Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

18 лютого 2020 року позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження заявлених вимог позивачка зазначає, що 15 березня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстровано в Голозубинецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 1. В подружжя є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і повністю знаходяться на її утриманні . Позивачка зазначає, що протягом останніх років спільного життя з відповідачем стосунки погіршились, втратили почуття любові та поваги один до одного, між ними постійно виникали сварки, в стані алкогольного сп`яніння відповідач стає неадекватним, чинить фізичне та моральне насильство відносно неї, свідками якого стають діти . Поведінка відповідача привела до того, що шлюб розпався остаточно, примирення неможливе , а тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій позов підтримує, просить шлюб розірвати, оскільки не проживає з відповідачем більше року, проводити розгляд справи у її відсутності, зазначила, що згідна на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності та відзив на позов не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 березня 2007 року, який зареєстровано в Голозубинецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . В подружжя є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою і повністю знаходяться на її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей. Відповідно до ст.112 СК України суд при розірванні шлюбу з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги один до одного через постійні сварки, фізичне та моральне насильство відносно позивачки зі сторони відповідача, які він вчиняв в стані алкогольного сп`яніння, що привело до припинення шлюбних відносин в 2019 році, з того часу шлюб існує формально. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають з 2019р., миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, на розірванні шлюбу позивачка наполягає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved