Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 7 800 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2016 року позивач надав відповідачу в позику грошові кошти у розмірі 7 800 грн. Вказаний факт підтверджується розпискою. Відповідно до умов розписки, відповідач зобовязалася повернути отримані кошти частинами, по 600 грн. щомісячно, в строк до 20.12.2017 року, однак остання ці кошти не повернула. Вказує, що надсилав відповідачу письмову вимоги про повернення боргу. Зазначає, що [PERSON], в зв»язку з невиконанням зобов»язання по сплаті боргу, заподіяла [PERSON] моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких зазнали позивач та члени його сум»ї. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, додав, що до цього часу відповідачем борг не повернутий. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день і час слухання справи повідомлялася в установленому законом порядку, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.15). З клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталася. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, а отже, зі згоди позивача, вважає за можливе вирішити справу з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, відповідно до якого відповідач взяла у позивача в борг 7 800 грн., які зобовязалася повернути частинами по 600 грн. щомісячно в строк до 20.12.2017 року (а.с. 3). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач на момент розгляду справи в суді взяті в борг грошові кошти не повернула. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі вищевикладеного, враховуючи викладені обставини справи, та той факт, що [PERSON] направлялась письмова вимога на адресу [PERSON] про повернення боргу (а.с. 9), проте на момент розгляду справи зобов»язання за борговою розпискою від 16.12.2016 року не виконані, у відповідача наявне прострочення сплати чергової частини боргу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу підлягають задоволенню у повному обсязі та стягнення боргу в сумі 7 800 грн. Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються ст. 23 Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд зясував, що за своїм характером правопорушення вчинене у формі протиправної бездіяльності, що виражається у неповерненні в установлені строки взятих у борг коштів, виходячи із засад розумності і справедливості, враховуючи матеріальний і сімейний стан позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, в розмірі 1 280 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial