Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

19.03.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Улянівської сільської ради Красноармійського району Донецької області про визнання права власності посилаючись на те, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована. Спадкодавець [PERSON] за життя заповіт не склала, тому єдиним спадкоємцем першої черги за законом є її син [PERSON], який на момент смерті спадкодавця проживав разом з нею і фактично прийняв спадщину, однак він [INFO] року помер так і не встигнувши оформити спадщину на належний йому будинок за адресою: [ADDRESS], тому вона, як донька померлого, є спадкоємцем вказаного майна. Звернувшись до державного нотаріуса з метою оформлення спадщини, їй було відмовлено, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на жилий будинок, тому вона просить суд визнати за нею право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] як спадщина, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Улянівської сільської ради Красноармійського району Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.3), яка була бабцею позивача [PERSON] (а.с.5,6,15), після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], який належав померлій на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10.05.1989 року (а.с.12). Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син (а.с.15-16) та батько позивача (а.с.5,6) - [PERSON], який на момент смерті спадкодавця проживав разом з нею і фактично прийняв спадщину, однак [INFO] року помер (а.с.4) так і не встигнувши оформити спадщину на належний йому після смерті [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Радочинної О.І. від 03.02.2014 року (а.с.17) позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого [PERSON], оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано правовстановлюючий документ на житловий будинок з реєстрацією його в БТІ м.Красноармійська та Витягу з реєстру прав власності на цей будинок, як того вимагає п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved