Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

19.03.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 2409,64 грн. додаткових витрат на дитину а також витрати на правову допомогу в розмірі 400,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказала, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням суду було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утримання. З січня 2018 року [PERSON] не надає належної допомоги на утримання сина, що змісило позивачку стягувати аліменти на утримання сина в судовому порядку. У період з жовтня 2018 по лютий 2019 року дитина хворіла на алергічний сінусит. У зв`язку з обстеженням та лікуванням дитини позивачкою було понесено грошові витрати в розмірі 4819,27 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не бажає приймати участь у додаткових витратах понесених на лікування дитини, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не був присутній, 29.05.2019 року надав до суду заяву, в якій з заявленими позовними вимогами частково не згоден, суду пояснював, що в наданих позивачкою доказах містяться два однакових чеки на суму 400,00 грн., чеки, в яких вказано придбання іграшок та чеки за дитячий садок, за які він своєчасно надавав позивачці грошові кошти, оскільки сплачує аліменти. Також заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу в розмірі 400,00 грн. На підтвердження сплати аліментів в 2018 році надає суду копії квитанцій, згідно з якими він перераховував позивачці грошові кошти на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 185 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6- 1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 15.08.2014 року Заводським відділом ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. На даний час дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. У період з жовтня 2019 року по лютий 2019 року дитина хворіла на алергічний сінусит. У період хвороби проходила амбулаторне лікування у Комунальному закладі Миколаївської міської ради «Центрі первинної медико-санітарної допомоги №6». В позовній заяві позивачка зазначає, що сукупна вартість проведеного обстеження та лікування дитина складає 4819,27 грн. Проте, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, судом встановлено, що реальна сума документально підтверджених витрат на лікування та обстеження дитини складає 3249,05 грн., що підтверджується наступними доказами: чеком №22740 від 20.10.2018 року на суму 503,22 грн.; фіскальним чеком №00013347600005 від 29.10.2018 року на суму 55,40 грн.; фіскальним чеком №00003817000075 від 19.10.2018 року на суму 55,93 грн.; фіскальним чеком №00011362300008 від 30.10.2019 року на суму 75,80 грн.; фіскальним чеком №08464600017 від 18.10.2018 року на суму 34,00 грн.; фіскальним чеком №00013272100106 від 24.10.2018 року на суму 136,00 грн.; фіскальним чеком №01789140169641 від 24.10.2018 року на суму 79,40 грн.; фіскальним чеком №0000003471 від 07.10.2018 року на суму 419,90 грн.; фіскальним чеком №00012605200001 від 05.02.2019 року на суму 170,00 грн.; фіскальним чеком №00006725 від 05.12.2018 року на суму 189,90 грн.; фіскальним чеком №00007209400028 від 04.12.2018 року на суму 240,00 грн.; фіскальним чеком №0000003472 від 07.10.2018 року на суму 419,80 грн.; фіскальним чеком №23 від 28.01.2019 року на суму 160,90 грн.; рахунком № [NUMBER] від 27.11.2018 року на суму 290,00 грн.; рахунком № [NUMBER] від 07.10.2018 року на суму 419,50 грн. Що стосується фіскальних чеків №0000003471 від 07.10.2018 року на суму 419,90 грн. та №0000003472 від 07.10.2018 року на суму 419,80 грн., то, дослідивши їх зміст, судом встановлено, що вони містять найменування товарів (розмальовки, повітряні кульки, магніти), які пов`язані з загальним розвитком дитини та жодним чином не стосуються витрат на лікування чи обстеження малолітнього [PERSON] . За такого, вказані квитанції підтверджують витрати на лікування дитини на суми 419,50 грн. (із заявлених 419,90 грн.) та 419,50 грн. (із заявлених 419,80 грн.) відповідно. Інші розрахункові документи від 20.10.2018 року на суму 110,20 грн. та від 09.10.2018 року на суму 867,00 грн., надані позивачкою, суд не приймає до уваги, оскільки останні не містять даних, які б підтверджували їх відношення до витрат, пов`язаних з лікуванням або обстеженням дитини, а саме: не містять номеру квитанції та найменування послуги або товару, за які останні сплачені. Крім того, суд також не приймає до уваги чек №444259 від 17.01.2019 року на суму 91,23 грн. «Сплата за дит. садок», оскільки витрати на утримання дитини, в тому числі і на оплату дитячого садка покриваються за рахунок коштів, які позивачка отримує від відповідача в якості аліментів. Інших документів на підтвердження понесених позивачкою додаткових витрат на лікування дитини матеріали справи не містять. Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про витрати, яких фактично зазнала сторона, або які є передбачуваними витратами, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, Сімейний кодекс України розмежовує стягнення аліментів на утримання дитини на загальних підставах, розмір яких визначається з урахуванням матеріального становища сторін, дитини та її здоров`я, та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зумовлених особливими обставинами, зокрема викликаних її хворобою. Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача Ѕ частини понесених нею додаткових витрат на лікування сина, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з відповідача на її користь підлягає стягненню Ѕ частина суми додаткових витрати на дитину, підтверджених документально, що складає 1624,53 грн. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем було понесено витрати на правову допомогу в розмірі 400,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1490 від 19.03.2019 року. За такого, враховуючи, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 269,67 грн. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 518,04 грн.

Outcome: partial