Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

18 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер її дід - [PERSON], який за життя склав заповіт від 24.09.2003 року, яким усе своє майно заповідав її батькові [PERSON] , [INFO] . За життя [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався і не набув права на спадкоємний будинок площею 25.70 кв.м , ні на новостворений будинок площею 81.70 кв.м., ні на земельну ділянку площею 946 кв.м. і помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина. Мати позивачки після смерті батька звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка , а позивачка та її брат [PERSON] - відповідач по справі у нотаріуса письмово відмовилися від спадщини на користь матері . Нотаріус видав матері лише свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади померлого [PERSON] , а у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок та земельну ділянку відмовив, вказавши, що вона не є спадкоємцем спадщини свого свекра [PERSON]. Позивачка вважає, що вона , як онука разом з братом є спадкоємцями та має право на прийняття спадщини, але їй необхідно отримати додатковий строк на прийняття спадщини. Позивачка вказує, що вона не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини від померлого діда , бо на момент відкриття спадщини був живий її батько [PERSON] і вона такого права не мала, а після його смерті [INFO] вона вважала, що право прийняття спадщини мала її матір. Через вказані обставини позивачка вважала , що вона з поважних причин пропустила строк для звернення до суду та просила суд винести рішення, яким визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини нею за законом після смерті її діда [PERSON] поважною і надати їй додатковий строк для прийняття спадщини за законом. 30.12.2014 року позивачка уточнила свої позовні вимоги подавши уточнену позовну заяву, при цьому вона наполягала, що вважає, що нею надані достатні правові підстави та докази для задоволення її позову та просила суд визнати причину пропуску для прийняття спадщини нею за законом від її померлого діда [PERSON] поважною та визначити їй додатковий строк три місяці, достатній для прийняття спадщини за законом. У судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, за вказаними у позові мотивами . Він також доповнив ,що раніше подати заяву до суду позивач не могла, бо її мама вирішувала спір у суді з нотаріальною конторою та іншими відповідачами, а з травня по кінець літа м. Артемівськ та Сіверськ були захоплені озброєними бойовиками ДНР, що було перепоною для подачі заяви до суду. Всі ці причини він вважав поважними для надання додаткового строку. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та доводи представника позивачки. Позивачка у судове засідання не з*явилася , надала суду заяву прослухання справи у її відсутності за участі її представника та наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] також до суду не з*явився , подав заяву про визнання позовних вимог та просив суд слухати справу у його відсутності. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши представника позивача, третю особу , дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає , що у задоволенні позову слід відмовити за наступними підставами: З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач - [PERSON] та [PERSON] є онуками померлого [INFO] [PERSON](а.с.35,6,7, 9). Права на спадкування мають за правом представлення, після смерті батька [PERSON] , сина спадкодавця. За життя померлий [PERSON] заповів усе належне йому майно своєму синові [PERSON], що підтверджує заповіт (а.с.6 зворот). За життя [PERSON] спадщину не прийняв і не оформив і помер [INFO](а.с.9).. Після його смерті спадщину прийняла його дружина - [PERSON] ,що підтверджує свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.03.2013 року.(а.с.10). У встановленому законом порядку позивачка та відповідач спадщину не прийняли ,подали у нотаріальну контору відмову від прийняття спадщини на користь своєї матері [PERSON] , про що позивачка вказує у позовній заяві, підтверджує нотаріус Волобуєв О.В.(а.с.13) та що не оспорюється іншими учасниками процесу. З пояснень позивачки у позові вбачається, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належав спадкоємний будинок площею 25.70 кв.м , земельна ділянка площею 946 кв.м. та новостворений недобудований будинок площею 81.70 кв.м., право про визнання забудовником якого бажає отримати позивачка . Суду позивачкою надано лише доказ наявності у померлого спадкодавця [PERSON] земельної ділянки розміром 946 кв. м, а саме державний акт про право власності на землю(а.с.12) . Доказів існування іншого спадкоємного майна суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України особа, яка не прийняла спадщину у встановленому законом порядку, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З матеріалів справи вбачається, що позивачка і відповідач за період з дня смерті дідуся [PERSON] [INFO] по теперішній час не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , що підтверджує повідомлення нотаріуса та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (а.с.42,43). На порушення вимог щодо надання обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні даної нотаріальної дії , викладеної у ухвалі суду згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», позивачка та її представник такої постанови не надали , наполягаючи , що позивачка не зверталася до нотаріуса з поважних причин. Судом перевірені доводи позивачки та доводи її представника , який посилався на ту обставину, що позивачка, на його думку з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини. Позивачка у позовній заяві вказала , що не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини від померлого діда , бо на момент відкриття спадщини був живий її батько [PERSON] на користь якого був складений заповіт і вона такого права не мала, а після його смерті [INFO] вона вважала, що право прийняття спадщини мала її матір. Представник позивачки доповнив ці доводи тим , що вказав, що раніше подати заяву до суду позивачка не могла, бо її мама вирішувала спір у суді з нотаріальною конторою та іншими відповідачами, а з травня по кінець літа м. Артемівськ та Сіверськ були захоплені озброєними бойовиками ДНР, що було перепоною для подачі заяви до суду. Всі ці причини він вважав поважними для надання додаткового строку. Оцінюючи ці доводи суд зазначає , що позивачка вказала, що вона знала, що її батько [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті дідуся [PERSON] ,але помилково вважала ,що право на цю спадщину має її мати - [PERSON], тому відмовилась від спадщини на її користь . Юридичну необізнаність позивачки суд не може визнати поважною причиною пропуску строку. До того ж та обставина, що була саме ця причина (помилка) її відмови від спадщини позивачкою суду не доведена . Надані суду докази того, що мати позивачки - третя особа [PERSON] оскаржувала у суді дії нотаріуса Волобуєва О.В. (а.с.13 та а.с.38) і це є нібито поважною причиною для пропуску строку не є доказами поважності причин пропуску строку ,бо ці дії не перешкоджали позивачці звернутися до нотаріуса з заявою у встановленому законом порядку і не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами. Більш того, позивачка знала, що саме третя особа претендує на спадщину після смерті діда позивачки, що їй у цьому відмовлено нотаріусом при видачі свідоцтва 04.03.2014 р.,але до суду звернулася лише 18.12.2014 р.. Доводи представника позивачки про те ,що з травня по кінець літа м. Артемівськ та Сіверськ були захоплені озброєними бойовиками ДНР, що було перепоною для подачі заяви до суду є надуманими і такими , що не відповідають реальній дійсності, оскільки бойовиками ДНР у м. Артемівську були у травні та червні 2014р. захоплені лише приміщення прокуратури та міської ради, але усі установи міста, в тому числі нотаріальні контори, суд, міліція та працівники прокуратури працювали у звичному режимі. Захоплені установи були звільнені на початку липня 2014р.,а не в кінці літа, як вказує представник . Ці доводи спростовуються наданим позивачкою запереченням на а.с.13, з якого вбачається, що нотаріус Волобуєв О.В. надсилав до суду це заперечення, датоване 15.05.2014р. (вхідний № суду 9630 від 15.05.2014р., а також ухвалою суду від 20.05.2014 р.(а.с.38). Суд також зазначає, що позивачка проживає та спадщина знаходиться у м. Артемівську ,тож посилання на м. Сіверськ Артемівського р-ну є недоречним і не стосується даного спору. За таких обставин суд зазначає , що позивачка жодних доказів про наявність причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами які перешкоджали позивачці у встановлений законом шестимісячний строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК України не надала . Отже, позивачкою не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ,більше того, позивачка відмовилася у нотаріуса від прийняття спадщини на користь третьої особи, не оспорила таку відмову ,узнавши про її наслідки , їй було відомо ,що існував заповіт і що третя особа після її відмови розпорядиться спадщиною на свій розсуд і що третя особа отримала свідоцтво про спадщину на спадкоємне майно 04.03.2014 р. не у повному обсязі майна , але вона за захистом свого порушеного на її думку права у встановленому законом порядку та у встановлений законом 6-місячний строк не зверталась і інших вимог заявляти не бажає ,а суд не може вийти за межі заявлених вимог. Сторони вважали надані ними докази достатніми. За таких обставин підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини судом не встановлено. При подачі позовної заяви судовий збір було сплачено третьою особою [PERSON] за квитанцією від 05.05.2014р. Як видно із ухвали Артемівського міськрайонного суду від 20.05.2014р. цей судовий збір був нею оплачений по справі № 219/2504/2014-ц (а.с.38), яка була в провадженні суду і позов був залишений без розгляду вже у судовому засіданні за її заявою. Відповідно до ст.7 ч.1 п.4) ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду крім випадків залишення заяви без розгляду за клопотанням позивача. Разом з тим вказаною ухвалою, яка набрала чинності судовий збір за вказаною квитанцією підлягав поверненню , чим і могла скористатися [PERSON]. В уточненій позовній заяві (а.с.18) позивачка вказала, що судовий збір за неї сплатила її мати [PERSON] яка є третьою особою по справі і вона вважає, що це не суперечить п.5 ст.119 ЦПК України. Суд вважає такі доводи помилковими, оскільки відповідно до ст.2 ЗУ «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України , які звертаються до суду. У даному випадку до суду звернулася позивачка [PERSON], тож вона повинна була особисто сплатити судовий збір на користь держави у встановленому законом розмірі, який і підлягає стягненню з неї. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved