вона просить стягувати з відповідача, в розмірі 30 % від всіх сум його заробітку (доходу) є завищеною та необґрунтованою. З урахуванням всіх встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку про те, що достатнім розміром аліментів, які необхідно буде стягувати з відповідача на утримання позивача є частка, еквівалента сумі 1/8 від суми всіх видів доходу відповідача. Посилання представник відповідача на відсутність права у позивача на отримання аліментів, з підстави визначених ч. 5 ст. 75 СК України, з посилання на обставини викладені в постанові Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2012 року, судом вважають безпідставними. Так, ч. 5 ст. 75 Сімейного кодексу України визначено, що права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв'язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Правова оцінка подій, які мали місце між позивачем та відповідачем 20.08.2011 року надана судом у постанові від 17.10.2012 року. Згідно вказаного судового рішення [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 115 ч. 1 КК України та застосовано до неї примусові заходи медичного характеру. Як встановлено в ходу судового розгляду справи, вказана подія, що мала місце в житті сторін по справі, не стала перешкодою для продовження шлюбних відносин, сторони підтримували стосунки, відповідач не відмовлявся підтримувати дружину як матеріально так і морально. Вказане свідчить про те, що самим відповідачем не підтверджуються факти негідної поведінки його дружини за час сімейного життя, про існування таких фактів відповідач не зазначав. Вказане припущення було зроблено представником відповідача, про те, суд вважає, що з огляду на оціночний характер твердження «негідно поводився», посилання на ті чи інші, обставини, які можуть визнаватись, як приклади негідного поводження повинні походити саме від тієї особи, яка може вважати, що поведінка одного подружжя по відношенню до іншого була негідною. Таких прикладів та фактів особисто відповідач не навів, так зокрема зазначав, що жодних претензій до дружини не має. Відповідно до\~ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Згідно до ч.1\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням\~суду\~від дня подання\~позовної заяви. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial