Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

17 жовтня 2018 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 182-184, 192 СК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 175-177, 430 ЦПК України просить суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно заочного рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2014 року по справі № 495/9709/13-ц та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13 серпня 2029 року, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача суми платежу за один місяць.. Так, свої вимоги обґрунтовує тим, 25.03.2014 року заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було задоволено її позов до [PERSON] , яким стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 02.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду по справі № 495/9709/13-ц набрало законної сили 07.04.2014 року, на виконання якого було видано виконавчий лист від 28.08.2014 року. Після набрання рішенням законної сили вона звернулась до виконавчої служби з заявою про виконання рішення суду,однак, відповідач аліменти у повному обсязі не сплачує /якщо і надходили аліменти то у розмірі близько 200 грн., 300 грн. на місяць/. В даний час у неї змінився матеріальний стан, погіршилось матеріальне становище у сім`ї, немає достатньо доходів, щоб утримувати сім`ю без отримання аліментів, донька дорослішає, витрати по її утриманню ростуть, суттєво подорожчало життя, продукти харчування, одяг, ліки стало набагато разів дорожче, виросли комунальні платежі, змінився прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, виросла мінімальна заробітна плата. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, наразі навчається у другому класі Випасненської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1. Для прикладу наводить витрати на дитину, що лише на лікарські засоби за період з грудня 2017 року по лютий 2018 року склали 1326,65 грн. З урахуванням своїх витрат на утримання дитини, та того, що платник аліментів - [PERSON] , який є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] за рішенням суду сплачує аліменти у розмірі, що станом на сьогоднішній день є нижчим, передбачуваного ст.. 182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте свою позицію заперечення виклав у письмовому відзиві від 20.11.2018 року. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказував, що його матеріальний стан не дозволяє утримувати їх з позивачем доньку у розмірі, визначеному у позові як 1800 грн., що майже досягає саме мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, до того ж, що позивачем не надано належних та допустимих доказів достатнього заробітку відповідача. Окрім того, стверджує, що він не може сплачувати на утримання їх з позивачем дитини не тільки 1800 грн, а і 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму, оскільки на даний час він проживає у цивільному шлюбі разом з [PERSON] в с. Бритівка, разом з якими проживає її донька [PERSON] , [INFO] . На даний час ніде не працює постійно, у нього немає постійної роботи, і відповідно постійного заробітку. Працює за приватним наймом, робота та заробіток не стабільні, не вистачає коштів на утримання сім`ї, сплату аліментів. Крім того, звертає увагу суду на те, що має батьків пенсіонерів, вони отримують мінімальну пенсію, хворіють, він вимушений також допомагати їм. Вказує, що не має свого житла на праві власності. Не має іншого нерухомого майна, не здає в оренду майно, не отримує від цього доходів, проживає у цивільної жінки. Таким чином, вважає, що у разі сплати аліментів у розмірі 1800 грн, його сім`я залишиться без коштів на існування . Зі згоди позивача, суд розглядає справу за відсутність відповідача належним чином повідомленого про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданого відзиву на позовні вимоги позивача. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород-дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. /л.с. 7/ У відповідності до довідки № 3686 від 04.10.2018 року, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] До складу її сім`ї входять: дочка - [PERSON] , [INFO] . /л.с. 8/ Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заочного рішення від 25.03.2014 року по цивільній справі № 495/9709/13-ц та виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 28.08.2014 року, з [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 02.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. /л.с. 5-6/ Позивач у своєму позові вказує, що розмір аліментів, що сплачує відповідач на утримання доньки за рішенням суду від 25.03.2014 року є значно нижчим, визначеного чинним законодавством мінімального розміру аліментів. Також, наполягала, що наразі у неї змінився матеріальний стан, вона немає достатньо доходів, щоб утримувати доньку, витрати на яку значно виросли, а тому необхідно збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2014 року по справі № 495/9709/13-ц. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 прожитковий мінімум дітей віком з 6 років - 2027 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач надав до матеріалів справи довідку № 749 від 16.11.2018 року, видану виконавчим комітетом Шабівської сільської ради, згідно якої [PERSON] , [INFO] зареєстрований [ADDRESS] , а мешкає в [ADDRESS]. До складу його сім`ї входять: - цивільна дружина [PERSON] , [INFO] , - донька цивільної дружини [PERSON] , [INFO] . Також, матеріали справи містять і копію свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON] , [INFO] народження серії [NUMBER] . Окрім того, відповідач приєднав виписку з трудової книжки, з якої вбачається, що з 04.07.2018 року він звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпТ на підставі наказу № 188к від 04.07.2018 року. В обґрунтування своїх заперечень, відповідач також приєднав копії пенсійних посвідчень своїх батьків, які перебувають на пенсії за віком та вислугою років. У відповіді на відзив, що наданий позивачем 09.01.2019 року, вона зазначила, що посилання відповідача, що він проживає з цивільною дружиною та її донькою звісно заслуговує на увагу, проте вказане не звільняє його від обов`язку утримання своєї рідної неповнолітньої дитини, у розмірі визначеному вимогами чинного законодавства. Посилання відповідачем на пенсійні посвідчення своїх батьків, вказує позивач, також заслуговує на увагу, проте підтверджує і той факт, що вони отримують пенсію та можуть задовольнити свої мінімальні потреби. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Таким чином, згідно фактичних обставин справи та правовідносин, що виникли між сторонами, у контексті розуміння вимог чинного законодавства, суд дійшов таких висновків. Позивач як на підставу своїх вимог посилалась на те, що розмір аліментів визначений судом за рішенням від 25.03.2014 року є нижчим за передбачений нормами чинного законодавства, проте лише збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та мінімального гарантованого розміру аліментів не може бути підставою для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів у сенсі розуміння ст. 192 СК України. Більш того, при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Позивач також вказувала, що у неї погіршилось матеріальне становище у сім`ї, їй не вистачає доходів, щоб утримувати сім`ю, оскільки дитина дорослішає, витрати на її утримання ростуть. Обґрунтовуючи вказані витрати позивач приєднала до матеріалів справи копії чеків на придбання ліків, копію товарного чеку на придбання куртки. В той же час, відповідач навів суду докази того, що у нього змінився сімейний стан, наразі він проживає разом з цивільною дружиною та утримує іншу дитину, яка потребує матеріальної допомоги від нього. Проте, суд ставиться критично до того, що відповідач утримує чи якимось чином матеріально допомагає своїм батькам, які є пенсіонерами, оскільки ані розміру отримуваної пенсії вказаних осіб, ані взагалі доказів того, що вони є його рідними батьками матеріали справи не містять. Так само, не заслуговує на увагу той факт, що відповідач є безробітним, з копії трудової книжки він звільнений з місця роботи ще 04.07.2018 року, проте ним не надано належних та достатніх доказів відсутності у нього доходу шляхом отримання її у зв`язку з неофіційним працевлаштуванням, жодного доказу, що він перебуває на обліку як безробітний та доходів не отримує матеріали справи також не містять. Більш того, сам відповідач вказував на те, що він працює, проте не постійно, постійного заробітку не має, тож у зв`язку з ненаданням достатньо доказів свого матеріального становища, розмір його доходів встановити неможливо. Отже, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства, прийнявши до уваги що відповідач є рідним батьком неповнолітньої [PERSON] , який має працездатний вік, а також мінливий, нерегулярний дохід, дослідити який у загальній сукупності не надається можливим, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, витрати на її утримання, а також встановлений для дитини відповідного віку ЗУ «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум станом на день винесення рішення, враховуючи те, що матеріальний стан позивача після винесення рішення суду від 25.03.2014 року значно змінився, рівень життя станом на 2018 рік суттєво різниться з рівнем життя 2014 року, враховуючи наявність у платника аліментів інших утриманців, права яких жодним чином порушені бути не можуть, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільно та в інтересах неповнолітньої дитини буде збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2014 року по справі № 495/9709/13-ц, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, а отже позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] , суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви про стягнення аліментів, те, що її позовні вимоги задоволено судом частково, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: partial