Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким скасувати арешти, накладені постановою Другого [PERSON] відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 40833760 від 24.12.2014 року, постановою Другого [PERSON] відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 40833760 від 31.03.2014 року, постановою Другого [PERSON] відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 38590454 від 14.06.2013 року, постановою Другого [PERSON] відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 33775149 від 02.08.2012 року, шляхом виключення записів про обтяження № 8229526 від 24.12.2014 року, № 5240022 від 04.04.2014 року, № 4649637 від 12.02.2014 року, № 1798743 від 24.07.2013 року (реєстраційний номер обтяження 12842701 від 08.08.2012 року). Свої вимоги мотивує тим, що наявність арешту унеможливлює володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання зявився представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «[PERSON] Дніпро» у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 04 січня 2017 року звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника банку. Представник відповідача [PERSON] відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання також не зявився, про розляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що постановою старшого державного виконавця другого [PERSON] відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON]Ю від 02.08.2012 року було відкрито виконавче провадження з виконання ухвали № 412/8364/2012 виданої 20.07.2012 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровськ про накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать [PERSON] в межах суми позову, в порядку забезпечення позову. Проте, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року було скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2012 року про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно та грошові кошти, які належать [PERSON] та [PERSON] скасовано. Постановою головного державного виконавця другого [PERSON] відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 14.06.2013 року в рамках виконавчого провадження ВП № 38590454 з примусового виконання виконавчого листа № 412/8364/2012 виданого 31.05.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Дніпро» грошової суми у розмірі 245\~731, 16 дол. США було накладено арешт та заборону здійснювати відчуження всього майна що належить [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Також, постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 31.03.2014 року в рамках виконавчого провадження ВП № 40833760 з примусового виконання виконавчого листа № 412/8364/2012 виданого 23.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Дніпро» грошової суми у розмірі 5\~357, 23 гривень було накладено арешт та заборону здійснювати відчуження всього майна що належить [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Окрім того, постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] від 24.12.2014 року в рамках виконавчого провадження ВП № 40833760 з примусового виконання виконавчого листа № 412/8364/2012 виданого 23.08.2013 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Дніпро» грошової суми у розмірі 5\~357, 23 гривень було накладено арешт та заборону здійснювати відчуження всього майна що належить [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. З інформаційної довідки за № 72871707 від 11.11. 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна вбачається, що вищевказані арешти були зареєстровані в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що вищевказані арешти були накладені в рамках виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 180707-USD/CHF, укладеним з Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Дніпро». Однак, як вбачається з довідки начальника Одеського відділення ПАТ «[PERSON] Дніпро» вих. 3 31/1-2110 станом на 17.07.2014 року, грошові зобовязання за Кредитним договором № 180707-USD/CHF від 18.07.2007 року, укладеним між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та [PERSON] виконані в повному обсязі. Заборгованість відсутня. Окрім того, згідно листа головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області [PERSON], вих. № 15930 станом 25.11.2016 року на примусовому виконанні у Відділі не перебувають відкриті виконавчі провадження де боржником є [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що наявність арешту майно, що належить [PERSON], унеможливлюють позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що є недопустимим. Положеннями ст. 3 ч. 1 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України). З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права власника. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування арешту та заборони відчуження майна, підлягають задоволенню. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved