Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

18.07.2018 р. представник ПАТ « Державний ощадний банк України» звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , який за підсудністю 04.10.2018 р. надійшов до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, у якому просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадбанк України» суму кредитної заборгованості в розмірі 2 008 грн. 74 коп., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. (а.с.2-7). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] 28 вересня 2015 року було укладено договір у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(платіжної картки), за умовами якого було відкрито поточний рахунок в гривнях України на умовах тарифного пакету «Зарплатний». 28.09.2015 р. між сторонами було укладено договір у вигляді заяви про приєднання(частина 2), за яким банк встановив кредитну лінію з кредитом у сумі 1000 грн. з фіксованою процентною ставкою 30% річних за користування кредитними коштами, строком дії на відповідний період дії платіжної картки. Позивач виконав свої зобов`язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим станом на 15 березня 2018 року виникла вищевказана прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, загальна сума якої з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 2008грн.74 грн., з яких: основна заборгованість - 990,70грн., проценти за користування кредитом - 482,47грн., пеня за прострочену заборгованість - 321,84 грн., комісія за розрахунково-касове обслуговування - 10грн., втрати від інфляції на суму простроченого кредиту - 118,88 грн., втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 46,79грн., 3% річних на суму простроченого кредиту - 27,36 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 10,70 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, направив суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та залишають без змін, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач також у судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, в частині судового збору заперечень не має, та до заяви додає довідку про відсутність заборгованості в АТ «Ощад банк». Дослідивши заяви та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 28 вересня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Подільського ТВБВ філії Головного управління по м.Києву та Київській області та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(платіжної картки), що підтверджується укладеною сторонами Заявою про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.09.1975р. та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії( а.с.9-18). Так, за змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. При цьому, суд також враховує, що відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту Заяви про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, повідомлення про умови кредитування, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору та шляхом підписання зазначених письмових документів, а також скріплення їх печаткою юридичної особи - позивача (а.с.9-17). Відповідно до змісту вказаної Заяви про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 28.09.2015 року відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про приєднання становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Як вбачається з п.3.4 Заяви про приєднання, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок за тарифним планом« Зарплатний ». Банк надає клієнту платіжну картку типу Mastercard DebitStandard та персональний ідентифікаційний код. Відповідно до п. 4,5 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії Банк встановлює Клієнту кредит у сумі 1000грн на строк до 28.10.2015 року, тобто на 30 календарних днів з дня підписання цієї заяви. Строк Кредиту(користування ним) встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. За змістом п.п.6.1,6.2 п.6 заяви, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 30 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду; 0,001 % процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Пунктом 5 заяви визначено, що строк кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. Встановлено, Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав [PERSON] кредит у встановленому розмірі. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, порушивши умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, у результаті чого виникла прострочена заборгованість, про що [PERSON] попереджався Банком шляхом направлення листа- вимоги № 1916 від 14.12.2016 про виникнення заборгованості (а.с.35). У позовній заяві зазначено, що вимога не виконана, і в добровільному порядку заборгованість за договором не погашена. З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості (а.с. 17,18) встановлено, що станом на 15.03.2018р. за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість по кредиту, на загальну суму 2008грн.74 грн., з яких: основна заборгованість - 990,70грн., проценти за користування кредитом - 482,47грн., пеня за прострочену заборгованість - 321,84 грн., комісія за розрахунково-касове обслуговування - 10грн., втрати від інфляції на суму простроченого кредиту - 118,88 грн., втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 46,79грн., 3% річних на суму простроченого кредиту - 27,36 грн., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 10,70 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Водночас, з наданої відповідачем суду довідки № 451 виданої 12.12.2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» філії Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», встановлено, що по картковому рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] заборгованості станом на 12.12.2018 року немає, рахунок знаходиться в процесі закриття. Інших відкритих та діючих рахунків на ім`я [PERSON] в АТ «Ощадбанк» по Києву та Київській області не існує. Виходячи з наведеного, вбачається, що відповідач добровільно погасив заборгованість по кредиту після пред`явлення позову. Будь-яких інших доказів, на підтвердження існування заборгованості за кредитом за відповідачем, позивачем суду не надано, та не зазначено джерел їх здобуття. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України. Так, згідно ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача. При цьому суд також враховує, що за змістом ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. З огляду на ту обставину, що відповідач у частині стягнення судового збору заперечень не має, суд вважає, що з останнього слід стягнути на користь позивача 1762,00 гривень понесених судових витрат по оплаті судового збору, відповідно до наявних у справі квитанцій (а.с. 8). На підставі викладеного,

Outcome: partial