Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

19.11.2015 року до суду надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] та [PERSON], в якому вони просили суд стягнути з відповідачів на їхню корить заборгованість по кредитному договору 14.11.2006 року у розмірі 75416,23 грн. 30.11.2015 року судом відкрито провадження в частині позову до [PERSON] і відмовлено у відкритті провадження в частині позову до [PERSON] у звязку зі смертю останнього. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2006 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір PLB0GK00000061, згідно якого банк надав останньому кредит 38500 грн. до 14.11.2016 року, а [PERSON] зобовязався такий повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Зазначені зобовязання [PERSON] не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 75416,23 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Причина неявки відповідача суду не відома, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 14.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір PLB0GK00000061. (а.с. 13-15) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що вбачається зі статуту. (а.с. 22) За кредитним договором банк зобовязався надати [PERSON] кредитні кошти на строк з 14.11.2006 року до 14.11.2016 року у розмірі 35000 грн. на купівлю житлового будинку та 3500 грн. для сплати страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості, з винагородою за надання фінансового інструменту 0,20% суми від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту. З п. 3.11 вбачається, що сплата кредиту та відсотків мала здійснюватись щомісячно. Згідно п. 1.3 забезпеченням виконання позичальником умов кредитного договору виступає іпотека (житловий будинок по вул. Степова, 1 в с. Куми Карлівського району), а також інші види іпотеки, поруки і т.п. Згоду на укладення кредитного договору [PERSON] надала його дружина [PERSON] (а.с. 13-15) 14.11.2016 року було також укладено договір поруки № PLB0GK00000061 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] Остання поручилась перед банком за виконання [PERSON] всіх його зобовязань по вказаному вище кредитному договору. Згідно договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник; у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність. (а.с. 16) З наданого банком розрахунку по кредитному договору вбачається, що позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 26.10.2015 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 75416,23 грн. (22909,37 грн. залишок заборгованості за наданим кредитом, 26621,60 грн. залишок заборгованості за процентами, 2800 заборгованість по комісії, заборгованість по пені, з урахуванням погашеної, - 23059,87 грн.). (а.с. 5-10) У звязку з існуючою заборгованістю банк звертався до позичальника та поручителя з повідомленням про таку, в якому просив погасити борг. На підтвердження зазначеного банк надав суду копію такого повідомлення та відомості з реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. (а.с. 10-12) Так як на вимогу банку заборгованість боржником та поручителем погашена не була, банк звернувся до суду. Під час розгляду справи також встановлено, що 08.08.2013 року Карлівським районним судом винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 32572, 60 грн. (виходячи з викладених у рішенні позовних вимог: заборгованість за кредитом - 24249,31 грн., заборгованість по процентах 6750,75 грн., заборгованість по комісії 700 грн., пеня 872,54 грн.) за кредитним договором № PLB0GK00000061, а саме на житловий будинок по вул. Степова, 1 в с. Куми Карлівського району. Рішенням також вирішено виселити [PERSON] та інших осіб, що зареєстровані та / або проживають в будинку. (а.с. 50-52) За результатами відповідей на запити суду зясовано, що рішення виконане у повному обсязі лише в частині виселення. (а.с. 57-58, 53-54, 61, 63) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. При відкритті провадження судом було встановлено, що позичальник за договором PLB0GK00000061 [PERSON] помер, у звязку з чим був знятий з реєстрації за місцем проживання 17.07.2015 року. (а.с. 28) Позивач був повідомлений про таку обставину ухвалою про відмову у відкритті провадження в частині позову. Після відкриття провадження на адресу суду надходили заяви від банку, де був зазначений тільки один відповідач. [PERSON], яка залишилась в якості єдиного відповідача у даній справі є поручителем за виконання зобовязань [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з положеннями частин 1, 3 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Пунктом 32 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Суд не має відомостей про правонаступників позичальника [PERSON] і не може стягувати заборгованість у повному обсязі з поручителя [PERSON] Договором поруки або Законом не передбачена така відповідальність [PERSON] у разі смерті позичальника. Маючи відомості про смерть позичальника позивач не просив суд витребувати докази у нотаріуса чи залучити інших співвідповідачів (спадкоємців). При цьому з договору поруки не вбачається, що він зберігає свою дію у разі зміни боржника. За зазначених обставин, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, оскільки вимога позивача до поручителя [PERSON] після смерті позичальника необґрунтована.

Outcome: dismissed