Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

18.12.2014 року позивачі звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Ленінський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначили, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 29.08.1998року. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини відповідачки з [PERSON] фактично припинені з листопада 2012 року, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2013 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу (як і під час перебування в шлюбі) відповідачка мешкає у будинку, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Кавказька, 20, що належить позивачці на праві приватної власності. Починаючи з 2012 року відповідачка створює умови, за яких неможливо проживати з нею в одному будинку. Відповідачка систематично створює неприпустиму психологічну атмосферу, вчиняючи безпідставні сварки, скандали та погрожуючи фізичною розправою як позивачці так і членам її сім*ї. Позивачі мають на праві власності інше житло 2-кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного просять виселити [PERSON] з житлового будинку, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Кавказька, 20; зобовязати [PERSON] провести обмін приміщення в якому проживає [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Кавказька, 20 на 2-х кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Кавказька, 20 у звязку з виселенням. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити. В судове засідання представник третьої особи Ленінського районного відділу в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідків, вивчивши матеріали справ, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що домоволодіння №20 по вул.. Кавказькій в м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія СЕ №843007 виданого 13.02.2014 року, зареєстрованого в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, належить на праві приватної власності [PERSON]./а.с.4,5/ Згідно технічної інвентаризації видно, що у складі домоволодіння по вул.. Кавказька, буд.20 у м. Дніпропетровську фактично розміщені два окремих, ізольованих один від одного, житлових будинків,. позначених на плані технічної інвентаризації домоволодіння: житловий буд. літ. А-1, загальною площею 56,3 кв.м. та житловий будинок літ. Д-2 загальною площею 115,4 кв.м. /а.с.114-121/ [PERSON] та [PERSON] з 29 серпня 1998 року по\~\~04 вересня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. \~04 вересня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано. Таким чином, відповідачка є колишнім членом сім*ї власника домоволодіння. Сторони однією сімєю не проживають, а займають кожна окремий будинок, позивачі займають житловий будинок літ. А-1, загальною площею 56,3 кв.м., а відповідачка житловий будинок літ. Д-2 загальною площею 115,4 кв.м. Згідно довідки квартального комітету м. Дніпропетровська №7 від 16.02.2015 року зареєстрованими за адресою: [INFO] значаться [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 1941 р.н./а.с.65/ \~\~З характеристики на [PERSON], виданої Головою квартального комітету №7 від 18.02. 2015року, слідує, що відповідачка зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], за час проживання показала себе тільки з хорошої сторони, є добропорядною, працює медсестрою в дитячій лікарні, з боку сусідів скарг до квартального комітету не надходило./а.с.66/.\~ З висновку Ленінського РВ ГУМВСУ в Дніпропетровській області від 22.05.2013 року вбачається, що 17.05.2013 року до відділу звернувся [PERSON] з заявою в якій просить вжити заходи, щодо невістки [PERSON], яка чинити протиправні дії, щодо нього та близьких. З [PERSON] проведено профілактичну бесіду про неприпустимість антигромадської поведінки в побуті відносно [PERSON] та винесено офіційне застереження./а.с.18,123/ Також, з висновку Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області вбачається, що 20.04.2015 року до відділу звернувся [PERSON] з заявою в якій просить прийняти відповідні заходи до [PERSON], яка 20.04.2015 року влаштувала конфлікт та висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою. З [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне застереження, а також складено адміністративний протокол за ст..173 КУпАП, дрібне хуліганство./а.с.91/ Також, 20.04.2015 року [PERSON] звернулася до Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою в якій просить прийняти відповідні заходи до [PERSON], яка 20.04.2015 року влаштувала конфлікт та висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою. З [PERSON] було проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне застереження, а також складено адміністративний протокол за ст..173 КУпАП, дрібне хуліганство./а.с.124/ \~\~\~\~Підставою для задоволення свого позову позивачі [PERSON] та [PERSON] вказують неможливість подальшого спільного проживання позивача та відповідача в одному помешканні внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій відносно позивача, що відповідно до вимогст.116 ЖК Україниє підставою для виселення відповідачки [PERSON] За змістом\~ст.157 Житлового кодексу Української РСР\~(далі\~ЖК УРСР) членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно дост.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. \~\~\~\~Отже, для застосування цієї правової норми необхідна обовязкова наявність двох умов: а) систематичне порушення правил співжиття, б) вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу. вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. \~\~\~\~Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставіст.116 ЖК Україниосіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, адміністративні комісії виконкомів. Як встановлено в судовому засіданні в спірному домоволодінні зареєстровані та проживають: відповідачка [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до позовної заяви позивачі просять виселити саме [PERSON] та зобовязати її провести обмін житлового приміщення. Позовні вимоги, щодо виселення неповнолітніх дітей не предявлені. В силу п. 1\~ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~\~\~\~Згідно з ч.7\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України,Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про охорону дитинства»\~охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Відповідно до\~ст. 29 ЦК України, зокрема місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що будуть порушені права неповнолітніх дітей у частині відсутності місця для їх проживання, оскільки діти проживають разом з матір*ю. Крім того, в матеріалах справи немає доказів на підтвердження систематичної тривалої антигромадської поведінки з боку [PERSON] чи псування або руйнування нею житла, беручи до уваги те, що відповідачка разом з дітьми користується житловою площею за адресою: вул.. Кавказька, буд.20 у м. Дніпропетровську, та враховуючи наявність позитивної характеристики відповідача за місцем мешкання, суд приходить до висновку що підстав для виселення відповідача немає. Враховуючи викладене, позовні вимоги[PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: Ленінський районний відділ в м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про виселення з житлового будинку, який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Кавказька, 20, зобовязання провести обмін приміщення , в якому проживає [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Кавказька, 20 на 2-х кімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Кавказька, 20 у звязку з виселенням, задоволенню не підлягають. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст.ст.3, 9, 41, 47Конституції України,\~ст. 7 СК України,\~ст. 116 ЖК УРСР, ст.ст.\~29,\~316-319,\~321,\~386 ЦК України,\~ст.1 Закону України «Про охорону дитинства»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: dismissed