Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

19.08.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпровського МНО Уварова М.О. (а.с. 2-8 т. 1). Ухвалою судді Наумової О.С. від 21.08.2020р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с. 51 т. 1). Підготовче засідання у справи закрите 12.02.2021р. (а.с. 214 т. 2). Ухвалою суду від 07.04.2021р. за клопотанням представника позивача витребувано докази, витребувано у відповідачки [PERSON] оригінал її свідоцтва про народження (а.с. 57-58 т. 3). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона - [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) є рідною сестрою [PERSON] (дівоче прізвище якої також [PERSON] ). Приблизно у червні -липні 2019 року [PERSON] померла, про що складено актовий запис 17.10.2019р. і видане свідоцтво про смерть 27.05.2020р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] та 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Після того як позивачка дізналася про смерть сестри, вона як єдина спадкоємиця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак з`ясувалося, що спадщина прийнята іншою невідомою їй особою - відповідачкою [PERSON] , яка 31.01.2020р. звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Уварова М.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як після рідної сестри. Стверджує, що інших, крім неї, близьких родичів в [PERSON] немає. Проте при поданні заяви про прийняття спадщини відповідачка [PERSON] на підтвердження родинних стосунків з [PERSON] як із рідною сестрою надала дублікат свідоцтва про своє народження - [PERSON] № 956553 від 24.08.1953р., видане органами РАЦС Юговского Мулинського района, Молотовской області (Пермської області). Також [PERSON] надано дублікати свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , свідоцтва про народження [PERSON] 28.02.2020р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Уваровим М.С. видано [PERSON] два свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позивачка звернулася до правоохоронних органів з цього приводу. У провадженні слідчого відділу Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 12020040700000394 від 06.05.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство) щодо незаконного заволодіння спадковим майном [PERSON] . У кримінальному провадженні встановлено, що [PERSON] при заповненні заяви про видачу паспорта Форми №1 матір`ю вказала [PERSON] , а відомості про батька не вказала (наявний прочерк), тобто [PERSON] одинока мати. Позивачка звернулася до адвоката Російської Федерації Маджуги С.С. з метою сприяння в отриманні документів щодо підтвердження або спростування спорідненості між [PERSON] та [PERSON] . На запит адвоката Маджуги С.С. відділом актів цивільного стану адміністрації Пермського муніципального району Пермського краю надане повторно видане свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07.07.2020р. і довідку про народження відповідачки № А-01030 від 07.07.2020р., де дійсно матір`ю вказана [PERSON] , а відомості про батька відсутні. Означене підтверджує, що відповідачка [PERSON] не є рідною сестрою [PERSON] , а надане нею на підтвердження родинних відносин з померлою свідоцтво про народження [PERSON] № [NUMBER] від 24.08.1953р. є підробленим. Шляхом його надання нотаріусу відповідачка протиправно заволоділа спадковим майном позивачки, позбавила її права на вступ до спадщини після смерті рідної сестри. Позивачка просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки постановою нотаріуса від 12.06.2020р. їй відмовлено у прийнятті спадщини, у зв`язку із пропущенням встановленого законом строку. Зазначила, що пропустила строк з об`єктивних причин, адже дізналася про смерть сестри у травні 2020 року. Точної дати смерті [PERSON] встановлено не було, лише приблизна: червень-липень 2019 року. Тіло [PERSON] знайдене 08.10.2019р., факт смерті зареєстрований [INFO] , до того вона не вважалася померлою. На момент смерті сестри позивачка була в м. Одеса з донькою. Коли дізналася про смерть [PERSON] перебувала на лікарняному з гіпертонічною хворобою у період з 27.01.2020р. по 07.02.2020р., потім у період з 02.03.2020р.по 13.03.2020р. лікувалася від гострого обструктивного бронхіту. Крім того, поставною КМУ від 11.03.2020р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COV1D-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 12.03.2020 року на усій території України було запроваджено карантин. З метою уникнення захворювання на коронавірус, знаходилася на самоізолюванні вдома, намагалася як найменше перебувати на вулиці та у місцях скупчення людей. Внаслідок шахрайські дії відповідачки усі документи [PERSON] зникли, позивачка зверталася до органів РАЦС за отриманням дубліката свідоцтва про смерть [PERSON] , отримала його 27.05.2020р. і звернулася до нотаріуса лише 12.06.2020р. На підставі викладеного, просила: визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; визнати недійсним видане на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого спадкодавця [PERSON] визнати недійсним видане на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири [ADDRESS] після померлого спадкодавця [PERSON] 21.09.2020р. представник відповідачки - адвокат Романцов М.В. (діє на підставі договору від 18.09.2020р. і ордеру від - а.с. 61 - 75 т. 1) надав відзив на позовну заяву (а.с. 55-62 т. 1), у якому вважав, що позивачкою не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже вона могла направити заяву про прийняття спадщини поштою або електронно поштою, але такою можливістю не скористалася і тепер зловживає процесуальним правом. Також позивачка не підтвердила належними доказами зміну прізвища на « [PERSON] », не довела джерело походження справжнього свідоцтва про народження відповідачки. Позивачці як сторонній людині свідоцтво не могло бути надане, оскільки відсутні на те підстави, обумовлені ст. 9 Федерального Закону «Про акти цивільного стану» № 143-ФЗ. Позовні вимоги пред`явлені до [PERSON] необґрунтовано, остання не порушувала права позивачки, а законним шляхом отримала спадщину у встановлений законом строк як рідна сестра спадкоємиці. В силу презумпції невинуватості позивачка не має права звинувачувати відповідачку у вчиненні злочину. Повідомлення про підозру відповідачці не вручене, факт підробки не встановлений, досудове розслідування ще триває, однак не має розвитку. У зв`язку із порушенням кримінального провадження представник відповідача звернувся із адвокатським запитом до Комітету РАЦС Пермського краю, і Державного архіву Пермського краю, які надали відповіді про те, що відомості про свідоцтво про народження [PERSON] відсутні. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивачка 28.10.2020р. надала відповідь на відзив (а.с. 85-86 т. 1), у якій зауважила, що у відзиві представник відповідачки взагалі не повідомив про те, яким же чином [PERSON] отримала свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] № 956553 від 24.08.1953р., видане органами РАЦС Юговского Мулинського района, Молотовской області (Пермська область), а також дублікати свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] та інші дублікати документів. Також не вказав про те, чому з метою отримання паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 13.12.1996р. [PERSON] у заяві про видачу паспорта Форми №1 вказала матір`ю [PERSON] як одиноку матір, а відомостей про батька взагалі не зазначила. Натомість у свідоцтві про народження на ім`я [PERSON] № 956553 від 24.08.1953р., наданому нотаріусу, її матір`ю вказана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Отже, [PERSON] не є рідною сестрою [PERSON] , оскільки надане [PERSON] на підтвердження родинних відносин з померлою свідоцтво про народження № [NUMBER] від 24.08.1953р. є підробленим. Наполягала на задоволенні позову. Позивачка [PERSON] і її представник - адвокат Зарвій І.Л. в судовому засідання позовні вимоги підтримали повністю і просили їх задовольнити, після оголошення судом перерви 21.04.2021р. надали заяву про завершення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити. Відповідачка і її представник в судове засідання не з`явилися. Через неявку відповідачки і за клопотанням сторони відповідача розгляд справи відкладався неодноразово, у т.ч. у своїх клопотаннях представники відповідачки просили суд надати можливість представити додаткові докази на спростування позиції позивачки (а.с. 209-212, 217-219, т. 2, а.с. 4 - 8 т. 3). При цьому, з метою з`ясування факту родинних зв`язків між сторонами та надання особистих пояснень в судовому засіданні 29.03.2021р. явка відповідачки [PERSON] була визнана судом обов`язковою, про що представнику відповідачки - адвокатові Збрській І.В. повідомлено під час розгляду справи і остання отримала відповідно судову повістку в суді (а.с. 8а, 8б, т. 3), однак 06.04.2021р. (за день до судового засідання) знову представник відповідачки - адвокат Збрська І.В. подала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні, на підтвердження чого надала довідку № 4019/э13 КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради від 06.04.2021р. про те, що [PERSON] , [INFO] , госпіталізована в 3 х/в з діагнозом «гострий панкреатит», знаходиться на стаціонарному лікуванні з 06.04.2021р. (а.с. 11 т. 3). На запит суду (а.с. 30 т. 3) листом КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради від 12.04.2021р. повідомлено, що громадянка [PERSON] , [INFO] , за медичною допомогою до КНП «КЛШМД» ДМР не зверталася. Довідка №4019/э13 від 06.04.2021р. стосовно її перебування на стаціонарному лікуванні у 3-му хірургічному відділенні їх медичного закладу [PERSON] не надавалася (а.с. 34 т. 3). 07.04.2021р. явка відповідачки [PERSON] знову була визнана судом обов`язковою (а.с. 25 - 26, т. 3). У зв`язку із тим, що відповідачка і її представник не з`явилися в судове засідання, надавши вищевказану довідку, ухвалою суду від 07.04.2021р. задоволене клопотання представник позивачки про витребування від відповідачки для огляду оригіналу свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] № 956553 від 24.08.1953р., яким остання підтверджувала родинний зв`язок з спадкодавцем [PERSON] . Указану ухвалу суду відповідачка фактично проігнорувала, не з`явившись в судове засідання, хоча судом роз`яснювалося представнику відповідачки про можливість надати самостійно оригінал указаного свідоцтва про народження. Ухилення відповідачки від явки до суду шляхом надання її представником суду підробленої довідки ніяк не може свідчити про намір відкласти розгляд справи з метою надання додаткових доказів, і розцінюється судом лише як затягування розгляду справи. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 цієї статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. З огляду на викладене, суд вважав, що з боку сторони відповідача вбачається затягування розгляду справи, та зважаючи на обізнаність сторони відповідача про віднесення на розгляд суду даного спору, наявність заперечень відповідача, вважав за можливе розглянути справу та винести рішення на загальних підставах. Суд, вислухавши в судовому засідання позивачку, її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] (дівоче прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де місцем народження зазначено м. Вільнюс (а.с. 20 т. 1). Оригінал свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] був оглянутий судом під час розгляду справи (а.с. 19 т. 3)., [PERSON] , [INFO] (дівоче прізвище також [PERSON] ) так само є донькою [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де місцем народження також зазначено м. Вільнюс (а.с. 26 т. 1). Отже, [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , оскільки їх родинний зв`язок підтверджується відомостями про батьків у свідоцтвах про їх народження, а також апостильованою випискою, що посвідчує запис про народження [PERSON] № 4356 від 22.12.1956р, виданою відділом цивільної метрикації міста Вільнюса, Литва 17.06.2020, номер реєстрації G-20-01000-5141 (підтверджено нотаріусом 26-ої нотаріальної контори м. Вільнюса [PERSON] , апостиль №2-5667 від 25.06.2020р.) (а.с. 21 - 23 т. 3). 06.01.1982р. позивачка укладала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17 т. 3), 15.06.1993р. шлюб з [PERSON] був розірваний (а.с. 15 т. 3). 08.12.2017р. позивачка одружилася із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14 т. 3). У червні-липні 2019 року [PERSON] померла, про що видане свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.05.2020р. Соборним районним у місті Дніпрі АРАЦС Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис від 17.10.2019р. № 2217 (а.с. 34 т. 2). Як видно із матеріалів кримінального провадження, № 12020040700000394 від 06.05.2020р., розпочатого за ознаками ч. 1 ст. 190 К України (а.с. 6 - 198 т. 2) під час досудового розслідування стало відомо, що у своїй квартирі у м. Дніпрі 08.10.2019р. найдений труп [PERSON] , у віці приблизно 60 років, про що було розміщене оголошення у мережі інтернет (а.с. 10 - 13 т. 2). Допитана у якості потерпілої 07.05.2020р. позивачка [PERSON] повідомила про те, що народилась в 1963 році в місті Вільнюс, СРСР, в родині, яка складалась з матері - [PERSON] , 1930 р.н., батька - [PERSON] , 1928 року народження. Також у неї була рідна сестра - [PERSON] , 1956 року народження. У 1979 році вона, мати і сестра переїхали на постійне місце проживання в Україну, місто Дніпропетровськ, а батько залишився проживати у Вільнюсі, у подальшому помер у 1993 році. В місті Дніпропетровську вона проживала родиною з матір`ю та сестрою. У 1982 році вона вийшла заміж та взяла прізвище [PERSON] , а сестра у 1983 році та взяла прізвище [PERSON] . Орієнтовно у 1993 році їх родина придбала у власність три квартири, за адресами: [ADDRESS] , в якій почала проживати вона з дочкою, квартира була у її власності. Мати переїхала в квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була у її власності. Сестра [PERSON] переїхала у квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка була у її власності. Після чого, у 2005 році позивачка продала свою квартиру по [ADDRESS] і придбала іншу - за адресою: [ADDRESS] , де проживає на даний час. Крім того, у 2005 році померла її мати - [PERSON] . Після її смерті позивачка з сестрою успадкувала за законом належну матері квартиру по [ADDRESS] , кожна з по 1/2 частині. Крім мене і сестри жодних спадкоємців у матері не було. Стверджувала, що окрім її і [PERSON] дітей не було, як й інших близьких родичів, оскільки вони родом з Вільнюса. Квартира, що дісталась у спадщину по [ADDRESS] була оформлена у нотаріуса і вони вступили у спадщину, отримали право власності кожна по 1/2 частини. У сестри був чоловік - [PERSON] , дітей у неї не було, як і не було дітей у її чоловіка. З сестрою і її чоловіком позивачка не спілкувалась з 2018 року з особистих причин. Їй відомо, що весь цей час сестра проживала за адресою: [ADDRESS] . 07.05.2020р. від працівників правоохоронних органів потерпіла дізналася проте, що сестра померла у власній квартирі в червні - липні 2019 року. До цього про її долю їй нічого відомо не було. Також вона нічого не знає про наявність спадкової справи, яка була відкрита після її смерті та про обставини спадкування належного сестрі майна. На запитання про те, чи відома їй [PERSON] , [INFO] , потерпіла повідомила, що дана особа їй не відома взагалі. На запитання, чи можливо теоретично бути вказана особа рідною сестрою [PERSON] та і сестрою потерпілої, потерпіла категорично заперечила. Також повідомила, що з приводу переоформлення об`єктів нерухомості, які належали [PERSON] їй нічого не відомо. Зазначила, що вона (потерпіла) є єдиною спадкоємицею належного сестрі майна. Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2020р. по справі № 206/2044/20 накладений арешт у вигляді заборони будь-яким особам розпоряджатися (відчужувати) квартирою [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с. 45 - 48 т. 2). Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2020р. по справі № 206/2044/20 накладений арешт у вигляді заборони будь-яким особам розпоряджатися (відчужувати) Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с. 57 - 60 т. 2). Як видно із матеріалів нотаріальної справи 21/2019, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського МНО Уваровим М.О. (а.с. 74 - 106 т. 2), після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з належних померлій квартир: квартири [ADDRESS] та 1/2 частини квартири [ADDRESS] . 26.12.2019р. до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Уварова М.С. звернувся із письмовою заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої нотаріусом заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 65304522. У подальшому свідоцтво про праву на спадщину [PERSON] не видавалося. 31.01.2020р. до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Уварова М.С. звернулася із письмовою заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як після рідної сестри. На підтвердження родинних стосунків між [PERSON] і відповідачкою [PERSON] надала свідоцтво про своє народження на ім`я [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , видане 24.08.1953р. органами РАЦС Юговского Мулинського района, Молотовской області (Пермська область), у якому батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 140 (а.с. 96 т. 2). Також [PERSON] надала свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , у якому батьками [PERSON] вказані [PERSON] і [PERSON] , свідоцтво про укладення шлюбу 13.05.1953р. між [PERSON] і [PERSON] (нібито батьками [PERSON] ), після укладення якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] », свідоцтво про укладення 23.09.1983р. шлюбу між [PERSON] і [PERSON] (а.с. 97 - 98 т. 2). 28.02.2020р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Уваровим М.С. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване в реєстрі за № 58 (а.с. 137 т. 2). 28.02.2020р. приватним нотаріусом Дніпровського МНО Уваровим М.С. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , зареєстроване у реєстрі за № 57 (а.с. 162 т. 2). Через два дні після отримання свідоцтв про право на спадщину на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2020р., посвідченого Дніпровського МНО Кейтельгіссер О.М. квартира [ADDRESS] відчужена [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 135 - 134 т. 2), а на підставі договору дарування від 02.03.2020р., посвідченого Дніпровського МНО Кейтельгіссер О.М. 1/2 частини квартири [ADDRESS] подарована [PERSON] [PERSON] (а.с. 160 - 161 т. 2). Як повідомив представник позивачки, до цього часу кримінальне провадження № 12020040700000394 від 06.05.2020р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України перебуває у провадженні слідчого відділу Самарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває щодо незаконного заволодіння спадковим майном [PERSON] , однак [PERSON] переховується від слідства. Допитана під час розгляду справи у якості свідка [PERSON] надала показання про те, що вона народилася [INFO] у м. Вільнюс, Литва. Нині проживає у [ADDRESS] . Про відповідачку [PERSON] вперше дізналася у травні 2020 року, коли її викликали до прокуратури у зв`язку із тим, що було знайдене тіло її сестри - [PERSON] , про смерть якої вона не знала. Батьками позивачки є [PERSON] і [PERSON] . Народилася вона у [ADDRESS] . Матері було тоді 33 роки. Також у позивачки була старша на 7 років сестра - [PERSON] , [INFO] , яка також народилася від тих же батьків у м. Вільньюсі і жила з ними. Всі вони жили разом однією сім`єю. Позивачка закінчила 9 класів у м. Вільньюсі, а 31.05.1977р. батьки розлучилися і у 1978 році вони з сестрою [PERSON] і матір`ю переїхали до м. Дніпропетровська. Після переїзду сестра працювала на взуттєвій фабриці, потім одружилася у 1983 році з Аристатовим. Після того працювала у обчислювальному центрі разом із матір`ю. Позивачка в цей час навчалася в школі, потім з 1981 року по 1988 рік навчалася в інституті. До 1993 року вони з сестрою жили разом, а потім сестра з чоловіком переїхала жити на [ADDRESS] , потім сестра з чоловіком купили квартиру по [ADDRESS] на 3-му поверсі. З сестрою [PERSON] вони завжди спілкувалися мало, востаннє сестра телефонувала за рік до своєї смерті (на ювілей позивачки). Раніше ніколи про [PERSON] , [INFO] , не чула. Мати ніколи не розповідала їй, що в неї (позивачки) була старша сестра. До того ж, вважала, що мати ніколи б не кинула дитину. Пояснила, що після війни, у 1953 році - на момент народження відповідачки [PERSON] , мати жила у Литві , куди переїхала ще у 1946 році до сестри своєї бабусі [PERSON] . З батьком - [PERSON] мати познайомилася, коли їй було 17 років, вони разом працювали у 1947 році в аеропорті у м. Вільньюсі, мати - в буфеті, а батько водієм. Тобто, з 1946 року по 1956 рік мати проживала у Литві, у неї не могла народитися дитина в Росії. Про [PERSON] , [PERSON] позивачці також нічого не відомо. Після смерті матері у 2005 році вказані особи на заявляли своє право на спадкування. При цьому, позивачка [PERSON] представила суду для огляду оригінали свого свідоцтва про народження - [PERSON] , [INFO] , у якому батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] , свідоцтва про укладення 06.01.1982р. шлюбу з [PERSON] , свідоцтво про розірвання 15.06.41993р. шлюбу з [PERSON] , а також свідоцтво про укладення 08.12.2017р. шлюбу з [PERSON] (а.с. 14 - 19 т. 3). Отже, з матеріалів нотаріальної справи встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину від [PERSON] , надавши нотаріусу свідоцтва про своє народження на ім`я [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , видане 24.08.1953р. органами РАЦС Юговского Мулинського района, Молотовской області (Пермська область), у якому батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис від 24.08.1953р. № 140 (а.с. 96 т. 2). Разом із тим, як видо із матеріалів кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.05.2020р. прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області 20.05.2020р. здійснено тимчасовий доступ до документів ГУ ДМС в Дніпропетровській області, під час якого вилучено заяву про видачу паспорта Форми № 1, яка стала підставою для отримання [PERSON] , [INFO] паспорта громадянина України, про що складений протокол слідчої дії - тимчасового доступу до речей і документів (а.с. 183 - 185 т. 2). Після огляду 22.05.2020р. вилучених документів (протоколу огляду речей і документів від 22.05.2020р.) - копій заяви про видачу паспорта Форми №1, яка стала підставою для отримання [PERSON] діючого на сьогодні паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 13.12.1996р., встановлено, що у графі із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові батька і матері наявний запис: [PERSON] , а у графі батько стоїть прочерк, одинока мати (а.с. 186 - 188 т. 2). В судове засідання позивачкою і її представником надані оригінали документів, які посвідчують отримання позивачкою через адвоката Російської Федерації повторно виданого Свідоцтва про народження тієї ж [PERSON] , [INFO] . Так, у повторно виданому свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07.07.2020р. і довідці про її народження № А-01030 від 07.07.2020р. відомості про батька відсутні, а матір`ю вказана [PERSON] . Зазначено місце реєстрації: Відділ РАЦС адміністрації пермського муніципального району Пермського краю; місце видачі - Відділ РАЦС Юговскої селищної ради Верхньо-Муллінського району Молотовської області (а.с. 13 т. 3). Таким чином, у свідоцтві про народження відповідачки, представленому нею нотаріусу - на ім`я [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , видане 24.08.1953р. органами РАЦС Юговского Мулинського района, Молотовской області (Пермська область), батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис від 24.08.1953р. № 140. Натомість як у Формі № 1 для отримання паспорта серії [NUMBER] (а.с. 88-90, 148 - 150, т. 2), який відповідачка, до речі, надавала нотаріусам при оформленні правочинів спадкування та відчуження квартир, у графі про матір наявний запис: [PERSON] , а у графі про батька стоїть прочерк, одинока мати (а.с. 186 - 188 т. 2). Такі ж відомості про матір [PERSON] і про відсутність батька містяться у свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07.07.2020р., виданому Відділом РАЦС адміністрації Пермського муніципального району Пермського краю (а.с. 13 т. 3), наданого на запит позивачки. При цьому, номер і дата актових записів: від 24.08.1953р. № 140 у обох свідоцтвах про народження [PERSON] співпадають. З наведеного видно, що [PERSON] , отримуючи паспорт громадянина України у 1996 році надавала відомості лише про матір - [PERSON] . Такі ж відомості містяться і у її свідоцтві про народження, виданому Відділом РАЦС адміністрації Пермського муніципального району Пермського краю у 1953 році, виданого на запит позивачки. Тоді як у наданому нотаріусі свідоцтві про її народження батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що вказує на те, що свідоцтво про народження відповідачки [PERSON] явно підроблене, оскільки містить неправдиві відомості про батьків, а саме, її батьками не являються [PERSON] і [PERSON] , а в дійсності матір`ю відповідачки є [PERSON] і батька немає. Таким чином, [PERSON] не є рідною сестрою [PERSON] , а надані [PERSON] документи на підтвердження родинних відносин з померлою, є підробленими. Позивачка надала суду для огляду оригінали документів, які підтверджують, що вона зверталася за правовою допомогою до адвоката Російської Федерації [PERSON] , уклавши з ним договір про надання юридичних послуг від 30.06.2020р. (а.с. 20-21 т. 3). На виконання договору адвокатом Маджугою С.С. через пошту Російської Федерації позивачці у конверті із супровідним листом направлене свідоцтво про народження (повторне) [NUMBER] і довідка про народження № [NUMBER] (а.с. 22 -24 т. 3). Не може поза увагою суду лишитися те, що відповідачка і її представники протягом розгляду справи надавали суду неправдиві відомості про те, що представники відповідачки з метою доведення своєї позиції намагаються перевірити відомості про повторне видання позивачці свідоцтва про народження [PERSON] і тим самим затягували розгляд справи. Так, 21.09.2020р. разом із відзивом представник відповідачки - адвокат Романцов М.В. надав копію листа Державної крайової бюджетної установи «Державний архів Пермського краю» від 25.06.2020р.№ 7848, яким повідомлено на запит адвоката, що документи про народження [PERSON] , [INFO] , у архів не надходили. Також роз`яснено, що ДКБУ «Державний архів Пермського краю» є історичним архівом, у якому зберігаються метричні книги церков Пермської губернії за період до 1918 року. Рекомендовано звернутися в Комітет РАЦС Пермського краю за відповідною адресою (а.с. 63 т. 1). Листом ДКБУ «Державний архів Пермського краю» від 03.06.2020р. № 6848 запит адвоката Романцова М.В. перенаправлений до Комітету РАЦС Пермського краю (а.с. 64 т. 1). Заявляючи 12.02.2021р. клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 209 т. 2) адвокат Романцов М.В., вважав, що позивачка [PERSON] у незаконний спосіб отримала на території РФ повторне свідоцтво про народження відповідачки. Просив відкласти розгляд справи, оскільки 03.11.2020р. відповідачка уклала (мовою оригіналу) «соглашение № 45 об оказании юридической помощи с членом Адвокатской палаты Респубдики Дагестан Адвокатом Джалаловым Вадидом Юрьевичем», яким 09.11.2020р. подано адвокатський запит з метою отримання інформації: чи дійсно зберігаються відомості про народження відповідача у Комітеті РАЦС Пермського краю, чи було видано дублікат свідоцтва про народжені серії [NUMBER] від 07.07.2020р., однак листом від Комітету РАЦС Пермського краю відмовлено, оскільки адвокат Джалалов В.Ю. на підтвердження повноважень надав ордер замість довіреності. Тому відповідачка 21.01.2021р. поштою направила довіреність [PERSON] на право на отримання дубліката свідоцтва про народження. 26.03.2021р. (через місяць) представник відповідачки - адвокат Поляк О.В. (діє на підставі ордеру від 25.03.2021р. - а.с. 222 т. 2) знову заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки 10.03.2021р. надійшов лист від адвоката Джалалова В.Ю. про те, що у запиті відмовлено і зазначено про можливість повторного звернення після надання апостилованої довіреності. Тому відповідачка повторно видала довіреність на ім`я [PERSON] , після чого зроблено апостіль на відіслано довіреність до РФ (а.с. 220 - 221 т. 2). З наведеного видно, представники відповідачки - професійні адвокати тричі намагалися отримати відомості про видачу позивачці повторного свідоцтва про народження відповідачки [PERSON] , однак кожного разу, через направлення запитів або не до належної установи (крайового архіву) або з порушенням вимог закону щодо оформлення запиту, отримували відмову у видачі відомостей. Слід звернути увагу, що у клопотанні про відкладення розгляду справи представник відповідачки зазначив про те, що запит направлений стосовно свідоцтва серії «4-Е-ВГ», натомість як свідоцтво має серію «IV-ВГ». Означена помилка могла б призвести до чергової відмови у видачі відомостей, або видачі відомостей, які взагалі не мають відношення до справи. Слід звернути увагу не те, що представникові позивачки - адвокатові Маджугі С.С. відомості на його запит надані з першого разу і протягом семи днів після укладення з позивачкою договору про надання правової допомоги (а.с. 20 - 24 т. 3). Представник позивачки у присутності представника відповідачки в судовому засіданні пояснив і надав відповідне підтвердження про те, що відомості про наявність виданого свідоцтва на ім`я [PERSON] з актовим записом від 24.08.1953р. під № 140 розміщені на російському сайті «Єдиний державний реєстр записів про акти цивільного стану», який є у вільному доступі і станом на 29.03.2021р. ці відомості наявні на сайті (а.с. 3 т. 3). До того ж, позиція відповідачки про те, що надане позивачкою повторне свідоцтво із зазначенням відомостей лише про матір [PERSON] , підроблене спростовується особистим наданням відповідачкою для отримання паспорта відомостей про матір [PERSON] і відсутність батька, які явно суперечать відомостям у наданому нотаріусу свідоцтві, де матір`ю зазначена [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Жодних міркувань з цього приводу представники відповідачки протягом всього розгляду справи суду не висловили. Аналізуючи матеріали кримінального провадження, показання потерпілої [PERSON] , матеріали нотаріальних справа, процесуальну поведінку відповідачки і її представників, а також свідчення [PERSON] , надані в судовому засіданні, суд доходить висновку, що відповідачкою [PERSON] умисно використані явно підроблений документ - свідоцтво про народження, з метою створення уяви про наявність родинного зв`язку із померлою [PERSON] , за для незаконного заволодіння спадковим майном позивачки з метою його подальшого відчуження, на користь чого свідчить негайне (через два дні після так званого «спадкування») відчуження квартир на користь інших осіб. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 27 постанови від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», цими іншими підставами (випадками) можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. У даному випадку, судом установлено, що особа, якій видані свідоцтва про право на спадщину - [PERSON] не мала права на спадкування, оскільки у неї відсутнє споріднення із померлою [PERSON] . Відповідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. З урахуванням наданих доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про підставніть позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, виданих [PERSON] , у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого спадкодавця [PERSON] , а також визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири [ADDRESS] після померлого спадкодавця [PERSON] , виданих на ім`я [PERSON] . Стосовно вимог позивачки про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Встановлено, що батьками померлої [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Вони ж є батьками позивачки [PERSON] , що підтверджує родинний зв`язок між позивачкою і [PERSON] як між рідними сестрами. Як видно з матеріалів справи, 12.06.2020р. позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського МНО Уварова М.О. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] як єдиний спадкоємець. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського МНО Уварова М.О. від 12.06.2020р. відмовлено у прийнятті спадщини, у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с. 43 т. 1). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичні обставини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В обґрунтування причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини позивачка зазначила, що про смерть сестри дізналася у травні 2020 року від правоохоронних органів, коли її викликали на допит. При цьому, судом установлено, що труп [PERSON] виявлений був 08.10.2019р. за адресою: [ADDRESS] . У свідоцтві про смерть (актовий запис від 17.10.2019р.) не вказано точної дати смерті, лише приблизно: червень-липень 2019 року. Отже, строк на прийняття спадщини почав відлік фактично з 31 липня 2019 року (останнього можливого дня смерті). Позивачка пояснила, що на момент смерті перебувала у місті Одеса разом з донькою, що значно ускладнювало можливість звернення із заявою до нотаріуса у Дніпропетровській області. У період з 27.01.2020р. по 07.02.2020р. перебувала на лікарняному з гіпертонічною хворобою 2 ступеню, потім у період з 02.03.2020р. по 13.03.2020р. лікувалася від гострого обструктивного бронхіту, на підтвердження чого надала медичні довідки від 07.02.2020р. та від 13.03.2020р. (а.с. 9 т. 1). Крім того, поставною КМУ від 11.03.2020р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COV1D-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 12.03.2020 року на усій території України було запроваджено карантин. З метою уникнення захворювання на коронавірус, позивачка знаходилася на самоізолюванні вдома, намагалася як найменше перебувати на вулиці та у місцях скупчення людей. До того ж через шахрайські дії відповідачки документи [PERSON] зникли. Позивачка була змушена звертатися до органів РАЦС за видачею дубліката свідоцтва про смерть [PERSON] , який вона отримала 27.05.2020р. (а.с. 34 т. 1), тому й звернулася до нотаріуса лише 12.06.2020р. Суд вважає, що існують підстави для висновку, що зазначені обставини викликали у позивачки істотні труднощі у житті, які перешкодили вчасному зверненню до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому право позивачки на прийняття спадщини підлягає захисту судом. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини поважними і об`єктивними, що підтверджується матеріалами справи, а тому вважає доцільним для позивачки визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном у три місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю, судові витрати зі сплати судового збору позивачкою в сумі 1 681,60 грн. (а.с. 1 т. 1), підлягають стягненню з відповідачки. Вирішуючи питання про стягнення інших витрат позивачки у розмірі 7 584,20 грн., суд дійшов такого висновку. Частина 3 ст. 137 ЦПК передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В такому описі слід зазначати перелік конкретних послуг та вартість кожної послуги, або, в разі погодинної тарифікації послуг адвоката - кількість годин, витрачених на надання кожної послуги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК). Як видно із матеріалів справи позивачка сплатила 172,00 Євро за юридичні послуги, послуги з перекладу і кур`єрську пошту на користь «Адвокатського професійного союзу» у м. Вільнюсі, а також сплатила 7 000,00 рублів на картку отримувача - [PERSON] . Однак суд не може прийняти ці документи як докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, оскільки позивачкою не наданий договір про надання юридичних послуг з «Адвокатського професійного союзу» у м. Вільнюсі, який би містив детальний розрахунок конкретних послуг та вартість кожної послуги, а 7 000,00 рублів позивачка сплатила на картку [PERSON] , а не адвокатові Маджугі С.С. На підставі викладеного,

Outcome: approved