Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

19.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 30.08.1999 року , право власності на житловий будинок, який розташований по вул. Магістральна (колишня Орджонікідзе), 69, смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області. Позов мотивований тим, що він є спадкоємцем за заповітом вказаного майна. Але, враховуючи, що оригінал свідоцтва про право власності на цей будинок не зберігся, він не може в нотаріальному порядку оформити своє спадкове майно. 25.05.2016 року державним нотаріусом Врадіївської нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстави відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, що і було підставою звернення з цим позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Представник позивача до суду не з»явився та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити повністю. Відповідач до суду не з'явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення у зв»язку з визнанням позову, наслідки визнання позову зрозумілі. Відповідно до положень ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухав пояснення позивача, вивчив матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 1997 року [PERSON] склала заповіт на користь позивача та вказала, що на випадок своєї смерті належний їй житловий будинок з присадибною земельною ділянкою, що розташований смт Врадіївка, вул. Орджонікідзе, 69, заповідає [PERSON]. Цей заповіт був посвідчений державним нотаріусом Врадіївської державної нотаріальної контори 17.10.1997 року та зареєстровано в реєстрі за №1179. 30 серпня 1999 року [PERSON] померла, місце смерті смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2004 року, батько позивача [PERSON] успадкував право на земельну частку ( пай) розміром 3, 8 в умовних кадастрових гектарах, належного [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0068785 виданого Врадіївською РДА 03.10.1996 року за номером 785. Після смерті [PERSON] відкрилась також спадщина за заповітом, до якої входить житловий будинок за адресою вул. Орджонікідзе ( нині Магістральна), 69, смт Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, право власності на який відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі №2610 від 27.11.1974 року, виданого Врадіївською селищною радою депутатів трудящих, належить [PERSON]. Відповідно до відомостей МБТІ, станом на 31.12.2012 року вказаний житловий будинок зареєстрований на праві особистої власності за [PERSON] Місцем реєстрації та проживання позивача є житловий будинок за адресою смт Врадіївка, вул. Орджонікідзе, 69. Згідно звіту про оцінку майна житлового будинку, станом на 12.07.2016 року вартість нерухомого майна становить 54415 грн. За відомостями Врадіївської нотаріальної контори, після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу №247/2003, із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], якому видане свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад за №1998 від 04.12.2003 року та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку ( пай) за №1835 від 04.11.2004 року. 25.05.2016 року через те, що оригінал свідоцтва про право особистої власності на будівлі №2610 від 27.11.1974 року, виданого [PERSON] Врадіївською селищною радою депутатів трудящих на житловий будинок втрачено та не зберігся, позивачу державним нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено. Відповідно до довідки Врадіївської селищної ради №5207 від 02.11.2016 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою смт Врадіївка, вул. Магістральна, 69, раніше був за адресою вул. Орджонікідзе, 41, перенумерація на 69 проведена згідно рішення сесії від 01.10.1987 року. Зміна назв вулиць з Орджонікідзе на Магістральна відбулась відповідно до рішення сесії №21 від 29.01.2016 року. Встановив вказані обставини, які повністю визнані стороною відповідача, суд приходить до висновку, що між сторонами склались відносини щодо спадкування нерухомого майна за заповітом та існують перешкоди у оформленні спадкових прав у позасудовому порядку. Так, відповідно до ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно чинного законодавства до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). За вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до п. 6 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Таким чином, встановив у судовому засіданні, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] у законний спосіб прийняв спадщину та подав заяву до нотаріальної контори, де отримав письмову відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, що унеможливлює визнати право власності позивача на спадкове майно у позасудовому порядку, вказане право підлягає захисту через суд. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право предявити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України позивачем при подачі позову сплачено вірно та залишаються за ним.

Outcome: approved