Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

19.04.2017 року до суду звернувся представник позивачки з позовом. Вимоги мотивував тим, що КАЧАЙЛО О.В. є власником земельної ділянки площею 0,5602 га., яка розташована за адресою: вул. Постишева, 73, в с. Бугрувате Охтирського району Сумської області, згідно державного акта від 12.11.2010 року серії ЯИ № 259454. У лютому 2017 року позивач звернувся до [PERSON] регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на що отримав відмову, оскільки площа земельної ділянки не відповідає фактичному користуванню. Посилаючись на викладене, представник позивачки просив: - визнати недійсним державний акт від 12.11.2010 року серії ЯИ № 259454 на право власності на земельну ділянку площею 0,5602 га., розташовану по вул. Постишева, 73, в с. Бугрувате Охтирського району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920380800:03:001:0467, виданий КАЧАЙЛУ О.В. відділом Держкомзему в Охтирському районі Сумської області ; - скасувати реєстрацію вказаного державного акту в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011061501989 ; - скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,5602 га., розташованої по вул. Постишева, 73, в с. Бугрувате Охтирського району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920380800:03:001:0467. Позивач, будучи належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. В судове засідання представники третіх осіб не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши докази, оцінивши їх в сукупності, встановив наступне: Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 12.11.2010 року серії ЯИ № 259454, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011061501989, КАЧАЙЛУ О.В. належить земельна ділянка площею 0,5602 га., розташована за адресою: вул. Постишева, 73, в с. Бугрувате Охтирського району Сумської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5920380800:03:001:0467. \\а.с. 5\\ 08.02.2017 року позивач звернувся до [PERSON] регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості). \\а.с. 10\\ [PERSON] регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 14.04.2017 року № 271, КАЧАЙЛУ О.В. повідомлено, що при проведенні підготовчих робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою було виявлено, що розробити вказану документацію неможливо, оскільки площа земельної ділянки належної позивачу не відповідає фактичному користуванню. \\а.с. 6\\ [PERSON] регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» встановлено, що фактична площа земельної ділянки, якою користується позивач, складає 0,4072 га., замість зазначеної в державному акті площі 0,5602 га., а також вказана земельна ділянка накладається на сусідню земельну ділянку площею 7,12 га, яка згідно державного акту від 28.03.2002 року серії І-СМ № 016604 належить [PERSON] \\а.с. 7-9, 14-15\\ Відповідно до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В ст. 393 ЦК України зазначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод від 20.03.1952 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 152 ч. 2, 3 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За приписами ст. 155 ч. 1 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст. 158 ч. 1, 2 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону і знайшли підтвердження доказами, дослідженими в судовому засіданні і оціненими в сукупності. Будь-яких протиріч у доказах судом не встановлено. Суд знаходить законними підстави для прийняття визнання позову відповідачем та його задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Доказів, які б спростовували висновки суду, сторони не надали. Питання про судові витрати вирішити відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved