Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

19.03.2018р. Придніпровська державна академія фізичної культури і спорту (далі Придніпровська ДАВКС) через свого представника [PERSON] (діє на підставі довіреності від 06.06.2018р. а.с. № 20) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням, інфляційних витрат, трьох процентів річних (а.с. № 3 - 6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.10.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. № 24). В обґрунтування позовних позивач зазначив, що між Придніпровською ДАВКС і [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення - кімнати № 515 в буд. № 116 по вул. Набережна Перемоги у м. Дніпрі. У звязку з не сплатою відповідачем у повному обсязі плати за користування житловим приміщення, утворилася заборгованість за період проживання в гуртожитку з 01.06.2017р. по 01.10.2017р. в сумі 5 999,81 грн. Посилаючись на норми ст.ст. 526, 651, 625 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 5 999,81 грн., а також інфляційні втрати в сумі 555,80 грн. і три проценти річних в сумі 157,57 грн, а всього 6 713,18 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав. 31.01.2019р. надав відзив на позовні заяву (а.с. № 34 - 36), в якому вказав, що він дійсно тривалий час проживав з сімєю в кімнаті гуртожитку. За свої кошти здійснив ремонт. 01.05.2017р. вимушено уклав договір найму житлового приміщення. При цьому розмір плати за наймання житла був указаний позивачем формально, але він сподівався на добросовісність наймодавця. Вважає, що до серпня 2017р. плата за проживання була справедливою, відповідач міг її сплачувати, а у вересні 2017р. проректором академії на загальних зборах мешканців гуртожитку було повідомлено про підвищення плати за житло у пять разів, починаючи з серпня 2017р. Вважає, що позивачем не обґрунтований зв'язок підвищення плати з фактичними витратами на утримання житла і в порушення ст. 820 ЦК України ця плата встановлена в односторонньому порядку з метою отримати незаконної вигоди. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач 18.02.2019р.\~надав відповідь\~(пояснення)\~на відзив\~відповідача (а.с. № 59 62), у яких не погодився з думкою відповідача про необґрунтованість підвищення плати за житло. Надання приміщень гуртожитку в найм для тимчасового проживання здійснюється на підставі п. 1 ч. 7 Постанови КМУ від 27.08.2010р. № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності». Розмір плати визначається прями пропорційно фактичним витратам на утримання обєкта та сплачується квартиронаймачем згідно виставлених рахунків. Відповідно до калькуляції-рахунку місячної вартості проживання квартиронаймачів у гуртожитку з 01.08.2017р. плата за кімнату становить 3\~000 грн. з ПДВ без урахування плати за електроенергію, яка нараховується окремо. Наймач знав про зміни розміру місячної плати вартості проживання у гуртожитку, однак його не оскаржував, що вказує на його згоду на підвищення плати. У звязку зі зверненням відповідача до Міністерства освіти і науки України та Східного офісу Державної аудиторської служби України з питання причин збільшення розміру плати, Східний офіс Держаудитслужби звертався до адміністративного суду з позовом про надання дозволу на проведення позапланової перевірки Придніпровської ДАФКС. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018р. Держаудитслужбі в задоволенні позову відмовлено, оскільки нарахування було здійснено відповідно до норм чинного законодавства. Враховуючи категорію спору (малозначна справа, ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. № 24), сторони були викликані судом в судові засідання на 06.12.2018р. і на 18.02.2019р. (а.с. № 25-28). Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 06.06.2018р. а.с.№ 86) 18.02.2019р. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. № 85). Відповідач [PERSON] 18.02.2019р. також надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. № 88). Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, то на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін і без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за правилами ст. 89 ЦПК України, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини. 01.05.2017р. між Придніпровською ДАВКС і [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення № 22, предметом якого є надання позивачеві і членам його сімї дружині [PERSON] і дітям [PERSON], 2003р.н., [PERSON], 2001р.н., для помешкання житлового приміщення кімнати № 515 в будинку № 116 по вул. Набережна Перемоги у м. Дніпрі (а.с. № 7). Договором обумовлено, що розмір плати за проживання в гуртожитку визначається прямо пропорційно фактичним витратам на утримання обєкта та сплачується квартиронаймачем згідно виставлених рахунків. Згідно з п. 2.1. договору квартиронаймач зобовязаний у повному обсязі сплачувати плату за жиле приміщення на розрахунковий рахунок закладу не пізніше 15 числа наступного місяця. У заяві від 30.05.2017р. на ім,я ректора Придніпровської ДАВКС [PERSON] просив продовжити термін дії договору і гарантував своєчасну оплату за наймане приміщення. Згідно з [PERSON] обстеження приміщення від 01.10.2017р., складеним комендантом гуртожитку [PERSON], відповідач залишив кімнату в задовільному стані (а.с. № 10). Переліком платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010р. № 796 дозволено закладам освіти надавати спеціально облаштовані будинки і приміщення, що перебувають на балансі закладів освіти, для тимчасового проживання (п.п. 1 п. 7 Переліку). Згідно зі ст. 509 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязань є договори та інші правочини. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ст. 626 ЦК), а свобода договору полягає у тому, що сторони вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК (ч. 1 ст. 627 ЦК). Обсяг зобовязань, що виникають з житлових правовідносин, залежить, зокрема, від характеру правовідносин, статусу житла, форми власності, підстав надання, умов користування тощо, та регулюється нормами цивільного та житлового законодавства, спеціальними законами, а також договором, укладеним між сторонами. Відповідного до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є обєктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата встановлена у договорі не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір щомісячної оплати за користування кімнатою складав за червень 2017р. - 1001,14 грн., за липень 2017р. - 861,82 грн., за серпень 2017р. 3\~321,88 грн., за вересень 2017р. 3\~187,05 грн. (а.с. № 16). Однак відповідач здійснював оплату за надані послуги не у повному обсязі та за період з червня 2017р. по вересень 2017р. сплатив лише 2\~272,08 грн., хоча умовами укладеного і підписаного сторонами договору було визначено, що квартиронаймач оплачує послуги з найму кімнати за виставленими позивачем рахунками. Внаслідок чого, утворилася заборгованість за період з 01.06.2017р. по 01.10.2017р. в сумі 5 999,81 грн. згідно з розрахунком (а.с. № 16). Оскільки правовідносини між сторонами за юридичною природою є грошовим зобов'язанням, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Придніпровської ДАФКС про стягнення заборгованості за договором найму житлового приміщення з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за надані послуги у розмірі 5 999,81 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 555,80 грн. та 3 % річних у розмірі 157,57 грн., згідно з розрахунками (а.с № 17, 18), які відповідачем не спростовані. Оспорюючи розмір плати за користування житлом відповідач вважав, що її розмір чітко не обумовлений у договорі, вона не відповідає рівню фактичних витрат на утримання обєкта після підвищення з серпня 2017р. з 647 грн. до 3\~200 грн., він був змушений підписати договір на невизначених і несправедливих для нього умовах. Суд вважає ці посилання необґрунтованими, оскільки відповідач встановлений розмір щомісячної оплати не оскаржував, не звертався до позивача з вимогами про розірвання договору, перерахунок плати, договір на його вимогу не визнано судом недійсним з підстав невідповідності вимога закону, або ж підстав укладення його під впливом помилки, тощо. Отже, договір був чинним для сторін, а факт користування приміщенням протягом спірного періоду з червня 2017р. по вересень 2017р. відповідачем визнається. Крім вказаного, як свідчать матеріали справи, відповідач листом від 22.09.2017р. разом з іншими мешканцями гуртожитку звертався до Міністерства освіти і науки України, Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області, Східного офісу Державної аудиторської служби України, Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації з питання причин збільшення розміру плати (а.с. № 63, 64). У звязку із надходженням цієї заяви Східний офіс Державної аудиторської служби України звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Придніпровської ДАФКС про надання дозволу на проведення позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності Придніпровської державної академії фізичної культури і спорту за період з 01.01.2016р. по 31.07.2017р. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2018р. по справі №804/8223/17, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019р., у задоволенні позову відмовлено (а.с. № 65 72). Судом у цій справі було встановлено, що фахівцями Офісу проведено ревізію фінансово-господарської діяльності [PERSON], за період 01.01.2013р. по 31.12.2016р. Програмою ревізії було передбачено питання «Утворення та використання класних надходжень бюджетних установ, надання адміністративних послуг». При цьому, у межах даного питання перевірялося надання платних послуг з проживанням в гуртожитку, яку було проведено вибірковим методом за даний період. Також під час ревізії даного питання досліджувались первинні документи, що підтверджують відповідні видатки, включені до розрахунку вартості проживання. З акту Східного офісу Держаудитслужби від 17.03.2017р. № 04.03-19/4 Ревізії фінансово-господарської діяльності Дніпропетровського державного інституту фізичної культури і спорту за період 01.01.2013р. по 31.12.2016р. вбачається, що порушень законодавства щодо розрахунків оплати за проживання не виявлено. Ревізією, зокрема, досліджено, що інститутом вартість проживання в гуртожитку для студентів та сторонніх осіб визначалася виходячи із нормативів користування житлово-комунальними послугами. Відповідно до індексації та підвищенням Постачальниками вартості за комунальні послуги [PERSON] вимушена щорічно переглядати калькуляцію розрахунків на надання послуг. Також актом визначено, що плата за проживання в гуртожитках відповідно п. 2 Наказу № 248/423/173 встановлюється, виходячи з нормативу житлової площі на кожного мешканця; визначення вартості «проживання в студентських гуртожитках» підтверджено вимоги Наказу №48/423/173 в частині оплати мешканцями гуртожитку квартирної плати збільшену на коефіцієнт, що враховує загальну площу. Адміністративний суд, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку про те, що питання обґрунтованості та правомірності нарахування плати за проживання в гуртожитку вже були предметом ревізії та досліджувалися позивачем, а відтак підстав для задоволення позовних вимог про надання дозволу на перевірку немає. Стосовно здійснення відповідачем ремонту у кімнаті, то ці витрати жодним чином не впливають на розмір оплати за користування житлом, оскільки зроблені ним за власною ініціативою і судом не встановлено існування домовленості сторін про їх зарахування в рахунок плати за житло. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1\~762 грн. (а.с. № 2) підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved