Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

18 квітня 2016 року позивач звернувся до Орджонікідзевскького районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. В обґрунтування позову зазначає, що з 08 жовтня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, яка є громадянкою США. Однією сім'єю вони проживали до серпня 2014 року, потім відповідач поїхала до США, та з того часу їх сімейні відносини припинені. Причиною розпаду їх сім'ї називає небажання відповідача мати дітей, небажання жити в Україні. Протягом трьох років сумісного життя відповідач залишалась на своєму дошлюбному прізвищі, паспорт не змінила, хоча під час реєстрації шлюбу виявила бажання присвоїти його прізвище. Невдовзі після від'їзду дружина повідомила телефоном, що в Україну вона не повернеться, а він може вважати себе вільним. На даний час її місцезнаходження йому невідоме, останній раз вони спілкувались наприкінці 2014 року. Останнє місце її проживання до від'їзду - [ADDRESS]. У даний час він планує утворити нову сім'ю, його майбутня дружина вагітна. Однак наявність зареєстрованого шлюбу з відповідачем перешкоджає йому в цьому та порушує його законні права. Позивач [PERSON] та його представник за угодою про надання правової допомоги [PERSON] у судове засідання не прибули, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі. При цьому представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання також не прибула, судові повістки надсилались на її ім'я за останнім відомим місцем її проживання в Україні. З урахуванням наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], громадянин України, та відповідач [PERSON], [INFO], громадянка Сполучених Штатів Америки, перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 08 жовтня 2011 року, актовий запис № 754. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON]. З доводів позову вбачається, що спільних дітей сторони не мають. Будь-яких доказів на спростування наведених позивачем доводів суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи доводи позивача та надані ним докази, суд дійшов висновку, що сімейні відносини між сторонами тривалий час не підтримуються, сторони разом не проживають та наміру зберегти сім'ю не мають, що свідчить про наявність підстав для розірвання шлюбу. У зв'язку з задоволенням позову у повному обсязі, відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі 551,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved