Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

18.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить стягнути аліменти з дня пред'явлення позову. Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 28.11.1992 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 07.12.2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем залишились проживати в одній квартирі, але ведуть окреме господарство. З 23.12.2012 року позивачка працює продавцем продовольчих товарів у фізичної особи-підприємця [PERSON] та отримує заробітну плату в розмірі 1160 грн. на місяць. Син [PERSON] навчається у Знам'янському ПТУ №12 на неповному державному забезпеченні та потребує матеріальної допомоги, але позивач не має можливості забезпечувати самостійно нормальні умови для проживання та навчання сина. Відповідач укладає договори на виконання будівельних робіт та робіт з ремонту приватних будинків у м.Києві, м.Дніпропетровську, має добрий заробіток, розмір якого зазвичай становить біля 10000 грн. на місяць. Але надавати допомогу сину в добровільному порядку відмовляється, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідач має добрий стан здоров'я, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків не має. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 180- 182, 183 Сімейного Кодексу України У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Судом встановлено, що 28.11.1992 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Сторони є батьками дитини, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). 07.12.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано рішенням Олександрійського міськрайонного суду. Згідно заяви позивачки вони з відповідачем проживають в одній квартирі, але після розірвання шлюбу ведуть окреме господарство. Відповідач працює за договорами на виконання будівельних та ремонтних робіт та має заробіток, але добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відмовляється. До суду не надано даних про те, що відповідач має інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на утриманні. Відповідач на розгляд справи не явився, не надав до суду доказів того, що він добровільно утримує та матеріально забезпечує дитину. А тому суд вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків належним чином без поважних причин, а за законом батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці заробітку та всіх видів доходів відповідача і вважає, що це має задовольнити потреби в матеріальному забезпеченні дитини, враховуючи при цьому майновий стан відповідача та те, що він не подав до суду заперечення по суті заявлених вимог та доводів в спростування вимог позивачки, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх сина, що не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 18 листопада 2013 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн..

Outcome: approved