Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

17 вересня 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Городищенської сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно. Позов обґрунтовують тим, що [INFO] померла їхня матір [PERSON] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв та 13 серпня 2007 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Вказують, що до складу спадкового майна після смерті матері [PERSON] входить право на земельну частку (пай), що знаходиться в колишньому КСП «8 Березня», с. Чаруків Луцького району Волинської області. Прийнявши спадщину після смерті батька, вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] . Разом з тим, вони позбавлені можливості належним чином оформити свої спадкові права в нотаріуса щодо спадкування земельної частки (паю), що знаходиться в колишньому КСП «8 Березня», с. Чаруків Луцького району Волинської області, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Право власності [PERSON] на спірне нерухоме майно підтверджується довідкою відділу в Луцькому районі ГУ Держгеокадатру у Волинській області від 24 січня 2020 року, за змістом якої [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в КСП «8 Березня» відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] не отримала правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку, що стало підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця позивачі позбавлені можливості оформити належним чином свої спадкові права, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного позивачі просять: визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на Ѕ частки (паю) згідно сертифіката на право на земельну частку (паю) серії ВЛ №0203220 виданого Луцькою районною державною адміністрацією і зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №217 від 20 червня 1997 року; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на Ѕ частки (паю) згідно сертифіката на право на земельну частку (паю) серії ВЛ №0203220 виданого Луцькою районною державною адміністрацією і зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №217 від 20 червня 1997 року. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача Городищенської сільської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, подали заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 24 січня 2007 року виконавчим комітетом Чаруківської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.6). Спадкоємцем вцілому майна [PERSON] є її чоловік [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 серпня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Луцького районної державної нотаріальної контори Трохимчук С.М. (а.с. 7). Відповідно до довідки відділу у Луцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 24 січня 2020 року [PERSON] мала право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №0203220, виданого Луцькою районною державною адміністрацією і зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №217 від 20 червня 1997 року. Відповідно до розпорядження Луцької районної державної адміністрації від 30 травня 1997 року №191 «Про уточнення грошової оцінки сільськогосподарських земель колективної власності» та розпорядження про зміни від 24 квітня 2000 року №156 розмір земельної частки (паю) в колишньому КСП «8 Березня» в розмірі 2,56 умовних кадастрових гектарів в тому числі 0,0667 умовних кадастрових гектарів (багаторічні насадження) (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить, зокрема, право на частку (пай), що знаходиться в колишньому КСП «8 Березня», с. Чаруків Луцького району Волинської області, яке було успадковане ним після смерті дружини [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті батька та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна (а.с. 8, 9). З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачу [PERSON] нотаріус Луцького районного нотаріального округу Гордійчук\~М.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме: на право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «8 Березня» с. Чаруків Луцького району Волинської області (а.с. 12). Таку відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус обґрунтовує відсутністю у спадкодавця документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно. Таким чином, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтва про право власності на спадкове майно в зв`язку з тим, що в них немає правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ст. ст.1,2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). Також згідно з пунктом 17 Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України від\~25\~жовтня 2001\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Так як спадкодавцеві [PERSON] належало право на земельну частку (пай)\~ згідно сертифіката на право на земельну частку (паю) серії ВЛ №0203220, виданого Луцькою районною державною адміністрацією і зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №217 від 20 червня 1997 року, то і за спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] слід визнати право на\~земельну частку (пай), а не право власності як про це зазначено у позовній заяві. На підставі викладеного та

Outcome: approved