Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

19.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] «Про розірвання шлюбу», посилаючись на те, що з 29.07.2005 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого спільних дітей не мають. Сімейне життя не склалося через постійні непорозуміння, вони не могли дійди згоди у вирішенні простих побутових питань, вони різні за характером та поглядами на життя. Близько трьох років вони проживають окремо, відповідач ухиляється від спілкування з ним. Чисельні спроби зберегти сім'ю не дали результату, збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Будучи викликаною через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2005 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського управління юстиції, актовий запис № 1318. Від вказаного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матір'ю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved