Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

19.03.2014 року до Краматорського міського суду звернувся [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору та повернення грошової суми у зв'язку з невиконанням договору, та стягнення моральної шкоди. В своїй позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23.09.2013 року між СПД фізичною особою [PERSON] та споживачем [PERSON] був підписаний договір купівлі-продажу № 3, відповідно до якого покупець [PERSON] 23.09.2013 року сплатив в якості попередньої оплати продавцю СПД [PERSON] грошову суму у розмірі - 54540 грн. з метою отримати в строк до 03.10.2013 року цибулю у кількості двадцять тон для власних потреб. Факт передачі грошових коштів в якості попередньої оплати покупцем продавцю підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру № 3 від 23.09.2013 року, на якому стоїть печатка продавця з підписом, відповідно до якого продавець отримав від покупця грошові кошти готівкою у розмірі 54540 грн. Обов'язок передати продавцем товар (цибулю) до 03.10.2013 року підтверджується п.3.1 вказаного договору. На неодноразові вимоги повернути грошові кошти в зв'язку з відсутністю передачі товару, відповідач повернув споживачу [PERSON] тільки частку грошових коштів у розмірі - 25860 грн. Решту у розмірі - 28680 грн. не віддає. До теперешнього часу продавець СПД фізична особа [PERSON] не законно утримує у себе грошові кошти споживача. Як стверджує споживач, він не суб'єкт підприємницької діяльності і придбавав цибулю тільки для власних потреб. Відповідач по справі не тільки не виконав умови договору, а ще й безпідставно, незаконно утримує грошові кошти споживача та користується ними як кредитними коштами при цьому не сплачує споживачеві відсотки за їх користуванням. Приймаючи до уваги теперешню економічно, політично нестабільну, небезпечну ситуацію в Україні, підвищення курсу долара США, необхідно мати грошові кошти в сім'ї, тому що на утриманні є двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, безумовно споживач переносить моральні страждання, боїться, що відповідач незаконно привласнить їх. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати договір № 3 від 23.09.2013 року підприсаний між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON], стягнути з відповідача основну суму заборгованості в розмірі 28680 грн., пеню за період з 03.10.2013 року по 18.03.2014 року у розмірі 142826,40 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 391,30 грн., суму збитків від інфляції цін у розмірі 544,92 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на юридичні послуги в сумі 4000 грн., витрати на нотаріуса при наданні довіреності в сумі 180 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, також зазначив, що він відмовляється від позовних вимог в частині стягнення юридичних витрат. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, повісткою. Клопотання про відкладення розгляду від нього також не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений договір № 3, згідно якого продавець зобов'язується продати (передати у власність) покупцю, а покупець зобов'язується придбати (прийняти та сплатити) цибулю ріпчасту кількістю 20000 кг. Цена договору складає 54540 грн. Постака товару здійснюється автотранспортом продавця на протязі 10 днів з дня надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. У випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) діючим законодавством України. (а.с.9) Згідно копії квитанії до приходного касового ордеру № 3 від 23.09.2013 року, позивач сплатив відповідачу грошові кошти в сумі 54540 грн. (а.с.10). Таким чином, відповдач повинен був передати позивачу товар в строк до 03.10.2013 року. Згідно довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] не здійснює підприємницьку діяльність (а.с.38), а отже збирався придбати товар для власних потреб. Згідно довідки Управління статистики у м. Краматорську, індекс інфляції складав на жовтень 2013 року - 100,4 %, на листопад 2013 року - 100,2 %, на грудень 2013 року - 100,5 %, на січень 2014 року - 100,2 %, на лютий 2014 року - 100,6 %. (а.с.33) Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу, від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противопраною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, який не виконано останнім з невідомих причин, у зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, а саме розірвати договір № 3 від 23.09.2014 року, укладений між позивачем та відповідачем та стягнути з останнього передоплату за договором, яка не повернута відповідачем, в сумі 28680 грн. 00 коп., три проценти річних в сумі 391 грн. 30 коп. (за період з 03.10.2013 року по 19.03.2014 року кількістю 166 днів.), збитки від інфляції цін в сумі 544,92 грн., які нараховані в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Також, з відповідача на користь позивача на підставі ст.ст.23, 611 ЦК України, необхідно стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн., оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідач своєю протиправною поведінкою, яка полягає у порушенні договірних зобов'язань, завдав позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу протиправного неповернення грошей, які необхідні позивачу для утримання дружини та двох неповнолітніх дітей (а.с.35,36,37). Вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 142826,40 грн. не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню з наступних підстав: в спірному договорі купівлі-продажу сторони не встановили розмір неустойки за невиконання або неналежне виконання сторонами своїх договірних зобов'язань, а ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач як на підставу своєї вимоги про стягнення пені у розмірі 142826,40 грн. не підлягає застосуванню до виниклих правовідносин, бо між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу, а вказана норма правовідносин, які випливають з договорів про виконання робіт (надання послуг), а отже ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню до виниклих правовідносин». Таким чином, в частині позовних вимог про стягнення пені на підставі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 142826,40 грн. слід відмовити Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі витрат на правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Законом України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» установлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ч. 5 ст. 174 ЦПК України, суд не приймає відмову позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Суд не приймає відмову представника позивача від позовних вимог в частині стягнення юридичних витрат, оскільки вона суперечать інтересам особи, яку він представляє, таким чином, суд вважає необхідним відмовити в задоволені в цій частині позовних вимог, оскільки представник позивача не приймав участі у судовому засіданні. Також, суд вважає, що слід відмовити в задоволені позовних вимог в частині стягнення витрат на нотаріуса при наданні довіреності, оскільки згідно ст. 79 ЦПК України, дані витрати не відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави за подання позову майнового характеру в розмірі 296,16 грн., та судовий збір за подання позову немайнового характеру в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial