Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

19 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоровя у розмірі 170\~000,00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що працював на підприємстві відповідача у період з 02.08.2004 року по 16.12.2009 року на шахті «Родіна», черговим поверхневим електрослюсарем та з ремонту устаткування. Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникло хронічне захворювання, і за висновком МСЕК від 08.05.2009 позивачу первинно було встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності безстроково за професійним захворюванням: хронічне обструктивне захворювання легень. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу відчуває біль, задишку при незначному фізичному навантаженні, що його досить сильно морально пригнічує та змушує постійно лікуватися, але хронічний характер захворювань не дає надії на видужання у майбутньому. 26 грудня 2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. 29 січня 2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд ухвалити рішення про відмову позивачу в задоволенні позову. В обґрунтування зазначив, що позивачем не доведено факту саме завдання йому моральної шкоди та її розмір. Також зазначив, що відповідач не приховував від позивача важкість та небезпечність технологічного процесу, не порушував технологію виробництва, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному звязку настанням шкоди не вчиняв, а тому не може нести відповідальність за ушкодження здоровя позивача. Також зазначив, що крім підприємства відповідача позивач також працював на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці, а тому відповідач не має відповідати за зобовязаннями іншого підприємства. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] у період з 02.08.2004 по 16.12.2009 року, часу звільнення у звязку з виходом на пенсію, перебував у трудових відносинах з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та працював на шахті «Родіна» черговим поверхневим електрослюсарем та з ремонту устаткування, що підтверджується трудовою книжкою позивача. (а.с.6-11) 09 березня 2009 року на підприємстві ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача: хронічне обструктивне захворювання легень, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Вказано, що причиною професійного захворювання позивача є запиленість повітря робочої зони. Особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи зазначено: адміністрація шахти «Родіна» ВАТ «Кривбасзалізрудком». (а.с.12-14) Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДНА-02 №032180 від 08.05.2009 року позивачу [PERSON] при первинному огляді встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності з 27 квітня 2009 року, без визначення групи інвалідності безстроково, визначено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП, обмеження по лінії ЛКК. (а.с.15). У звязку із професійним захворюванням позивач [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, що підтверджується виписками-епікризами з медичної картки [PERSON] (а.с.16-27) Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз'яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України\~\~моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або\~\~внаслідок профзахворювання\~\~складається, зокрема, у фізичному болі, душевних\~\~стражданнях, які він поніс у зв'язку з\~\~ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище докази свідчать про те, що\~\~ушкодження\~\~здоров'я, заподіяне позивачеві\~\~під час виконання ним\~\~трудових обов'язків, заподіює йому\~\~моральні\~\~й фізичні\~\~страждання, які обмежують його\~\~можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю. Відповідно до\~роз'яснень,\~викладених\~у\~п.9\~постанови\~Пленуму\~Верховного Суду\~України\~від\~31\~березня\~1995\~року\~№\~4\~«Про\~судову\~практику в\~справах\~про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди»,\~розмір\~відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди\~суд\~визначає в\~межах\~заявлених\~вимог залежно\~від\~характеру\~та обсягу\~заподіяних\~позивачеві\~моральних і\~фізичних\~страждань,\~з\~урахуванням\~у кожному\~конкретному\~випадку\~ступеня вини\~відповідача\~та\~інших обставин.\~Зокрема,\~враховуються\~характер\~і тривалість\~страждань,\~стан\~здоров'я\~потерпілого,\~тяжкість\~завданої\~травми,\~наслідки\~тілесних\~ушкоджень,\~істотних\~вимушених\~змін у\~його\~життєвих\~і виробничих\~стосунках. Зазначені обставини наступили у [PERSON] у зв'язку із отриманням професійного захворювання, що призвело до встановлення первинно 25% втрати професійної працездатності безстроково, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності без встановлення групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, часу роботи позивача на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 15 000,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 гривень. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial