overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

18 березня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду позовом, в якому просить стягнути з [PERSON]заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.03.2010в розмірі 15\~292,38 грн., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, у позовній заявідав згоду на заочний розгляд справи, просив задовольнити позов,а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не зявилась, про час і місце розгляду справи оповіщалась у встановленому законом порядку, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.03.2010 ПАТ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с. 10). За розрахунком позивачастаном на 06.12.2015 заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.03.2010 становить 15\~292 грн. 38 коп., з яких 1005 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом; 10\~132 грн. 92 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; заборгованість з комісії та пені 2 950 грн. 00 коп., а також: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 704 грн. 40 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 6-8). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобовязання за кредитним договором № б/н від 10.03.2010, внаслідок чого за розрахунком позивача утворилася заборгованість в розмірі 15 292 грн. 38 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. У звязку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

18 березня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2013 року. Неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що з 2015 року вони з дружиною припинили спільне життя. З тих пір вони не підтримують стосунків. Позивач переконаний, що зберігати родину немає сенсу. Просить розірвати шлюб з дружиною. У судове засідання позивач [PERSON]М не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що шлюб між подружжям [PERSON]М та [PERSON]М підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони проживають окремо тривалий час, спільним господарством та побутом вони не повязані, сімейних відносин між ними не має. Суд вважає, що зобовязати сторони проживати у шлюбі неможливо, це суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

18 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 серпня 1985 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Білозерською міськрадою м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 117. Від шлюбу дітей не мають. Сумісне мешкання не склалося, з 1999 року не підтримують шлюбних відносин, шлюб існує формально. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач надала заяву про слухання справу в її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в установленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи, а саме поштове повідомлення із особистим підписом відповідача про отримання судової повістки. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріли справи, та у звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін по матеріалам, які є в наявності в справі, і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання сторін копію рішення суду для відома. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1985 року, який зареєстрований Білозерською міськрадою м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 117. Від даного шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст.51 Конституції України, охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, які втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, майнового спору не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача так і відповідача. Спорів щодо розподілу майна не має. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

18 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 14.02.2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу у подружжя є малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя, шлюб фактично припинили. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно насткпних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 14.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 14.02.2014 року, актовий запис № 177, серія [NUMBER]. Від шлюбу у подружжя є малолітні діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб - це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається із матеріалів справи сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вважають примирення неможливим, позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

18 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 жовтня 2011 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 жовтня 2011 року, актовий запис № 2119 (а/с 8). Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а/с 4). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

18 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 08.08.2009 року зареєстрував з відповідачем шлюб. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовує постійні сварки. Шлюбні відносини припинені фактично з жовтня 2015 року. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Суперечок про місце проживання дитини та поділ спільного майна не має. Подальше збереження сімї неможливо та суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.08.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №100, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №186782 (а.с.9). Від шлюбу позивач з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-НО № 306595 (а.с.10). Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 01.04.2016 року сторонам було надано строк для примирення 3 місяці. Шлюбні відносини не були поновлені. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити, відповідачу залишити прізвище «Нестерова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

18 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 28 жовтня 2015 року, який зареєстрований відділом ДРАЦС Краснокутського РУЮ у Харківській області, актовий запис № 111. Даний факт підтверджений оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 30 березня 2016 року, повторно. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

18 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що вона є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 22 грудня 2010 року виконавчим комітетом Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис за № 02. Батьком дитини є [PERSON], з яким позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їх спільною заявою, поданою до виконавчого комітету Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, [PERSON] визначений батьком [PERSON], про що свідчить запис у Свідоцтві про народження [NUMBER]. Позивач посилається на те, що після народження дитини, відповідач не підтримує з нею відносин, не надає матеріальну допомогу на утримання сина, дитина проживає разом з нею, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач до судового засідання не з`явилась, до суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати без її участі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 22 грудня 2010 року виконавчим комітетом Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис за № 02, копія якого міститься в матеріалах справи. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою № 138 від 18.03.2016 року, виданою виконавчим комітетом Березнянської сільської ради Володарського району Київської області. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами немає домовленості щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дитину. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, тому вимоги позивача підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

18 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця до їх повноліття. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляду справи без його участі, зазначивши, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2011 року, актовий запис № 38 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 2, 3). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У пункті 24 Постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вимоги закону, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

18 березня 2017 року в с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Задвірка,23 в с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача Золотопотіцької селищної ради с.Скоморохи Бучацького району, в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає і просить суд справу розглядати у його відсутності. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 18 березня 2017 року в с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 28 квітня 2016 року і посвідчений в.о.Старости с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці; Осіб, які б незалежно від змісту заповіту мали право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved