Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

19 липня 2013 року ПАТ КБ Надра звернувся з даними позовом до суду, мотивуючи його тим, що між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк Надра та [PERSON] 23 травня 2008 року укладено кредитний договір №1139/2008, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 98496,00\~\~грн. зі строком повернення до 20 травня 2038 року, та зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 19,59% відсотків річних. Відповідно до п.3.3. кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує відсотки за користування кредитними коштами шляхом перерахування мінімально необхідного платежу в сумі 1650,90 грн. до 12 числа поточного місяця. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення (п.5.2. кредитного договору). Згідно п.5.3. договору при порушенні позичальником вимог, передбачених договором, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми наданого кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору [PERSON] передала у заставу садовий будинок і земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться в м. Коломия, масив по вул. Довбуша, 5, садівницьке товариство Мічурінець буд. 717, Івано-Франківської області. За належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору, перед банком поручився [PERSON], уклавши договір поруки від 23 травня 2008 року. П. 1.2. договору поруки зазначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Згідно п.1.4. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 31 травня 2013 р. за кредитним договором № 1139/2008 від 23 травня 2008р. борг складає 211585 гривень 56 копійок, а саме: 97271,81 грн. - заборгованість по кредиту; 92093,34 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 12370,81 грн. - пеня за порушення строку сплати кредиту; 9849,60 грн. - штраф відповідно до п.5.3. кредитного договору. Відповідачам направлялися повідомлення - претензії про порушення основного зобовязання за кредитним договором, які залишились невиконаними, а тому просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ Надра заборгованість за кредитним договором № 1139/2008 від 23 травня 2008р. в сумі 211585,56 грн. та 2115,86 грн. судового збору. Представник позивача просить справу розглядати без його участі. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечив проти позову та пояснив, що відповідно до п. 3.3. кредитного договору, позичальник повертає кредит та сплачує відсотки за користування кредитними коштами шляхом перерахування мінімально необхідного платежу в сумі 1650,90 грн. до 12 числа поточного місяця. Згідно п.3.3.2. договору, позичальник повертає кредит шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням через транзитний рахунок. При цьому, призначення платежу Поповнення поточного (карткового) рахунку № 79557503 [PERSON]. Таким чином, банк у договорі зобовязав позичальника повертати наданий кредит невідомій фізичній особі. Тому в цій частині договір не підлягає виконанню. Внаслідок цього банк не має права на нарахування будь-яких штрафних санкцій. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16, оскільки строк виконання основного зобовязання на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України було змінено, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності. Після зміни строку виконання зобовязання до 9 лютого 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню. Так, у п. 4.2.4 договору зазначено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі, відповідно до п.4.3.5 встановлено, що позичальник зобовязаний сплатити достроково всю суму заборгованості по кредиту, відсотки та інші платежі протягом семи днів. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як строк договору, так і строк (термін) виконання зобовязання (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, банк скористався правом дострокового повернення кредиту, а отже і змінив строк виконання всіх зобовязань за кредитним договором. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобовязання, яким є строк виконання зобовязання у повному обсязі (кінцевий строк) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, предявлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. Просить суд відмовити у задоволенні позову відносно [PERSON] у звязку із пропуском строку позовної давності. [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Встановлено, що між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк Надра та [PERSON] 23 травня 2008 року укладено кредитний договір №1139/2008, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 98496,00\~\~грн. зі строком повернення до 20 травня 2038 року, та зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 19,59% відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору [PERSON] передала у заставу садовий будинок і земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться в м. Коломия, масив по вул. Довбуша, 5, садівницьке товариство Мічурінець буд. 717, Івано-Франківської області. За належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору, перед банком поручився [PERSON], уклавши договір поруки від 23 травня 2008 року. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 31 травня 2013 р. за кредитним договором № 1139/2008 від 23 травня 2008р. борг складає 211585 гривень 56 копійок, а саме: 97271,81 грн. - заборгованість по кредиту; 92093,34 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 12370,81 грн. - пеня за порушення строку сплати кредиту; 9849,60 грн. - штраф відповідно до п.5.3. кредитного договору. Однак, відповідно до п. 3.3. кредитного договору, позичальник повертає кредит та сплачує відсотки за користування кредитними коштами шляхом перерахування мінімально необхідного платежу в сумі 1650,90 грн. до 12 числа поточного місяця. Згідно п.3.3.2. договору, позичальник повертає кредит шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням через транзитний рахунок. При цьому, призначення платежу Поповнення поточного (карткового) рахунку № 79557503 [PERSON]. Таким чином, банк у договорі зобовязав позичальника повертати наданий кредит невідомій фізичній особі. Тому в цій частині договір не підлягає виконанню. Внаслідок цього банк не має права на нарахування будь-яких штрафних санкцій. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16, оскільки строк виконання основного зобовязання на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України було змінено, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності. Після зміни строку виконання зобовязання до 9 лютого 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню. Так, у п. 4.2.4 договору зазначено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі, відповідно до п.4.3.5 встановлено, що позичальник зобовязаний сплатити достроково всю суму заборгованості по кредиту, відсотки та інші платежі протягом семи днів. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як строк договору, так і строк (термін) виконання зобовязання (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, банк скористався правом дострокового повернення кредиту, а отже і змінив строк виконання всіх зобовязань за кредитним договором. Отже, предявлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України ). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобовязання, яким є строк виконання зобовязання у повному обсязі (кінцевий строк) або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, предявлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобовязання та зумовлює перебіг позовної давності. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, позивач відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного банком у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. Представник відповідачки подав до суду заяву про застосування позовної давності, належним чином її обгрунтовуючи, а тому суд вважає, що задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ Надра заборгованості за кредитним договором № 1139/2008 від 23 травня 2008 року слід відмовити у звязку із застосуванням строку позовної давності. П. 1.2. договору поруки зазначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Згідно п.1.4. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами, а тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ Надра заборгованість за кредитним договором № 1139/2008 від 23 травня 2008 року у сумі 211 585 грн. 56 коп. та 2115,86 грн. судового збору. Наведене стверджується: розрахунком суми заборгованості /а.с.5-7/, копією кредитного договору /а.с.8-10/, копією договору поруки /а.с.11/, копіями претензій /а.с.12-13/, заявою про застосування позовної давності /а.с.121-122/. На підставі ст.,ст. 256, 261, 266, 267, 509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial