Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

18.05.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.03.2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем. Позивач зазначила, що відповідач ухиляється від виконання сімейних обов'язків, зловживає спиртними напоями. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинились в жовтні 2014 року через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач надала заяву , де просила розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 13.03.2005 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Жупанівській сільська рада Сколівського району Львівської області, актовий запис №1. Від спільного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] і [PERSON] з жовтня 2014 року не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладено,

Outcome: approved