Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

18.03.2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що між ними 24.07.2007р. було укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у зв'язку з чим утворилась заборгованість станом на 31.01.2014р. в сумі 1382,08 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 593,93 долари США, заборгованість за відсотками - 592,55 доларів США, заборгованість за комісією - 100,00 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,28 доларів США, штраф (процентна ставка) - 64,32 доларів США. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, додатково пояснила, що договір про надання банківського кредиту становить заява позичальника та надані їй Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи. Підписавши заяву, позичальник підтвердив факт отримання усієї інформації про умови кредитування і згоду з наданими документами. Грошові кошти були надані позичальнику шляхом встановлення 31.07.2007р. кредитного ліміту в сумі 3000,00 доларів США на платіжну картку [NUMBER] і з цього часу регулярно використовувались позичальником. Позичальник зобов'язаний був здійснювати погашення кредиту шляхом внесення щомісячного платежу в розмірі 7% від суми залишку до 25 числа кожного місяця, але свій обов'язок щодо своєчасної сплати належних платежів по поверненню кредиту та сплати відсотків не завжди виконував належним чином, у зв'язку з чим стала утворюватися заборгованість. За невиконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором понад 120 днів на підставі п.8.6 Умов і Правил надання банківських послуг та Заяви на отримання кредиту передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 250грн. + 5% від суми позову. Пояснити на підставі чого банком нарахована комісія, не змогла. Щодо зміни процентної ставки з 19,2% до 20,4% пояснила, що відповідно до п.5.3 Умов і Правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, в т.ч. і процентної ставки. Крім того вказала, що згідно п.9.12 Умов і Порядку договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, але якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на цей же строк. На даний час укладений між сторонами договір є чинним і дійсним, відповідач не звертався до Банку з заявами про припинення договору. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно в 2007р. він, будучи працівником Банку, уклав з Банком кредитний договір шляхом встановлення кредитного ліміту на банківську картку. Який саме був ліміт, він зараз не пам'ятає. Він дійсно підписував Заяву на отримання кредиту, йому надавалась інформація про умови кредитування, але не було Тарифів, Пам'ятки та Умов. Він користувався грошовими коштами, що були зараховані на картку, здійснював їх погашення. Але в 2009р. він був звільнений з Банку і з цього часу карткою не користувався, хоча продовжував здійснювати погашення, вважає, що остаточно здійснив погашення кредиту в березні 2011р., коли вніс на картку за його розрахунком остаточну суму заборгованості, при цьому ніяких довідок про погашення кредиту, відсутність заборгованості в Банку не отримував. З цього часу ніяких претензій банк до нього не пред'являв, жодного попередження йому не направив. Вважає, що заборгованість могла утворитися із-за самовільної зміни банком процентної ставки - за заявою вона спочатку складала 19,2%, а потім чомусь 20,4%. Доказів на підтвердження зміни процентної ставки, дотримання порядку узгодження таких змін з позичальником, Банк не надав. Також неможливо з'ясувати, яка процентна ставка застосовується для простроченої заборгованості. Довідка про умови кредитування,що надана позивачем суду, не міститься його підпису та дати, що могло би свідчити про його ознайомлення з нею. Підстав для стягнення з нього заборгованості немає. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Згідно ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України, яка застосовується до кредитних відносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором чи законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Суд встановив, що між сторонами 24.07.2007р. було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,6% щомісячно (19,2% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідно до п.2 Умов і Правил надання банківських послуг договір, що укладається між Банком та Держателем платіжної картки, складається з Заяви, Пам'ятки клієнта, цих Умов та Тарифів. Із заяви позичальника [PERSON] від 24.07.2007року вбачається, що він ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку і своїм підписом підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування. Кредитні кошти в розмірі 3000,00грн. були надані [PERSON] шляхом встановлення Банком 31.07.2007р. кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна Gold» [NUMBER] і з цього часу регулярно використовувались позичальником, що підтверджується випискою з особового рахунку. Згідно п. 2 вищевказаних Умов мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань Держателя, які щомісячно підлягають сплаті ним протягом строку дії карти, який розраховується як сума офердтрафту та сума щомісячного платежу, що складається з нарахованих відсотків та частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунку щомісячного платежу зазначається в Заяві та Пам'ятці клієнта і виражається в відсотковому співвідношенні. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна Gold» розмір щомісячного платежу за цією картою становить 7% від суми заборгованості і сплачується до 25 числа місця, наступного за звітним. З виписки по особовому рахунку на ім'я відповідача, розрахунку заборгованості вбачається, що свій обов'язок щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач виконував неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 31.01.2014р. утворилась заборгованість за кредитом - 593,93 долари США, заборгованість за відсотками - 592,55 доларів США, заборгованість за комісією - 100,00 доларів США. У зв'язку з порушенням позичальником грошових зобов'язань Банком на підставі п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг також нарахований штраф (фіксована частина) - 31,28 доларів США, штраф (процентна ставка) - 64,32 доларів США. Оцінивши обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови укладеного між ним та позивачем кредитного договору, оскільки неналежним чином виконував свій обов'язок щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 593,93 доларів США, заборгованість за відсотками - 592,55 доларів США. Вказані суми підтверджені належним розрахунком, який відповідачем не спростований. В стягненні заборгованості за комісією в сумі 100,00 доларів США суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження підстав нарахування комісії, її розміру і порядку розрахунку. Так, з Заяви [PERSON] від 24.07.2007р., яка є складовою кредитного договору, а також з Довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна Gold» вбачається, що розмір щомісячної комісії, що підлягає сплаті позичальником, сторонами не передбачався. Відповідні положення відсутні і в Умовах та Правилах надання банківських послуг, які також є невід'ємною частиною кредитного договору. В судовому засіданні представник позивача не змогла пояснити у зв'язку з чим, на підставі чого і виходячи з якого розміру нарахована комісія. За таких обставин вимоги позивача про стягнення суми комісії є безпідставними. Згідно п.8.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника за порушення строку сплати будь-якого грошового зобов'язання за кредитом понад 120 днів у вигляді штрафу в розмірі 500,00грн + 5% від ціни позову. При цьому, в Заяві позичальника [PERSON] від 24.07.2007р. передбачена відповідальність позичальника за порушення строку сплати будь-якого грошового зобов'язання за кредитом понад 120 днів у вигляді штрафу в розмірі 250,00грн + 5% від ціни позову. Виходячи з того, що судом встановлений факт порушення відповідачем свого зобов'язання щодо повернення кредиту, суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення штрафу. Але розмір штрафу, що просить стягнути позивач, належним розрахунком не підтверджений і суд вважає, що він не відповідає умовам кредитного договору. Так, беручи до уваги умови щодо розміру штрафу, які були безпосередньо узгоджені сторонами під час укладання договору і зафіксовані саме в Заяві від 24.07.2007р., суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача штраф (фіксована частина) 250,00грн., та штраф (процентна частина) 59,32 доларів США ( 5% від (593,93 доларів США + 592,55 доларів США = 1186,48 доларів США) . Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1245,80 доларів США (заборгованість за кредитом 593,93 доларів США + заборгованість за відсотками 592,55 доларів США + штраф (процентна частина) 59,32 доларів США) та 250,00грн. (штраф (фіксована частина)). При постановленні рішення суд не приймає до уваги доводи відповідача відносно того, що позивачем не надано Пам'ятку клієнта, Тарифи та Умови, підписані саме ним, оскільки суду надана Заява, підписанням якої відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які складають кредитний договір, укладений між ним та банком. В судовому засіданні відповідач не оспорював, що ця заява ним дійсно підписувалась, з умовами кредитування він ознайомлювався і що кредитні кошти ним отримувались, він здійснював їх погашення. При цьому, з вимогами про визнання кредитного договору недійсним або неукладеним з будь-яких підстав відповідач до суду не звертався. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо незаконності зміни банком процентної ставки за кредитним договором, оскільки відповідач в установленому порядку дії Банку щодо підвищення процентної ставки не оскаржував, до суду з відповідним позовом не звертався, доказів на підтвердження неправомірності дій банку в цій частині не подав. З розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка була змінена Банком з 19,2% на 20,4% з 10.06.2008р., після чого відповідач продовжував користуватися кредитними коштами, здійснював погашення кредиту та відсотків, в 2009р. у зв'язку із звільненням вирішував питання по цьому кредиту, останній раз сплатив кредит в березні 2011р., тобто продовжуючи користуватися кредитом, сплачуючи його вже після зміни процентної ставки, відповідач міг дізнатися про ці обставини і своєчасно подати заперечення проти них у випадку незгоди з ними. Доводи відповідача про те, що він з 2009р. не користувався кредитом, тому заборгованість не могла утворитися, суд також не приймає до уваги, оскільки вважає, що від цього факту не залежить виникнення заборгованості. Логічно - що заборгованість виникає в результаті несплати передбачених договором платежів у визначений строк, а не від їх отримання, в т.ч. і певними частинами. З виписки по особовому рахунку на ім'я відповідача вбачається, що на час останнього списання кредитних коштів (тобто їх отримання ним) - 16.01.2009, що узгоджується з поясненнями відповідача, вже малась прострочена заборгованість за відсотками, яка в подальшому в результаті внесення відповідачем певних коштів то зменшувалась, то збільшувалась, але була наявна, а з березня 2011р. стала стійко зростати. Що стосується простроченої заборгованості по кредиту, то в період з лютого 2009р. по лютий 2011р. вона також була як наявна, так і ні, а з травня 2011р. також спостерігається стійка тенденція збільшення цієї заборгованості, яка існує і на даний час. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредит та проценти сплачені ним повністю і що він немає заборгованості по даному кредиту, що кредитна картка була ним повернута до Банку, що він звертався до Банку із заявою про припинення дії договору відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач суду не надав. В судовому засіданні відповідач підтвердив, що ніяких довідок про повне погашення заборгованості по кредиту, зокрема після внесення останнього платежу (на його думку) в березні 2011р., він в Банку не отримував, це питання не узгоджував. Тому його посилання на відсутність заборгованості за вказаним кредитом суд знаходить безпідставними. Суд вважає, що укладений між сторонами кредитний договір є чинним і сторони зобов'язані дотримуватися своїх обов'язків за ним, зокрема, відповідач зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач заяву про застосування строку позовної давності в ході судового розгляду даної справи не подавав, його заперечення проти позову не містили посилань на пропущення позивачем цього строку. Тому відповідно до ст.11 ЦПК України, ст.267 ЦК України вказане питання судом не розглядалось і не вирішувалось. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним даний позов задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: partial