Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

18.05.2015 позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, просить стягнути з відповідача суму банківського вкладу в розмірі 210 044 грн. 32 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 16.09.2009 між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу № 00004008644248 «Найкращий on-line (%, в кінці терміну), долар США», відповідно до умов якого [PERSON] передала банку грошові кошти в розмірі 67700,00 доларів США. 06.02.2015 між [PERSON] та позивачем було укладено договір про відступлення права вимог, відповідно до умов якого позивачу було передано право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» щодо повернення частини вкладу за договором банківського вкладу № 00004008644248 «Найкращий on-line (%, в кінці терміну), долар США» у розмірі 8462,50 доларів США. 24.04.2015 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про укладення вказаного договору відступлення права вимоги. Крім того, 24.04.2015 позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення належної їй суми банківського вкладу у розмірі 8462,50 доларів США. Однак, вимоги заяви відповідач не виконав, зокрема, не повернув позивачу суму вкладу. Таким чином, позивач вважає,що діями відповідача порушуються її права. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, визнавши причини неявки відповідача неповажними вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом, 16.09.2009 між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу № 00004008644248 «Найкращий on-line (%, в кінці терміну), долар США», відповідно до умов якого [PERSON] передала банку грошові кошти в розмірі 67700,00 доларів США. Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON], сума належного їй вкладу станом на 15.03.2015 складає 67700,00 доларів США (а.с.6-7). 06.02.2015 між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимог, відповідно до умов якого позивачу було передано право вимоги до ПАТ «Дельта Банк» щодо повернення частини вкладу за договором банківського вкладу № 00004008644248 «Найкращий on-line (%, в кінці терміну), долар США» у розмірі 8462,50 доларів США (а.с.8). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Виходячи з наведеного, позивач набула право вимоги до ПАТ «Дельта Банк». 24.04.2015 позивачем [PERSON] було направлено на адресу відповідача ПАТ «Дельта Банк» повідомлення про укладення вказаного договору про відступлення права вимоги. (а.с.9) Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. 24.04.2015 позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення частини суми банківського вкладу у розмірі 8462,50 доларів США (а.с.10). Разом із тим, відповідач взятих на себе зобов'язань за вищезазначеним договором не виконав, а саме, не повернув на вимогу позивача належні позивачу кошти. Інших даних та доказів, які б спростовували вказане суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, як встановлено судом і вказана обставина є загальновідомою, на підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Порядок визначення вкладників та інших кредиторів банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, вимоги щодо повернення коштів та виконання інших зобов'язань позивача будуть задовольнятися відповідно до положень вказаного Закону, в порядку черговості. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ПАТ «Дельта Банк» не мав правових підстав для задоволення вимог позивача поза процедурою ліквідації, в іншій ніж передбачено законом черговості, оскільки позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач не довела порушення її прав, а відтак в задоволенні позову необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed