Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

17 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Романівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 18 лютого 2013 року відповідач умисно, прицільним пострілом у голову із пневматичної гвинтівки, спорядженої оптичним прицілом, спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді сліпого пневмостріленого поранення обличчя у вигляді вхідного отвору в ділянці внутрішнього кута лівого ока з синцями в навколо орбітальних ділянках й сукон»юнктивальним крововиливом справа та раневого каналу, що проходить зліва направо через носову кістку, решітчастий лабіринт та перпендикулярну пластину решітчастої кістки, медіальну стінку правої орбіти з множинними сторонніми тілами металевої консистенції по ходу раневого каналу, який закінчується з наявністю залишку кулі в заочному просторі з розвитком ретробульбарної гематоми. Посилаючись на, що в результаті вказаних протиправних дій [PERSON] він поніс витрати на лікування, діагностичні обстеження, вимушені поїздки до м. Одеси, позивач просив стягнути з відповідача 5762,92 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Окрім цього, позивач зазначив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він переніс та продовжує переносити фізичні та глибокі душевні страждання, які зумовлені перебуванням на стаціонарному лікуванні в тому числі в інституті ока ім. Філатова в м. Одесі, а також тією обставиною, що куля до цього часу залишається у нього в заочному просторі і її видалення пов»язане із загрозою втрати зору. З огляду на це, а також у зв»язку із втратою душевної рівноваги, погіршенням відносин з оточуючими, втратою можливості реалізації своїх здібностей, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь 250000 грн на відшкодування моральної шкоди. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені на надання йому правової допомоги у цій справі. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2014 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди залишені без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Представники відповідача позов не визнали, пояснивши, що підстави для відшкодування [PERSON] моральної шкоди [PERSON] відсутні. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За загальним правилом, закріпленим статтею 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що 18 лютого 2013 року відповідач на грунті неприязних відносин з позивачем, умисно здійснив прицільний постріл із пневматичної гвинтівки, спорядженої оптичним прицілом, у голову останнього, спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді сліпого пневмостріленого поранення обличчя у вигляді вхідного отвору в ділянці внутрішнього кута лівого ока з синцями в навколо орбітальних ділянках й сукон»юнктивальним крововиливом справа та раневого каналу, що проходить зліва направо через носову кістку, решітчастий лабіринт та перпендикулярну пластину решітчастої кістки, медіальну стінку правої орбіти з множинними сторонніми тілами металевої консистенції по ходу раневого каналу, який закінчується з наявністю залишку кулі в заочному просторі з розвитком ретробульбарної гематоми. Вказані обставини встановлені вироком Апеляційного суду Житомирської області від 8 травня 2014 року, який набрав законної сили, та відповідно до частини 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не підлягають доказуванню. З огляду на викладене суд прийшов до переконання про наявність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди [PERSON] При визначенні розміру моральної шкоди, який має бути компенсований [PERSON], суд враховує характер страждань позивача, їх глибину та тривалість, немайнові втрати, тяжкість вимушених змін у його житті, а також характер поведінки особи котра завдала шкоду. Зокрема, суд зважає на те, що протягом тривалого часу позивач відчуває душевні страждання, пов»язані із загрозою втрати органу (зору), без якого неможливе повноцінне існування будь-якої людини. Окрім цього, у позивача об»єктивно існує вимушена необхідність постійного усвідомлення потенційної небезпеки негативного впливу на організм стороннього предмету. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи при цьому наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що справедливою сатисфакцією для позивача буде відшкодування йому відповідачем моральної шкоди у сумі 60 000 грн. У задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на його корсить витрат, понесених на надання йому правової допомоги суд відмовляє, оскільки позивачем та його представником будь-яких доказів для підтвердження цієї позовної вимоги не надано. Крім цього, суд відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: partial