Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

19.07.2018 року керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Новоград-Волинського міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача кошти на лікування потерпілого від злочину в сумі 14 584 грн. 56 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП велосипедист [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що належать до ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. Порушення водієм автомобіля ВАЗ-21063, д.н.з. 69840ВВ, [PERSON] вимог п.п.2.3. б); 13.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному звязку із виникненням ДТП та її наслідками. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 7 лютого 2017 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно довідки Новоград-Волинського міськрай ТМО від 2 квітня 2018 року потерпіла від злочину [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 25 вересня до 20 жовтня 2016 року, на її лікування закладом охорони здоровя витрачено кошти в сумі 14 584 грн. 56 коп. Ухвалою суду від 23 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 31 липня 2018 року. Станом на день розгляду справи, від відповідача не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 7 лютого 2017 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 5). Потерпіла від злочину [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що належать до ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя, перебувала на стаціонарному лікуванні у Новоград-Волинському міськрай ТМО з 25 вересня до 20 жовтня 2016 року, на її лікування закладом охорони здоровя витрачено кошти в сумі 14 584 грн. 56 коп. (а.с. 5-7). Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи збоку потерпілого. Згідно п. 3 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~відшкодування витрат\~на стаціонарне\~лікування особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судових\~витрат» № 11\~від 07.07.1995\~року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 цього Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Новоград-Волинське міськрай ТМО понесло витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, а тому відповідач, згідно вимог ст. 1206 ЦК України, зобовязаний відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved