Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

18 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON], ВАТ НАСК «Оранта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 07.11.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі автомобіля ВАЗ-21101, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Nissan Primera, державний номер [NUMBER], під його керуванням. Винним у ДТП, відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 06.12.2013 року, визнано відповідача [PERSON] Внаслідок ДТП, йому була спричинена матеріальна та моральна шкода. Цивільна відповідальність відповідача [PERSON], як власника автомобіля, була застрахована відповідачем ВАТ НАСК «Оранта», яка визначила суму страхового відшкодування у розмірі 19412,50 гривень, але добровільно вказану суму йому не сплачує. Посилаючись, зокрема на ст.ст.1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив суд: 1) стягнути на його користь з відповідачів [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» завдану йому матеріальну шкоду на загальну суму 20726,80 гривень, який складається з витрат на придбання медикаментів на суму 714,30 гривень, за механічні пошкодження автомобіля 19412,50 гривень, витрат на правову допомогу в сумі 600,00 гривень, а саме: з [PERSON] 510,00 гривень (франшиза по договору страхування); з ВАТ НАСК «Оранта» 20216,80 гривень; 2) з відповідачів [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» спричинену йому моральну шкоду на загальну суму 20000,00 гривень, а саме: з [PERSON] 15000,00 гривень, з ВАТ НАСК «Оранта» 5000,00 гривень; 3) Стягнути з відповідачів на його користь всі судові витрати, які він вимушений буде понести. Під час судового засідання, позивач [PERSON], підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], під час судового засідання, позовні вимоги визнав в частини стягнення франшизи, позов просив задовольнити частково. Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» Сукач Т.В., що діє на підставі довіреності, позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що з урахуванням позиції третьої особи [PERSON], вважає, що позивач [PERSON] має право на отримання суми страхового відшкодування, а також суми витрат на лікарські засоби. В той же час, вимогу про стягнення моральної шкоду вважала завищеною, моральну шкоду визнала у розмірі 1000,00 гривень. Витрати на правову допомогу не визнала. Під час розгляду справи, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (надалі - третя особа), була залучена [PERSON], яка є власницею автомобіля Nissan Primera, державний номер [NUMBER], яким керував позивач [PERSON] Третя особа [PERSON], під час судового засідання, зазначила, що проти позовних вимог та того, щоб позивач [PERSON] отримав страхове відшкодування не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача ВАТ НАСК «Оранта» Сукач Т.В., третю особу [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2013 року по вул.Азовстальській в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21101, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Nissan Primera, державний номер [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 06.12.2013 року у справі 265/8895/13-п, відповідач [PERSON] був визнаний винним у скоєнні вказаного ДТП (а.с.6). Частина 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) передбачає, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд виходить з того, що винною особою у зазначеному ДТП є відповідач [PERSON] Частина 1 ст.1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пункт 1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, матеріальний збиток власникові автомобіля Nissan Primera, державний номер [NUMBER] складає 30422,50 гривень (а.с.33). Власником автомобіля Nissan Primera, державний номер [NUMBER] є третя особа [PERSON], яка передала право володіння та керування вказаним автомобілем позивачу [PERSON] та не заперечувала проти отримання ним відшкодування матеріальної шкоди, яка виникла через пошкодження автомобіля внаслідок ДТП. Відповідно до ст.396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на отримання відшкодування матеріальної шкоди, яка виникла через пошкодження автомобіля Nissan Primera, державний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталося 07.11.2013 року. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9190202, відповідач [PERSON] уклав із відповідачем ВАТ НАСК «Оранта» договір обов'язкового страхування своєї цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю у розмірі ліміту відповідальності 100 000 гривень, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля ВАЗ-21101, державний номер [NUMBER] у розмірі ліміту відповідальності 50 000 гривень (а.с.9). Пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Листом від 23.04.2014 року відповідач ВАТ НАСК «Оранта» повідомила позивача [PERSON], що встановлений ними розмір страхового відшкодування складає 19412,50 гривень (а.с.10). Позивач [PERSON] з цією сумою погодився. Крім того, позивачу внаслідок ДТП була заподіяна шкода його життю та здоров'ю, про що свідчить виписка №1165 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.7). Пункт 24.1 статті 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до наданих квитанцій, сума витрат позивача [PERSON], яка пов'язана з його лікуванням складає 714,30 гривень (а.с.8). Вказана сума визнана відповідачем ВАТ НАСК «Оранта». Таким чином, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача ВАТ НАСК «Оранта» матеріальної шкоди на суму 20126,8 гривень (19412,50+ 714,30) є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума франшизи має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, якщо вона була передбачена договором страхування. З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/9190202 вбачається, що суму франшизи за договором сторони визначили у розмірі 510,00 гривень. Вказана сума визнана відповідачем [PERSON] Таким чином, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 510,00 гривень, також є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пункт 1 ч.2 цієї статті передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Статею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент укладання договору страхування відповідачем, передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Позивач [PERSON] під час ДТП зазнав ушкодження здоров'я, яке було пов'язано з фізичним болем, відповідач [PERSON], з вини якого сталася ДТП, добровільної допомоги позивачу [PERSON] для відновленні здоров'я не надавав, а відповідач ВАТ НАСК «Оранта», прийнявши рішення про виплату страхового відшкодування, про що повідомила позивача ще 23.04.2014 року, до теперішнього часу його так добровольно й не сплатила. У зв'язку з цим, на думку суду, вимога про стягнення з відповідачів моральної шкоди також є обгрунтованою. В той же час, суд не погоджується із заявленим розміром цієї шкоди, та вважає, що справедливим та достатнім є стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 3500,00 гривень, а з ВАТ НАСК «Оранта» 1500,00 гривень. Позивачем [PERSON] надана довідка-квитанція про надання йому адвокатом [PERSON] правової допомоги у вигляді складання позовної заяви, за що, позивачем останньому сплачено 600,00 гривень. Частиною 2 ст. 27 Закону України про адвокатуру та адвокатську діяльность передбачено, що договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках:1) надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); За таких підстав суд не приймає до уваги при вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, пояснення представника СК «Оранта», що довідка-квитанція про оплату правової допомоги не може бути підставою для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки дані пояснення суперечать нормам вищевказаного закону. Відповідно до ч.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», розмір місячної мінімальної заробітної плати на 2014 рік становить 1218,00 гривень. Отже, вимога про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, в сумі 487,2 гривень, що є 40% від мінімальної заробітної плати, оскільки в довідці - квитанції наданої адвокатом [PERSON] не вказано, який час він затратив на надання правової допомоги, тому суд стягує витрати на правову допомогу в мінімальному розмірі. Згідно з ст.88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 121,80 гривень, на користь держави 365,40 гривень, з відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь держави 365,40 гривень.

Outcome: partial