Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

18 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат по оплаті навчання. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який є студентом денної форми навчання 4 курсу Новоград-Волинського економіко-гуманітарного коледжу, навчається на контрактній основі. Паралельно син навчався у навчальній організації Новоград Волинська автомобільна школа ТСО України. За період навчання, нею сплачено коштів на загальну суму 17549 грн. Відповідач є пенсіонером та працездатним, має можливість нести додаткові витрати на навчання сина. Просила стягнути на її користь 50 % фактично понесених витрат на оплату навчання сина в коледжі та автомобільній школі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Вказав, що з нього стягуються аліменти на дитину, що продовжує навчання, крім того, він добровільно надає сину допомогу. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. 01 серпня 2011 року між Новоград-волинським економіко-гуманітарним коледжем та позивачкою [PERSON] укладено договір про навчання на денній формі [PERSON] з 01 вересня 2011 року до 30 червня 2015 року за спеціальністю «Правознавство». Вартість навчання становить: за перший рік - 6755 грн., за другий рік - 7480 грн. за третій рік - 7570 грн. Згідно квитанцій від 29 листопада 2012 року, 18 лютого 2013 року, 19 квітня 2013 року, 03 квітня 2013 року, 12 вересня 2013 року, 05 грудня 2013 року позивачкою проведена оплата навчання сина згідно договору в сумі 320 грн., 950 грн., 1850 грн., 950 грн., 3500 грн., 289 грн. відповідно, на загальну суму 7859 грн. Вказана оплата здійснена до повноліття сина [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв'язку з навчанням сина сторін у 2011,2012, 2013 році в коледжі виникли додаткові витрати, які полягають в оплаті цього навчання; ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (його навчання), тому позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з [PERSON] - ? частини понесених позивачкою витрат за період до настання повноліття сином в сумі 3929,50 грн. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ? частини додаткових витрат на навчання сина у автомобільній школі не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ? частини додаткових на навчання сина в коледжі після досягнення ним повноліття, починаючи з 30 квітня 2014 року з наступних підстав. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дітей регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язки батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. В зазначеній главі відсутня норма про обов'язок батьків нести додаткові витрати на повнолітню дитину. Так, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, що встановлені у ст. 185 СК України, яка міститься у главі 15 СК, поширюються на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню лише неповнолітніх дітей, а тому правила даної статті не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між сторонами з приводу витрат на навчання повнолітнього сина. Відтак, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. На підставі ст. 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial