Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

18.05.2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона 19 серпня 2015 року уклала з відповідачем договір купівлі-продажу металопластикових конструкцій на загальну суму 4\~601 грн. Згідно п. 2.1 цього договору відповідач повинен протягом 45 робочих днів після підписання договору поставити замовлення покупцю. Вона виконала умови договору , оскільки на підставі оформленого нею у ПАТ « Ацент Банк» строкового кредиту від 19.08.2015 року кошти у розмірі 4\~601 грн. перераховані банком безготівковим шляхом на рахунок відповідача. У визначений в договорі строк відповідач не виконав свої зобов»язання за договором, ухиляється від виконання зобов»язання та станом на час пред»явлення позову до суду продукцію не поставив. Посилаючись на те, що діями відповідача їй заподіяні збитки, які складаються із 4\~601 грн. суми договору, яку вона сплатила відповідачеві та пені у розмірі 3% від ціни замовлення за 221 день прострочення виконання зобов»язання за договором, яка сумарно становить 30\~504 грн. 63 коп. Також зазначала, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 2000 грн. Просила визнати порушеними права споживача, внаслідок невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу металопластикових виробів від 19.08.2015 року № DЕ-63 та розірвати його, стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки, завдані невиконанням умов Договору в сумі 35 105.63 гривень, у т. ч. 4 601,00 грн. вартість замовлення та пені за прострочення виконання замовлення у 221 добу - в сумі 30 504,63 грн., стягнути з відповідача на її користь . моральну шкоду в сумі 2 000 грн., витрати на правову допомогу. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення судової повістки. П.2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідач оповіщений судом про час і місце розгляду справи, однак не повідомив суд про причини своєї неявки, а отже неявка відповідача у судове засідання визнається судом неповажною , підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що 19 серпня 2015 року позивач уклала з відповідачем, як ФОП, договір купівлі-продажу № DЕ-63 металопластикових виробів, які відповідач зобов»язався поставити позивачеві протягом 45 робочих днів з дня укладення договору (пункт 2.1 договору). Позивач виконала умови договору перерахувала на рахунок відповідача вартість замовлення, кошти у розмірі 4601 грн., які отримала в кредит у в ПАТ « Акцент-Банк», який перерахував вказані кошти на рахунок відповідача ( а.с. 5). До часу розгляду справи у суді відповідач зобов»язання за вказаним договором не виконав. 04.11.2015 року відповідач направив на адресу позивача лист про затримку виконання договору. Отже суд дійшов до висновку про доведеність невиконання відповідачем умов договору. Договором купівлі-продажу не передбачені будь-які санкції для відповідача у разі порушення ним умов договору. Пунктом 8.6 договору передбачено, що в усіх інших випадках, передбачених договором, сторони керуються діючим законодавством. Отже між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами ЦК України та ЗУ « Про захист прав споживачів». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми ст. 10 ЗУ « Про захист прав споживачів» , просить суд розірвати вказаний договір купівлі-продажу, стягнути з відповідача матеріальні збитки, до яких відносить суму, яка сплачена позивачем за умовами цього у розмірі 4\~601 грн. та пеню у розмірі 3% від ціни договору за кожен день прострочення виконання. Статтею 549 ЦК України передбачено: 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. 3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналізуючи вказані норми закону слід дійти до висновку, що нарахована позивачем пеня не відноситься до категорії збитків, які спричинені позивачеві невиконанням відповідачем умов договору. ч. 1 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів» якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, то споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків. Позивач просить розірвати договір купівлі-продажу з підстав не виконання умов договору купівлі-продажу відповідачем. Ч.1 ст. 665 ЦК України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитись від договору купівлі-продажу. Оскільки відповідач не виконав умови договору у визначений в договорі строк, не передав позивачеві придбаний нею товар - металопластикові конструкції , наявні підстави для розірвання договору купівлі-продажу Згідно з частинами 2 і 5 ст. 653 ЦК у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу, а отже усі зобов»язання по вказаному договору припиняються. У такому випадку позивач може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. Як вже зазначалось вище пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, отже пеня , у даному випадку, не є збитками спричиненими розірванням договору, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивач збитки у розмірі коштів, 4601 грн., яку позивач сплатила по вказаному договору купівлі-продажу. При зверненні до суду позивачі поєднав вимоги про відмову від договору, розірвання договору купівлі-продажу, повернення сплачених коштів та стягнення пені за кожний день прострочення виконання договору, поставки товару. Як убачається із аналізу судової практики Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів розділ « стягнення неустойки»» у ч. 5 ст. 10 Закону « Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі 3% загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. У ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 622 ЦК боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом. У вказаному аналізі наведений приклад вирішення аналогічного спору, де позивачем були поєднані вимоги про відмову від договору, розірвання договору, повернення сплачених коштів та стягнення пені за кожний день прострочення виконання договору та зазначено, що суд задовольняючи вказані позовні вимоги неправильно застосував положення закону щодо наслідків розірвання договору й відповідальності за прострочення виконання договору. Аналізуючи вищенаведене суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 30 504,63 грн. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 ЗУ « Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Отже спеціальний закон « Про захист прав споживачів» не передбачає стягнення моральної шкоди в у разі порушення строків виконання умов договору. Позивач не надала суду доказів у підтвердження спричинення їй з вини відповідача моральної шкоди у розмірі 2\~000 грн., а отже у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити. Не підлягають задоволенню вимог про стягнення витрат на правову допомогу. Як вбачається із договору про надання юридичних послуг № 8 від 17.05.2016 року вона була укладена між позивачем та ФОП [PERSON], якій позивач сплатила кошти у розмірі 1000 грн. за надання такої допомоги. Однак у судовому засіданні представляв позивача [PERSON], з яким угода про надання юридичних послуг позивачеві не укладалась. Та обставина, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] юристом не є підставою вважати, що він є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ч.1,2 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги; така особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні; така особа допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Відповідно до п. 11 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником, і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині другій статті 56 ЦПК. Позивач не заявляла клопотання про допуск [PERSON] до участі у справі у якості особи, яка їй надає правову допомогу. Отже, [PERSON] фактично приймав участь при розгляді цієї справи в якості представника, вартість послуг якого відповідно до чинного законодавства не може бути стягнені з другої сторони у справі. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. ЗУ « Про судовий збір» визначені ставки судового збору за позовні вимоги немайнового характеру для ФОП у розмірі 1378 грн., а позовні вимоги майнового характеру у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 551.20 грн. Оскільки позивача звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 1929.20грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial