Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

19.07.2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON], просило ухвалити рішення про стягнення із відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору без номера від 29.08.2011 року в сумі 79782,12 грн. та понесених судових витрат по справі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 29.08.2011 року між ним та [PERSON], був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останній кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між нею і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 31.05.2018 року заборгованість становить всього 79782,12 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 1861,29 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 69025,60 грн., заборгованість за пенею та комісією 4619,89 грн., штраф (фіксована частина)- 500,00 грн., штраф (процентна складова) 3775,34 грн. За вказаних обставин позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.40). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити в задоволенні позову (а.с.64,76,91, 92-93). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останній кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між нею і банком договір , що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору без номера від 29.08.2011 року (який складається із анкети - заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно з розрахунком, станом на 31.05.2018 року заборгованість становить всього 79782,12 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 1861,29 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 69025,60 грн., заборгованість за пенею та комісією 4619,89 грн., штраф (фіксована частина)- 500,00 грн., штраф (процентна складова) 3775,34 грн. (а.с.5-6 зворотна сторона). Отже відповідачем кредитні зобовязання не виконанні належно, борг за тілом кредиту повністю не повернутий. Відповідно до довідки, виданої позивачем, на підставі кредитного договору, укладеного між ними, відповідачу 07.08.2011 року було видано одну кредитну картку за №4149437705897609 зі строком дії по лютий 2015 року. За даними виписки банку по рахунку особисто відповідачем [PERSON] здійснено останній платіж 28.12.2013 року в сумі 300,00 грн. (а.с.73). 27.10.2015 року позивачем здійснено останнє автоматичне списання коштів на погашення простроченої заборгованості з карти 26**09 (а.с.74). Представник відповідача заявив клопотання про застосування до позовних вимог позовної давності та просив відмовити в задоволенні позову у звязку з пропуском вказаного строку. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Кредитнка картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року). З урахуванням викладено, беручи до уваги правові норми, які регулюють правові відіносини що строків позовної даності, умови кредитного договору, укладеного між сторонами, суд прийшов до висновку, що початок перебігу позовної давності щодо місячного платежу по вказаному кредитному зобовязанню розпочався з лютого 2013 року, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, з березня 2015 року. Судом встановлено, що позивач пред'явив позов до [PERSON] про стягнення заборгованості 13.07.2018 року, що підтверджується даними поштового конверту (а.с.1,43 зворотна сторона). Положеннями частини четвертої статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частин другої, третьої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною першою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення (Постанова Верховного Суду від 30.05.2018 року №161/20278/14-ц). Отже, переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями позичальника, банк же не надав на підтвердження таких дій позичальника належних доказів (квитанцій, касових ордерів тощо), разом з тим, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем хоч і не належно виконувалися зобов'язання за кредитним договором, однак останньою заявлено клопотання про застосування позовної давності до заявлених банком вимог, судом встановлено, що позивачем пропущені строки звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права (інтересу) по вказаному кредитному зобовязанню, доказів про поважність причин його пропуску позивачем не надано, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed