Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

17 січня 2014 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб 18.06.2011 року, від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Життя подружжя припинено, з 6 листопада 2013 року припинені шлюбні відносини між позивачем та відповідачем, спільне господарство не ведеться. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, різні погляди на життя. В попереднє судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надала суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечує. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надав суду заяву, в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності, проти ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечує, строк для примирення просить не надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18.06.2011 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 18.06.2011 року (а.с. 3). Від шлюбу подружжя має малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 18.04.2012 року, відповідно до якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до заяви [PERSON] від 24.02.2014 року малолітня дочка [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу залишається жити разом з нею (а.с.14). Зазначене не заперечується відповідачем згідно його заяви від 24.02.2014 року (а.с.15). Згідно довідки Комунального підприємства «Житловий сервіс» Рубіжанської міської ради № 4958 від 16.01.2014 року [PERSON], [INFO], з разом із матір'ю [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися негативні відносини, між сторонами припинені шлюбні стосунки з 6 листопада 2013 року. Таким чином, суд вважає, що враховуючи вищезазначені обставини, вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним, неефективним, та таким, що буде суперечити волі й інтересам сторін, а також моральним засадам суспільства. Відповідно ст. 110 Сімейного кодексу України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України щодо пред'явлення позову протягом вагітності дружини та наявності дитини віком до одного року, з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які не мають бажання зберегти сім'ю, а тому все зазначене вище є підставою для розірвання шлюбу між ними. Відповідно до заяви [PERSON] від 24.02.2014 року, останній визнає позов [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved