Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

18.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа [PERSON], про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Після уточнення 06.12.2018 року позовних вимог [PERSON] просив встановити факт його постійного проживання з бабою [PERSON], яка померла 13.03.2011 року на момент відкриття та прийняття спадщини; Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 7,579 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON]; Визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева, буд. № 1, в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON]. Судові витрати не стягувати з відповідача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він народився в сімї [PERSON] та [PERSON]. Мати позивача мала дошлюбне прізвище «Шутова» та народилась 03.05.1965 року в сімї [PERSON] та [PERSON]. Баба позивача [PERSON] мала дошлюбне прізвище «Даниленко», народившись 07.08.1928 року в сімї [PERSON] та [PERSON]. 04.07.1996 року помер [PERSON]. 13.03.2011 року, після тривалої хвороби, у віці 82 роки померла баба позивача [PERSON], після смерті якої ніхто з її спадкоємців не звернувся із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину, так як на момент її смерті постійно проживав з нею. На момент смерті [PERSON] була власником земельної ділянки, площею 7,579 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Крім того, [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева, буд. № 1. Вказаний будинок був побудований прадідом позивача [PERSON], який помер у 1964 році. Факти прийняття [PERSON] спадщини після смерті свого батька [PERSON] у позивача відсутні. Так, [PERSON] зареєструвалася у зазначеному вище будинку у 1987 році, через 23 роки після смерті свого батька та на протязі 24 років після смерті власника будинку проживала в ньому, безперешкодно користувалася ним та вважала своєю власністю. На протязі що найменше 5 років до смерті баби [PERSON] проживав разом із нею та опікувався [PERSON] Позивач вважав, що він прийняв спадщину після смерті своєї баби, в звязку з тим, що на момент відкриття спадщини постійно проживав разом з нею, однак довести цей факт може тільки в судовому порядку, так як не був зареєстрований в будинку на момент її смерті. На підставі викладеного, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, свої інтереси довірив представляти [PERSON], яка також у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, до канцелярії суду надійшла заява Тимченківського сільського голови [PERSON] про визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та відсутність заперечень проти задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а також з проханням розглядати справу за відсутності представника Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] вважала такими, що підлягають задоволенню. [PERSON] підтвердила той факт, що позивач з 2008 року переїхав на постійне місце проживання в житловий будинок, розташований за адресою с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева, буд. № 1, де проживала [PERSON] Позивач мешкав разом із бабою, доглядав її до дня смерті, на даний час [PERSON] мешкає за тією ж адресою, господарюючи у будинку. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Встановлено, 02.11.1987 року народився позивач [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] копія Свідоцтва про народження, серії ІІ-ФО № 413197, актовий запис № 19 (а.с. 8). Батьками [PERSON] (до шлюбу «Шутова» копія Свідоцтва про укладення шлюбу із [PERSON], серії І-ФО № 445384, актовий запис № 7) [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] копія Свідоцтва про народження, серії V-УР № 1245196, актовий запис № 11 (а.с. 9, 10). 12.07.1955 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу «Даниленко» - копія Посвідки про народження, серії УИ № 68506, актовий запис № 103) [PERSON] (а.с. 11). Таким чином, встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] та сином [PERSON], яка є донькою [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 05.07.1996 року [PERSON] помер (а.с. 14). Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, серії 1-ВЛ № 296410, [PERSON] померла 13.03.2011 року, актовий запис № 6 (а.с. 12). Встановлено, що за життя [PERSON] була власником земельної ділянки, площею 7,579 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області (копія Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 986450, копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 02.10.2018 року; копія листа відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 31.10.2018 року вих. № 2586/171-18) та житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева, буд. № 1 (а.с. 16, 25, 35). [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] Проте, позивачу приватним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину з мотивів відсутності у [PERSON] підтвердження прийняття позивачем спадщини після смерті баби та відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 38). При цьому, за інформацією Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 05.12.2018 року вих. № 1396/01-16 після смерті [PERSON] та [PERSON] із заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шести місячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 47). З огляду на викладене [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті баби [PERSON] у звязку з відсутністю доказів прийняття спадщини та документів, які підтверджують право власності баби на житловий будинок. Згідно довідок виконавчого комітету Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 09.09.2014 року вих. № 403, від 24.01.2018 року вих. № 44, за даними погосподарського обліку [PERSON] з 1980 року і по день смерті 13.03.2011 року була зареєстрована і постійно проживала за адресою [INFO]. Крім неї на день смерті більше ніхто не був зареєстрований (а.с. 21, 23). В той же час, [PERSON] депутата Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] від 20.12.2017 року підтверджено той факт, що [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] Харківської облассті, вул. Червона Діброва, буд. № 19а, але фактично з 2008 року позивач проживав з хворою бабою [PERSON] за адресою с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева, буд. № 1, доглядав за [PERSON] і займався господарством. Після смерті у 2011 році [PERSON] [PERSON] продовжує проживати без реєстрації за адресою с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева, буд. № 1 (а.с. 24). Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно з п.п. 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~ У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абзацу 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. [PERSON] надано суду достатні докази вважати, що позивач був зареєстрований за різними адресами із своєю бабою [PERSON], проте фактично вони мешкали разом, позивач здійснював догляд за [PERSON] та господарював у будинку. Крім того, відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З матеріалів справи, а саме Довідок КП «Зміївське БТІ» та копії технічного паспорту на будинок вбачається, що житловий будинок № 1 по вул. Вишневій в с. Островерхівка Зміївського району Харківської області значиться за [PERSON] Проте право власності на вказаний будинок [PERSON] не було оформлено, так як остання не зверталася із відповідними заявами про оформлення права власності. Згідно наказу Мінрегіонбуду № 95 від 19.03.2013 року щодо порядку прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна, збудованих до 05.08.1992 року, одним із документів, що свідчить про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, відповідно до вимог законодавства, є технічний паспорт на житловий будинок. Технічний паспорт на житловий будинок № 1 по вул. Вишневій в с. Островерхівка Зміївського району Харківської області виданий на імя [PERSON] (а.с. 17-19, 20, 34). Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У звязку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно з п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що житловий будинок № 1 з господарськими будівлями, розташований в с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, був побудований у 1938 році, тобто до 05.08.1992 року, а також приймаючи до уваги той факт, що технічний паспорт на зазначений будинок виданий на імя [PERSON], суд приходить до висновку, що [PERSON] була власником даного будинку. На підставі вищевикладеного, судом встановлений факт постійного проживання [PERSON]Є разом із бабою [PERSON], яка була власником земельної ділянки, площею 7,579 га, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, та житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, вул. Вишнева, буд. № 1, позивач є єдиним спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], однак, позбавлений можливості оформити свої спадкові права у звязку з тим, що баба за життя не отримала Свідоцтва про право власності на житловий будинок, а також через те, що приватний нотаріус дотримується позиції, що [PERSON] не довів свого права на спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Отже, суд вбачає підстави для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved