Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

18.05.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про визнання спадщини відумерлою, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Визнати спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,59 га (без кадастрового номеру), яка належала останньому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-КВ № 054460 та розташована па території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, - відумерлою. 2. Передати територіальній громаді с. Бурти Кагарлицького району Київської області спадкове майно [PERSON] , а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,59 га (без кадастрового номеру), яка належала останньому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-КВ № 054460 та розташована на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області. 3. В судове засідання викликати представників сторін. 4. Про час та дату розгляду справи повідомити Кагарлицьку місцеву прокуратуру для забезпечення участі у справі прокурора. Свої вимоги, викладені в прохальній частині заяви, заявник в мотивувальній частині заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права: Згідно ст. 131-1 Конституції України органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Підстави представництва прокуратурою інтересів держави в судах визначені, зокрема ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», якою передбачено, що прокуратурою здійснюється представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесенні відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Так, Кагарлицькою місцевою прокуратурою в ході вивчення питання додержання вимог земельного законодавства в частині раціонального використання земельних ресурсів на території Кагарлицького району встановлено, що на території Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області знаходиться земельна ділянка площею 2,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] , [INFO] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-КВ № 054460. [PERSON] , [INFO] , проживав у с. Бурти Кагарлицького району Київської області. Згідно з актовим записом про смерть № 10 від 05 квітня 2008 року, останній помер [INFO] . Відповідно до Державного акту на право власності па земельну ділянку серії 1-КВ № 054460, виданого на підставі рішення 1 6-ї сесії XXIII скликання Буртівської сільської ради народних депутатів від 23.02.2001, [PERSON] належить право власності на земельну ділянку площею 2,59 га (без кадастрового номеру) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином після його смерті на території Буртівської сільської ради залишилося не прийняте у спадщину його майно, а саме земельна ділянка площею 2.59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно інформаційних довідок Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), а також Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданих 26.03.2020 Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою, інформація щодо заповітів та спадкових договорів на майно [PERSON] , а також заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право власності на його спадщину у Спадковому реєстрі відсутня. Тобто з часу смерті останнього і по даний час спадщина померлого ніким не прийнята. За таких обставин, спадщину [PERSON] не прийнято ні на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України (проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), ні шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори в порядку ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права па спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подасться після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовується також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинного цим Кодексом спливло не менше одного року. Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження. Держава зацікавлена у ефективному та раціональному використанні землі, для чого створюються відповідні умови набуття права власності на земельні ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, ним та іншими законами. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами як безпосередньо, так і через сільські ради, що передбачено ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ст. 131-1 Конституції України па органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом. Статтею ч. 3 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захисі прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств і організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 1 Земельного Кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селиш, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, иежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від їх імені та в їх інтересах функції місцевого самоврядування, визначені Конституцією та законами України. Таким чином, Буртиська сільська рада Кагарлицького району Київської області представляє інтереси відповідної територіальної громади, яка мас право використовувані майно комунальної власності для задоволення конституційних потреб членів громади. Звернення прокурора до суду у даному випадку спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання оформлення права комунальної власності територіальної громади с. Бурти на спадщину [PERSON] . Зволікання Буртівської сільської ради, як органу, уповноваженого законом на подання до суду заяви про визнання спадщини відумерло, а саме щодо передачі земельної ділянки площею 2,59 га, яка залишилася після смерті [PERSON] , територіальній громаді с. Бурти Кагарлицького району Київської області, упродовж тривалого періоду, понад одинадцять років, дає підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з даною заявою. З огляду на викладене, прокурор па підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звертається до суду на захист інтересів держави в особі Буртівської сільської ради, яка відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» набуває і реалізує право власності на землю територіальної громади та здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності загалом. Аналогічна правова позиція щодо звернення прокурора до суду з позовом у разі бездіяльності уповноваженого органу викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 903/129/18 від 15.10.2019. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат не проводився, оскільки відповідно до п. 15-1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи місцевого самоврядування у справах про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до правової позиції викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Stankiewicz v. Poland, no. 46917/99, EC HR 2006-VI, суд підкреслює, що надання різних привілеїв державним органам, зокрема пільг при сплаті судового збору, наприклад органам прокуратури, під час звернення до суду може виправдовуватися захистом правопорядку. Відповідно до правової позиції викладеної у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Malahov v. Moldova, no. 32268/02, 7 June 2007, якщо на рівні національного законодавства закріплене положення, що позивач під час висунення позову в певній категорії справ звільняється від сплати судового збору, суди не мають нрава ігнорувати такі вимоги й зобов`язувати особу його сплачувати. Відповідно до правової позиції викладеної у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Marina v. Latvia, no. 46040/07, 26 October 2010 та Mehmet and Suna Yigit v. Turkey, no. 52658/99, 17 July 2007, національні суди, вирішуючи питання щодо надання пільг у сплаті судового збору, мають враховувати низку обставин: фінансове становище заявника, розмір мінімальної заробітної плати у відповідний період, «перспективність» справи, наявність законодавчо встановлених пільг. Надмірний розмір заявлених вимог або учас ть у справі через представника не можуть розглядатися як такі, що автоматично позбавляють позивача права па отримання пільг. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного суду України від 28.09.2016 у справі № 370/1 І73/14-ц. Зважаючи на вищевикладене, процесуальне право щодо звільнення органів місцевого самоврядування під час розгляду справ за подання заяви про визнання спадщини відумерлою розповсюджується і на випадки подання заяв відповідної категорії прокурорами в інтересах органів місцевого самоврядування, так як прокурор відповідно до ст. 57 ЦПК України при поданні заяви про визнання спадщини відумерлою має процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої він діє, за винятком права укладати мирову угоду. Таким чином, прокурор при поданні заяви про визнання спадщини відумерлою звільняється від сплати судового збору. Вказане твердження знаходить своє відображення і у судовій практиці апеляційних судів у тотожних правовідносинах (наприклад, ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 27.05.2017 у справі №140/408/17 та інші). Окрім того, повідомляю, що Кагарлицькою місцевою прокуратурою до судів, в тому числі районних або до інших уповноважених органів не подавались позовні зави та/або заяви щодо даного спору з цих самих підстав, щодо цього ж предмету позову та стосовно цих же сторін спору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved