Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

19.11.2019 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 23 568,69 грн. Також, просить стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. У позові посилається на те, що 19.06.2019 о 08 год. 22 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] , який керуючи автомобілем «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , по Південному мосту у м. Києві не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2019 у вищевказаній ДТП відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП. У результаті вищезазначеного ДТП, автомобіль марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, було пошкоджено. Відповідно до даних Звіту №1686 про оцінку автомобіля марки «Audi A8», д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріальних збитків, завданих позивачу, як власнику вище зазначеного автомобіля, становить 120 868,69 грн. Разом з тим, позивач вказує, що ним були понесені витрати пов`язані з визначенням розміру завданих збитків в результаті ДТП, а саме за проведення оцінки завданих збитків та складання вище вказаного Звіту було сплачено кошти в розмірі 2700,00 грн. Також, позивач вказує, що 22.10.2019 Моторно (транспортне) страхове бюро України сплатило йому у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, кошти в розмірі 100 000,00 грн. Посилається на те, що станом на дату звернення з даним позовом невідшкодованою залишилась сума у розмірі 23 568,69 грн.., з яких: 20 868,00 грн. матеріальних збитків, завданих позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля та 2 700,00 грн. за проведення експертизи пошкодженого автомобіля. Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити з наведених вище підстав. 19.11.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 25.11.2019 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 27.11.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.06.2019 о 08:22 год. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по Північному мосту у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] . Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , останнього також визнано винним у її вчиненні відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2019, яка набрала законної сили 27.08.2019 року (а.с. 6-7). Вказаною постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія [PERSON] , який допустив порушення п.п. 2.3.Б, 10.1 ПДР України і його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до правил ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, вирішуючи заявлені позивачем у справі позовні вимоги, суд приймає до уваги постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2019, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.06.2019, оскільки остання має законну силу, нею ж встановлено час та місце дій внаслідок яких було пошкоджено автомобіль позивача у справі, а також особу, що їх вчинила. Встановлено, що у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачу на праві приватної власності автомобіль марки «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 5), а тому має право на відшкодування завданої його транспортному засобу шкоди. Таке право виникає у позивача на підставі ст. ст.386 ,1166 ЦК України . Так, згідно Звіту №1686 про оцінку автомобіля Audi A8 держномер [NUMBER] , складеного 09.07.2019 оцінювачем ФОП [PERSON] - [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Audi A8 держномер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, з врахуванням розцінок ТОВ «Порше Інтер Авто Україна», складає 120 868,69 грн. (а.с. 9-12). Витрати позивача, понесені на оплату послуг зі складання вказаного Звіту становлять 2 700,00 грн. (а.с. 29). Встановлено, що 22.10.2019 Моторно (транспортне) страхове бюро України виплатило позивачу у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. (а.с. 30). Таким чином, Моторно (транспортне) страхове бюро України повністю виконало свої зобов`язання перед позивачем. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. В пунктах 4,6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Позивачем не надано суду будь-яких доказів фактично понесених нею витрат на ремонт автомобіля, а тому в даному випадку суд виходить саме з величини розміру матеріального збитку, встановленого спеціалістом-оцінювачем. Виходячи з цього та з урахуванням Звіту №1686 про оцінку автомобіля Audi A8 держномер [NUMBER] , від 09.07.2019, до стягнення з відповідача на користь позивача належить, за вирахуванням сплаченої суми страхового відшкодування, а саме у розмірі 20 868,69 грн. (120 868,69 грн. - 100 000,00 грн. = 20 868,69 грн.). Також, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 2 700 грн. - витрат, пов`язаних з вчиненням дій, необхідних для відновлення порушених прав та розгляду справи, а саме оплати вартості проведеного дослідження розміру матеріального збитку, завданого автомобілю, що належить позивачу. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розміру матеріального збитку та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. З урахуванням наведеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, то слід зазначити про таке. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку, що підстав для відшкодування витрат на правову допомогу немає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved