Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

17 січня 2014 року Путивльська районна державна адміністрація Сумської області звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що до органів опіки та піклування Путивльської районної державної адміністрації звернулась [PERSON], котра повідомила, що її донька [PERSON] покинула свою малолітню дитину -[PERSON], і за місцем проживання дитини не з'являється. В ході перевірки службою у справах дітей було встановлено, що 23 грудня 2012 року [PERSON] зникла у невідомому напрямку, залишивши дитину у своєї матері - [PERSON], і до цього часу за місцем проживання дитини не з'явилась, не цікавиться життям дитини, не бере участі в її вихованні та утриманні. Зважаючи на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своєї дитини, позивач просить позбавити її батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи повторно не з'явилась в судове засідання, про причини неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, який позов підтримав та просив дитину до вирішення питання про призначення опікуна передати бабі - [PERSON], прокурора, яка також вважала за доцільне в інтересах дитини позбавити [PERSON] батьківських прав, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до довідки відділу реєстрації актів цивільного стану батьком [PERSON] за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України записано [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 25 квітня 2008 року [PERSON] була визнаною безвісно відсутньою (а.с.9). Дане рішення було скасовано рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 14 жовтня 2011 року (а.с.10). Судом також встановлено, що утриманням та вихованням [PERSON] займається його бабуся - [PERSON] Відповідно до висновку Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області та висновку Путивльської районної державної адміністрації Сумської області від 31 грудня 2013 року № 01-21/3838 зазначені органи вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.31, 39-40). У судовому засіданні свідки [PERSON] - мати відповідачки, [PERSON] - сестра відповідачки, та [PERSON], що проживає по сусідству, показали, що [PERSON] з моменту народження сина постійно його залишала то самого вдома, то у батьків, а сама вела антигромадський спосіб життя. З грудня 2012 року вона залишила місце проживання, де вона знаходиться, їм не відомо, дитиною не цікавиться взагалі. Крім того, свідки показали, що відповідачка лаяла свого сина, могла його вдарити, у зв'язку з чим він її боїться і на їх запитання, чи хоче він, щоб мати повернулась, відповідає, що хоче проживати з бабусею. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи. З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що відповідачка більше року взагалі не спілкується з дитиною, не бере участі в її утриманні та вихованні, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, підлягає вирішенню питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved