Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

19 липня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому 10 березня 2001 року шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2011 року шлюбі між сторонами розірвано, на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2016 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. Оскільки [PERSON] на теперішній час продовжує навчання у ДНЗ «Запорізький політехнічний центр професійно - технічної освіти» за денною формою навчання, то потребує утримання до його закінчення. Позивач працює в АТ «Мотор Січ», проте розмір отримуваної заробітної плати не є достатнім для утримання сина. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини у всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із часу звернення до суду та до закінчення навчання. Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 21 жовтня 2019 року ухвалою суду підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач, повідомлена своєчасно та належним чином, не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вказала, що на фіксуванні судового процесу не наполягає, в разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином у судові засідання на 08 листопада та 25 листопада 2019 року не з`явився, направлені за адресою реєстрації його місця проживання судові конверти повернулися до суду. Крім того, викликався до суду шляхом публікації оголошення на офіційному веб - порталі Судової Влади України. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] , виданим повторно 23 вересня 2013 року. У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 29 травня 2001 року Відділом реєстраціях актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції, актовий запис № 348, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно із довідкою ДНЗ «Запорізький політехнічний центр професійно - технічної освіти» від 15 липня 2019 року № 471 [PERSON] , [INFO] , вступив до навчального закладу 01 вересня 2016 року за професійно - технічним напрямком «Машиніст крана металургійного виробництва: слюсар - ремонтник» за денною формою навчання, дата закінчення - 07 червня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, що [PERSON] досяг повноліття, проте продовжує навчання, проживає із позивачем, то підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина наявні. Щодо визначення розміру аліментів, то слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Позивачем пред`явлена вимога про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини у всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із часу звернення до суду та до закінчення навчання. Так, ч. 2 ст. 183 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, де для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. З наведеного вбачається, що законодавцем розмежовується поняття дитина, працездатні та особи, які втратили працездатність. Частиною 1 ст. 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Враховуючи що предметом розгляду справи є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, положення ч. 2 ст. 183 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину не поширюються, через що у задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити. Щодо строку, з якого повинно відбуватися стягнення аліментів, слід зазначити наступне. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позов було подано позивачем до суду 19 липня 2019 року, то аліменти необхідно стягувати саме з цього часу. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійки.

Outcome: partial