Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

19 жовтня 2018 року, [PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обгрунтування якого покликається на те, що з 2015 року він та [PERSON] перебували у стосунках. З 01.11.2017 року по 04.12.2017 року були у Норвегії на роботі та проживали разом. [INFO] народився їхній син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], видане Дрогобицьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 132. На час народження дитини вони проживали окремо, а тому у відомостях про батька вказаний відповідач, хоча в дійсності ним не є. Про цей факт, він дізнався не давно, від [PERSON]. Зважаючи на викладені обставини в нього виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд, так як порушені його права як батька щодо сина [PERSON]. 19.10.2018 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 06.11.2018 року. 07.11.2018 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 03.12.2018 року. 03.12.2018 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], заінтересована особа Дрогобицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та [PERSON] про визнання батьківства та зобов'язання провести реєстрацію народження дитини призначено судово-молекулярно-генетичну експертизу. Провадження по справі зупинено. 11.03.2019 року на адресу суду надійшов Висновок експерта № 10/16, згідно якого [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON], біологічною матір»ю якого є [PERSON]. Ймовірність даної події складає 99,9999%. 12.03.2019 року провадження по справі відновлено та призначено підготовче засідання на 04.04.2019 року. Сторони в судове засідання не з»явилися, подали суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, позивач та заінтересована особа [PERSON] позов підтримує, відповідач визнає, заінтересована особа Дрогобицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо задоволення позову покладається на думку суду. Судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. З»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO] народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Дрогобицьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 132. На дату народження дитини, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, а тому у графі «батько» записаний [PERSON]. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно до ч.1 ст. 129 СК України «особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред»явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до ч.1 ст. 138 СК України «Жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред»явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч.2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство». Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved