Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 23 вересня 2013 року у виконавчому комітеті Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області за актовим записом № 11 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. У сторін неповнолітніх дітей немає. Вказує, що подружні відносини припинені протягом двох місяців. Причиною розпаду сімї є різниця характерів та поглядів на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння і довіря. В результаті чого між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Також вказує, що проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Їх шлюб набув формального характеру. В добровільному порядку розірвати шлюб через органи РАЦС немає можливості, оскільки відповідач принципово не спілкується та відмовляється. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «Магалюк». Також просить стягнути з відповідача судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, заяви у його відсутності не надав, доводів позивача не спростував. Тому суд ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Позивач [PERSON] скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як немає можливості по поважній причині виїхати до місця проживання відповідача, оскільки її мати [PERSON] має хронічну хворобу серця та потребує постійного догляду, що підтверджується довідкою виданою Клішковецькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини Хотинського району Чернівецької області від 16.11.2016 року (а.с.7). Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 23 вересня 2013 року, зареєстрованому у виконавчому комітеті Валякузьминської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області за актовим записом № 11 (а.с.4). У сторін неповнолітніх дітей немає. Сторони проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру, а тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved