Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

18.12.2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 19.12.2014 року. В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого в сім`ї відбувались сварки. Шлюбні відносини фактично припинились з травня 2017 року, з цього часу подружжя спільного господарства не веде, спільно не проживає. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: доньку [PERSON], [INFO] Позивачем зазначено, що майновий спір між ними відсутній, а також відсутній спір щодо проживання та виховання спільної дитини з матірю (позивачем по справі). Також, позивачем вказано, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Прізвище їй після розірвання шлюбу прохала залишити їй «Григорєва». Вказане і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити. Підтвердила, що майновий спір відсутній, з відповідачем дійшли згоди про залишення проживання спільної дитини з матірю (позивачем по справі); прізвище прохала залишити їй «Григорєва». Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, прохав суд позов задовольнити. Підтвердив, що майновий спір відсутній, з позивачем дійшли згоди про залишення проживання спільної дитини з матірю (позивачем по справі). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, враховуючи що відповідач позов визнає, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 126969, що наявне в матеріалах справи (а.с. 3), 19.12.2014 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дівоче прізвище Семирод), [INFO], зареєстровано шлюб в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 2026. Подружжя має спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (згідно з свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 223805, актовий запис № 616 (а.с. 10). Сторони досягли згоди, що після розірвання шлюбу спільна дитина залишиться проживати з матірю (позивачем по справі). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спірного майна не мають, що сторонами не заперечується. Спір про місце проживання дитини на момент розгляду справи між сторонами відсутній, відповідачем позов визнано, сторони домовилися, що спільна дитина залишиться проживати разом з матірю (позивачем по справі). Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливе, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved