Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

17.12.2019 Бориспільським міськрайонним судом було оголошено вступну та резолютивну частину рішення у вищевказаній цивільній справі №359/1236/19 за позовом [PERSON] до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, третя особа Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» про скасування наказів про звільнення із займаної посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказу про скасування відпустки, стягнення моральної шкоди. Ухваленим рішення суд вирішив : - позов задовольнити частково; - визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064) №1238/о від 22.12.2018 про звільнення [PERSON] з посади начальника служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України; - визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064) №20/о від 08.01.2019 року про внесення змін до наказу від 22.12.2018 №1238/о. - поновити [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на посаді начальника служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064) з 08.01.2019 року; - визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 28 грудня 2018 року №1261/о про скасування відпустки [PERSON] ; - стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064, зареєстроване місце знаходження: а/115, аеропорт, м.Бориспіль-1 Київська область) на користь [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.01.2019 по 17.12.2019 включно в розмірі 768 535 гривень 57 копійок (сімсот шістдесят вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень п`ятдесят сім копійок) з утриманням обов`язкових податків та зборів в порядку, визначеному Податковим кодексом України. - стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064, зареєстроване місце знаходження: а/115, аеропорт, м.Бориспіль-1 Київська область) на користь [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 гривень 40 копійок (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок); - стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (код ЄДРПОУ 19477064, зареєстроване місце знаходження: а/115, аеропорт, м.Бориспіль-1 Київська область) на користь держави судовий збір в сумі 8453 гривні 76 копійок (вісім тисяч чотириста п`ятдесят три гривні сімдесят шість копійок;. - в задоволені іншої частини позовних вимог відмовити. 19.12.2019 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з даною заявою в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 28000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник заяву підтримали повністю. Представник відповідача проти задоволення заяви заперечувала, посилаючись на те, що суд вирішив усі питання, в тому числі щодо судових витрат. Дослідивши подану заяву та долучені до заяви письмові докази, заслухавши думку учасників справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.3 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За змістом ч.8 цієї ж статті, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч.2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з вимогами ч.3,4 для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому за змістом ч.6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається зі змістом позовної заяви позивач повідомляв суд про понесені судові витрати на адвокатську допомогу в сумі 28000 гривень, на підтвердження чого надав письмові докази: Договір про надання правової допомоги від 18.01.2019 (т.1 а.с18-20), платіжне доручення №25086190 від 19.01.2019 (т.1 а.с.119). В зв`язку з тим, що під час судового розгляду представники відповідача поставили під сумнів допустимість наданого доказу квитанції про сплату адвокатських послуг представник позивача повідомила, що подасть відповідні докази у визначений ЦПК термін, що підтверджується протоколом і технічним записом судового засідання від 17.12.2019(т.2 а.с.153). З долученої до заяви позивача квитанції ПАТ «Райффайзен банк аваль» № 25086190 від 19 січня 2019 року (т.2 а.с.165) вбачається, що позивач перерахував адвокату Клименко К.О. 28000 гривень за Договором від 18.01.2019 №15/01. За змістом п.4.1 Договору про надання правничої допомоги №15/01 від 18 січня 2019 року, укладеного між адвокатом Клименко Катериною Олегівною та позивачем [PERSON] . Розмір гонорару адвоката за прийняття доручення складає 28000 грн. Розрахунок таких витрат до суду не подавався. Водночас адвокатом на виконання доручення за договором подана позовна заява у даній справі (а.с.2-17), відповідь на відзив (а.с.185-190 т.1), клопотання про витребування доказів (а.с.216-217 т.1), клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (а.с.218-220 т.1), заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.94-95 т.2), розрахуноки середнього заробітку (а.с.117-118, 137 т.1,) а також здійснювалось представництво позивача у суді в підготовчому засіданні та судових засіданнях. За змістом поданого відзиву (а.с.147-153 т.1) відповідач не визнавав позову в цілому, а також в частині стягнення витрат на правничу допомогу, при цьому зазначав, що в матеріали справи не було надано доказів, що підтверджували б витрати на правничу допомогу у розмірі 28000,00грн., не було надано звітів про витрачені кошти на послуги адвоката, актів здачі-приймання послуг до договору на надання правової допомоги, будь-яких рахунків, платіжних доручень, що підтверджували б в повному обсязі понесення витрат на оплату гонорару адвокату у зазначеному розмірі. Зазначав, що таких доказів або обґрунтувань , у тому числі розрахунків, які б свідчили про присутність і правильність розрахунку витрат на правничі послуги позивач не надав. Окрім відзиву, клопотання щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивача, які підлягають розподілу між сторонами, відповідач не подав. Отже, за відсутності клопотання відповідача, підстави для зменшення документально підтверджених витрат позивача на адвокатську допомогу у суду відсутні. Однак, понесені витрати на правничу допомоги підлягають відшкодування пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, судом стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 768535,57грн., в задоволення позову щодо стягнення 118000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди відмовлено. Таким чином, грошові вимоги позивача задоволені на 86,69%, а тому витрати на правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню на суму 24273,20грн., що становить 86,69% від фактично сплачених адвокату коштів (28000грн.)за надання правничої допомоги у даній цивільній справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial