Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

18.09.2014р. до суду звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ ім. Кірова в особі директора Химича О.О. про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. На обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві зазначив, що 29.05.2013р. між сторонами укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, що знаходиться в с. Кам'яне Савранського району Одеської області, за межами населеного пункту. Сторони домовились, що вартість об'єкта становить 30000грн.. 07.06.2013р. позивач через відділення АТ «Імекс Банк» перерахував кошти в визначеному сторонами розмірі на рахунок відповідача. Фактично за умовами договору відповідач продав, а позивач прийняв у власність нежитлову будівлю - комплекс будівель і споруд № 1. Між сторонами досягнуто усіх фактичних умов договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, однак нотаріально посвідчити даний договір позивач позбавлений можливості із-за невиконання своїх зобов'язань відповідачем. На підставі викладеного позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд № 1, що розташований в с. Кам'яне Савранського району, укладений між сторонами 29.05.2013р., а також визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про неможливість явки в судове засідання. Крім того вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності (а. с. 41). Відповідач ТОВ ім. Кірова в особі директора Химича О.О. в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав письмову заяву про відсутність заперечень та зауважень по суті розглядуваної справи та розгляд справи за його відсутності (а. с. 43). Представник третьої особи, голова Кам'янської сільської ради Химич В.О. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про відсутність заперечень та зауважень до позовних вимог, а також розгляд справи за відсутності представника сільської ради (а. с. 42). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку та доводи позивача викладені ним в позовній заяві, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29.05.2013р. [PERSON] і відповідач ТОВ ім. Кірова в особі директора Химича О.О. уклали договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (а. с. 7-8). Згідно даного договору сторонами досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу. Відповідач отримав від позивача визначену суму грошей в рахунок продажу будівлі, що належить йому на праві приватної власності (а. с. 9-13; 15; 26; 28; 43). Відповідач передав [PERSON] у власність зазначене нерухоме майно. Таким чином суд дійшов висновку, що договір повністю виконаний. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а позивач в свою чергу позбавлений можливості розпоряджатись зазначеним нерухомим майном. Згідно вимог статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається в тому числі із правочинів. Стаття 204 ЦК України встановлює, що правочин є дійсним, якщо його недійсність не встановлена законом чи судом. За правилами статті 657 ЦК України угоди стосовно передання права власності на нерухоме майно підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно приписів частини 2 статті 219 ЦК України суд може визнати дійсним правочин, який не набув нотаріального посвідчення, якщо правочин дійсно відповідає справжній волі сторін, а нотаріальне посвідчення не відбулось, з підстав які не залежали від волі сторони, яка звертається за визнанням угоди дійсною. Також, відповідно приписів частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовились до всіх істотних умов і це підтверджено письмовими доказами, а також відбулось повне або часткове виконання цього правочину, суд може визнати цю угоду дійсною. Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. У зв'язку з тим, що продавець та покупець дійсно мали намір саме продати та купити нерухоме майно, фактично угода виконана, її нотаріальному посвідченню заважає ухилення відповідача від явки до нотаріуса та небажання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Здійснити державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно позивачу завадила відсутність нотаріального посвідчення угоди. Враховуючи положення статті 16 Цивільного Кодексу України, одним із способів захисту цивільного права є зокрема визнання права. Відповідно правил, встановлених ст. 126 ЦПК України, в одному позові можуть бути об'єднані декілька вимог, якщо слухання цих справ окремо ускладнить розгляд справи по суті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved