Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

18 листопада 2016 року позивач ПАТ «Страхова компанія АХА страхування»звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.03.2014 року між позивачем та [PERSON] (потерпілий) було укладено договір добровільного страхування № 72385Га/14дп/г, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Шкода» д.р.н. АЕ 8143СЕ. 08 липня 2014 року о 19-00 у м. Дніпропетровськ сталося ДТП за участю автомобіля BMW-X5 д.р.н. АЕ 5222НН, яким керував водій [PERSON] та автомобіля потерпілого. Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. Потерпілий звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту внаслідок ДТП склала 19997,26 грн. Позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому. Згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення під час ДТП. Відповідачу було направлено лист-претензію, на який позивач не отримав відповіді. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 19997,26 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Потерпілою від злочину є [PERSON]. 19 березня 2014 року між позивачем та [PERSON] (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 72385Га/14дп/г, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Skoda Fabia» д.р.н. АЕ 8143СЕ. За умовами цього договору страховик бере на себе зобовязання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками. Відповідно до п.24.2.2 договору, до страхових ризиків, зокрема, відносяться збитки внаслідок ДТП будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. [PERSON] після ДТП звернулась до позивача з заявою про здійснення страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 11 серпня 2014 року, страхового акту № 1.002.14.04020/VESKO4374 від 04.02.2015 року та умов Договору страхування № 72385Га/14дп/г, розмір страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Skoda Fabia» д.р.н. АЕ 8143СЕ становить 19997,26 грн. Вказана сума була сплачена позивачем страхувальнику [PERSON], що підтверджується копією платіжного доручення № 159 200 від 25.02.2015 року та відомістю виплат від 25.02.2015 року. З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію на суму 19997,26 грн. Позивач стверджує, що відповідач не сплатив йому вказану суму, відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею\~\~22 Закону України\~\~«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що\~\~ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зробленим навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, відповідач має сплатити позивачу 19997,26 грн. суму страхового відшкодування, яка виплачена позивачем потерпілому. Відповідач не надав суду доказів щодо спростування розміру збитків, а також доказів, що вказана сума була ним сплачена позивачу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved