Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

17 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просила суд визнати її сина [PERSON] В недієздатним. В обгрунтування заяви вказувала про те, що [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує постійної опіки, сторонньої допомоги, нагляду та догляду, оскільки страждає хронічним, психічним розладом, глибокою розумовою відсталістю, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, просила визнати [PERSON] недієздатним. Згідно довідки серії АВ № 0959634 від 29.11.2018 року [PERSON] є інвалідом дитинства першої групи безстроково. Представник органу опіки\~і піклування\~виконавчого комітету\~Вичівської сільської\~ради Зарічненського\~району Рівненської\~області у судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує, що відображено у заявах № 639 від 26 грудня 2018 року та № 212, 213 від 02 травня 2019 року. На час проведення судово-психіатричної експертизи ухвалою суду провадження у справі було зупинено з 27 грудня 2018 року до 15 квітня 2019 року. Заслухавши пояснення заявниці, яка зявилася в судове засідання, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, виходячи з таких підстав. У відповідності до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Заявниця [PERSON] є належним заявником у цій справі, оскільки є матірю [PERSON], фактично опікується та доглядає за ним. Частиною 1 ст. 39 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 04 березня 2019 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, а також не може з'являтись в судове засідання та давати пояснення по суті справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За змістом ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно з поданням органу опіки та піклування, виконавчого комітету Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, заявницю [PERSON] можливо призначити опікуном [PERSON], у разі визнання судом його недієздатим. Наявність визначених ст. 64 ЦК України обставин, які перешкоджають заявниці [PERSON] бути опікуном [PERSON], судом не встановлено. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Висновок експертизи суд вважає достовірним, виходячи з результатів досліджених доказів, з яких беззаперечно вбачається, що особа хворіє на хронічне психічне захворювання, що позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, і її відповідно до ст. 39 ЦК України слід визнати недієздатним та призначити заявника опікуном. Оскільки недієздатність [PERSON], та можливість заявниці бути його опікуном доведена належними та допустимими доказами, суд вважає за можливе визнати [PERSON], недієздатним з встановленням над ним опіки та призначенням опікуна.

Outcome: approved