Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

18.01.2016р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.10.1995 року між нею та відповідачкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири №1, розташованої за адресою вул. М.Тореза 92 у м. Краматорську Донецької області (р. №1-1735). Даний договір був зареєстрований в КП «БТІ м. Краматорська» 07.12.1995 року за реєстровим номером 21120. Приблизно в той час, коли на території м. Краматорськ в 2014 році розпочалась АТО, вона втратила вказаний договір купівлі-продажу квартири з іншими документами право власності на нерухоме майно. Після того, як місто Краматорськ було звільнено, вона стала відновлювати усі втрачені документи. 09.12.2015р. в звязку з тим, що приватний нотаріус [PERSON], яка посвідчувала вказаний договір припинила свою нотаріальну діяльність в 1998 році, вона звернулася через свого представника, адвоката [PERSON] до Першої Краматорської державної нотаріальної контори, щоб їй видали дублікат вказаного договору. Але їй була надана відповідь, що в звязку з припиненням діяльності нотаріуса [PERSON] всі її документи вона здала до Донецького обласного нотаріального архіву. 15.12.2015 року адвокат [PERSON] звернувся до Донецького обласного архіву, який на даний час розташований в м. Красноармійську. 04.01.2016 року адвокатом була отримана відповідь, що видати дублікат вказаного договору купівлі-продажу не має можливості в звязку з тим, що всі документи, прийняті на зберігання в Донецькій обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. Просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 20.10.1995р. між нею та [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Краматорського нотаріального округу [PERSON] від 20.10.1995р. (р. №1-1735), зареєстрованого КП «БТІ м. Краматорська» 07.12.1995 року за реєстровим номером 21120. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно із ст.11 Цивільно-процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України). Стаття 321 ЦК України, закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що відповідно до наданої копії договору купівлі продажу квартири, 20.10.1995 року між нею та відповідачкою [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири №1, розташованої за адресою вул. М.Тореза 92 у м. Краматорську Донецької області (р. №1-1735), який був зареєстрований в КП «БТІ м. Краматорська» 07.12.1995 року за реєстровим номером 21120. Вказаний правовстановлюючий документ позивачкою був втрачений під час АТО на території м. Краматорська Донецької області. Відповідно до відповіді завідуючої Першої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON]від 09.12.2015р., в звязку з тим, що приватний нотаріус [PERSON], яка посвідчувала вказаний договір припинила свою нотаріальну діяльність в 1998 році, всі її документи вона здала до Донецького обласного нотаріального архіву. Відповідно відповіді завідуючої Донецького обласного державного нотаріального архіву [PERSON] від 04.01.2016 року, що видати дублікат вказаного договору купівлі-продажу не має можливості в звязку з тим, що всі документи, прийняті на зберігання в Донецькій обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. Ці всі обставини позбавляють позивачку [PERSON] власника майна володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що є всі підстави ухвалення рішення про визнання права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 20.10.1995р. між [PERSON] та [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом Краматорського нотаріального округу [PERSON] від 20.10.1995р. (р. №1-1735), зареєстрованого КП «БТІ м. Краматорська» 07.12.1995 року за реєстровим номером 21120, а тому є всі підстави вважати позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими. На підставі ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 217, 218, 223 ЦПК України, ст.ст.317, 321, 392 ЦК України,

Outcome: approved