Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

19.07.2016 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Скай Банк», треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Науменко Оксана Миколаївна, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, в якому позивач просить суд визнати недійним договір іпотеки № 06-1-05-146/з від 05.10.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Науменко О.М., укладений між публічним акціонерним товариством «Регіон-банк» та [PERSON] і [PERSON]. Ухвалою суду від 26 серпня 2016 року відкрито провадження в справі. Позиція позивача полягає в тому, що на думку позивача при укладення оспорюваного договору порушені права неповнолітньої дитини позивача, що проживала у будинку, який є предметом іпотеки, а тому договір слід визнати недійсним з тих підстав, що такий правочин укладений без дозволу органів опіки та піклування. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність порушень прав неповнолітньої особи при укладенні спірного правочину та відсутності у дитини будь-яких прав на нерухоме майно. Приватний нотаріус Науменко О.М. надала суду письмову заяву, в якій повідомила про відсутність інформації про права неповнолітньої особи на проживання у будинку, який є предметом іпотеки, та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заявили, що банк безпідставно звернув стягнення на предмет іпотеки, не надавши відповідачам можливість повернути заборгованість за кредитним договором, тому вважали необхідним задовольнити поданий позов. Заяви від інших учасників справи суду не подані. Дослідивши надані суду докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 5 жовтня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Регіон-Банк», назва якого на час ухвалення рішення змінена на Публічне акціонерне товариство «Скай Банк» з одного боку, та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір № 06-1-05-145, за яким позичальник отримала позику у сумі 100 000 гривень з терміном повернення суми кредиту до 2 жовтня 2015 року, що підтверджено копією договору. В забезпечення належного виконання позивальником умов договору між публічним акціонерним товариством «Регіон-банк», назва якого на час ухвалення рішення змінена на Публічне акціонерне товариство «Скай Банк» та [PERSON] і [PERSON] укладений договір іпотеки № 06-1-05-146/з від 05.10.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Науменко О.М. Предметом договору є житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], який на праві власності в 1/4 частині належить [PERSON], а в 3/4 частинах [PERSON], що підтверджено копією договору іпотеки. Надані копії свідоцтв про народження підтверджують, що позивач є матір′ю неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх доводів про те, що у будинку, який є предметом іпотеки проживає неповнолітній син позивача надано такі докази: інформація Утківського селищного голови, що за адресою [ADDRESS] позивач проживає та зареєстрована разом із неповнолітнім сином з 24.01.2012 року по теперішній час та відомості про реєстрацію, що містяться у паспорті позивача. Проте, на час укладення спірного договору та сама Утківський селищний голова надавала інші довідки про те, що у будинку за адресою [ADDRESS] крім [PERSON] та [PERSON] ніхто не зареєстрований і не проживає. Такого змісту довідка подавалась і Начальником Харківського РВ ГУДМС України в Харківській області. Ця інформація подана відповідачами [PERSON] та [PERSON] при укладенні кредитного договору та договору іпотеки. Крім того, сумісно представниками банку та позичальником складені акти обстеження будинку, в яких відсутні відомості про фактичне проживання у будинку неповнолітньої дитини. В даному випадку при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Оскільки позивач і неповнолітній син позивача не є власниками будинку, що розташований за адресою [ADDRESS], то відповідачі [PERSON] та [PERSON] як власники будинку не повинні узгоджувати свої дії щодо розпорядження нерухомим майном з позивачем навіть за наявності у позивача прав на користування житлом. Відповідно до вимог ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. Згідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 71 ЦК України визначає, що опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування: 1) відмовитися від майнових прав підопічного; 2) видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; 3) укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; 4) укладати договори щодо іншого цінного майна. Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Враховуючи ту обставину, що позивач не є стороною договору іпотеки, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є опікунами або піклувальниками неповнолітнього сина позивача [PERSON], [INFO], тому відповідачі не повинні були отримувати дозвіл органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки № 06-1-05-146/з від 05.10.2012 року. Крім того, сам факт укладення такого договору не порушує житлових прав позивача та її неповнолітнього сина, оскільки докази наявності таких прав є суперечливими, а будинкова книга, в якій реєструють особи місце свого проживання суду не надана як і не надано достатніх і допустимих доказів виникнення у позивача та її неповнолітнього сина прав на житло як членів сім′ї відповідачів. Суд при цьому погоджується із доводами відповідача ПАТ «Скай Банк» про те, що відповідно до частин другої - четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. За таких обставин, власник майна, який укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення власниками майна, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування. Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 22.06.2016 р. у справі № 6-1024 цс 16, від 11.05.2016 р. у справі № 6-806 цс 16, від 30.09.2015 р. у справі № 6-384 цс 15, від 27.04.2016р. у справі № 6-297 цс 15, від 06.04.2016 року у справі № 6-589 цс 16, від 30.09.2015 року у справі № 6-384 цс 15, від 16.09.2015 р. у справі № 6- 392 цс 15. Крім того, ч. 1, 2 ст. 177 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Згідно із ст. 17 закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ, батьки або особи, які їх замінюють, на мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Отже, зі змісту вказаних статей випливає, що оскільки [PERSON], [PERSON] не є батьками або особами, які їх замінюють неповнолітньої дитини [PERSON], то і дозвіл органу опіки і піклування на укладення договору іпотеки відносно майна, що перебувало в їхній власності, не вимагався. Це також свідчить і про відсутність підстав для визнання договору іпотеки недійсним згідно положень Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 02.06.2005 р. за № 2623-ІV. Таким чином, суд не встановив правових підстав для задоволення поданого позову і повністю відмовляє в задоволенні позову [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON]. Підстави для стягнення на користь позивача судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed