Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

17 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою корить матеріальну шкоду завдану злочином у розмірі 45 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.70, ст.75 КК України засуджений до покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. Вироком Львівського апеляційного суду від 08 липня 2020 року вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року в частині призначеного покарання було скасовано та ухвалено новий вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.70 КК України засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки; на підставі ст.ст. 71,72 КК України до покарання за даним вироком приєднано невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 17.11.2015 у виді штрафу у розмірі 1020 грн., яке слід виконувати самостійно. З метою встановлення ступеня тяжкості завданих [PERSON] [PERSON] тілесних ушкоджень була проведена судово-медична експертиза, відповідно до висновку якої [PERSON] завдано тілесні ушкодження у вигляді: множинні травматичні переломи середньої третини обличчя справа зі зміщенням, перелом кісток носа, множинні уламкові переломи носової кістки, стінок правого верхньощелепового синуса, що відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, перелом лівої кісточки носа, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Ним, [PERSON] , понесені значні видатки, пов`язані із проведенням йому операції по встановленню пластини на місце зламаних кісток на обличчі та операції по виправленню кісток носа. Понесені матеріальні видатки на лікування становлять суму45 000 грн. Крім того, відповідач [PERSON] надав йому розписку 15 квітня 2019 року про те, що він зобов`язується сплатити матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 45000грн. Оскільки відповідач не відшкодував йому завдану злочином шкоду, він, [PERSON] , вирішив звернутися до суду за захистом свої порушених прав та інтересів. Ухвалою судді від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Адміністрацією УВП №50 позовна заява з додатками до неї, копія ухвали про відкриття провадження у справі вручені [PERSON] під розписку 15.03.2021р. у цій розписці [PERSON] висловив згоду на розгляд справи у його відсутності. Відзиву на позов відповідач не подав. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з статтями 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України. Цим вироком встановлено, що [PERSON] 17.12.2018, приблизно о 18:00 год., перебуваючи у приміщенні загального коридору, біля квартири [ADDRESS] , на ґрунті давно існуючих особистих неприязних відносин, у результаті виниклого словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс удар правою рукою [PERSON] по обличчю, чим спричинив йому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №9 від 08.01.2019, тілесні ушкодження у вигляді: множинних травматичних переломів середньої третини обличчя справа зі зміщенням, перелом кісток носа, множинні уламкові переломи носової кістки, стінок правого верхньощелепового синусу, нижньої та медіальної стінок правої очниці; перелом стінок орбіти, передньої латеральної стінок правого гайморового синуса відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я; перелом лівої кісточки носа відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Як вбачається з вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року, [PERSON] в суді визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України. Вироком Львівського апеляційного суду від 08 липня 2020 року вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року в частині призначеного покарання було скасовано та ухвалено новий вирок, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.1 ст.122 КК України, та із застосуванням ч.1 ст.70 КК України засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки; на підставі ст.ст.71,72 КК України до покарання за даним вироком приєднано невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 17.11.2015 у виді штрафу у розмірі 1020 грн., яке слід виконувати самостійно (а.с.6-8). Згідно з ч.1, ч.7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Встановлено, що в межах кримінального провадження потерпілий [PERSON] не звертався із відповідним цивільним позовом до [PERSON] . Діями відповідача позивачу були завдані матеріальні збитки, що складаються з витрат, пов`язаних з лікуванням. Це підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем та дослідженими судом (а.с. 10-13). Загальний розмір підтверджених письмовими доказами витрат позивача на лікування у зв`язку з отриманими травмами становить 45 000 грн. Відповідно до розписки від 15.04.2019р. [PERSON] зобов`язався сплатити [PERSON] матеріальну шкоду нанесену вчиненням кримінальних правопорушенням, а саме витрати на лікування у розмірі 45000 грн. (а.с.14). Згідно з пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, є підставним, ґрунтується на належних та допустимих доказах. Цей позов слід задовольнити у повному обсязі у розмірі 45 000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved