Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] пред'явив вказаний позов, посилаючись на наступні об- ставини. [INFO] р. в с.Нерушай Татарбунарського району помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась земельна частка (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, згі- дно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Татарбунарсь- кою райдержадміністрацією 24.10.1996 р. Він є спадкоємцем в порядку першої черги, інших спад- коємців не має. При зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини він отримав відмову у зв'язку із втратою ним шестимісячного строку для прийняття спадщини та не надав доказів фак- тичного прийняття спадщини. Крім того, існує розбіжність у написанні прізвища спадкодавця. Так, у свідоцтві про смерть його по батькові зазначене як «[PERSON]», а в сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково вказано «[PERSON]». Те, що він фактично прийняв спад- щину після смерті батька підтверджується тим, що сертифікат після смерті батька відразу взяв со- бі, крім того він проводив поховання батька та розпорядився належними останньому побутовими речами. Успадкувати спірну земельну частку (пай) у нотаріальному порядку він не має можли- вості, тому просив визнати за ним право власності на вказане майно. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Нерушайської сільської ради Татарбунарського району у судове засідання не з'я- вився, сільський голова надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій: паспорту серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4,6) вбачається, що [PERSON] народився [INFO] р. в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5), [PERSON] помер [INFO] р. в с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області. Копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Татарбу- нарською райдержадміністрацією 24.10.1996 р. (а.с.7), підтверджується, що [PERSON] на- лежало право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім.Шевченко с.Нерушай Татарбунарського району Оде- ської області. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] з причини втрати шестимісячного строку надання заяви про прийняття спад- щини та ненадання доказів фактичного прийняття спадщини. Крім того, у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено як «[PERSON]», а у сертифікаті про право на земельну частку (пай) зазначено як «[PERSON]» (а.с.8). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Оскільки на момент відкриття спадку діяв Цивільний Кодекс в редакції 1963 року, то згідно п.1 ч.1 ст.549 даного Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично всту- пив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.529 (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями пер- шої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) по- мерлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється сином померлого [PERSON], а отже спадкоємцем першої черги за законом та те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] дійсно належав його батьку [PERSON] Крім того, судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадок вступивши в управління та володіння спірною земельною часткою (паєм). Отже, суд вважає, що за [PERSON] може бути визнано право на земельну частку ( пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що знаходилась в колективній власності КСП ім.Шевченко Татарбунарського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 24.10.1996 р. та залишилась після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] р. На підставі викладеного,

Outcome: approved