Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

18 липня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 13462,96 грн. на відновлювальний ремонт первинного стану автомобіля «FORD FIESTA», державний номер [NUMBER] , перерахувавши вказану суму на користь ТОВ «Форвард Автоцентр»; 5000 грн. з обох відповідачів на її користь моральної шкоди, а також 2275 грн. з одного з відповідачів [PERSON] на її користь понесених матеріальних витрат за поштові, юридичні, транспортні послуги та сплату державного мита. На обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на наступні обставини. 18 вересня 2017 року о 12 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи легковим автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO T1310», державний номер [NUMBER] , в місті Ужгороді на вул. Минайська, здійснив зіткнення з лівою частиною бампера легкового автомобіля «FORD FIESTA», державний номер [NUMBER] ., під керуванням позивачки, внаслідок чого останньому завдано значні механічні пошкодження. Вказує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] , що підтверджена висновками ДАІ та постановою Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2017. Зазначає, що цивільна відповідальність винуватця ДТП [PERSON] застрахована в ТзДВ СК «Домінанта» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ №9827792 строком дії до 17.06.2017. 20 березня 2017 року позивачка звернулася до відповідача-страховика з заявою про настання страхового випадку та страхового відшкодування. Позивачка стверджує, що згідно з рахунком ТОВ «Форвард Автоцентр» №ФС 60181 про оцінку майна від 20.03.2017 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача станом на 20 березня 2017 року становила 13080,96 грн., а вартість проведення оцінки-експертизи майна з визначенням вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «FORD FIESTA» згідно з актом виконаних робіт ТОВ «Форвард Автоцентр» №Fo-K-001014 від 20.03.2017, склала 382 грн. Також позивачка наголошує на відсутності станом на день звернення з позовом до суду будь-яких розрахунків між нею та [PERSON] як винуватцем ДТП, а також на невиплаті страхового відшкодування страховою компанією у визначений законодавством строк. З посиланням на норми Законів України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», статті 23, 979, 990 Цивільного кодексу України позивачка просить відшкодувати як матеріальну, так і моральну шкоду. Зазначає, що внаслідок ДТП [PERSON] їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, психологічних стресах, порушенні сну та звичайного способу життя, негативного впливу на стан її здоров`я, якого вона зазнала у зв`язку з пошкодженням власності її автомобіля, необхідності спрямування сімейного бюджету на незаплановані, непередбачувані витрати. У процесі провадження судом вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою суду (головуючий суддя Дергачова Н.В.) від 27.07.2017 відкрито провадження у цивільній справі. 10 жовтня 2017 року до матеріалів справи долучено заперечення на позовну заяву від 05.10.2017 №2609, скероване на адресу суду Товариством з додатковою відповідальністю страховим товариством «Домінанта». При цьому, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині вимог до ТДВ «СТ «Домінанта» у повному обсязі, оскільки страхове відшкодування у розмірі 4798,65 грн. виплачено на користь позивачки на рахунок, зазначений нею у заяві про виплату страхового відшкодування - СТО ТОВ «Форвард Автоцентр». Відповідач у запереченнях наголошує на повному виконанні своїх зобов`язань страховика. Також відповідач зазначив, що огляд пошкодженого автомобіля позивачки та визначення розміру збитку й вартості відновлювального ремонту здійснено повноважним представником експертизи ТОВ «Промислова компанія Селтим», за результатами якого здійснено оцінку вартості матеріального збитку, який підтверджується Звітом №41-D/30/2 від 02.04.2017. Обґрунтованість розміру страхового відшкодування за зазначеним випадком перевірено Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, до якої позивачка звернулася із скаргою на рішення ТДВ «СТ «Домінанта». При проведенні перевірки Звіт №41-D/30/2 від 02.04.2017 направлено на рецензію до Фонду державного майна України. Відтак, страховик вважає, що іншим відповідачем потерпілій може бути компенсована сума франшизи, передбачена договором страхування, а також різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Щодо вимоги про стягнення зі страховика моральної шкоди на користь потерпілої, відповідач вважає таку незаконною, оскільки зі страховика моральна шкода підлягає стягненню фізичній особі у разі ушкодження здоров`я потерпілої особи в ДТП, а в даному випадку таке відсутнє. Крім того, 29 січня 2018 року товариством з додатковою відповідальністю страховим товариством «Домінанта» до суду направлено відзив, згідно з яким на підставі рецензії Фонду державного майна України, що надійшла до страховика 10.10.2017, останній звернувся до оцінювача [PERSON] з метою внесення змін до Звіту №41-D/30/2 від 02.04.2017 та приведення його у відповідність до норм законодавства. У зв`язку з тим, що позивачкою не надано підтвердження фактичного ремонту, відповідач прийняв рішення про доплату страхового відшкодування в розмірі 276,08 грн., яку здійснив згідно з платіжним дорученням №9360 від 12.10.2017. Згідно з розпорядженням №187 від 19.02.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи №308/6840/17 у зв`язку із закінченням повноважень головуючої судді Дергачової Н.В. Ухвалою суду (головуючий суддя Іванов А.П.) від 25.02.2019 прийнято до провадження цивільну справу №308/6840/17, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 11 червня 2019 року представником позивачки надано суду письмові пояснення, у яких представник наголошує на неналежність, недопустимість доказу, поданого відповідачем страховиком, а саме звіт №41-D/30/2 від 02.04.2017. Крім того, представник позивачки зазначає, що у зв`язку із сплатою відповідачем на користь виконавця робіт ТОВ «Форвард Автоцентр» коштів у сумі 4798,65 грн. свідчить про фактичне укладення договору з надання послуг по ремонту автомобілю між замовником [PERSON] , виконавцем робіт ТОВ «Форвард Автоцентр» та ТДВ «СТ «Домінанта» як особи, відповідальної за сплату послуг з ремонту. 07 серпня 2019 року представником позивачки подано акт виконаних робіт ТОВ «Форвард Автоцентр» від 09.03.2018 №Fo-К-005848 на загальну суму 5446,70 грн., замовником яких значиться [PERSON] 07 серпня 2019 року представником позивачки подано суду договір про надання правової допомоги №17 від 16.04.2018, укладений між позивачкою та адвокатом Буришиним В.В., рахунки фактури та квитанції на оплату професійної правничої допомоги. 07 серпня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, від представника відповідача адвоката Марамигіна П.В. надійшла заява від 02.10.2020 про розгляд справи за його відсутності, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши письмові матеріали справи, доводи сторін та їх представників, зазначені в поданих ними до суду заявах (запереченнях, відзивах, поясненнях), суд приходить до наступного висновку. З постанови судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.04.2017 у справі №308/2801/17 (а.с. 6-7 І тому) судом встановлено, що 18 вересня 2017 року о 12 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи легковим автомобілем «ЗАЗ-DAEWOO T1310», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в місті Ужгороді на перехресті вул. Минайська та пр. Кирила і Мефодія, не вибрав безпечної швидкості руху, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «FORD FIESTA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався попереду нього під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.12.1. та 13.1. Правил дорожнього руху Згідно з вищезгаданою постановою від 25.04.2017 у справі №308/2801/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП за фактом скоєння ДТП, яка сталася 18.09.2017. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що автомобіль марки «FORD» модель «FIESTA 1.4» з реєстраційним номером [NUMBER] належить позивачці [PERSON] (а.с. 24 І тому). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO T1310», державний реєстраційний номер [NUMBER] застрахована ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», де страхувальником є [PERSON] , що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9827792, строком дії з 18.06.2016 до 17.06.2017, яким встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., а розмір франшизи визначений у розмірі 1000 грн. (а.с. 83 І тому). 20 березня 2017 року на замовлення [PERSON] ТОВ «Форвард Автоцентр» підготовлено ремонтну калькуляцію №2685 (а.с. 12-17 І тому), що підтверджується актом виконаних робіт № Fo-K-001014 від 20.03.2017, згідно з якими вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки станом на 20 березня 2017 року становить 13080,96 грн., а вартість проведення оцінки-експертизи майна з визначенням вартості матеріального збитку, завданого автомобілю «FORD FIESTA» - 382,00 грн. Вартість ремонтних робіт в розмірі 13080,96 грн. також відображена у рахунку ТОВ «Форвард Автоцентр» від 20.03.2017 №ФС60181, виданого покупцю [PERSON] 20 березня 2017 року позивачка звернулася до відповідача-страховика з повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 25-26 І тому). 22 травня 2017 року [PERSON] направлено до страховика, відповідача у даній справі, заяву про виплату страхового відшкодування, в якій остання просила здійснити відшкодування оціненої шкоди у розмірі 13463,00 грн., заподіяної в результаті ДТП, що сталася 18 березня 2017 року, яке просила здійснити шляхом перерахування коштів з вказівкою платіжних реквізитів ТОВ «Форвард Автоцентр» (а.с. 28-29 І тому). Згідно із звітом про вартість матеріального збитку №41-D/30/2 від 02.04.2017 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - позивачці, з урахуванням фізичного зносу запчастин, 5798,65 грн. (а.с. 84-108). Платіжним дорученням від 14.08.2017 №7961 платником ТДВ «СТ «Домінанта» на користь отримувача ТОВ «Форвард Автоцентр» перераховано 4798,65 грн. (а.с. 109 І тому). Згідно з рецензією на копію звіту №41-D/30/2 від 02.04.2017 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «FORD FIESTA» (державний номер [NUMBER] ), проведеною на підставі листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 19.08.2017 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ВЕК «Сова» звіт класифікується як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення недоліків (а.с. 151-154 м). Згодом оцінювач [PERSON] у звіті №41-D/30/2 від 02.04.2017 зробив висновок, що матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «FORD FIESTA» (державний номер [NUMBER] ), внаслідок його пошкодження складає 7289,67 грн. з ПДВ та 6074,73 грн. без урахування ПДВ (а.с. 155-174 І тому). Відтак, 12 жовтня 2017 року товариством з додатковою відповідальністю страховим товариством «Домінанта» згідно з платіжним дорученням №9360 від 12.10.2017 ТОВ «Форвард Автоцентр» перераховано страхове відшкодування згідно з страховим актом №10096/14555/ЦВ по ТЗ FORD FIESTA, д.н.з. [NUMBER] в розмірі 276,08 грн. Отже суд констатує, що страхова виплата позивачці була виплачена страховою компанією у меншому розмірі, ніж ліміт страхування. Актом виконаних робіт від 09.03.2018 ТОВ «Форвард Автоцентр» підтверджено виконання робіт з ремонту транспортного засобу позивача та вартість запчастин, які сплачує замовник [PERSON] у розмірі 5446,70 грн. (а.с. 24 ІІ тому). На виконання ухвали суду Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром проведено експертизу, за результатами якої встановлено, що ринкова вартість автомобіля марки «FORD» моделі «FIESTA» реєстраційний номер [NUMBER] станом цін на 18.03.2017 становить 2307555, 32 грн.; величина втрат товарної вартості вказаного авто станом на 18.03.2017 становить 2438,36 грн.; вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику вказаного авто, внаслідок ДТП, на дату вчинення оцінки становить 12601,23 грн. Зазначене стверджується висновком експерта №13/100 від 27.07.2020 (а.с.79-100 ІІ тому) У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, ст. 5 ЦПК регламентує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено поняття «страхування», за якою це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування», до яких відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує спеціальний нормативно-правовий акт - Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами ст.1187, 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зокрема, положення статей 993, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові № 755/18006/15-ц від 04.07.2018. Колегія суддів відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, згідно з яким страховик, який здійснив виплату страхового відшкодування має право самостійно обирати до кого звертатися з суброгаційним позовом (до страховика цивільно-правової відповідальності чи до винуватця). Так, колегія зазначила, що в Україні існує інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому, пред`явлення вимоги до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту. На цій підставі, суд прийшов до висновку, що у випадку пред`явлення вимоги до винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суди повинні відмовляти в задоволенні таких позовних вимог. Зазначений правовий висновок у подальшому був ще раз підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 760/15471/15-ц від 03.11.2018. Таким чином, законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи судом, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Тож вимога позивачки про стягнення з відповідачів ТДВ «СТ «Домінанта» та [PERSON] суму коштів на відновлювальний ремонт первинного стану автомобіля підлягає до задоволення лише в частині стягнення такої з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта», оскільки по-перше законодавством не регламентована можливість солідарного стягнення шкоди із заподіювача шкоди та страховика, а по-друге цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» й, згідно з полісом, не перевищує встановлений ліміт відповідальності у 100000 грн. за шкоду, заподіяну майну. Разом з цим щодо заявленої позивачкою вимоги по сумі коштів на відновлювальний ремонт первинного стану автомобіля у 13462,96 грн., то така підлягає до задоволенню частково за вирахуванням виплаченої страхової компенсації у загальній сумі 6074,73 грн. При цьому калькуляція проводиться від суми заподіяних збитків (шкоди) у 12601,23 грн., оскільки така встановлена експертним висновком (пункт 3 висновку експерта №13/100 від 27.07.2020). Тож, до задоволення, а відтак до стягнення з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» підлягає сума у 6526,50 грн. як сума недоплаченого страхового відшкодування, необхідна позивачці на відновлювальний ремонт первинного стану автомобіля. Також суд звертає увагу, що ТДВ «СТ «Домінанта» здійснила виплату страхового відшкодування позивачці у сумі 6074,73 (фактично виплачено 5074, 73 грн.) за вирахуванням суми франшизи у 1000 грн. Таке вирахування передбачене п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про страхування», за яким страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Поняття «франшиза» міститься у статті 9 Закону України «Про страхування»\~і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Разом з тим, пунктом 36.6\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ встановлено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до п.32.7\~ч.1 ст.32\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. З висновку експерта №13/100 від 27.07.2020 видно, що величина втрат товарної вартості автомобіля марки «FORD» моделі «FIESTA» реєстраційний номер [NUMBER] станом на 18.03.2017 становить 2438,36 грн. (пункт 2 висновку експерта №13/100 від 27.07.2020) Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у постанові\~від 04.12.2019\~в справі\~№359/2309/17 дійшов висновку, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). З огляду на вказані положення законодавства, а також зазначений висновок касаційного суду, з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягнення франшиза у 1000 грн., яка була вирахувана ТДВ «СТ\~«Домінанта» при\~вчиненні платежу\~від 14.08.2017,\~а також втрата товарної вартості автомобіля позивачки у сумі 2438, 36 грн. Судом також оцінено фіскальний чек від 20.03.2017 за калькуляцію витрат на проведення ремонту та ремонту бамперу авто на суму 382 грн., наданий позивачкою і включений нею до витрат на відновлювальний ремонт. Однак вказана сума за цим чеком не підлягає до стягнення, оскільки як зазначається вище, судом стягується сума заподіяних збитків (шкоди), встановлена експертним висновком, яким зокрема оцінені пошкодження бамперу і суму коштів, які потрібно для його відновлення. Вимога позивача про стягнення моральної шкоди одночасно з двох відповідачів також до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тож, з огляду на вказану норму, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» належить відмовити, в тому числі й з огляду на те, що нею не конкретизовано, яким чином стан її здоров`я погіршився. Разом з тим, згідно з ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Позивачка зазначила, що їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях,психологічних стресах, порушенні сну та звичайного способу життя, негативного впливу на стан її здоров`я, які позивачка зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача [PERSON] й спричинення останнім пошкодженням її майна. У зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу її суворий сімейний бюджет довелося спрямувати на незаплановані та непередбачувані витрати, що спричинило додаткові фінансові труднощі, окрім цього виникла необхідність звертатися до страхової компанії, збирати документи, відвідувати установи, витрачати як робочий, так і позаробочий час на відновлення порушеного права. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд враховує, що позивачці як власниці транспортного засобу, який потрапив з вини відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортну пригоду, завдано моральної шкоди, пов`язаної з душевними стражданнями з приводу пошкодження її автомобіля та у зв`язку з необхідністю звертатися до страхової компанії, суду, що спричинило незручності у її житті. Частина 1 ст. 1167\~ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Останнє, з огляду на преюдиційний характер рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, встановлено постановою суду у справі №308/2801/17 (а.с. 6-7 І тому). Тож, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди в 5000 грн. необхідно зменшити, оскільки тяжких наслідків для позивачки не настало, більш того позивачкою заявлена вимога про стягнення моральної шкоди у 5000 грн. з обох відповідачів, а до задоволення підлягає стягнення такої лише з відповідача [PERSON] , тому суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивачки з відповідача [PERSON] . Щодо вимоги про сплату відповідачем [PERSON] на користь позивачки матеріальних витрат на поштові, юридичні, транспортні послуги, на підтвердження чого позивачкою надані фіскальні чеки об`єкту поштового зв`язку від 01.04.2017 на суму 2 грн. та 17,80 грн., від 22.05.2017 на суму 17 грн., від 24.06.2017 на суму по 20, 80 грн. три чека, тобто 62,40 грн., від 11.07.2017 на суму 20,80 грн., від 17.07.2017 на суму 21,30 грн., фіскальний чек за відпуск палива від 19.03.2017 на суму 399,80 грн., квитанція приватного нотаріуса Дудись В.Н. від 22.05.2017 на суму 60 грн., то такі не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Так, згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Вказані витрати вчинені позивачкою до складання та подання позовної заяви до суду (18.07.2017), однак позовна заява не містить обґрунтування необхідності вчинення цих дій для розгляду справи в суді або підготовки до її розгляду. Разом з тим 07 серпня 2019 року представником позивачки подано суду договір про надання правової допомоги №17 від 16.04.2018, укладений між позивачкою та адвокатом Буришиним В.В., рахунки фактури та квитанції на оплату професійної правничої допомоги. Так, згідно з актом прийому-передачі наданих послуг №1/16 від 07.08.2019 позивачкою за надані адвокатом послуги сплачено по рахунку-фактурі №10 від 26.04.2018, №15 від 25.04.2018, №20 від 30.05.2019 загальну суму у 5000 грн. Сплата суми підтверджується також квитанціями від 26.04.2018, 02.08.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Щодо судового збору, то такий сплачений позивачкою у загальній сумі 2240 грн., що підтверджується квитанцією від 18.07.2017 на суму 640 грн. за вимогу про відновлювальний ремонт авто, від 24.07.2017 на суму 1600 грн. за вимогу щодо стягнення моральної шкоди й підлягає до стягнення з відповідачів з визначенням для кожного частки, що підлягає до сплати. Однак, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог така сума визначається пропорційно до розміру задоволених вимог. Так, по вимозі про стягнення суми на відновлювальний ремонт автомобіля у 13462, 96 грн., оплаченою судовим збором у 640 грн., сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки становить 474 грн., з них 161 грн. з відповідача [PERSON] та 313 грн. з відповідача СК «Домінанта». По вимозі про стягнення моральної шкоди з відповідачів у сумі 5000 грн., оплаченою судовим збором у 1600 грн., судовий збір по такій стягується виключно з відповідача [PERSON] в сумі 800 грн. В розглядуваному випадку представником позивачки документально доведено, що позивачкою понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, а відтак у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат на користь позивачки з відповідачів, однак у зв`язку з частковим задоволенням позову, така сума вираховується пропорційно до розміру задоволених витрат. Так, загальна сума, яку просила стягнути позивачка становить 20738 грн., однак позовні вимоги такої були задоволені судом частково. Тож, витрати, понесені позивачкою, на правову допомогу слід стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача [PERSON] у сумі 1450 грн., а з відповідача СК «Домінанта» 1550 грн. Виходячи з аналізу в сукупності викладених обставин і визначених відповідно до них правовідносини сторін, положення законодавства, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: partial