Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

19.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за депозитним договором, після уточнення позовних вимог просив стягнути на його користь заборгованість на загальну суму 74357,70 грн. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково в сумі 65341,52 грн., заперечив суми відсотків, які позивач нарахував після 22.06.2013 року. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 22.06.2010 року № 244 вніс на депозитний рахунок відповідача вклад на суму 60000 грн., а відповідач згідно укладеного договору зобов'язувався здійснювати нарахування процентів на вклад в розмірі 22 % річних з виплатою відсотків в кінці терміну. Строк дії договору відповідно до укладених додаткових угод закінчився 22.06.2013 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, суму вкладу по закінченню строку дії договору не повернув, внаслідок чого перед позивачем утворилася заборгованість. Сума боргу відповідача станом на 29.01.2014 року становить 74357,70 грн., яка складається з суми сплаченого позивачем внеску - 60000 грн., відсотків за користування депозитом - 13184,60 грн., 3% річних в розмірі 1173,10 грн., що підтверджується відповідним розрахунком позивача. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представник відповідача заперечив проти здійсненого позивачем розрахунку в частині нарахування відсотків після указаного в договорі строку дії, тобто після 22.06.2013 року. Проте, суд вважає розрахунки позивача правильними з огляду на наступне. На думку суду, до спірних правовідносин за аналогією права слід застосовувати норми параграфу 3 глави 71 ЦК України, що регулюють відносини з приводу банківських вкладів. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судами встановлено, що позивач до закінчення строку дії договору - 10.06.2013 року та пізніше - 30.10.2013 року, звернувся до відповідача із заявами про повернення вкладу, чим засвідчив свої наміри припинити дію договору. У зв'язку з цим відповідач був зобов'язаний повернути вкладнику депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 22.06.2013 року, проте свій обов'язок не виконав, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути проценти по депозитному вкладу за весь прострочений строк, а також 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню в межах наведеного вище розрахунку. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати у розмірі 743,58 грн. судового збору. Однак вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 170 грн. слід залишити без задоволення, оскільки ним не надано жодних доказів, що підтвердують сплату цієї суми.

Outcome: partial