Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

17 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.07.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір, шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), який містить в собі, в тому числі, елементи Кредитного договору. За умовами вказаного договору, Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Крім того, відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, відповідачу надано кредит на споживчі потреби в національній валюті, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) на її картковий рахунок № [NUMBER] у сумі 26000 грн. з можливим подальшим збільшенням до 250000 грн. на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк, із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38% річних. Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої станом на 27.07.2020 року складає 26802,71 грн., з них: прострочений основний борг по кредиту - 23679,69 грн.; заборгованість за РКО - 173,82 грн.; загальна сума нарахованої пені - 1587,34 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 653,01 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків - 82,91 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу - 572,32 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків - 53,62 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, 25 вересня 2020 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. 16 жовтня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що визнає позов в сумі 25632 грн. і вказану суму 15 жовтня 2020 року вона сплатила, що підтверджується відповідною квитанцією. 05 листопада 2020 року від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, згідно з якими дійсно 15.10.2020 року, тобто після відкриття провадження по справі, відповідачем на рахунок внесено кошти в сумі 25632 грн., з яких після вирахування комісії, сума 25439,76 грн. була зарахована на погашення кредитної заборгованості: простроченого основного боргу по кредиту, заборгованості за РКО та пені. В той же час, позовні вимоги АТ «Ощадбанк» щодо сплати 572,32 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу; 53,62 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків; 653,01 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 82,91 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків, на загальну суму 1361,86 грн. залишилися невиконаними, тоді як ст.625 ЦК України встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання до повного виконання грошового зобов`язання. Тому, на думку представника позивача, часткова сплата кредитної заборгованості відповідачем у період розгляду справи в суді не позбавляє позивача права на задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. При цьому, в письмових поясненнях від 05.11.2020 року просила ухвалити рішення по справі з урахуванням даних письмових пояснень /а.с.60, 66-67/. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги визнає повністю: частину заборгованості вона сплатила в процесі розгляду справи, а іншу частину в сумі 1361,86 грн. сплатить пізніше /а.с.70/. Тому справа розглянута у відсутність сторін, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 12.07.2018 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання №481279416 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою частиною вищевказаної заяви, відповідно до якої ПАТ «Державний ощадний банк України» надав відповідачу кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 26000 грн., строком на 60 місяців, з можливим продовженням на той самий строк, зі сплатою процентів у розмірі 38% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, та у розмірі 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування Кредитом сплачуються щомісячно згідно умов розділу ХХІІ Договору. /а.с.17-18/. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. П.6.7 вказаної заяви встановлено, що Клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5% від суми заборгованості за Кредитом. Згідно з п.6.8 заяви, комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит - 2,5% від суми таких коштів. П.1.20 розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування передбачено, що сплата нарахованих процентів за користування Кредитом /обов`язкового щомісячного платежу/, процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості. Відповідно до п.п.1.24, 1.25 розділу XXII Договору, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. У разі недостатності (відсутності) коштів на Картковому рахунку, Клієнт зобов`язаний внести кошти на такий рахунок безготівковим шляхом або готівкою до каси Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку, відповідач станом на 27 липня 2020 року мала заборгованість за кредитним договором в розмірі 26802,71 грн., з них: основний борг по кредиту - 23679,69 грн.; заборгованість за РКО - 173,82 грн.; загальна сума нарахованої пені - 1587,34 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 653,01 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків - 82,91 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу - 572,32 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків - 53,62 грн /а.с.22-23, 24-27, 28-34/. При цьому, п.1.27 розділу XXII Договору передбачено, що будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банку право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.1.14.1 розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті зобов`язання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника сплатити позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Таким чином, оскільки відповідач не виконувала зобов`язання за кредитним договором в строки, передбачені договором, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги при пред`явленні даного позову ґрунтувалися на законі. Разом з тим, після відкриття провадження у справі - 15 жовтня 2020 року відповідачем на кредитний рахунок внесено кошти в сумі 25632 грн., з яких після вирахування комісії 192,24 грн., сума 25439,76 грн зарахована в якості погашення основної суми боргу, заборгованості за РКО та пені, що підтверджується квитанцією та випискою по картковому рахунку, станом на 05.11.2020 року /а.с.58, 68/. Таким чином, після добровільної сплати відповідачем частини заборгованості, залишок заборгованості відповідача складає 1361,86 грн. (з них: 572,32 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу; 53,62 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків; 653,01 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 82,91 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків), у зв`язку з чим вказану суму слід стягнути з відповідача, задовольнивши позовні вимоги. Ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1051 грн. (50% від 2102 грн., сплаченого позивачем, що підтверджується меморіальним ордером №0219185816 від 03.09.2020 року). Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved