Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

18 червня 2018 року [PERSON], місце проживання якої: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], [PERSON], місце проживання якої: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], та [PERSON], місце проживання якої: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON], останнє відоме суду місце проживання якого: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], в якій просять: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви позивачами зазначено, що їм на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], у якій зареєстрований відповідач по справі, який є сином позивача - [PERSON], та з січня 2014 року у зазначеній квартирі не проживає, оскільки зібрав усі свої речі та поїхав до Російської Федерації, де отримав громадянство, навчається та проживає. З причин формальної реєстрації [PERSON] у квартирі позивачі вимушені нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, крім того, вони також позбавлені можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що звернулись до суду з зазначеною позовною заявою. Оскільки позовну заяву подано з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Уточненою позовною заявою, яка надійшла на адресу суду 30 липня 2018 року, недоліки усунуто, у зв'язку з чим ухвалою суду від 06 серпня 2018 року залучено Орган опіки та піклування Бахмутської міської ради, місцезнаходження якого: 84511, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Сибірцева, буд. 190, до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 00 хвилин 30 серпня 2018 року. 30 серпня 2018 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 10 годину 30 хвилин 27 вересня 2018 року для виклику позивачів [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON] Ухвалою від 27 вересня 2018 року відкладено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 11 жовтня 2018 року для виклику позивачів та відповідача. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України - засобом телефонного зв'язку, а також у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. До позовної заяви додала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] до судового засідання також не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. До позовної заяви додала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялась належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. До позовної заяви додала заяву, у якій зазначила, що просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання (у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua) відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про причини своєї неявки до суду не повідомив. У встановлений ухвалою від 06 серпня 2018 року строк відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом вручення судової повістки безпосередньо у суді під розписку. Від головного спеціаліста-юрисконсульта Управління молодіжної політики та і справах дітей Бахмутської міської ради Підгайної В.В.на адресу суду надійшла заява, згідно якої вона просить розгляд справи проводити без її участі та не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивачі є власниками житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 22 травня 1993 року Госпрозрахунковим бюро з приватизації житла при виконкомі Артемівської міської Ради народних депутатів (а.с. 14). При цьому, згідноІнформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованої судом 27 вересня 2018 року за № 139307402 відомості щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], у зазначених реєстрах відсутні (а.с. 58). Згідно довідки № 1770 від 15 червня 2018 року, виданої керівником Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» Черненком О.В. та паспортистом Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» [PERSON], вбачається, що у житловій квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зареєстровані з 08 лютого 2006 року: позивач - [PERSON], [INFO], та відповідач - [PERSON], [INFO], який у довідці зазначений онуком позивача (а.с. 16). З акту від 04 червня 2018 року, складеного комісією у складі: бухгалтера Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» [PERSON] та паспортиста Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» [PERSON], який затверджений керівником Приватного підприємства «НАШ ДІМ ПЛЮС» Черненком О.В., вбачається, що під час перевірки зазначеною комісією паспортного режиму квартири [ADDRESS], встановлено, що [PERSON], [INFO], у зазначеній квартирі не проживає з січня 2014 року по день складання акту, що підтверджують сусіди: [PERSON] (квартира [NUMBER]), [PERSON] (квартира [NUMBER]) та [PERSON] (квартира [NUMBER]) (а.с. 15). З відповіді першого заступника голови Бахмутської міської ради Савченко Т.М. за вхідним № 24486 від 03 серпня 2018 року вбачається, що за даними реєстру територіальної громади м. Бахмут інформація про реєстрацію місця проживання фізичної особи [PERSON], [INFO], відсутня (а.с. 32). З доданої позивачами до позовної заяви копії паспорта громадянина Російської Федерації серії [NUMBER], виданого відділом УФМС Росії у Республіці Башкортостан у місті Бєлорєцьк 28 грудня 2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженець міста Бєлорєцьк Республіки Башкортостан, зареєстрований з 18 серпня 2014 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Статті 14, 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що держава забезпечує дітей правом на проживання, діти членів сім'ї наймача або членів його сім'ї мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Права неповнолітніх підлягають захисту на підставі п. 3 ст. 1 Конвенції про права дитини, ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. У відповідності до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи, що неповнолітній відповідач був зареєстрований у належній позивачам квартирі за їх згоди, а на даний час зареєстрований у житловому приміщенні, розташованому в іншій державі, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад один рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, з огляду на що суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved