Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

18 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], указуючи, що він є наймачем кімнати № 812 в гуртожитку за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, 19 на підставі ордера № 45 від 27.12.2011 року, виданого ПАТ «Комбінат «Придніпровський» на койко місце. Відповідно до рішення міської ради від 27.06.2012 року № 663 «Про зміну правового режиму малосімейного гуртожитку за адресою: Осіння, 19 зі змінами зазначений гуртожиток переданий на баланс та обслуговування в КП «Жилсервіс-5» ДМР та став житловим будинком. Під час збирання ним документів у 2017 році для отримання ордеру на квартиру № 812 у звязку зі зміною статусу будинку за адресою його проживання, йому стало відомо, що у вищевказаній кімнаті зареєстрований відповідач у справі, який не є членом його родини. Комісією КП «Жилсервіс-5» ДМР був встановлений факт не проживання відповідача у вищезазначеній кімнаті з моменту реєстрації в ній позивача, тобто з 2012 року. За результатами перевірки КП «Жилсервіс-5» ДМР було складено відповідний акт серії Ж № 1045/2017 від 28.03.2017 року. Також позивач зазначив, що спочатку вони з [PERSON] займали кімнату № 901 у цьому ж гуртожитку, але потім їм була виділена спірна кімната. Під час переселення до кімнати № 812 відповідач у гуртожитку вже не проживав, тому речі останнього , а саме: непрацюючий телевізор, кондиціонер, постільну білизну, до спірної кімнати переніс саме він, позивач у справі. З часу переселення до спірної кімнати [PERSON] в ній взагалі не проживав і речами, що були перенесені із іншої кімнати не користувався. У зв*язку з тим, що відповідач не проживає у кімнаті № 812 будинку № 19 по вулиці Осінній в місті Дніпрі без поважних причин понад шість місяців, позивач просив суд визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за указаною адресою. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, указавши, що він, відповідач, проживав у гуртожитку по вулиці Осінній, 19, кімната № 901 з 2006 року. У 2012 році ним був отриманий ордер на койко місце у кімнаті № 812 цього гуртожитку. Проте він, [PERSON], став знімати іншу квартиру, оскільки коли він приходив у гуртожиток, в кімнаті разом із [PERSON] знаходилась жінка з дитиною. Також відповідач указав, що останні два роки він неодноразово намагався потрапити до спірної кімнати, але позивач умисно створював йому перешкоди: не давав ключі від зміненого замка на дверях, перестав спілкуватися з ним. Тому відповідач вважає причини його не проживання у спірній кімнаті поважними, а підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у цій кімнаті, відсутні. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки позивач дізнався, що [PERSON] проживає у цій кімнаті з 2012 року. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача, адже він, позивач, як і відповідач, є наймачем спірної кімнати на одне койко місце. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради,[PERSON], позовні вимоги підтримав, указавши, що відповідач дійсно без поважних причин не проживає у кімнаті № 812 будинку № 19 по вул. Осінній в місті Дніпрі понад п*ять років. Так, позивач і відповідач згідно виданих їм ордерів займали койко місця. На ім*я обох КП «Жилсервіс-5» ДМР були відкриті особові рахунки. Але на ім*я [PERSON] у січні 2014 року особовий рахунок був закритий у зв*язку з його не проживанням у кімнаті без поважних причин. Заяв про усунення перешкод у користуванні цією кімнатою від відповідача не надходило. Речами, що залишилися у спірній кімнаті (зламаний телевізор, постільна білизна) [PERSON] не користується. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 45). Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 45 від 27.12.2011 року, виданого ПАТ «Комбінат «Придніпровський», позивачеві [PERSON] було надано право на зайняття жилої площі в гуртожитку, а саме койко місця в кімнаті № 812 в будинку № 19 по вулиці Осінній у місті Дніпрі (а.с. 4). Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.06.2012 року № 663 «Про зміну правового режиму малосімейного гуртожитку за адресою: Осіння, 19» та рішенням міської ради від 24.10.2012 року № 1394 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому міської ради від 27.06.2012 № 663 «Про зміну правового режиму малосімейного гуртожитку за адресою: Осіння, 19» передано на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс-5» ДМР гуртожиток, що розташований по вул. Осінній, буд. № 19 в м. Дніпрі та визнано житловим будинком (а.с. 5, 6). Встановлено, що інше койко місце у кімнаті № 812 по вулиці Осінній , 19 в місті Дніпрі надано відповідачеві у справі [PERSON], останній значиться зареєстрований за указаною адресою, на його ім*я відкритий особистий рахунок 3-0019812. Проте з 2012 року відповідач у спірній кімнаті не проживає. Особистих речей, котрі свідчили б про проживання [PERSON] у кімнаті № 812, не має, що підтверджується актом про не проживання в гуртожитку, складеним за участі працівників КП «Жилсервіс-5» ДМР 28.03.2017 року ( а.с. 8). Факт не проживання відповідача за спірною адресою підтверджується також актами обстеження КП «Жилсервис-5» ДМР від 20.01.2016 року, 17.03.2016 року,19.05.2016 року, довідкою від 31.07.2017 року про закриття особистого рахунку на ім*я [PERSON] з 01.01.2014 року за адресою: м. Дніпро, вул. Осіння, буд. № 19, кімната № 812 ( а.с. 29-31), показами допитаних у судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON]Т.Ю, які підтвердили факт не проживання [PERSON] за спірною адресою. Згідно статей 71,72 Житлового кодексу України жиле приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сімї зберігається протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разу спору судом. Визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи встановлені судом обставини, вимоги закону, відсутність належних та допустимих доказів поважності причин відсутності відповідача з 2012 року за спірною адресою, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Суд зазначає, що критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивач перешкоджав йому проживати у спірній кімнаті, оскільки [PERSON] на підтвердження цих обставин не надано жодного доказу. Факт зміни замка на кімнаті позивач пояснює його пошкодженням з боку іншої особи. Відповідач з цього приводу обґрунтованих заперечень не надав. А покази допитаного в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] про те, що на початку січня 2018 року був присутнім під час того, як позивач на прохання [PERSON] відмовив йому надати ключі від спірної кімнати, суд до уваги не приймає, оскільки зазначене мало місце вже під час судового спору між сторонами. Не приймає суд до уваги і заяву представника відповідача щодо застосування строку позовної даності до спірних правовідносин з огляду на те, що відповідач не проживає у спірній кімнаті з 2012 року. По - перше, позивач указує, що дізнався про реєстрацію відповідача у кімнаті № 812 на початку 2017 року, під час збору документів для приватизації у зв*язку із зміною статусу гуртожитку; по - друге, порушення з боку відповідача, як наймача кімнати, має триваючий характер, тому позивач не обмежений строком звернення до суду з даними вимогами з часу не проживання відповідача. Суд також не приймає до уваги заяву представника відповідача про необґрунтованість вимог позивача через відсутність порушення його прав з боку відповідача з огляду на те, що [PERSON] не є власником або балансоутримувачем спірного житла. За вимогами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що громадяни та члени їх сімей, які не мають власного житла, і більше п*яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них, мають право на їх приватизацію. Зважаючи на те, що позивач, як мешканець гуртожитку, має право на приватизацію, твердження представника відповідача про безпідставність вимог [PERSON], є хибними. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved