Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

19.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азовелектросталь»про стягнення нарахованої, але не виплаченої при звільненні заробітної плати,зазначивши, що з 11.10.2000 року по 10.03.2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом №69к від 10.03.2015 року він був звільнений10.03.2015 року з роботи на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. У день звільнення відповідач повний розрахунок заробітної плати з ним не провів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості по невиплаті заробітної плати за період з серпня 2014 року по день звільнення 10.03.2015 рокув розмірі 45319,63 гривень та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 32188,20 гривень, а всього сума заборгованості складає 77507,83 гривень, яку він просив стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, та просиввідмовити у їх задоволенні. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Судом встановлено, що з 11.10.2000 року по 10.03.2015 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом №69к від 10.03.2015 року він був звільнений10.03.2015 року з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці /а.с. 5/. У день звільнення 10.03.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачем не провів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.08.2014 року по 10.03.2015 року. Так, згідно довідки ПАТ «Азовелектросталь» №2012 від 27.08.2015 року, заборгованість відповідача перед позивачем по невиплаті заробітної плати за період з 01.08.2014 року по 10.03.2015року становить 77507,83 гривень (з урахуванням в цій сумі компенсації за невикористану відпустку у кількості 65 календарних днів у розмірі 38516,34 гривень). Сума заборгованості розрахована з урахуванням утриманих податків та зборів. Оскільки на день винесення даного рішення повний розрахунок по заробітній платі відповідачем так і не був здійснений, а тому заборгованість по заробітній платі у розмірі 77507,83 гривень (з урахуванням в цій сумі компенсації за невикористану відпустку, у кількості 65 календарних днів, у розмірі 38516,34 гривень) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 775,08 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнений позивач.

Outcome: approved