Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

17 грудня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору від 04 жовтня 2014 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 19 листопада 2019 року у неї утворилася заборгованість у сумі 28394,10 грн, яка складається з такого: 3844,02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 455,00 грн - заборгованість за відсотками; 22266,79 грн - нарахована пеня, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1328,29 грн - штраф (процентна складова). У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, пені та штрафів, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. Ухвалою від 20 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 17 січня 2019 року о 09:00 год. (а. с. 45). Представник позивача у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі (а. с. 50). Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що відповідач погодилася та засвідчила своїм підписом, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а. с. 11). Отже, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг (далі по тексту Умови та Правила) банк за наявності вільних грошових коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта надає йому споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором. Пунктами 2.1.1.2.2 - 2.1.1.2.8 Умов та Правил визначено, що типом кредиту є відновлювальна кредитна лінія, яка передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично по мірі необхідності в рамках встановленого заздалегідь ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину, здійснювати повторне запозичення протягом терміну дії кредитної лінії. Мета кредиту - споживчі цілі. Сторонами узгоджено, що позичальнику надається споживчий кредит - грошові кошти, що надаються на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Строк кредиту - 20 років. Протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення. Кредит надається шляхом встановлення банком кредитного ліміту на рахунку клієнта. Розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Згідно з пунктом 1.1.6.1 Умов та Правил строк дії договору - 12 місяців з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання з автоматичним лонгуванням на той же строк у разі, якщо жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Відповідно до пункту 1.1.6.4 Умов та Правил термін позовної давності щодо вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 15 років (а. с. 13-29). З матеріалів справи вбачається, що на підставі вищевказаної анкети-заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив свою назву на АТ КБ «ПриватБанк», відкрив відповідачці кредитну лінію зі встановленням кредитного ліміту на платіжну кредитну картку. Відповідно до пункту 1.1.2.1.2 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів банку. Основним обов`язком клієнта відповідно до п. п. 2.1.1.5.1 є обов`язок щодо погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених пунктами 2.1.1.3.1, 2.1.1.3.2 договору. Згідно з пунктами 2.1.1.2.10 - 2.1.1.3.1 Умов та Правил за користування кредитом клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. Розмір відсотків залежить від виду картки та зазначений у тарифах банку та паспорті споживчого кредиту. В разі прострочення зобов`язань за договором, клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми трат, здійснених за рахунок кредиту. В разі неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений у п. п. 2.1.1.2.4 договору, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд», 74,4% - для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature. Відповідно до пункту 2.1.1.3.5 Умов та Правил сторони узгодили, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Згідно з пунктом 2.1.1.8.1 Умов та Правил за несвоєчасне виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання за цим договором банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. На підставі пункту 2.1.1.6.1 банк має право в разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та /або процентів, які підлягають сплаті в порядку, передбаченому п. 2.1.1.3.1 договору, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, інші зобов`язання за договором, в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі. При цьому банк у письмовій формі повідомляє клієнта про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені (а. с. 13-29). Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт для карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (яка з 01 січня 2013 року переведена на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового період») та для карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» встановлено базову % ставку в місяць: за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року, - 2,9 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, - 3,6 %. Для карти «Універсальна Contrakt» (з 01 вересня 2014 року проводиться зміна тарифного плану на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold») - базова % ставка в місяць становить - 1,7%. Для карти «Універсальна Gold» базова % ставка в місяць становить: за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року, - 2,7 %, за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року, - 3,5 %.Для усіх видів карток встановлено однакову суму штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, а саме: 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 12). Судом встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість за кредитним договором. Останній платіж було здійснено 11 липня 2017 року у розмірі 41,68 грн. Однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 19 листопада 2019 року у неї утворилася заборгованість за тілом кредиту у сумі 3844,02 грн, в тому числі 3844,02 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 455,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 22266,79 грн - нарахована пеня; а також заборгованість за судовими штрафами в сумі 1828,29 грн, а всього разом в сумі - 28394,10 грн (а.с. 7-10). Отже, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт надання банком кредитних коштів відповідачу та порушення останньою зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у зазначеному вище розмірі, який відповідачкою не спростований. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 26565,81 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 3844,02 грн, заборгованості за відсотками в сумі 455 грн, з нарахованої пені за прострочене зобов`язання та несвоєчасну сплату боргу в сумі 22266,79 грн. Що стосується вимог про стягнення з відповідачки штрафів у загальному розмірі 1828,29 грн, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що у даному випадку, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тобто, з огляду на викладене, а також зважаючи на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15), з відповідачки не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строків платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь банку штрафів у сумі 1828,29 грн необхідно відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь відповідача 898,66 грн судового збору та 898,66 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: partial