Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

18.03.2019 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом сторони) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Позов обґрунтований такими обставинами. З 22 січня 2010 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З вересня 2017 р. діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач взагалі не приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. У відповідача немає інших неповнолітніх дітей, яких він повинен утримувати. Ухвалою від 22.04.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 22.08.2019 позивач подала заяву про зміну позовних вимог (про зміну предмета позову), а саме: про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісяця з урахуванням індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак враховуючи положення ч. 2 ст. 279, ч. 3 ст. 49 та ст. 126 ЦПК України заяву позивача про зміну позовних вимог суд залишив без розгляду. У зв`язку з наведеним розгляд справи здійснюється за вимогами, викладеними у позовній заяві. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 22.01.2010 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що з вересня 2017 р. сторони проживають окремо. Діти мешкають разом з матір`ю і перебувають на її утриманні. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З позовної заяви вбачається, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків у нього немає. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі відповідач не подав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку. На думку суду такий розмір утримання забезпечить інтереси дітей та не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться 2/3 частин його доходу. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial