Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів до закінчення навчання на повнолітню дочку [PERSON], [INFO], вказавши на те, що відповідач є її батьком. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 13 вересня 2011 року. Подружнє життя не склалось. Чоловік проживає окремо від дружини та дочки. Донька перебуває на повному утриманні матері. Відповідач сплачував аліменти на дочку до досягнення нею повноліття згідно рішення суду від 08 листопада 2011 року. В даний час дочка навчається стаціонарно на першому курсі історичного факультету денної форми навчання Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки. Позивач не в змозі утримувати дочку, оскільки її зарплата є незначною. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання дочки. Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на навчання дочки [PERSON] в розмірі по 1000 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій визнавши позов, проти задоволення позову не заперечував та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши документи справи, врахувавши ту обставину, що відповідач має регулярний, сталий дохід, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що гр. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Згідно Договору № 21 (І) 2014-2018с про навчання (підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації) на умовах повного відшкодування витрат від 01 вересня 2014 року (а.с. 4) вбачається, що [PERSON] є студенткою першого курсу історичного факультету денної форми навчання Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки (стаціонарна форма навчання). У відповідності до ст. 200 СК України при призначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не є меншим 23 років; продовження навчання ними; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що на даний час дохід позивача незначний. Тому вона, виходячи із свого доходу, немає можливості утримувати самостійно дочку [PERSON]. Крім того, судом встановлено, що відповідач має регулярний, сталий дохід. На думку суду, оскільки відповідач є працездатним та працює водієм на міжнародному рейсі, а тому зобов'язаний утримувати дочку-студентку, яка потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням. Тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти в розмірі 700 грн. щомісячно до закінчення навчання [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір.

Outcome: partial