Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

18 березня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (пенсії та інших доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з 2012 року вони з відповідачем проживають окремо, діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює та має стабільний заробіток. Тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дітей [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що згоден сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів свого доходу, оскільки має офіційне місце роботи та постійний дохід, інших осіб на утриманні не має. При цьому просить врахувати, що він в добровільному порядку перераховує на рахунок сина [PERSON] по 500-700 грн. щомісяця. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 13 травня 1989 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося троє дітей, з яких двоє є неповнолітніми: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сторони не можуть дійти згоди щодо утримання дітей. Ці обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: поясненнями сторін, свідоцтвами про народження дітей, свідоцтвом про шлюб, актом обстеження місця проживання [PERSON], складеним 14 березня 2014 року депутатом Старокостянтинівської міської ради Булич В.Є. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на утримання синів [PERSON] та [PERSON], а тому в силу ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, має постійне місце роботи, інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу. Посилання відповідача на те, що він перераховує в добровільному порядку на рахунок сина [PERSON] аліменти не є належним утриманням дитини, оскільки в силу свого неповнолітнього віку він не здатний належним чином розпоряджатись грошовими коштами й контроль за використанням цих коштів повинен здійснюватись батьками. Оскільки на даний час діти проживають із позивачкою, тому аліменти повинні стягуватись з відповідача саме на користь позивачки, яка буде здійснювати контроль за використанням грошових коштів саме на необхідні та першочергові потреби дітей. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved