Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулась з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (далі відповідачі) з вимогою про визнання незаконними відключення від мережі теплопостачання місць загального користування І-го під'їзду житлового будинку, зобов'язання відновити теплопостачання та відшкодування моральної шкоди у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 09 вересня 2009 року між ВАТ «Облтеплокомуненерго» (на даний час ПАТ «Облтеплокомуненерго») та позивачем був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення належної їй квартири в житловому будинку по [ADDRESS]. В кінці липня 2015 року в І-му під'їзді вказаного житлового будинку відповідач [PERSON] в змові з іншими особами самовільно механічним способом від'єднали опалювальну батарею від мережі центрального опалення, при цьому ЖБК-1 жодних загальних зборів членів кооперативу не проводив вже декілька років. Позивач вважає, що при самовільному від'єднанні відповідачами [PERSON], [PERSON] батареї опалення у місцях загального користування та «узаконення» цього працівниками ПАТ ОТКЕ [PERSON] та [PERSON] було порушено окрім норм законодавства, права позивача, як споживача послуг з центрального опалення її квартири та місць загального користування житлового будинку, а відповідачі зобов'язані відновити теплопостачання місць загального користування. Також, позивач вважає, що неправомірними діями відповідачів їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу незаконного пошкодження батареї опалення та неможливості нормального опалення, порушення звичайного способу життя, необхідністю докладання додаткових зусиль для його нормалізації, розмір моральної шкоди позивач оцінює у 1000 грн. 00 коп. (одну тисячу гривень 00 копійок). У зв'язку із чим позивач просила: 1). визнати дії відповідачів [PERSON] та [PERSON] по механічному від'єднанню в липні 2015 року батареї опалення в І-му під'їзді житлового будинку по [ADDRESS] незаконними; зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] відновити теплопостачання в І-му під'їзді житлового будинку по [ADDRESS]; зобов'язати ПАТ «Облтеплокомуненерго» здійснити перерахунок позивачу за ненадані послуги по опаленню місць загального користування; стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 1000 грн. 00 коп. (одну тисячу гривень 00 копійок) у відшкодування моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що в даній ситуації було порушено умови договору та ряд нормативних актів. Проте вона особисто не бачила, щоб [PERSON] і [PERSON] відрізали батарею, проте [PERSON] є головою житлового кооперативу, а [PERSON] разом з іншими особами від'єднала батарею, що підтверджується матеріалами перевірки, яка проводилась правоохоронними органами. Позивач зазначила, що саме відповідачі порушили її права і саме вони повинні їх поновити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він є головою житлового кооперативу, яким в 2007 році було вирішено уповноважити на дії, пов'язані з відключенням старост під'їздів будинку, що і було зроблено в даному випадку. Сам він батарею не від'єднував і хто це зробив не знає, а пояснення в міліції є неточними. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що [PERSON] є старостою під'їзду, а тому вона займалась організаційними діями по відключенню батареї, рішення про яке було прийнято загальними зборами. Сама [PERSON] особисто батарею не відключала. При цьому, позивач вимог до житлового кооперативу не заявляла і він не залучений до участі у справі, а його дії не оскаржені і не визнанні незаконними. Представник відповідача ПАТ «Облтеплокомуненерго» в судовому засіданні позовні вимоги в частині вимог до нього не визнала та пояснила, що ПАТ «Облтеплокомуненерго» не є належним відповідачем по справі, оскільки він відключення не здійснював і права позивача не порушував. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач проживає в житловому будинку по вулиці Першотравневій, б. 31, кв. 14 в м. Бахмач Чернігівської області і нею з відповідачем ПАТ «Облтеплокомуненерго» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання (а.с.8-9). В свою чергу відповідач ПАТ «Облтеплокомуненерго» визначений виконавцем послуг з централізованого теплопостачання населення, інших споживачів та бюджетних установ, що підтверджується рішенням Бахмацької міської ради Чернігівської області від 28 серпня 2009 року (а.с.77). Житловий будинок по [ADDRESS] споруджений або (та) придбаний житлово-будівельним кооперативом № 1, що визнається сторонами та не підлягає доказуванні відповідно до частини першої статті 61 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК). Вказаний житлово-будівельний кооператив є окремою юридичною особою, правовий статус якого визначено статутом кооперативу (а.с.49-56). Головою житлово-будівельного кооперативу № 1 є відповідач [PERSON], а відповідач [PERSON] є старостою під'їзду № 1, що підтверджується протоколом зборів від 13 жовтня 2007 року (а.с.74-75). Також, виходячи із змісту вказаного протоколу (а.с.75) зборами було вирішено уповноважити вибраних старост під'їздів вирішувати господарські питання кооперативу самостійно, шляхом згоди між мешканцями вказаного під'їзду, згідно вирішення більшістю голосів членів кооперативу окремого під'їзду, та погодження з головою кооперативу. Протоколом засідання членів кооперативу першого під'їзду від 15 лютого 2015 року (а.с.48) підтверджується, що присутні члени кооперативу ухвалили відключити батарею опалення місць загального користування від мережі центрального опалення, а актом № 1 від 15 лютого 2015 року (а.с.47) підтверджується складання списку мешканців ЖБК № 1 про згоду на відключення батареї загального користування в зв'язку із тим, що батарея раніше неодноразово розморожувалася і ремонтувалася. Позивач скаржилась відповідачу ПАТ «Облтеплокомуненерго» з питань опалення місць загального користування, що підтверджується заявами від 27 листопада 2015 року та від 16 грудня 2015 року (а.с.6-7). А листами з Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 10 лютого 2016 року № 24-К-08-12 (а.с.10), Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політки Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 жовтня 2015 року № 8/9-2936-1 (а.с.11-13), з ПАТ «Облтеплокомуненерго» від 17 березня 2016 року № 826-Т, від 24 грудня 2015 року № 4183-Т, від 15 жовтня 2015 року № 2333-Т, від 19 травня 2016 року № 1410-Т (а.с.14-16, 70), з Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Чернігівській області від 04 січня 2016 року № 31-27/29-4 (а.с.17), з Бахмацької міської ради Чернігівської області від 01 лютого 2016 року № 03-20/157 (а.с.71) та колективним зверненням (а.с.72-73) підтверджується звернення мешканців будинку по [ADDRESS] до державних органів і їх розгляд. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є начальником Бахмацької дільниці ПАТ «Облтеплокомуненерго» і при щорічному обстежені будинків було виявлено, що в під'їзді № 1 будинку по [ADDRESS] відключена батарея, саме відключення з технічної точки зору було здійснено правильно, що він відобразив у письмовій довідці (а.с.46). Їх організація не має відношення до внутрішньо домової системи. Також, в судовому засіданні було досліджено відмовний матеріал Бахмацького РВ УМВС України в Чернігівській області ЖЕО № 2279 від 08 вересня 2015 року виходячи із змісту якого в діях відповідачів не було встановлено складу злочинів. З встановленого випливають наступні висновки. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог до кожного з відповідачів суд враховує наступне. Щодо відповідача ПАТ «Облтеплокомуненерго», то правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі Закон № 1875-IV). Так, статтею 1 Закону № 1875-IV визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. А пунктом 6 частини другої статті 24 цього Закону передбачено, що балансоутримувач зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. З чого суд робить висновки, що відповідач ПАТ «Облтеплокомуненерго» не має відношення і не здійснював відключення батареї в під'їзді позивача, а відповідно порушень його прав не допускав, а всі питання пов'язані з експлуатацією і управлінням будинку здійснює його власник (баланосутримувач), яким відповідач не являється. При цьому, відповідно до частин першої та третьої статті 18 Закону № 1875-IV, - у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Тому з врахуванням викладеного та у зв'язку із відсутністю у матеріалах справи відповідних актів-претензій, складених та підписаних в установленому законом порядку, інших доказів про неправильне нарахування позивачу розміру комунальних послуг, в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Облтеплокомуненерго» необхідно відмовити. Вирішуючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] суд враховує, що він, як фізична особа не є виконавцем, виробником, продавцем послуг (стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі Закон № 1023-XII)), що свідчить про відсутність між позивачем та відповідачем [PERSON] відносин, як між споживачем товарів, робіт і послуг та виробником і продавцем товарів, виконавцем робіт і надавачем послуг (стаття 1-1 Закону № 1023-XII). Крім того, в судовому засіданні позивач в порушення принципу змагальності (статті 10, 60 ЦПК) не надала доказів, які б підтверджували обставини про те, що відповідач [PERSON] здійснив відключення батареї від теплопостачання, що в сукупності з наведеним вище є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до нього. Розглядаючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] суд також бере до уваги відсутність між нею та позивачем відносин, як між споживачем товарів, робіт і послуг та виробником і продавцем товарів, виконавцем робіт і надавачем послуг (стаття 1-1 Закону № 1023-XII). Також, суд бере до уваги відсутність в матеріалах справи доказів про самовільне механічним способом від'єднання опалювальної батареї від мережі центрального опалення саме відповідачем [PERSON], яка діяла в особистих інтересах, як про це вказує позивач, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до неї. Окрім іншого, обґрунтовуючи відмову в позові до відповідачів суд враховує, що виходячи із матеріалів справи всі дії по відключенню батареї були здійсненні житлово-будівельним кооперативом № 1 та його представниками, що підтверджується, зокрема протоколом зборів від 13 жовтня 2007 року (а.с.74-75), протоколом засідання членів кооперативу першого під'їзду від 15 лютого 2015 року (а.с.48), актом № 1 від 15 лютого 2015 року (а.с.47), поясненнями сторін, який є окремою юридичною особою і самостійним учасником правовідносин з визначеним обсягом компетенції (а.с.49-56) (стаття 137 Житлового кодексу України), проте його дії в даному випадку не оскаржувались і незаконними не визнанні. При цьому, позивач в судовому засіданні пояснила, що саме обрані нею відповідачі порушили її права і саме вони повинні їх відновити, тому в даній ситуації суд в силу статті 11 ЦПК, статті 20 Цивільного кодексу України, питання про неправомірність дій житлово-будівельного кооперативу № 1 не досліджував і докази щодо цього сторонами не подавались, виходячи з чого суд робить висновок, що заявлені позовні вимоги саме до відповідачів по справі є безпідставними, а їх задоволення до обраних позивачем відповідачів не сприяло б поновленню прав позивача. Згідно із статтями 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, надані позивачем докази не підтверджують порушення її прав саме відповідачами, не доводять обґрунтованість підстав для зобов'язання [PERSON] та [PERSON] відновити теплопостачання або зобов'язання ПАТ «Облтеплокомуненерго» здійснити перерахунок позивачу. З іншої сторони надані відповідачами докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо необґрунтованості позовних вимог. Оскільки судом не встановлено незаконність дій відповідачів, відповідно відсутні і підстави для стягнення в солідарному порядку моральної шкоди з відповідачів. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 88 ЦПК підлягають розподілу судові витрати між сторонами. Так, виходячи з положень статті 79 ЦПК по справі сторони понесли судові витрати у вигляді витрат на правову. Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, що набрав чинності з 01 січня 2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклала договір про правову допомогу з адвокатом Ковалюх В.М. (а.с.44) і сплатила йому гонорар в загальному розмірі 3000 грн. 00 коп. (три тисячі гривень 00 копійок), що підтверджується квитанціями № 19 та № 22 (а.с.78-79). Відповідно до журналу судового засідання (а.с.57, 82-83), адвокат на участь в судових засіданнях потратив 230 хвилин. Отже, виходячи з наведених вище положень Закону та кількості часу, витраченого адвокатом на участь у судовому засіданні, відповідачу [PERSON] за рахунок позивача належить відшкодування оплати робочого часу, затраченого адвокатом на надання юридичних послуг, у такому розмірі: 1450 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати у спірний період) х 40% : 60 хв. (кількість хвилин в одній годині) х 230 хв. (фактична кількість часу, витраченого адвокатом на надання позивачеві юридичних послуг) = 2185 грн. 00 коп. (дві тисячі сто вісімдесят п'ять гривень 00 копійок).

Outcome: approved