Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

17 лютого 2014 р. після відмови у видачі судового наказу комунальне підприємство «Теплокомуненерго» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на загальну суму 3 120 грн. 42 коп. станом на 1 листопада 2013 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та відповідачкою, яка є споживачем яка проживає в квартирі приватного житлового фонду , що знаходиться в будинку [ADDRESS], склалися правовідносини з приводу надання послуг з теплопостачання. Дана квартира опалюється комунальним підприємством «Теплокомуненерго» . Всупереч вимогам п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач несвоєчасно розраховувався за послуги позивача, внаслідок чого станом на 1 листопада 2013 року виникла заборгованість за надані послуги теплопостачання в розмірі 3120 грн. 42 коп. До судового розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім того, позивач зазначив, що сума боргу залишилася сталою, оскільки після цього відповідач сплатив поточні платежі. Відповідачка, належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання на повторний виклик не з'явилася, причини неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Суд встановив, що відповідачка є споживачем послуг, що їх надає позивач. До квартири, в якій вона проживає, комунальним підприємством «Теплокомуненерго» постачається теплова енергія. Між підприємством та відповідачкою склалися сталі правовідносини з приводу надання послуг, які тривають декілька років, про що свідчить відкритий особовий рахунок, фактичне користування послугами відповідачем, що їх надає позивач, та договір про постачання теплової енергії від 4 лютого 2006 р. Відповідачка несвоєчасно розраховується з виконавцем послуг. Сума заборгованості за платежами підтверджується відповідним розрахунком і станом на 1 листопада 2013 року становить 3 120 грн.42 коп. При задоволенні вимог суд керується п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р., п.17, п.20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005р. № 630, згідно яких споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Як передбачено п. 20 Правил, плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання ( ч.1 ст.625 ЦК України). Отже, вимоги позивача відповідають закону. Як вбачається із даних особового рахунку відповідачки, сума боргу не виходить за межі позовної давності, оскільки перебіг позовної давності перервався погашенням нею боргу в 2010 р., 2011 р., 2012 р. та 2013 р. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.3 ст. 264 ЦК України). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved