Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

17 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, посилаючись на те, що 26 жовтня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у виконавчому комітеті Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що був зроблено актовий запис №6. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Враховуючи, що відповідач не бажає щомісячно в добровільному порядку надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, не займається вихованням сина, не турбується про його добробут, не забезпечує його необхідними речами, хоча зобовязаний це робити, як батько дитини, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про примусове стягнення аліментів. У судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, позов підтримала (а.с.14 ). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'явився. Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 29.05.2017 року (а.с.11), [PERSON], [INFO], зареєстрований [INFO]. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку і отримані ним завчасно відповідно до вимог ч.ч.3,8 ст.74 ЦПК України, що підтверджується надісланими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.17 перша повістка з копіями позову та додатків до нього повернулися до суду з поміткою: «адресат не проживає» , а.с.19-20 інші повістки вручені адресату особисто). [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивач згоден. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає біля матері [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Вказане підтверджується: - копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №199386 (а.с.5), згідно якого батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]; - довідкою, виданою виконавчим комітетом Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, із якої вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться дитина: син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Враховуючи, що відповідач не надавав щомісячно в добровільному порядку позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, вона звернулась до суду з вказаним позовом про стягнення з останнього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, при визначені розміру аліментів, суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Згідно ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку - з 17.05.2017 року. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами у їх сукупності, які узгоджуються між собою, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен сплачувати щомісячно аліменти у частці від свого заробітку, на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], починаючи з 17.05.2017 року, до повноліття дитини, але мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі, як основані на законі. Питання судових витрат по справі суд вирішує у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Outcome: approved