Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

18 липня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 26 листопада 2011 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від цього шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вона не працює у зв'язку з доглядом за дитиною віком до трьох років та потребує матеріальної допомоги, джерел доходу не має. Відповідач працює, утримувати її та сина [PERSON] може та інших дітей у відповідача не має. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить стягнути із відповідача аліменти в розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітків та доходів, на утримання сина [PERSON], починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання на період досягнення сином [PERSON] трирічного віку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, прийнявши визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Згідно свідоцтва про шлюб, позивач та відповідач уклали шлюб 26.11.2011р, зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 1717 (а.с.3). Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження відповідач [PERSON], являється батьком [PERSON] (а.с.6). В судовому засіданні було встановлено, що відповідач працює на Придніпровській залізниці в локомотивному депо Нижньо-Дніпровськ вузол, помічником машиніста та має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідач ухиляється від накладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов'язку утримувати свою дитину. Це, зокрема виявилось у відсутності будь якого матеріального (грошового) утримання сина, а також у тому що відповідач жодним чином не приймає участі у виховані дитини. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. Посилаючись на те, що із відповідачем проживає окремо і він не приймає участі в утриманні дитини, будучи здоровим і працездатним, просила суд стягнути із відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітної плати та інших доходів та на своє утримання на період досягнення сином [PERSON] трирічного віку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та уточнила,що вона прохає стягнути аліменти до виповнення сину 18 років тобто до [INFO]. Відповідач в такій редакції позов визнав. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 6 червня 2012 року (а.с.6). Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дітей, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги визнання їх розміру відповідачем, дійсні обставини справи, зокрема те, що відповідач працює, інших дітей та непрацездатних осіб він на своєму утриманні не має, а також його обов'язок по належному утриманню дітей. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути із відповідача аліменти на дитину та на утримання дружини у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний матеріально її утримувати. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача по стягненню аліментів у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітків та доходів, на утримання сина [PERSON], починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання на період досягнення сином [PERSON] трирічного віку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. На підставі вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved