overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~17 липня 1998 року в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON], який за життя склав заповіт щодо усієї спадщини і призначив своїм спадкоємцем [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Зелена,50 с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON]П не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. В судове засідання представник відповідача Жизномирської сільської ради Бучацького району Тернопільської області не зявився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: \~ \~ \~ \~17 липня 1998 року в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON]; \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало йому на праві власності; На час смерті [PERSON], згідно довідки №51 від 09.01.2019 року, виданої Жизномирською сільською радою Бучацького району, вбачається, що позивачка [PERSON] проживала разом із спадкодавцем, яка, згідно чинної на той час ст.549 ЦК України від 18.07.1963 року, вступила в управління та володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений ним 01 липня 1998 року і посвідчений завідуючим Бучацької державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого [PERSON] усе своє майно заповів позивачці; \~ \~ \~ \~Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. \~ \~ \~ \~Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

17 липня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Кидрасівській сільській раді Бершадського району Вінницької області за актовим записом № 2. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Сімейне життя у подружжя [PERSON] не склалося, так як вони різні за характером та звичками люди, що призвело до розпаду сім'ї. Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з матір'ю, а позивач у позові стверджує, що братиме участь в утриманні та вихованні дитини. Враховуючи те, що [PERSON] має бажання створити нову сім'ю, він звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 17.07.2005 року в Кидрасівській сільській раді Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 2. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до початку розгляду справи по суті надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того питання про подальше проживання дитини вирішено в добровільному порядку та спору про поділ майна між ними немає. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

17 липня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 липня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 5988,99 грн., заборгованність за кредитом - 1098,26 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4129,35грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 261,38 грн., всього загальна сума забогованості склала 5988,99 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 липня 2007 року в розмірі 5988,99 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 17 липня 2007 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 липня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 5988,99 грн., заборгованність за кредитом - 1098,26грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 4129,35грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 261,38 грн., всього загальна сума забогованості склала 5988,99 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

17 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 липня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 9338,76 грн., заборгованність за кредитом - 1851,15грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6804,81грн, штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 432,80 грн., всього загальна сума забогованості склала 9338,76 гривень. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 липня 2008 року в розмірі 9338,76 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 17 липня 2008 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 липня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 9338,76 грн., заборгованність за кредитом - 1851,15грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 6804,81грн, штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна складова) - 432,80 грн., всього загальна сума забогованості склала 9338,76 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

17 липня 2008 року позивач звернулась до Кілійського районного суду Одеської області із зазначеним позовом , в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходів на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач пояснює, що 01 траня 1997 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстровано у Дмитрівській сільській раді Болградського району Одеської області. На початку червня 2004 року відповідач поїхав на пошуки роботи в Іллічівськ і з того часу ніяких відомостей від нього не надходило. Матеріальну допомогу на утримання двох дочок він не надає.. Відповідач повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності - суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, надані сторонами у справі, та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Дмитрівською сільською Радою народних депутатів Болградського району Одеської області 12 листопада 1996 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Червоноярської сільської ради 15 серпня 2000 року. Діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обставини справи свідчать про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших зобов'язань щодо сплати аліментів немає, підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів судом не встановлено, тому суд вважає за можливе позов в частині стягнення аліментів на отримання дитини задовольнити. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України , належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

17 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Золотоноша Золотоніського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області за актовим записом № 78, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 062823 від 17.07.2010 року. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні обох батьків. Шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2016 року. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя, а тому між ними виникали часті сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглядати справу у її відсутності, після розірвання шлюбу залишити прізвище Кашко. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх малолітньої дитини, так як часті сварки впливають на формування світогляду дитини, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

17 липня 2010 року було укладено шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]»), [INFO], зареєстрований 17 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2010. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.03.2011 серії [NUMBER]. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин, що перешкоджають пред'явленню даного позову, визначених частиною другою зазначеної статті, судом під час розгляду справи не встановлено. Судом, відповідно до ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зважаючи на вказані обставини, суд визнав недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя у даній справі. Враховуючи неможливість примирення сторін, та виходячи із закріпленого у статті 24 СК України принципу добровільності шлюбу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, та визнає його таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивач, який змінив своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, у заяві від 06.05.2015 зазначив про своє бажання надалі іменуватися цим прізвищем, що є його правом, передбаченим ст. 113 СК України. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 10.04.2015 № 9, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

17 липня 2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від подружнього життя у сторін дітей не має. Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що далі їхнє спільне проживання не можливе. Спільне життя з відповідачем не склалось, основна причина - цілковита психологічна несумісність їхніх характерів, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. Відповідача взагалі не цікавлять проблеми сім`ї. Позивачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як сторони не проживають разом, помиритися не бажають, фактично сім? я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження сім ?ї не можливе. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

17 липня 2013 року Дзержинським районним судом міста Харкова був виданий судовий наказ за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з боржника заборгованості. До суду надійшла заява боржника про скасування судового наказу, у поданій заяві він просить скасувати виданий судовий наказ, посилаючись на безпідставність заявлених стягувачем вимог, тому що боржник не погоджується із наявністю у нього заборгованості. Сторони у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду заяви про скасування судового наказу були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 6 ст. 105-1 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України - за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Як видно з матеріалів справи між сторонами виник спір про право. Таким чином, заява боржників про скасування судового наказу підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

17 липня 2013 року позивач пред'явив суду позов до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 12 липня 1986 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1827. В обґрунтування своїх вимог зазначив про те, що від спільного шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося. В травні 2013 року позивач добровільно залишив своє місце проживання, де проживає відповідачка з неповнолітнім сином. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Додатково пояснив, що термін, який дав суд сторонам на примирення не дав бажаного результату. Розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам та інтересам їх дитини. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказала, що не погоджується на розірвання шлюбу, оскільки хоче зберегти сім`ю,однак після закінчення терміну на примирення повторно не з'явилась до суду. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Однак термін, який надав суд для примирення сторонам не дав бажаного результату. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved