overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

18 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений, в судове засідання не зявився. Справа розглянута заочно та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільної із позивачкою доньки [PERSON], яка народилася 25 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ №746258, виданим Виконавчим комітетом Човгузівської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області 25 березня 2015 року. Діти утримуються позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання Човгузівською сільською радою від 16 січня 2017 р. № 23. Відповідно до довідки Теофіпольської ЦРЛ від 17 січня 2017 р. дитина здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоровя, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дітей мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

18 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок яких їх шлюб розпався і відновити неможливо. Також позивачка зазначила, що вона з відповідачем проживають окремо, шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться, спору відносно майна немає. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач також надав заяву про те, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 09 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.3) Від шлюбу мають неповнолітню дитину (дочку), [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя між ними не склалося, сторони проживають окремо. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, примирення між ними виключається. На думку суду подальше спільне життя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

18 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 17 липня 2010 року у виконкомі Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №8. Від даного шлюбу народились троє дітей: дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2010 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №8 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5), дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6) та дочку [PERSON], 29.06.2015 р.н (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, малолітні діти після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам малолітніх дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

18 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про виправлення описки у рішенні Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2011 року за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою заяву мотивує тим, що у вказаному рішенні допущено опису в зазначенні дати укладення нею та відповідачем шлюбу і вказано дату «15.15.2009 року» замість правильної дати «15.05.2009 року». Позивачка та відповідач до суду не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, при цьому подали заяви в яких просили заяву про виправлення описки розглянути без їхньої участі. Неявка вказаних осіб відповідно до частини четвертої статті 219 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі, до суду не з'явилися, відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області під головуванням судді Кочури О.О. було здійснено розгляд цивільної справи №2-348/2011р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 06 вересня 2011 року шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При цьому в першому абзаці описової частини рішення та першому абзаці резолютивної частини рішення вказано про реєстрацію шлюбу позивачки та відповідача 15.15.2009 року. Водночас з наявного в матеріалах справи свідоцтва про шлюб позивачки та відповідача вбачається, що шлюб між ними був зареєстрований 15 травня 2009 року. Викладене вище свідчить, що в рішенні Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, винесеному за результатами розгляду цивільної справи №2-348/2011р., судом допущено описки в описовій та в резолютивній частинах рішення щодо зазначення дати реєстрації шлюбу позивачки і відповідача, та замість дати «15.15.2011 року» правильною є дата «15 травня 2009 року». Відповідно до частини першої статті 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Таким чином, зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку про необхідність виправлення описок в описовій та резолютивній частинах рішення, відповідно заява позивачки підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

18 січня 2017 року [PERSON]Ф звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 28 вересня 1996 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачкою мають двох синів [PERSON], який народився 28 серпня 1997 року, та Єгора, який народився 20 грудня 2008 року. Через втрату взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивач повністю підтримує позовні вимоги; відповідачка позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON]. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 вересня 1996 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 120. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 131692. Від шлюбу мають двох синів: Владислава, [INFO], та Єгора, [INFO], які проживають з відповідачкою, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. Причинами розпаду сімї стала втрата взаєморозуміння, подружні стосунки фактично припинені. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

18 січня 2017 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки у них різні інтереси, уподобання, вони не розуміють один одного, однією сім'єю не проживають майже 5 років. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з'явився, надав суду про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.10.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2161, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). В період шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

18 січня 2017 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2004 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 680. Вказав, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем, а він добровільно надає матеріальну допомогу на його утримання. Фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння та з вказаного часу мешкають окремо. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, при цьому вказала, що позивні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 02 грудня 2004 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис № 680. Фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння та з вказаного часу мешкають окремо. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Від наведеного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем, а він добровільно надає матеріальну допомогу на його утримання. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

18 січня 2017 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи заяву необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину. Обґрунтовуючи заяву, заявник зазначив, що він та померла 03.02.2016р. [PERSON] мешкали разом у незареєстрованому шлюбі з 1994 року по день її смерті за адресою: вул. Чапаєва, 6, с. Зелене, Павлоградський район, Дніпропетровська область. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Новоруської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, заповіту остання не залишила, інших спадкоємців немає, тому заявник просить встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. В судовому засіданні заявник, представник заявника заяву підтримали, наполягали на задоволенні заяви. Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, перевіривши їх на допустимість, належність, достовірність та достатність, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. 03 лютого 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с. 5). Згідно із довідкою №438 від 10.02.2016, виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] мешкали разом за адресою: вул. Чапаєва, 6, с. Зелене, Павлоградський район, Дніпропетровська область, з 1994 року(а.с. 9). Відповідно до копії паспорта [PERSON] заявник мешкав та зареєстрований за адресою: [INFO], з 12 грудня 1994 року(а.с. 7). Факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] з 1994 року по день смерті (03.02.2016р) як чоловіка та жінки без шлюбу встановлено зібраними у справі доказами та показами свідків, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

18 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Малиновського, 48/35. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.01.2017р. о 20 год. 37 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.01.2017р. о 20 год. 37 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою хрещеної матері [PERSON] При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, висловлює маячні ідеї особливого значення, впливу. Галюцинує, інструкції не виконує. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизоафективний розлад, змішаний тип. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

18 січня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, 38/484. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.01.2017р. о 15 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.01.2017р. о 15 год. 15 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, підозріла, негативістична. Висловлює маячні ідеї відносини. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved