Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

19.09.2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «УКРГАЗПРОМБАНК» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовними вимогами до [PERSON] про примусове виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що квартира за адресою [ADDRESS], в якій проживає та зареєстрована відповідач, виступала предметом іпотечного договору від 17.08.2009 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК». В подальшому, на підставі положень ЗУ «Про іпотеку» та іпотечного договору від 17.08.2009 року, позивач в позасудовому порядку набув права власності на вищевказану квартиру. Водночас, було встановлено, що в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON], яка на прохання позивача добровільно звільнити належне йому житло не реагує. З огляду на таке, ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» просив суд примусово виселити [PERSON] з квартири за адресою [ADDRESS], а також зняти останню з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав, визначених в позові. Зазначив, що відповідачем порушуються права власника майна на розпорядження належним йому майном. Також повідомила, що на момент укладення іпотечного договору ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» не було відомо про реєстрацію будь-кого у іпотечному майні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до законодавства. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за Публічним акціонерним товариством «УКРГАЗПРОМБАНК», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13209137. Підставою для виникнення права власності зазначено Іпотечний договір від 17.08.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В.. Як вбачається з Довідки Форма№3 від 13.12.2013 року за вих. №1017, наданої утримувачем будинку КП «ЖЕО-105 Голосіївського району», в квартирі за адресою [ADDRESS] мешкає та зареєстрована з 24.03.2005 року відповідач [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно ч.2 вказаної статті, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до статті 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів до ст. 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених ст. 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2014 року ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» направлено [PERSON] вимогу про добровільне звільнення житла, в місячний строк. Як вбачається з копії повідомлення про вручення поштового відправлення, вказану вимогу відповідач [PERSON] отримала особисто 18.08.2014 року. Водночас, у вказаний в вимозі строк, відповідач дій, спрямованих на виселення з житлового приміщення, не вчинила. З огляду на таке, позовні вимоги ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», як власника майна, щодо виселення [PERSON] є обґрунтованими, заявлені на підставі норм чинного законодавства, відтак підлягають задоволенню. Стосовно вимоги щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS], суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про виселення [PERSON] з квартири за адресою [ADDRESS], яке набрало законної сили, є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Як вбачається з позову, ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» до Голосіївського РВ ГУ ДМС України у м. Києві не зверталася, будь-які її права орган реєстрації не порушував, а тому підстав для задоволення позовних вимог в частині зняття з реєстрації місця проживання немає. Крім того, суд також зазначає, що позивачем в позовній заяві Голосіївський РВ ГУ ДМС України у м. Києві в якості співвідповідача не зазначений, вимог безпосередньо до вказаного органу не пред'явлено. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В даному випадку вбачається, що права позивача на зняття [PERSON] з реєстраційного обліку, при наявності відповідного рішення, яке набрало законної сили, не було порушено, невизнано або оспорено, відтак позовна вимога є передчасною. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вартість сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн..

Outcome: partial