overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

19.03.2015 [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON].(а.с.2), мотивуючи свої вимоги наступним. З відповідачем шлюб розірвано 04.07.2001. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Просила: - стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача аліменти за минулий час (за останні три роки). Позивачка в судовому засіданні позов підтримала за вимогами в ньому викладеними та пояснила, що доказів про ухилення відповідача утримувати дитину згідно ч. 2 ст. 181 СК України не має. Відповідач позов визнав частково згідно письмових заперечень; він є СПД; має на утриманні ще одну доньку - [PERSON] [INFO], яка проживає разом з ним. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дитини, сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач ухиляється від цього обов'язку. Згідно ст. 182 СК України судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментних зобов'язань та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 19.03.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В задоволені решти позовних вимог позивачки необхідно відмовити, оскільки відсутні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів за минулий час. Крім того, з відповідача необхідно стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

19.03.2015 позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25.01.2006 було зареєстровано шлюб, від якого у них [INFO] року народився син [PERSON]. Позивач також зазначає, що в березні 2013 року відповідач пішов з сім'ї і з цього часу вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Протягом останніх років відповідач не цікавиться їх з сином життям, матеріально не допомагає. На даний час вона проживає у громадянському шлюбі з іншим чоловіком і тому збереження шлюбу вважає не можливим. У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача та її представника надійшли заяви з проханням слухати справу без їх участі, позовні вимоги позивач повністю підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його присутності не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подану позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 25 січня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданим 25 січня 2006 року (а. с. 6), від якого у сторін [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а. с. 7). Сторони тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

19.03.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою (а.с.5-6), в якій просить визнати недієздатною його бабусю [PERSON], яка страждає на психічне захворювання, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки та просить призначити його опікуном. Заявник не з'явився в судове засідання, надав заяву (а.с. 41), в якій підтримав вимоги та просив розглянути справу у його відсутності. Представник заінтересованої особи не з'явився в судове засідання, надана заява, в якій визнані вимоги заявника та заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 42). Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутності нез'явившихся учасників судового розгляду. З'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення опіки урегульовано ст. ст. 60, 63 ЦК України. Із виписки з медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 7), акту комісійної судово-психіатричної експертизи (а.с. 34-36) вбачається, що [PERSON] має ознаки хронічного психічного захворювання, за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Докази на а.с. 12-18 свідчать про можливість призначення заявника опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

19.03.2015 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов позов прокурора м. Іллічівська Одеської області (а.с.2-6), в якому він просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» витрати за стаціонарне лікування [PERSON], [INFO], у розмірі 3172,29 грн., посилаючись на ті обставини, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 17.03.2015 р. відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. [PERSON], яка знаходилась на лікуванні у травматологічному відділенні з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок злочинних дій [PERSON] в період з 12.12.2014 р. по 31.12.2014 р., надано медичну допомогу ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» на суму 3172,29 грн., вартість якої відповідачем не відшкодована у добровільному порядку. В судове засідання представник прокуратури та представник державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» не зявилися, надавши заяву (а.с. 61), в якій підтримали позовні вимоги та заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, надали згоду на винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач неодноразово не зявився, про причини неявки не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с. 54). За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Судом винесена ухвала про розгляд справи у відсутності незявившихся учасників судового розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини. Із копії вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 17.03.2015 р. вбачається, що відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 11-13). [PERSON], яка знаходилась на лікуванні у травматологічному відділенні з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок злочинних дій [PERSON] в період з 12.12.2014 р. по 31.12.2014 р. надано медичну допомогу ДЗ «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» на суму 3172,29 грн., яка відповідачем не відшкодована, що підтверджується доказами на а.с. 7-10,60. Правові підстави відшкодування матеріальної шкоди встановлені ст. ст. 22, 1166, 1206 ЦК України. Згідно ст. 1206 ЦК України особа, вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

19.03.2015 р. до суду заявлено цей позов, в якому позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, з огляду не добровільне невиконання батьком свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини. 10.04.2015 р. позивачка вимоги позову змінила в частині розміру аліментів, просила стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, справу просила розглянути без неї, змінені позовні вимоги задовольнити. Відповідач в поданій до суду заяві змінені позовні вимоги визнав повністю, просив суд розгляд справи провести у його відсутність. З урахуванням позицій сторін, матеріалів справи, суд вважає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити частково з таких законних підстав. Доведено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], проте добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітньої дитини, має щомісячний дохід, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: - ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини; - ст. 180, ч. 3 ст. 181 ст. 182, ст. 184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню їх спільної з позивачкою дитини [PERSON], [INFO], чим порушує її права на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, то з метою їх захисту, з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивачки в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини; при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, відповідає, насамперед, інтересам неповнолітньої дитини, а також позивачки та відповідача. Також на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

19.03.2015 року [PERSON] звернувсь з зазначеним позовом до суду, в якому зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Після звернення з заявою до нотаріальної контори йому було відмовлено у зв'язку з пропуском строків. Проте, строк пропущено ним з поважних причин, оскільки після смерті матері він не знав про наявність спадкового майна у виді земельної ділянки площею 4,315 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дізнавшись випадково про неї, коли знайшов державний акт в будинку матері. В зв'язку з цим він просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, підтвердивши викладені в позові обставини, просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа за викликом суду своїх представників не направили, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, подали листи, в яких проти позову не заперечують, просять слухати справу без участі своїх представників. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В суді встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2004 року. Після її смерті відкрилася спадщина. У встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті матері він не знав про наявність спадкового майна у виді земельної ділянки площею 4,315 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дізнавшись випадково про неї, коли знайшов державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] в будинку матері. Дані факти підтверджується паспортом на ім я [PERSON] серії [NUMBER], виданого Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с.5), державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.6), посвідкою про народження № [NUMBER] (а.с.7). Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті матері позивача не має. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, суд вважає, що [PERSON] пропустив строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини за законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

19.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем по справі він перебував в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2005 року по 10.02.2014 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, не займається вихованням сина, станом здоровя та життям дитини не цікавиться. Ті грошові кошти які позивач надає відповідачу на утримання сина, вона використовує у своїх інтересах. До теперішнього часу сторони по справі не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Зараз дитина мешкає разом з відповідачем. Свої вихідні дні та канікули син проводить разом з позивачем. Оскільки відповідач [PERSON] життям свого сина не цікавиться, не займається його вихованням, позивач [PERSON] запропонував передати йому сина для утримання та виховання, однак відповідач відмовилася. Оскільки позивач [PERSON] має постійну роботу, стабільний дохід, має постійне житло, за місцем проживання характеризується позитивно, то вважає, що проживання сина разом з ним відповідає інтересам дитини, а тому просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з його батьком [PERSON], [INFO], за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 66/68. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу в судове засідання не зявилась, надавши письмову заяву в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Оскільки відповідач позов визнала, а представник третьої особи не має заперечень проти позову, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ч.ч.1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. На підставі ст.161 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

19.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою у якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Посилається на те, що шлюб між ними було зареєстровано 21 квітня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 09 березня 2015 року. Спільне життя не склалося, з причини, що відповідачка зловживає спиртними напоями, внаслідок чого подальше спільне життя стало неможливим. Майно, що є спільною сумісною власністю розділять добровільно. Позивачем до суду була надана заява в якій він просить справу розглянути без нього, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення, причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи у її відсутність суду не надала. На підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей , що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 21 квітня 2007 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 09 березня 2015 року. Майновий спір будуть вирішувати в добровільному порядку. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що шлюб потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

19.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 20.07.2013 року у відділі ДРАЦС РС Кобеляцького РУЮ у Полтавській області зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання сторони припинили в грудні 2014 року по причині різних поглядів на подружнє життя та ведення спільного господарства, на підґрунті яких виникали постійні сварки, що призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його присутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала справу розглянути у її відсутності, позов визнала, прохала залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання в грудні 2014 року, майнового спору немає, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

19.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що 12.12.2002р. помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої і входить право на земельну частку (пай). [PERSON] являється спадкоємцем за законом. Проте успадкувати майно не має можливості у звязку з тим, що на спадщину претендує його мати [PERSON], яка не перебувала в зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем, тобто має місце спір про право на спадщину. В судове засідання позивач не зявився, просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що повідомила у телефонному режимі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, про що повідомила у телефонному режимі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Беззаперечно встановлено, що померлий 12.12.2002р. [PERSON] (свідоцтво про смерть а.с. 5) володів правом на земельну частку (пай), яка розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Держземагенства у Погребищенському районі Вінницької області (а.с. 7), після смерті спадкодавця позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом, має намір успадкувати майно померлого батька, однак не має змоги цього зробити у звязку з тим, що на нього претендує відповідачка. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: · ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; · ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; · ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. · ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 12.12.2002р., володів правом на земельну частку (пай), яка розташована на території Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] як спадкоємець за законом має намір успадкувати майно, тому з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на земельну частку (пай), яка належала його померлому батьку.

Outcome: approved