Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

18 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що 15 серпня 2014 року вона надала у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 55 000 гривень, які останній зобов'язався повернути в строк до 15 лютого 2015 року. Даний факт підтверджений відповідним договором позики та актом прийому-передачі грошових коштів. Проте, відповідач умови договору не виконав у передбачений договором термін, позику не повернув. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути на її користь з відповідача суму боргу в розмірі 55 000 гривень, проценти за користування грошовими коштами за період сім місяців в розмірі 2850 гривень, а також пеню за період 210 днів в розмірі 700 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на суму 55000 гривень строком повернення до 15 лютого 2015 року, що підтверджується договором позики та розпискою про отримання цих коштів. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, тоді воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 1049 Цивільного Кодексу України визначено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 525 Цивільного Кодексу України визначено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів відповідно до зазначених домовленостей між сторонами, про що свідчить наявність боргових документів у позивача. Розмір суми основного боргу за вказаними договорами позики становить 55 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Пунктом 2.3 зазначеного договору позики передбачено одержання від позичальника процентів в розмірі 1% на місяць за користування грошовими коштами на залишок заборгованості. Розмір процентів за користування позикою за період з 16 серпня 2014 року по 16 березня 2015 року становить 3850 гривень із наступного розрахунку: 55 000 гривень (суми позики):100%*7 місяців = 3850 гривень. За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В п. 3.2 договору позики сторони погодили, що за прострочення виконання своїх зобов'язань, передбачених п.2.2. договору щодо строку повернення суми позики, позичальник повинен сплатити на користь позикодавця пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення. Оскільки відповідачем зобов'язання в строк до 15 лютого 2015 року не виконано, пеня за невиконання основного зобов'язання розраховується наступним чином: (55 000 гривень (сума позики): 100% * 0,5) * 210 днів. Разом з тим, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного процесу, задовольняє позов [PERSON] в межах заявлених нею позовних вимог, а саме в розмірі 58 550 гривень. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved