Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

17 січня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] підприємства «Техно транс» м.Дунаївці про стягнення коштів в розмірі 32745 грн., посилаючись на те, що 26 липня 2012 року між Фермерським господарством «Погребний» та ПП «Тёхно-транс» було укладено «Договір постачання товару» №29/201 (далі договір), який є фактично договором-купівлі продажу товару. Підписання договору відбулося шляхом направлення кожною із сторін договору іншій стороні за допомогою засобів електронного звязку належним чином підписаного екземпляра договору з зазначенням юридичної адреси сторін, банківських реквізитів, завірених печаткою сторони договору. Продавець свої зобов'язання не виконав і в порушення п. 2.2 договору протягом 10 днів з моменту оплати авансу за даним Договором не поставив товар, і не виконав зобовязання по поставці товару протягом трьох років. Згідно з договором уступки права вимоги від 27 липня 2015 року ФГ «Погребний» уступило право вимоги за Договором від 26 липня 2012 року фізичній особі [PERSON]. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року стягнуто з ПП «Техно-транс» м. Дунаївці Хмельницької області на користь [PERSON] заборгованість за невиконання договірних зобовязань за договором № 29/2012 від 26 липня 2012 року в розмірі 327 450 грн., з яких: 177 000 грн. - основного боргу, а також 15 930 грн. 3 % річних, 134 520 грн. борг з урахуванням індексу інфляції за період прострочення зобовязання з 1 серпня 2012 року по 30 червня 2015 року включно. Відповідачем зобовязання не виконано і по теперішній час. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а при простроченні зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нараховані на суму боргу 177 000 грн.: індекс інфляції та три проценти річних за період з 1 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року включно. Боржником виконання зобов'язання прострочено на один рік і 6 місяців і саме за цей період він зобовязаний сплатити 3% річних, що становить 7965 грн. (177 000 грн./100*3= 5310 грн.) за один рік, а відповідно за 6 місяців, що становить 1/2 частину року, сума складе 2655 грн (5310/2), що в сумі становить 7965 грн. Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України відповідачу належить сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції, який в спірний період у цифровому виразі становив 1.14, а тому інфляційне збільшення боргу буде становити 177000*1.14 отримуємо суму боргу з врахуванням коефіцієнта інфляції в розмірі 201 780 грн.. Відповідно інфляційне збільшення боргу складе (201 780-177 000) 24 780 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року включно, тобто за період прострочення виконання зобовязання поза межами строку, за яким вже було стягнуто інфляційні та три відсотки річних рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року, а тому позивачка звернулася з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак надіслала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю і просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Техно транс» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через засоби поштового звязку, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подавав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] підприємства «Техно транс» м.Дунаївці, третя особа на стороні позивача: Фермерське господарство «Погребний», третя особа на стороні відповідача: [PERSON] про стягнення коштів (ціна позову 327450 грн.) позов задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] підприємства «Техно-транс» м.Дунаївці вул.Д.Жлоби,73 Хмельницької області на користь [PERSON] заборгованість за невиконання договірних зобовязань за договором № 29 /2012 від 26 липня 2012 року в розмірі 327450 (триста двадцять сім тисяч чотириста пятдесят) грн., що складається із: 177000 грн. основний борг; 15930 грн. 3 % річних; 134\~520 грн. - борг з урахуванням індексу інфляції. Рішення набрало законної сили 23 серпня 2016 року та звернуте до виконання, на даний час не виконане.(а.с. 4-6). Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~статті 598 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема,\~ст.599 ЦК України\~передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 ЦК України. Частиною 5\~ст. 11 ЦК України\~визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. \~Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року розглянув справу № 6-113 цс 14, предметом якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2\~ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи те, що рішенням суду з [PERSON] підприємства «Техно-транс» на користь [PERSON] стягнуто за період з 01 серпня 2012 року по 30 червня 2015 року включно заборгованість за невиконання договірних зобовязань за договором № 29 /2012 від 26 липня 2012 року в розмірі 327450 (триста двадцять сім тисяч чотириста пятдесят) грн., що складається із: 177000 грн. основний борг; 15930 грн. 3% річних; 134\~520 грн. - борг з урахуванням індексу інфляції, і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, яке належним чином відповідачем не виконується, що дає підстави для стягнення з нього на користь позивача інфляційних витрат та 3 проценти річних від простроченої суми за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року. Договором розмір процентів не встановлений і тому застосовується розмір процентів встановлений відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором або іншим законом. За період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року включно, користування належними позивачеві грошовими коштами у сумі 177 000 грн. відповідач зобов'язаний сплатити 3% річних, що становить 7965 грн. (177 000 грн. х 3% : 100 х 549: 365). Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України відповідачу належить сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції в розмірі 24780 грн. (177 000 грн. х 1,14),оскільки загальний коефіцієнт інфляції за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року становить 1,14, розрахунок коефіцієнта інфляції наведений у позовній заяві. За таких обставин, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог і з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 24780 грн. та 3% річних в розмірі 7965 грн., за період їх нарахування з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року Оскільки позивачка є інвалідом 2 групи, що підтверджується доданим пенсійним посвідченням і звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved