overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

19.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання із [PERSON] . У заяві посилається на те, що вона до смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , постійно проживала з нею, вела із нею спільне господарство, доглядала за нею. У 2020 році звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину. Однак, у зв`язку з тим, що відсутній факт прийняття спадщини нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, встановлення вказаного факту необхідно для прийняття спадщини. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити. Представник Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, не заперечують щодо задоволення заяви. Зацікавлена особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що являється сином померлої [PERSON] . За життя остання склала заповіт на його ім`я, однак спадщину він не приймав, так як його донька [PERSON] , постійно проживала з [PERSON] та доглядала за нею, а тому вважає, що спадщину повинна прийняти вона. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Довідкою виконкому Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області встановлено, що [PERSON] проживала без реєстрації разом з бабусею [PERSON] до її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Окрім цього, у судовому засіданні було допитано у якості свідка [PERSON] та [PERSON] , котрі підтвердили факт постійного проживання [PERSON] із її бабусею [PERSON] , померлою [INFO] . У зв`язку з відсутністю у заявника факту прийняття спадщини після смерті спадкодавця постановою приватного нотаріуса Лавренюк Т.Г. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю законом не визначено іншого, окрім судового порядку, а встановлення вказаного факту необхідно для прийняття спадщини, факт проживання [PERSON] із [PERSON] має бути встановлений. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

19.10.2020 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі, але подружніх відносин не підтримують, відповідач дитину не утримує, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, надаа суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на утриманні [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визначений позивачем розмір аліментів не суперечить ст.ст.182,183 СК України. Враховуючи те, що позивачка відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн., виходячи з розміру судового збору, встановленого законом станом на день подання позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~19.10.2020 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 14 лютого 2019 року. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Через постійні конфлікти, суперечки, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Фактично сім`я припинила своє існування. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. \~ \~ \~ \~ В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила строк на примирення не надавати та шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно свідоцтва про шлюб від 14.02.2019 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 14.02.2019 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 30. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 14 червня 2019 року Виконавчим комітетом Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 32. Сторони сімейні відносини не підтримують, як сім`я не проживають, спільного господарства не ведуть. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачкою, спору щодо цього у сторін немає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4\~ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно ч.2\~ст.112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається і шлюб необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір, сплачений позивачем, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

19.10.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.12.2003 року. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. За таких обставин, позивач вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2020 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача до суду подана електронна заява, відповідно до якої просить справу розгляду без участі позивача. В судове засідання відповідач не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, вимоги позову визнає, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити « [PERSON] ». Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. При розгляді справи, судом встановлено, що 19 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 548. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення неможливо. Згідно статті 56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що збереження сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила її шлюбне прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

19.10.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступне. 24 квітня 2009 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату порозуміння, поваги та почуття любові один до одного, на даний час проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинено. Тому, просить шлюб між ними розірвати. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити . Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає , не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2009 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 307, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.04.2009 року (а.с. 12). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини сторони припинили та до цього часу не підтримують. Сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову. Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення. Враховуючи вищевикладене, а також на те, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересах їх дітей, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

19.10.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить надати їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті баби - [PERSON] вона вчасно не подала заяву про прийняття спадщини за законом, оскільки на момент смерті [PERSON] постійно проживала з нею і вважала, що прийняла спадщину. Після звернення до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у його видачі. А тому враховуючи викладені обставини, виникла необхідність зі зверненням до суду з вказаним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримуютьта просять їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без їхнього представника, позов визнають, не заперечують проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 4). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з двох земельних ділянок площею 1,6407 га та 1,4869 га (а. с. 14,15). Після звернення позивача 18.11.2019 року до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Люлевича А.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у його видачі [PERSON] було відмовлено. (а. с. 18). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про визначення додаткового строку для прийняття спадщини .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

19.10.2020 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, з таким обгрунтуванням. 11.01.1983 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, за актовим записом № 1. У сторін від шлюбу народились діти, які на даний час є вже повнолітніми. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони спільно не проживають понад два роки та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Позивач покликається на вимоги ст.ст.110-113 СК України, та просить шлюб укладений між ним та відповідачкою розірвати. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.10.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, від сторін до суду не надходили. Відповідачка [PERSON] 05.11.2020 року подала суду заяву в якій вказала, що з позовними вимогами [PERSON] згідна повністю. Шлюб укладений між нею та позивачем просить розірвати. Позивач [PERSON] 05.11.2020 подав суду заяву в якій вказує, що заявлений позов підтримує, просить такий задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю виходячи з такого. Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 11 січня 1983 року у виконавчому комітеті с.Синевир Міжгірського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 11.01.1983 року зроблено актовий запис за № 1. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] . Позивач вказав, що він з відповідачкою спільно у шлюбі не проживає біля двох років, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім`ї сторони не підтримують, мешкають за різними адресами. Ці обставини відповідачкою не заперечені. Жодна із сторін не заявила клопотання про вжиття судом заходів для примирення у шлюбі. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін немає. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Судових витрат до стягнення чи повернення позивачем не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

19.10.2020 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклала шлюб 21.08.2012 року, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1897. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 19.10.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 21.10.2020 року в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 27.11.2020 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій останній визнає позов та не заперечує проти розірвання шлюбу, просить суд справу розглянути у його відсутність. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21.08.2012 року, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1897 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Дитина залишається проживати з матір`ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

19.10.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 09.08.1997 року, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09.08.1997 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved