Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

19.05.2017року до суду надійшов позов [PERSON], в інтересах якої на підставі договору від 04.05.2017року на представництво інтересів в суді діє [PERSON],\~до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], 21.12.2007року народження в розмірі 800грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи вимоги представник позивача вказала, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29.05.2014року. Під час шлюбу 21.12.2007р. у них народився син [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судове засідання 24.07.2017року представник позивача подала заяву про зміну предмету позову та просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 21.12.2007року народження в розмірі 1200грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання 19.09.2017року сторони не з'явились. Представник позивача надала суду заяву в якій збільшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх та розглядати справу в її відсутність і відсутність її довірительки. Причини неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи, суду не відомі. Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 16.06.2017року місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [INFO]. Згідно п.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Судові повістки, які були надіслані відповідачу за місцем реєстрації, поштою були повернуті суду з поміткою, що він за вказаною адресою не проживає. Таким чином, відповідач про місце, час та день розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, вище викладене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.05.2014року був розірваний. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], 21.12.2007р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Син знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання малолітнього сина, у зв'язку з чим порушуються його інтереси. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в судовому порядку. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України стан здоров'я дитини, матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, не обтяжений турботами щодо, утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком малолітнього сина [PERSON], 21.12.2007року народження, зобов'язаний утримувати його до повноліття. Також приймаючи до уваги, що у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, враховуючи законодавчо встановлений розмір прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років та виходячи з рівності прав і обов'язків батьків щодо утримання та виховання дитини, суд вважає, що позов обґрунтований, проте підлягає частковому задоволенню, визначивши розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно і до повноліття дитини, який є достатнім та не буде порушувати майнові права дитини. При цьому згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з 19.05.2017року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 640грн. в доход держави.

Outcome: partial