Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

18.01.2021 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, яка ухвалою суду від 18.01.2021 року була залишена без руху. 27.01.2021 року до суду надійшла заява представника [PERSON] про усунення недоліків заяви, що визначені в ухвалі суду від 18.01.2021 року. Заява про встановлення факту постійного проживання на території України [PERSON] обгрунтовує наступним чином. Заявник, маючи дівоче прізвище [PERSON] , 14.07.1988 року отримала паспорт громадянина СРСР, серії [NUMBER] , що виданий в ОВД Бабушкінського району м. Дніпропетровська. В зв`язку зі зміною прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » вона отримала в ОВД Бабушкінського району м. Дніпропетровська паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] , який був нею втрачений в 1991 році. Паспорт громадянина України вона не отримувала. В період часу з 22.07.1988 року по 14.06.1991 року вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 17.06.1991 року заявниця змінила реєстрацію на іншу адресу: [ADDRESS] , що підтверджується карткою форми «А», копія якої знаходиться у Шевченківському районного відділі в м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. У серпні 2019 року вона зверталася до Шевченківського районного відділу в м. Дніпрі Головного управління у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з письмовою заявою щодо видачі їй паспорта громадянина України у вигляді книжечки та надавала копію картки форми «А». Однак, зазначеним органом відмовлено в задоволенні заяви про видачу паспорта громадянина України листом за № 1211/5994 від 29.08.2019 року на підставі п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство», у зв`язку з тим, що нею не надано доказів постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. 16.07.2020 року вона повторно звернулася до Шевченківського районного відділу в м. Дніпрі Головного управління у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з тією ж метою. Під час розгляду її заяви було надано копію витягу з будинкової книги за адресою : [ADDRESS] щодо реєстрації її за цією адресою. Згідно відомостей будинкової книги, 17.06.1991 року вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та знята з реєстрації 04.02.1992 року. Отже, станом на 24.08.1991 року вона постійно проживала та була зареєстрована на території України. Шевченківським районним відділом в м. Дніпрі Головного управління у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України відмовлено їй в задоволенні заяви листом за № 1211/0558 від 23.07.2020 р. на підставі п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» та у зв`язку з тим, що вона не надала доказів постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Також, їй рекомендовано звернутись до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення юридичного факту. Не погодившись з позицією Шевченківського районного відділу в м. Дніпрі Головного управління у Дніпропетровській області Державної міграційної служби України, у вересні 2020 року вона звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просила суд визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області у видачі їй паспорта громадянина України у вигляді книжечки; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області видати їй паспорт громадянина України у вигляді книжечки. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року по справі № 160/12022/20 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Цим рішенням встановлено, що паспорт громадянина України зразка 1994 року [PERSON] не отримувала. У період з 22.07.1988 року по 14.06.1991 року вона була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , а у період часу з 17.06.1991 року по 04.02.1992 року - за адресою : [ADDRESS] . Відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначив, що відповідно до п.п. 100, 101 Постанови КМУ № 302 від 25.03.2015 року, підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні, видачі паспорта, якщо вона не є громадянином України. Відповідно до п.1 розділу ІХ Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України № 456 від 06.06.2019 року, територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта, якщо вона не є громадянином України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України « Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього УРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24 серпня 1991 р.) постійно проживали на території України. Згідно з п.п. «в» п. 8 розд. II Указу Президента України від 27.03.2001 року за № 215/2001, для встановлення належності громадянства України, особа яка станом на 24.08.1991 р. постійно проживала на території України, перебувала у громадянстві колишнього УРСР, не має паспорта колишнього громадянина УРСР, подається до Територіального підрозділу ДМС України судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, тобто на час проголошення незалежності України. Таким чином, для подальшого вирішення питання оформлення паспорта громадянина України, вона вимушена звернутися до суду з метою встановлення юридичного факту. Ухвалою суду від 29.01.2021 року відкрито провадження у справі. Копію ухвали від 29.01.2021 року, разом з копією заяви про встановлення факту, доданими до неї документами, отримано заінтересованою особою 03.02.2021 року. 15 лютого 2021 року до суду надійшла заява представника [PERSON] [PERSON] про розгляд справи у його та його довірительки, відсутність. Вимоги заяви про встановлення юридичного факту підтримав у повному обсязі. Прохав долучити до справи копію рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року по справі № 160/12022/20 з відміткою про набрання ним законної сили. Заінтересована особа про день, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, однак явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечила. Письмових заяв та клопотань не надала. В зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про її задоволення за наступних підстав. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 315 ЦПК України,\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , до 14.06.1991 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується листом відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 22.07.2019 року за № 02.3-24/10184. Відповідно до копії картки форми «А», [PERSON] (у дівоцтві [PERSON] ), [INFO] , яка є уродженкою м. Дніпра, була документована 14.07.1988 року паспортом громадянина УРСР серії [NUMBER] , що виданий в УВС Бабушкінського району м. Дніпропетровська. В зв`язку зі зміною прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » заявник отримала в УВС Бабушкінського району м. Дніпропетровська паспорт громадянина УРСР серії [NUMBER] . Також, у цій картці міститься відмітка про те, що [PERSON] після зняття її реєстрації 14.06.1991 року за адресою: [ADDRESS] , вибула до наступної адреси: [ADDRESS] . Згідно з листом відділу обліку проживання фізичних осіб правління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 11.10.2020 року за № 5/5-168, [PERSON] у період часу з 17.06.1991 року по 04.02.1992 року, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року по справі № 160/12022/20, що набрало законної сили 12.02.2021 року, у задоволенні позовної заяви [PERSON] до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмови у видачі паспорту громадянина України протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено. Цим рішенням встановлено, що [PERSON] у встановленому порядку паспорт громадянина України зразка 1994 року не отримувала. У період з 22.07.1988 року по 14.06.1991 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , у період часу з 17.06.1991 року по 04.02.1992 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Тобто, на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року [PERSON] була зареєстрована на території України. Через те, що стосовно [PERSON] державними органами видано довідки суперечливого змісту, а також тому, що вона не має жодного документу, що посвідчує її особу, рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України судом не приймалось, суд дійшов висновку про правомірність відмови територіального підрозділу міграційної служби у видачі [PERSON] паспорту громадянина України. Отже, встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року потрібно заявнику для отримання паспорту громадянина України. Встановити даний факт в інший спосіб [PERSON] можливості не має, про що свідчить зміст рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року по справі № 160/12022/20. Факт проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року, підтверджується листом відділу обліку проживання фізичних осіб правління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 11.10.2020 року за № 5/5-168, згідно із яким у період часу з 17.06.1991 року по 04.02.1992 року, вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Оцінюючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: те, що [PERSON] , [INFO] , станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України. Встановлення цього факту сприятиме заявниці у реалізації права на отримання паспорта громадянина України. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved