Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

19 листопада 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути одноразово в солідарному порядку з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на його користь грошову суму в розмірі 60000,00 гривень, як відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені судові витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 08 грудня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 січня 2021 року представник ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» адвокат Коваленко Ю.М. подав відзив на позов, в якому заперечував обґрунтованість доводів [PERSON] , і просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 21 січня 2021 року [PERSON] (в особі представника адвоката Біліченка О.О.) подав до суду уточнену позовну заяву, де не змінюючи склад процесуальних учасників і виклад фактичних обставин справи, просить суд стягнути одноразову суму як відшкодування завданої моральної шкоди: з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» 53820 гривень, та крім того, 89,7% від загальної суми витрат на правову допомогу; з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» 6180 гривень, та крім того, 10,3% від загальної суми витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 21 січня 2021 року прийнято до розгляду уточнений позов, прийнято рішення про розгляд справи в загальному позовному провадженні, та призначено підготовче засідання. 08 лютого 2021 року представник ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» адвокат Барчунінов К.О. подав відзив на уточнений позов, в якому вважав заявлені вимоги не обґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. 04 березня 2021 року представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] від 21.01.2021 року, та відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] від 08.02.2021 року, в яких наполягав на законності заявлених вимог, і доведення зібраними доказами обставин справи. 11 березня 2021 року представник відповідача [PERSON] і представник відповідача [PERSON] подали свої заперечення на відповідь на позов. 28 та 29 квітня 2021 року від представників відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідно, надійшли заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яку вважали неспівмірною зі складністю справи та фактичними витратами часу адвоката, і яку просили зменшити до 3000 гривень 1750 гривень відповідно. 29 квітня 2021 року представником позивача [PERSON] подано клопотання про встановлення додаткового строку для подання відповіді на відзив та долучення доказів. 25 травня 2021 року представник позивача [PERSON] подав клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів. 15 червня 2021 року представник ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» адвокат Коваленко Ю.М. подав заперечення проти поновлення строку для подання доказів. Ухвалою суду від 15 червня 2021 року клопотання представника позивача адвоката Біліченка О.О. про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відповідей на відзиви з долученими до них доказами задоволено, підготовче провадження закрито, справ призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник адвокат Біліченко О.О. наполягали на задоволенні позову, посилаючись на шкоду здоров`ю позивача, спричинену під час роботи на підприємствах відповідачів у шкідливих умовах праці. Представники відповідачів адвокати Коваленко Ю.М. і Барчунінов К.О. в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі, посилаючих на викладені у відзивах підстави. Заслухавши пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 10 липня 1995 року по 31 січня 2018 року працював у ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», а з 01 лютого 2018 року по 25 серпня 2020 року у ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ», на посаді «вогнетривник» (а.с.10-11). 25 серпня 2020 року [PERSON] було звільнено відповідно до ст. 38 КУпП України за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію (а.с.95). За медичним висновком №1290 від 20.08.2020 року (а.с.12-13) [PERSON] встановлено вперше виявленого хронічного професійного захворювання (отруєння), і протипоказання роботи в умовах пилу, токсичних речовин,важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату та шуму, що перевищує ГДК та ГДР. Як вбачається з п.п.17, 18 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 23 вересня 2020 року (а.с.14-18), внаслідок тривалого стажу роботи [PERSON] в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (22 роки 7 місяців) та на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (2 роки 7 місяців). Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) наявність на робочому місці вогнетривника в обох підприємствах шкідливих виробничих факторів: марганцю оксиду 0,47-0,63 мг/м3 при ГДК 0,3 мг/м3; кремнію діоксину з вмістом пилу 10-70% 64,0-84,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; кремнію діоксину з вмістом пилу 2-10% 96,2 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; хрому оксиду 1,54 мг/м3 при ГДК 0,3 мг/м3; ангідриду хромового 0,013-0,014 мг/м3 при ГДК 0,01 мг/м3; ангідриду сірчистого 5,52-13,6 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3; азоту діоксиду 1,06-3,06 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; заліза оксиду 8,45-15,0 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3; шуму 87,4-92 дБ «А» при ГДР-80 дБ «А»; маса вантажу, який підіймається та перемішується 22,5-32,5 кг. при нормі 30 кг; статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 146174-228828 кг*с при нормативному зазначені 43000-97000 кг*с; знаходження у вимученому положенні 23,8-45,2% тривалості зміни при ГДР 25%. Згідно довідки МСЕК серії АБ №0041736, довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №659275 від 12.14.2020 року [PERSON] за результатами первинного огляду встановлено третю групу інвалідності безстроково із втратою працездатності 60% (а.с.28). Санітарно-гігієнічна характеристика умов праці (а.с.19-27) [PERSON] за атестаціями робочих місць по Списку №1 та Списку №2 умови і характер праці відноситься до 3 ступеня ІІІ класу згідно ГКП №4137-86 (особливо шкідливі та особливо важкі). Робоче місце має в наявності 5 факторів 1 ступеня, 2 фактори 2 ступеня, 3 фактори 3 ступеня. За показниками робоче місце слід вважати з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що відповідає показникам Списку №1. Вказане також відповідає картам умов праці (а.с.61-76). 12 жовтня 2020 року [PERSON] встановлена Індивідуальна програма реабілітації інваліда №821 (а.с.29-30). Отже, внаслідок професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, звертатись до ряду лікарів, проходити лікування і реабілітації, у зв`язку із чим було порушено його нормальні життєві зв`язки (а.с.115-146, 199-211). Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу. Статтею 2371 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 2371 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. За змістом ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст.ст. 1167, 1168 ЦК України. Внаслідок отриманого професійного захворювання позивач змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, не може вести активний спосіб життя, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання (а.с.115-146, 199-211). Отримане позивачем професійне захворювання призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позиція сторони відповідачів про винуватість працівника в отриманні професійного захворювання не заслуговує на увагу, оскільки саме роботодавець повинен забезпечувати належний та ефективний захист здоров`я своїх працівників, задіяних при відповідній шкідливості умов праці. Обізнаність працівника із шкідливими умовами не нівелює обов`язки і відповідальність роботодавця. Також судом не встановлено нехтування [PERSON] технікою безпеки під час виконання свої трудових обов`язків, що свідчить про неналежне забезпечення роботодавцем необхідного ступеня безпеки працівника. Посилання представників роботодавців на належне забезпечення ними умов охорони праці спростовується самим фактом спричинення шкоди здоров`ю позивача. Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення. При цьому згідно п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 60%, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, встановлення інвалідності безстроково, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного характеру, а також період праці на кожному з підприємств відповідачів в умовах впливу шкідливих факторів на протязі більше 25 років (22 роки 7 місяців на ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та 2 роки 7 місяців на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ»). За таких обставин, з урахуванням вимог ч.3 ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, та справедливою сатисфакцією суд вважає суму у розмірі 50000 гривень. При розподілі вказаної шкоди з відповідачів, суд виходить з часу роботи [PERSON] на кожному з підприємств. При цьому суд не вважає прийнятними, та такими, що відповідають законодавству аргументи ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» про знаходження [PERSON] більшу частину часу на лікарняному / у відпустці / без збереження заробітної плати / на навчанні, а фактично відпрацьовані 348 робочих днів такими, що не могли спричинити тяжкі наслідки. Ця позиція спростовується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 23 вересня 2020 року (а.с.14-18), який чітко вказує на причинно-наслідкові зв`язки виникнення хронічного професійного захворювання. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України ст.ст. 5, 4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору при звернення до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь держави судовий збір за вимоги майнового характеру, заявлені до них, в розмірі актуальному на день подачі позову в сумі по 840,80 гривень. Крім того, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним частково стягнути з відповідачів на користь позивача [PERSON] понесені ним витрати на правничу допомогу через наступне. Так, згідно з ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.137\~ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.\~141\~ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач [PERSON] отримував правову допомогу адвоката Біліченко О.О. та сплатив за це в загальній сумі 12000 грн. Вказані обставини підтверджуються Договором про надання правової допомоги б/н від 15.11.2020 року, ордером, Актами приймання виконаних робіт/послуг №1 від 20.04.2021 року, №2 від 15.05.2021 року, №2 від 02.09.2021 року, квитанціями до прибуткового касового ордеру №1 від 20.04.2021 року на суму 8000,00 гривень, №2 від 15.06.2021 року на суму 2500,00 гривень, №3 від 02.09.2021 року на суму 1500,00 гривень Водночас, представниками відповідачів адвокатами Коваленко Ю.М. і Барчуніновим К.О. подані заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу з посиланням на те, що вони не є співмірними із складністю справи, фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг, у зв`язку з чим просили зменшити такі витрати до 3000 гривень 1750 гривень відповідно. Оцінивши повідомлені представниками відповідачів обґрунтування, які суд знаходить частково доречними, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, а також спеціалізації адвоката у такій категорії спорів, з урахуванням кількості його представлення інтересів позивачів в аналогічних позовах, в тому числі, протягом останніх років в Хортицькому районному суді міста Запоріжжя, суд відповідно до вимог ст.\~137\~ЦПК Українивважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 5000 гривень, що пропорційно до частини задоволених вимог, будуть становити 89,7% з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», та 10,3% з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ».

Outcome: partial