Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

17.12.2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток, виділ в натурі земельної ділянки та залишення в спільній сумісній власності земельної ділянки. 13.01.2021 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. У судове засідання учасники справи не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши при цьому, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви в яких зазначили, що позов визнають та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся неодноразово належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно державного акту на землю серія ЯЕ №901203 були співвласниками земельної ділянки площею 505 кв.м. з кадастровим номером 4810136300:03:017:0006. Вказана земельна ділянка належала сторонам на праві спільної сумісної власності. 06.03.2013 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про поділ вказаної земельної ділянки, що є у спільній сумісні власності. Ухвалою суду по справі № 487/1953/13-ц було призначено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта було запропоновано 2 варіанти поділу земельної ділянки: 1й варіант згідно порядку землекористування, 2-й варіант згідно ідеальних часток співвласників. Рішенням Заводського районного суду від 03.02.2014 р. по справі № 487/1953/13-ц позовна заява [PERSON] була задоволено частково: встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 505 кв.м. по [ADDRESS] (згідно 2-го варіанту поділу земельної ділянки) наступним чином: в користування співвласника [PERSON] виділено земельну ділянку площею 102,26 кв.м., з яких 84,4 кв.м. під будівлями; в користування співвласника [PERSON] виділено земельну ділянку площею 132,56 кв.м., з яких 72,44 кв.м. під будівлями; в спільне користування співвласників [PERSON] і [PERSON] виділено земельну ділянку площею 37,87 кв.м.; в користування співвласника [PERSON] виділено земельну ділянку площею 232,31 кв.м., з яких 125,42 кв.м. під будівлями. На підставі вказаного рішення суду співвласник [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 102,26 кв.м., а також присвоїв їй окрему адресу [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] припинив спільну сумісну власність на земельну ділянку площею 102,26 кв. м. згідно державного акту на землю серія ЯЕ №901203. Згідно інформації з публічної кадастрової карти земельна ділянка площею 505 кв.м. з кадастровим номером 4810136300:03:017:0006 вже не існує. В результаті виділу [PERSON] залишилась земельна ділянка площею 403 кв.м. з кадастровим номером 4810136300:03:017:0045 інформація про яку міститься в Державному земельному кадастрі. Також судом встановлено, що [PERSON] є власником 30/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок від 26.03.1990 р. Згідно свідоцтва про смерть - [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцями [PERSON] є його син [PERSON] та дружина [PERSON] , відповідачі по справі. Згідно договору купівлі-продажу №1354 від 28.08.1998р [PERSON] був власником 46/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Як зазначалось вище, в межах розгляду справи № 487/1953/13-ц, 11.10.2013р. була проведена судова будівельно-технічна експертиза, щодо можливості поділу земельної ділянки площею 505 кв.м. між співвласниками домоволодіння за адресою [ADDRESS] , згідно розміру ідеальних часток співвласників. На розсуд суду та сторін були запропоновані 2 варіанти поділу земельної ділянки. Найбільш сприятливим та таким що відповідає ідеальним часткам співвласників є варіант 2 експертизи. Згідно 2 варіанту поділу висновку №125-113 від 11.10.2013 року судової будівельно технічної експертизи, площі земельних ділянок кожного співвласника будуть складати: [PERSON] 102,26 кв.м., в тому числі: під будівлями 84,4 кв.м.; під землею 17,86 кв.м.; [PERSON] 132,56 кв.м., в тому числі: під будівлями 72,44 кв.м.; під землею 60,12 кв.м.; [PERSON] 232,31 кв.м., в тому числі: під будівлями 125,42 кв.м.; під землею 106,89 кв.м. Земельна ділянка в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] 37,87 кв.м. Фактично співвласники будуть користуватися земельними ділянками в домоволодінні: [PERSON] 121,2 кв.м., що відповідає ідеальній частці 121,2кв.м.; [PERSON] 151,5 кв.м., що відповідає ідеальній частці 151,5 кв.м.; [PERSON] 232,3 кв.м., що відповідає ідеальній частці 232,3 кв.м. Позивач [PERSON] вирішила самостійно розпорядитись належною їй земельною ділянкою, але через відсутність згоди відповідачів не має можливості реалізувати правомочності власника. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як було встановлено судом земельна ділянка з кадастровим номером 4810136300:03:017:0045 належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом (ст.. 89 Земельного кодексу). Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ч.1 ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно ч.1, ч.2 ст.186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.4 ст. 120 Земельного кодексу у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Аналогічні висновки викладено в п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Як було встановлено судом, згідно свідоцтва на право власності на житловий будинок від 26.03.1990 р. [PERSON] є власником 30/100 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , спадкоємцями якого є відповідачі: [PERSON] , [PERSON] є власником 46/100 частини домоволодіння згідно договору купівлі-продажу №1354 від 28.08.1998р., то частки співвласників земельної ділянки з кадастровим номером 4810136300:03:017:0045 повинні бути визначені пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку. Таким чином, вказана земельна ділянка підлягає розподілу з виділом в натурі позивачці 30/100 частки згідно 2-го варіанту висновку №125-113 від 11.10.2013р. судової будівельно технічної експертизи. При цьому, [PERSON] , спадкоємцями, якого є відповідачі [PERSON] , [PERSON] належить частка земельної ділянки з кадастровим номером 4810136300:03:017:0045, розмір якої складає 46/100. Отже, виходячи з 30/100 частки для позивача [PERSON] площа її частини земельної ділянки буде складати 132,56 кв.м., з яких: 72,44 кв.м. під будівлями, 60,12 кв.м. вільна від будівель та споруд. Частину земельної ділянки площею 37,87 кв.м. залишити в спільній сумісній власності [PERSON] і [PERSON] . Що стосується розташування меж виділеної земельної ділянки, входи, виходи слід визначити за описанням та графічними зображеннями згідно з варіантом №2 висновку №125-113 від №11.10.2013 року судової будівельно технічної експертизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved