Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

19 березня 2019 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, належності заявнику архівної довідки від 29 січня 2019 року № 38, виданої на ім'я [PERSON], [INFO] за 1981-1990 роки, архівної довідки від 29 січня 2019 року № 37 , виданої на ім'я [PERSON] за 1985-1989 роки, архівної довідки від 25 лютого 2019 року № 44 за 1980-1981 роки та трудової книжки [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог заяви вказав те, що під час оформлення пенсії по віку, виявлено у вказаних правовстановлюючих документах розбіжності у написанні його по батькові, де помилково вказане як [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в той час як правильним є [PERSON]. Таким чином, заявник вирішив звернутися до суду із даною заявою, адже встановлення даного факту має для нього юридичне значення та надасть можливість в повній мірі реалізувати своє право на пенсію. 20.03.2019 року відкрито окреме провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, які просили задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Доповівши вимоги заяви, заслухавши заявника, його представника та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження та паспорта громадянина України заявника, його по батькові вказано як [PERSON] (а.с.4-6, 10). З досліджених в судовому засіданні копій архівних довідок від 29 січня 2019 року № 38, виданої на ім'я [PERSON], [INFO] за 1981-1990 роки, від 29 січня 2019 року № 37 , виданої на ім'я [PERSON] за 1985-1989 роки, архівної довідки від 25 лютого 2019 року № 44 за 1980-1981 роки виданої на імя [PERSON]. та [PERSON] про розмір заробітної плати та кількість відпрацьованих днів по батькові [PERSON] заявника у справі, вказано як [PERSON] та [PERSON]. /а.с.7,8,9). Крім цього, з копії трудової книжки колгоспника [NUMBER] [PERSON] по батькові вказано як [PERSON]/а.с.13-14/. Допитана в якості свідка [PERSON]. суду вказала про факт належності заявнику вище вказаних правовстановлюючих документів, пояснивши, що заявника часто називали [PERSON] замість правильного [PERSON], тому і сталася помилка в написанні його по батькові у документах. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у правовстановлюючих документах, які дають право заявнику на оформлення пенсії допущено помилки в написанні по батькові, які не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду. Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - належності правовстановлюючого документа заявнику, є оформлення пенсії.

Outcome: approved