Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

17 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій посилається на те, що 22 березня 1978 року вона була прийнята на роботу в Коломийське об`єднання громадського харчування на посаду кухаря третього розряду, відповідно до чого було видано та заповнено трудову книжку. Відповідно до запису №2 трудової книжки датованого 01 липня 1988 року Коломийське об`єднання громадського харчування реорганізовано в Нижньо-Вербізький комбінат громадського харчування. 16 листопада 1994 року на підставі наказу № 89 п.3 від 16.11.1994 року вона була звільнена з роботи по ст.36 КЗпП України згідно до переводу. Відповідно до запису № 4 в трудовій книжці датавоного 01 вересня 1994 року, згідно розпорядження № 43 від 31 серпня 1994 року Коломийської агропромислової фірми «Тиса», її було прийнято на роботу кухарем в шкільній їдальні с. Княждвір з оплатою праці від виробітку згідно існуючих норм з 01 вересня 1994 року. Це все підтверджується довідкою Нижьовербізького споживчого товариства №65 від 27 листопада 2019 року та архівною копією розпорядження по особовому окладу №43-к від 31 серпня 1994 року Коломийської агропромислової фірми «Тиса». Зазначає, що запису про звільнення з посади кухара Коломийської агропромислової фірми «Тиса» в трудовій книжці не має. Зазначена організація на сьогоднішній день ліквідована, однак в архівний відділ Коломийської районної державної адміністрації книги наказів по основній діяльності Коломийської агропромислової фірми «Тиса» на зберігання не поступало, у зв`язку з чим наказ про звільнення її відсутній. Дана інформація відображена у відповіді архівного відділу Коломийської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2019 року № 04-01/Б-118. Також в листі архівного відділу вказано, що в книзі обліку розрахунків по оплаті праці агрофірми «Тиса» за 1994-1996 роки прізвище [PERSON] не виявлено. З листа архівного відділу Коломийської районної державної адміністрації від 09 грудня 2019 року № 04-01/Б-155 вбачається, що особові справи працівників агрофірми «Тиса» на збереження в архівний відділ не поступало. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просять її задовільнити. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечила. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.1978 року заявниця [PERSON] зареєструвала шлюб, у зв`язку із чим було змінено дівоче прізвище « [PERSON] » на «[PERSON]». Згідно до запису № 1 в трудовій крижці 16 березня 1978 року [PERSON] була прийнята на роботу в Коломийське об`єднання громадського харчування на посаду кухаря третього розряду, про що було винесено наказ від 23 березня 1978 року (а.с. 7). 01 липня 1988 року Коломийське об`єднання громадського харчування реорганізовано в Нижньо - Вербізький комбінат громадського харчування - запис № 2 трудової книжки (а.с.7). 16.11.1994 року відповідно до наказу № 89 п.3 [PERSON] була звільнена з роботи по ст. 36 КЗпП України згідно до переводу, що підтверджується записом в трудовій книжці № 3 (а.с. 8) та копією довідки Нижньовербізького споживчого товариства № 65 від 27 листопада 2019 року (а.с. 11). Відповідно до Розпорядження № 43-к [PERSON] було прийнято на роботу кухарем в шкільній їдальні с. Княждвір з оплатою праці від виробітку згідно існуючих норма з 01 вересня 1994 року (а.с. 12). Як вбачається в заяві на сьогоднішній день Коломийська агропромислова фірма «Тиса» ліквідована, а книги наказів по основній діяльності в архівний відділ Коломийської районної державної адміністрації на зберігання не поступало, що підтверджується повідомленням Архівного відділу Райдержадміністрації №04-01/Б-155 від 09 грудня 2019 року (а.с. 10). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що трудовий договір укладений між заявницею [PERSON] та Коломийської агропромисловою фірмою «Тиса» , є дійсно припиненим за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України. Вимоги заявника законні, обґрунтовані та у повному обсязі підтверджені доказами. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК україни передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного та

Outcome: approved