Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

18 вересня 2014 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за житлово-комунальні послуги 2062,90 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] на праві приватної, спільної власності та споживає житлово-комунальні послуги, що надаються Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна. Так, між університетом та відповідачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Станом на червень 2013 року заборгованість відповідача за особовим рахунком за обслуговування будинку склала 1348,99 гривень, за підігрів води - 713,91 гривень. Загальна заборгованість відповідача перед університетом складає 2062,90 гривень. Це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов'язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в установлений законодавством строк. У зв'язку з позивач і звернувся до суду з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв'язку з неможливістю явки останнього в судове засідання. З огляду на строки розгляду цивільних справ, визначені ст. 157 ЦПК України, неодноразове слухання справи та стадію судового розгляду, судові дебати, суд вважає за можливе, з урахуванням позицій сторін та наявних в матеріалах справи доказів, розглянути справу за відсутністю сторін. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна, що підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Дніпропетровській області від 30 вересня 2014 року, іншими доказами, наявними в матеріалах справи та не заперечувалося представником відповідача в судових засіданнях (а.с. 26). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування відноситься встановлення в порядку і межах, визначених законодавством тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами, організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами, організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами, організаціями, які не належать до комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами, організаціями, які не належать до комунальної власності. Даною законодавчою нормою передбачені повноваження у сфері житлово-побутових послуг щодо встановлення тарифів або погодження їх в залежності від форми власності. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» регулює відносини у сфері надання комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 14 цього Закону, ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Статтею 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Тобто, саме на органи місцевого самоврядування покладені повноваження щодо визначення тарифів/цін на житлово-комунальні послуги або їх узгодження, що позбавляє права господарюючих суб'єктів у сфері житлово-комунальних послуг самостійно встановлювати вказані тарифи та ціни без їх узгодження з відповідним органом місцевого самоврядування та економічного обґрунтування. Тарифи на виробництво, транспортуванні, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води встановлені рішеннями Дніпропетровської міської ради від 11 грудня 2008 року № 3984, від 13 серпня 2009 року № 2003, від 23 лютого 2011 року № 232. Згідно наказу Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року університетом надається перелік робіт та послуг по утриманню внутрішньо-будинкових систем тепло- водопостачання, водовідведення та зливної каналізації. Відповідно до наказу державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» університет надає послуги з утримання будинків і прибудинкових територій в повному обсязі відповідно до тарифів, встановлених органами місцевого самоврядування. З урахуванням викладеного, суд критично ставиться до пояснень відповідачів в частині необґрунтованості тарифів та послуг, що надає позивач, оскільки дані тарифи затверджено відповідними рішеннями Дніпропетровської міської ради, які ніким не оскаржені та не скасовані. Суд також критично ставиться до пояснень представника відповідача в частині неналежного виконання позивачем робіт по наданню комунальних послуг, оскільки достатніх та належних доказів вказаного стороною відповідача не надано, а судом не здобуто. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено в договорі або в законі. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил За змістом ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, в тому числі й на комунальні послуги - (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Також, статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від функціонального призначення, так до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій входить прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення, місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та комунальні послуги. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Outcome: partial