Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), [PERSON], про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 5 липня 2014 року належний йому автомобіль Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON], яка керувала належним [PERSON] транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado, державний номерний знак [NUMBER]. Вина відповідачки встановлена постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2014 року. Згідно первісної позовної заяви позивач просив суд стягнути з відповідачки матеріальні збитки в сумі 49771,40 гривень, моральну шкоду в сумі 25000 гривень, судовий збір в сумі 747,71 гривень. Суму реальних збитків [PERSON] вираховував виходячи із суми вартості відновлюваного ремонту автомобіля - 96194,28 гривень, згідно звіту про оцінку автомобіля № 07/07-155 від 16.07.2014 року складеного СПД [PERSON], віднятої суми страхового відшкодування, сплаченої ПрАТ «СК «Провідна» - 47973,77 гривень, та додавання вартості за пересилку запчастин до автомобіля в сумі 1050,89 гривень, вартість експертного дослідження в сумі 500 гривень. Після проведеної експертизи, призначеної за ухвалою суду, [PERSON] збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь 103750,25 гривень витрат на відновлення автомобіля в рахунок відшкодування майнової шкоди, як передбачено висновком № 16 від 06.03.2015 року зробленого ФОП [PERSON], заподіяної внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, 25000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, 1200 гривень витрат на проведення судово-автотоварознавчої експертизи, вартість поштових послуг з доставки автозапчастин в сумі 1050,89 грн, судові витрати та витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідачки на користь позивача 103750,25 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди. Стягнуто на відшкодування поштових послуг по доставці автозапчастин 1050,89 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат, витрат пов'язаних з проведенням експертизи та наданням правової допомоги. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, скасовано в частині відшкодування поштових послуг з доставки автозапчастин в розмірі 1050,89 грн. і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Змінено рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди та зменшено розмір моральної шкоди з 5 тис. грн. до 1 тис. грн., яку стягнуто з відповідачки. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Зазначені рішення були переглянуті в касаційному порядку та ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року рішення Уманського міськрайонного суду від 24.06.2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 23.10.2015 року в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди скасовано та справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення відшкодування поштових послуг по доставці автозапчастин в сумі 1050,89 гривень, моральної шкоди та щодо судових витрат розглянуті судом та рішення суду в цій частині набрали законної сили, тому повторному розгляду не підлягають. Таким чином, згідно матеріалів справи нерозглянутими позовними вимогами [PERSON] є стягнення з [PERSON] на його користь витрат на відновлення автомобіля в сумі 103750,25 гривень, та судових витрат після ухвалення рішення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ. Представники позивача [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити, виходячи з вартості відновлюваного ремонту автомобіля згідно висновку № 16 від 06.03.2015 року зробленого ФОП [PERSON], який було проведено за ухвалою суду та стягнути суму майнової шкоди в розмірі 103750,25 гривень, а також стягнути судові витрати у справі. Від ПАТ «СК «Провідна» позивачем отримано страхову виплату в сумі 47973,77 гривень. Даної суми не вистачає на проведення повного відновлюваного ремонту автомобіля, тому ремонт автомобіля Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER], було проведено частково СПД [PERSON], загальна вартість часткового відновлюваного ремонту складає 41240 гривень, з урахуванням вартості запчастин. Дані кошти були фактично сплачені [PERSON] СПД [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою від 03.08.2016 року у даній справі. Вважає, що в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законом, а не вартість відновлюваного ремонту автомобіля без такого врахування. Відповідач повністю погоджується з висновком оцінювача про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai Elantra, державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 07.07.2014 року, який складає 55204,87 гривень. Також, погоджується з визначеною на підставі даного висновку суми страхового відшкодування, яка становить 47973,77 гривень, вважає, що саме ця сума і є реальними збитками позивача, яка йому відшкодована. Щодо експертизи виконаної експертом [PERSON] від 06.03.2015 року, вважає вказаний висновок неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки даною експертизою визначено матеріальний збиток завданий позивачеві станом на дату проведення експертизи в той час, коли таке визначення вартості матеріального збитку можливе лише за умови відсутності страхової виплати на час розгляду справи в суді та відсутності ремонту автомобіля. Третя особа [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, при вирішення спору поклалася на думку представника [PERSON] (т.1 а.с. 117). Представник третьої особи ПрАТ «СК «Провідна», в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду пояснення в який просив справу слухати без участі представника ПрАТ «СК «Провідна» та пояснив, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу було виплачене страхове відшкодування в сумі 47973,77 гривень, з урахуванням зносу автомобіля та без урахування податку на додану вартість. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 5 липня 2014 року близько 19 год. 10 хв. на перехресті вулиць Леніна - Енгельса у с. Городецькому Уманського району Черкаської області, відповідач [PERSON], керуючи належним [PERSON] транспортним засобом Toyota Land Cruiser Prado, державний номерний знак [NUMBER], не обрала безпечної швидкості руху, не надала переваги в русі автомобілю HyundaiElantra, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, допустивши зіткнення, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 липня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (т.1, а.с. 7). Згідно полісу № АС/4889539 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 січня 2014 року забезпечений транспортний засіб Toyota Land Cruiser Prado, було застраховано в ПрАТ «СК» Провідна» (т.1 а.с. 42). У відповідності до звіту № 07/07-155 про оцінку автомобіля Hyundai Elantra, від 16 липня 2014 року, виконаного суб'єктом оціночної діяльності СПД-ФО [PERSON], вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 96194,28 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику складає 55 204,87 грн. (а.с. 8-38, т. 1). 2 жовтня 2014 року за № 17-05/14331 ПрАТ «СК»Провідна», позивачу було направлено повідомлення про виплату страхового відшкодування по події від 05 липня 2014 року у сумі 47 973,77 грн., що також підтверджується страховим актом від 28 серпня 2014 року № 1 (а.с. 44, 45, т. 1). В подальшому вказана сума страхового відшкодування виплачена позивачу, про що він підтвердив в судовому засіданні. Під час розгляду даної справи, ухвалою суду від 19 лютого 2015 року було призначено судово-автотоварознавчу експертизу, яку доручено провести ПП [PERSON] На виконання ухвали суду був виготовлений висновок експерта № 16 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Hyundai Elantra, від 6 квітня 2015 року, проведеної судовим експертом ФОП [PERSON], матеріальний збиток, завданий власникові вказаного автомобіля, що належить [PERSON], на дату оцінки складає 151724,02 грн. З урахуванням проведених позивачем ремонтних робіт по ремонту автомобіля Hyundai Elantra, розмір вартості відновлювальних робіт, з врахуванням затрат на запчастини та вартість робіт (ремонту), необхідних для повного відновлення автомобіля складає 110 484,00 грн. (а.с. 128-165, т.1). Позивачем в судовому засіданні наданий акт виконаних робіт 11.11.2014 року ФОП [PERSON], до замовлення наряду № 242, за замовленням позивача [PERSON] було проведено відновлювальний ремонт автомобіля Hyundai Elantra, д.н.з [NUMBER] після ДТП. Відповідно до даного акту виконаних робіт був виконаний частковий ремонт автомобіля на загальну суму 41240 гривень, в тому числі вартість запчастин в сумі 27005 гривень (т.1 а.с. 52-54). Крім того, позивачем надано товарні чеки від 14.08.2014 р., 06.08.2014 р., 21.08.2014 р., 12.08.2014 р., 31.08.2014 р., 21.08.2014 р., 04.08.2014 р., надані за придбання запчастин до автомобіля, які він купляв (т.1 а.с. 46-49, 211-217). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи. Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Верховний Суд України в прийнятій постанові від 26.10.2016 року № 6-954 цс16, зробив наступний правовий висновок, який є обов'язковим для застосування судом першої інстанції. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Крім того, 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15, ВС України надав правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Виходячи з результатів аналізу зазначених норм, згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методики). Суд вважає, що звіт № 07/07-155 від 16 липня 2014 року, виконаний СПД [PERSON], відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методики), тому є об'єктивним, виконаний одразу після вчинення ДТП і має бути взятий за основу при вирішення даного спору. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля Hyundai\~Elantra д.н.з [NUMBER], визначена за витратним підходом складає 96194,28 гривень. Щодо висновку № 16 від 06.03.2015 року, виконаного ФОП [PERSON], суд не приймає його до уваги та вважає, що вирішувати даний спір виходячи з вартості відновлюваного ремонту буде не об'єктивним, оскільки розмір такої шкоди обчислений станом на час проведення дослідження, тобто 06.03.2015 року, а не на час проведення відновлювальних робіт автомобіля позивача, проведених ФОП [PERSON] відповідно до акту виконаних робіт від 11.11.2014 року, про що також зазначено в Ухвалі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2016 року (т.2 а.с. 132). Судом встановлено, що позивачу [PERSON], фактично було здійснено частковий відновлювальний ремонт автомобіля Hyundai Elantra, д.н.з [NUMBER], ФОП [PERSON], що підтверджується актом виконаних робіт від 11.11.2014 року до замовлення наряду № 242. Відповідно до даного акту виконаних робіт був виконаний частковий ремонт автомобіля на загальну суму 41240 гривень, в тому числі вартість запчастин в сумі 27005 гривень та вказана сума коштів була виплачена позивачем (т.1 а.с. 52-54). Крім того, факт оплати позивачем вартості запчастин до автомобіля, підтверджується товарними чеками від 14.08.2014 р., 06.08.2014 р., 21.08.2014 р., 12.08.2014 р., 31.08.2014 р., 21.08.2014 р., 04.08.2014 р., надані за придбання запчастин до автомобіля, які він купляв (т.1 а.с. 46-49, 211-217). СПД [PERSON] є платником єдиного податку 3 групи, в розмірі 5 %, і не відносить до платників податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії Б № 127990 (т.2 а.с.194). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 60 ЦПК України). Наявні в матеріалах справи докази: акт виконаних робіт та товарні чеки, суд вважає належними та допустимими доказами у справі. Судом також встановлено, що автомобіль Hyundai Elantra, д.н.з [NUMBER], після ДТП було відремонтовано частково, тому останній потребує заміни системи безпеки автомобіля (при ДТП спрацювали подушки безпеки), в тому числі: ременів безпеки правого і лівого, модуля подушки безпеки, сенсора деформації / фронтального зіткнення, подушки безпеки пасажира, контактної групи «AIR BAG», блоку управління подушками безпеки, та інше, що підтверджується рахунком фактурою № БА-0018170 від 22.10.2014 року (т.1 а.с.55). При цьому, щодо рахунку-фактури № БА-0018170 від 22.10.2014 р., слід зазначити, що суд не може взяти до уваги зазначену загальну суму необхідних коштів на ремонт і запасні частини - 44930,96 гривень без ПДВ, оскільки позивачем [PERSON] не надано суду доказів, які б підтверджували його оплату, а також, в цьому рахунку-фактурі зазначені роботи і матеріали, які передбачені у звіті № 07/07-155 від 16.07.2014 р. ФОП [PERSON] За таких обставин, суд враховує рахунок-фактуру, як доказ необхідності проведення ремонту системи безпеки автомобіля, на підтвердження вказаного звіту. Про необхідність проведення ремонту системи безпеки автомобіля, внаслідок ДТП, також зазначено і у додатку № 1 до звіту № 07/07-155 від 16.07.2014 року проведеного СПД [PERSON], тому суму відновлюваного ремонту автомобіля необхідно визначати за звітом СПД [PERSON] (т.1 а.с. 18-23). Таким чином, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Hyundai Elantra, д.н.з [NUMBER], згідно звіту № 07/07-155 від 16.07.2014 р. СПД [PERSON], становить - 96194,28 гривень. Сума страхового відшкодування, яке було виплачено позивачу [PERSON] ПрАТ «СК «Провідна» становить - 47973,77 гривень. Фактично оплачено позивачем [PERSON] за частковий відновлюваний ремонт автомобіля Hyundai Elantra, д.н.з [NUMBER], згідно акту виконаних робіт ФОП [PERSON] від 11.11.2014 р., становить - 41240,00 гривень. З огляду на викладене та в зв'язку з тим, що сума коштів фактично оплаченого позивачем [PERSON] за частковий відновлюваний ремонт автомобіля Hyundai Elantra, д.н.з [NUMBER] менша суми коштів виплаченого страхового відшкодування, яке було виплачено позивачу [PERSON] ПрАТ «СК «Провідна», тому кошти, що підлягають стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], визначаються шляхом віднімання від вартості відновлюваного ремонту за звітом № 07/07-155 від 16.07.2014 р., суми коштів виплаченого страхового відшкодування та складають 48220,51 грн. (96194,28 грн. - 47973,77 грн. = 48220,51 грн.). Судовий збір в розмірі 275,60 гривень, сплачені позивачем [PERSON] за клопотання про забезпечення позову, підлягають стягнення з відповідачки на його користь, оскільки платіж був здійснений після постановлення ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.05.2016 року (т.2 а.с.149-а). Щодо всіх інших судових витрат у даній справі, то питання про їх стягнення вирішено попередніми судовими рішеннями, які набрали законної сили в цій частині. На підставі викладеного, ст.ст. 22, 23, 509, 511, 636, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved