Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

19 листопада 2014 року від представника позивача до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 168 750, 34 доларів США, що еквівалентно становить - 2 354 910,99 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого виступає ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 2709/0507/88-177, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 80 000,00 доларів США. 28.11.2012 року ПАТ «Омега Банк» (правонаступником є ПАТ «Сведбанк») відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимог за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, кредит в порядку і термін передбачений кредитним договором не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує, у зв'язку з чим у відповідача станом на 06.11.2014 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 2 354 910,99 грн. Заборгованість відповідач не погашає та продовжує ухилятися від виконання договору, у зв'язку з чим ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернувся до суду за захистом свого порушеного права. У судове засіданні представник позивача з'явився, позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити їх. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, наведених в письмових запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Права, визначені в ст. 10, 27, 31, 57-61 Цивільного процесуального кодексу України, сторонам у справі роз'яснено неодноразово. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого виступає ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 2709/0507/88-177, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 80 000,00 доларів США на строк з 25 травня 2007 року по 25 травня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с. 7-9). Відповідно до п.1.1 кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, процентів за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у зв'язку із порушенням умов цього договору та інших витрат банку, пов'язаних з одержанням виконання. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме : надав грошові кошти у розмірі 80 000,00 доларів США у готівковій формі через касу банку, що підтверджується заявою-анкетою на отримання кредиту (а.с.14-16). Відповідно до ст. 1078 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 28 листопада 2012 року Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Сведбанк») відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 свої права вимог за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору (а.с. 24-31). Проте, вищезазначений договір факторингу за № 15 від 28 листопада 2012 року надано позивачем суду в неповному обсязі, у зв'язку з чим не вдається за можливе ознайомитись з його змістом належним чином. Вимоги сторін у справі та головуючого у цій частині представник позивача не виконує та вимоги ігнорує. Згідно п.2.1 Договору факторингу за №15, банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 58 та ч. 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунто-вувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджува-тись іншими засобами доказування. На підтвердження права вимоги у фактора до відповідача, до позовної заяви подано витяг з реєстру заборгованості боржників, який є неналежним чином завірений, тому не може вважатися належним доказом. Крім того, суду не надано жодного належного та допустимого доказу набуття позивачем права вимоги до боржника, а саме не надано : акту прийому - передачі відступлення вимог, в тому числі за борговим зобов'язанням [PERSON],; документів фінансового характеру на підтвердження перерахування ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь банку грошових коштів за договором факторингу; реєстру заборгованостей боржників чи належним чином завіреної його копії чи витягу з нього. Разом з тим, в порушення умов договору факторингу позивачем не здійснено повідомлення боржника про те, що [PERSON] має тепер виконувати свої зобов'язання не перед банком, а перед фактором. За таких обставин суд приходить до висновку, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не набуло право вимоги за кредитним зобов'язанням [PERSON]. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Позивачем не надано доказів щодо направлення відповідачу повідомлення про відступлення Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Крім того, суду не надано доказів існування самого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», як то зареєстрованого статуту товариства, витягу про державну реєстрацію товариства, тощо. В судовому засіданні також встановлено, що 15 жовтня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення, яким позов ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 2709/0507/88-177 від 25 травня 2007 року задоволено та стягнуто 107 281,05 доларів США, що за курсом становить 857 497,43 грн., та 128 492, 46 грн., що разом становить 985 989,89 грн. Таким чином, суд своїм рішенням від 15 жовтня 2012 року, яке ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 11 грудня 2012 року залишено без змін та набрало законної сили, достроково стягнув з [PERSON] всю суму кредиту, відсотки та пеню, що були нараховані банком станом на день прийняття рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. З позовної заяви вбачається, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, кредит в порядку і термін передбачений кредитним договором не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує, у зв'язку з чим у відповідача станом на 06.11.2014 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 168 750, 34 доларів США, що еквівалентно становить - 2 354 910,99 грн., а саме : заборгованість по основній сумі кредиту - 73 040,00 доларів США, що еквівалентно становить - 1 019 273,20 грн., заборгованість за процентами - 41 653,82 доларів США, що еквівалентно становить - 581 279, 06 грн., нарахована пеня - 54 056,52 доларів США, що еквівалентно становить - 754 358,74 грн. (а.с. 6). 08 листопада 2013 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога щодо виконання договірних зобов'язань (а.с. 32), що підтверджується списком згрупованих поштових листів( а.с. 33). Вказані вимоги відповідачем проігноровані. Разом з тим, позивачем не обґрунтовано розміру пені та не надано розрахунку самої заборгованості, у зв'язку з чим неможливо встановити чи нараховано його на умовах кредитного договору та правильність самих розрахунків. Крім того, позивачем не обґрунтовано вимоги в частині стягнення заборгованості за період з 25.05.2007 р. по 15.10.2012 р., в той час як за цей період за рішення суду вже стягнуто з відповідача заборгованість на користь банку. Права, визначені в ст. 27 та 31 Цивільного процесуального кодексу України представникам позивача роз'яснено неодноразово. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 3654 грн. 00 коп., понесені позивачем (а.с. 1,2) залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed