Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

18 лютого 2021 року заявниця [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування заяви посилається на те, що 10.01.2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , у шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19.02.2014 року [PERSON] був засуджений до 3 років позбавлення волі за ст.185 ч.2 КК України. \~ \~ \~ \~Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15.09.2014 року по справі №234/6392/14-ц шлюб між нею та [PERSON] розірвано. [PERSON] протягом 2014-2015 року неодноразово дзвонив їй на мобільний телефон та спілкувався з їх сином, [PERSON] , а також у зазначений період спілкувався зі своєю рідною сестрою, [PERSON] , під час яких повідомляв, що у нього виявлена прогресуюча онкологічна хвороба. \~ \~ \~ \~З квітня 2015 року зв`язок з [PERSON] перервався, що стало причиною для його розшуку та звернень до правоохоронних органів. У зв`язку з тим, що місцезнаходження або перебування [PERSON] невідомо, заявниця позбавлена можливості виїхати за межи України з дитиною, не має можливості перереєструвати дитину за адресою фактичного проживання, отримувати державну соціальну допомогу у зв`язку з втратою годувальника та інше, що порушує законі права та інтереси її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Чуєва М.О. не заперечувала проти задоволення заяви. \~ \~ \~ \~Представник Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Вислухав пояснення заявниці, пояснення представника заінтересованої особи, показання свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці не підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Стаття 4 ЦПК України\~надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, підставою для захисту прав в судовому порядку є їх порушення, оспорювання чи невизнання іншими особами. Стаття 13 ЦПК України\~вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За статтею 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.01.2009 року, який було розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15.09.2014 року (а.с.16). У шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.17). Як вбачається з довідки про склад сім`ї та реєстрацію №7301 від 15.02.2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до акту голови правління ОСББ «Промінь» від 08.02.2021 року, [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає з 05.04.2014 року по теперішній час (а.с.13). Як вбачається з довідки Краматорського міського суду Донецької області від 23.11.2015 року, [PERSON] , [INFO] , засуджений 19 лютого 2014 року за ст.185 ч.2 КК України, із застосуванням ст.71, ст.72, ст.75 КК України до трьох років та одного місяця позбавлення волі. Строк покарання обчислювати з 05.04.2014 року (а.с.15). Листами Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 26.09.2017 року №25991/301/04 та від 10.12.2018 року №20119/301/01, у відповідь на звернення [PERSON] щодо перевірки за обліками МВС брата [PERSON] , останню було повідомлено про те, що [PERSON] , [INFO] , затримувався Краматорським ВП ГУНП в Донецькій області 05.04.2014 року та був направлений, згідно ухвали Краматорського міського суду до місць позбавлення волі. На даний момент документально підтвердити та перевірити факт перебування [PERSON] у місцях позбавлення волі (в м.Макіївка Донецької області), не є можливим, через перебування виправного закладу на території тимчасово непідконтрольній владі України (а.с.11-12). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] належить на праві власності Ѕ частка квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.32). Згідно даних Головного управління ДМС України в Донецькій області, [PERSON] документований паспортом громадянина України (а.с.35). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 22.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , на обліку не перебуває та не отримує ніяких видів державних соціальних допомог згідно електронної бази даних особових рахунків ASOPD станом на 22.04.2021 року (а.с.36). Згідно даних Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомостей про перетинання [PERSON] , [INFO] державного кордону, лінії розмежування в межах Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 20.04.2016 по теперішній час (08-00 20.04.2021 року) в базі даних не виявлено. Інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом п`яти років (а.с.37). Згідно відомостей, отриманих від Головного управління ДПС України у Донецькій області, станом на 23.04.2021 року громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків в Краматорській державній податковій інспекції ГУ ДПС у Донецькій області. В інформаційній системі ДПС України відсутня інформація про перебування на обліку в контролюючих органах Державної податкової служби України [PERSON] , [INFO] , як самозайнятої особи (а.с.41). Згідно відомостей, отриманих від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідно до інформаційних баз Пенсійного фонду України [PERSON] , [INFO] , на обліку не перебуває (а.с.43). Відповідно до довідки Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 29.04.2021 року, за результатами перевірки встановлено, що [PERSON] , [INFO] знаходиться у активному розшуку за відділенням поліції №2 Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області у м.Мирноград. ОРД категорії «Розшук» №41-81 від 02.04.2021 року, відомості до ЄРДР внесені за №12021052490000068 від 26.03.2021 року за ч.1 ст.115 КК України як безвісті зниклий (а.с.39). Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] її брат, він був засуджений у 2014 році за крадіжку, відбував покарання у м.Макіївка. Останній раз вона спілкувалася з братом телефоном у 2015 році, він скаржився на погане самопочуття, казав, що йому недовго залишилось жити. Вона намагалася телефонувати начальнику в`язниці у Маківці, 01 травня 2015 року телефонувала до лікарень у м.Макіївка, в одній з лікарень їй повідомили, що привозили чоловіка, він помер та його забрав батько. Однак їх батьки померли вже давно. Також зверталася до поліції з метою отримання інформації місцеперебування брата, на теперішній час місцеперебування останнього їй невідомо. Відповідно до\~ст. 43 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. При визнанні фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки визначені ст.44 ЦК України. Таким чином, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється\~ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України). Отже, предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у своїх постановах №225/882/17від 22 листопада 2018 року, №225/1297/17 від 07 травня 2018 року зазначив, що\~\~«безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2\~ст.43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Згідно з частиною першою\~статті 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). У своїй заяві заявниця посилається на те, що з 2015 року вона втратила зв`язок з [PERSON] та його місцезнаходження або перебування невідомо, однак заява не містить обґрунтованих даних про обставини, які б давали підстави визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Крім того, будь-яких даних та доказів про те, що існували обставини, які загрожували життю [PERSON] або обставини, що дають підстави припускати його загибель, заявницею не надано, а мета заяви зводиться до порушення, на її думку, прав неповнолітнього сина, оскільки заявниця позбавлена можливості виїхати з дитиною за межі України, не має можливості отримувати аліменти на утримання дитини, а також інші види соціальної допомоги. Однак, дані питання можуть бути вирішені в порядку, передбаченому СК України та не потребують обов`язкового визнання особи безвісно відсутньою. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був засуджений 19.02.2014 року Краматорським міським судом Донецької області за ст.185 ч. КК України із застосуванням ст.71,72, 75 КК України до трьох років та одного місяця позбавлення волі. Заявниця зазначає, що [PERSON] перебував на тимчасово окупованій території у м.Макіївка Донецької області та перестав виходити на зв`язок з 2015 року, однак сам по собі вказаний факт не є підставою для визнання особи безвісно відсутньою. Доказів того, що для розшуку [PERSON] були здійснені усі можливі заходи, заявницею суду не надано. Суд зазначає, що сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місце її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжиті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». \~\~\~\~\~\~\~\~ Законом України «Про Національну поліцію» (ст.23) визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст.6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] знаходиться у активному розшуку за відділенням поліції №2 Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області у м.Мирноград з 02.04.2021 року, відомості до ЄРДР внесені за №12021052490000068 від 26.03.2021 року за ч.1 ст.115 КК України як безвісті зниклий. Отже, розшук громадянина [PERSON] було оголошено тільки 02.04.2021 року, тобто вже після звернення заявниці до суду. Відомостей про результати розшуку [PERSON] , а також про те що розшук останнього не дав позитивних результатів, заявницею суду не надано. Враховуючи вищевикладені обставини, підстави для задоволення заяви [PERSON] відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed