Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

19 липня 2018 року, позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому прохає суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки, [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком її малолітньої дитини, не виявляє бажання бачитися та спілкуватися з дочкою, не приймає жодної участі у її утриманні та вихованні, не цікавиться життям своєї дитини, не піклується про здоров'я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому позивач прохає суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки. Ухвалою суду від 02 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач, [PERSON] та її представник, [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, однак останній подав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації та орган опіки та піклування Григоро-Бригадирівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви, в яких прохали розглянути справу без їх участі. Проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 19 квітня 2017 року рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с.7). 17 травня 2017 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON]. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON]. Із акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого рішенням органу опіки та піклування Григоро-Бригадирівської сільської ради від 03 липня 2018 року вбачається, що малолітня дитина, [PERSON] проживає з матір'ю, [PERSON] у будинку діда, [PERSON] в [ADDRESS]. У будинку всі умови для комфортного проживання та належного виховання дитини (а.с.12-13). Висновком органу опіки та піклування Григоро-Бригадирівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 03 липня 2018 року, який затверджено рішенням виконавчого комітету Григоро-Бригадирівської сільської ради, надано згоду на позбавлення [PERSON], [INFO] відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.9-10,11). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи вище викладене, оскільки відповідач свідомо допускає ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює умов для життя і навчання та підготовку до самостійного життя, тому його слід позбавити батьківських прав відносно цієї дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язків щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне стягувати із відповідача, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 19 липня 2018 року ( із дня подачі позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що при подачі позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, та оскільки на даний час позовні вимоги задоволено повністю, то із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1409,60 грн. ( 704,80 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав та 704,80 грн. - за вимогу про стягнення аліментів).

Outcome: approved