Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

17 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. У цьому шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . ЇЇ постійне місце проживання та місце проживання дочки зареєстроване у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить її матері [PERSON] . На даний час, вона разом з дитиною фактично проживають у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та перебуває у власності її чоловіка [PERSON] та його матері [PERSON] . Зазначає, що вона має намір змінити реєстрацію свого місця проживання та місце реєстрації її малолітньої дочки, однак відповідач, як законний представник дитини, такої згоди не надає. Оскільки реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою інших законних представників, а відповідач не надає такої згоди, чим порушує права дитини, тому просить суд надати їй дозвіл на зняття малолітньої [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: [ADDRESS] та реєстрацію її місця проживання за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.69). Треті особи на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] подали до суду письмові заяви, в яких просили суд проводити розгляд справи у їх відсутності, не заперечили щодо реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] у належній їм квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.38-39). У судове засідання представник Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, як органу опіки та піклування не з`явився, начальник служби Думич І.О. подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, зазначила, що позов не суперечить інтересам малолітньої [PERSON] , а тому не заперечує щодо його задоволення (а.с.70). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без поважних причин, про час і місце розгляду справи належним чином, через оголошення розміщене на офіційному сайті судової влади (а.с.67). Суд, у відповідності до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Нововолинського міського суду від 25 липня 2018 року (а.с.7). У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Позивач [PERSON] разом з дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за вих.№ 17-08/6154 від 31 жовтня 2019 року та копією будинкової книги (а.с.5 зворот, 15-18). 20 вересня 2019 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.8) і після реєстрації шлюбу надалі іменується прізвищем [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 16 січня 2002 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 серпня 2011 року (а.с.9-10) [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач у позові зазначає, що разом із дочкою проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] і має намір зареєструвати своє постійне місце проживання та місце проживання дитини за вищевказаною адресою, однак цього зробити не може із-за відсутності згоди батька дитини - відповідача [PERSON] . На підтвердження своїх доводів, [PERSON] надала лист-прохання адресоване відповідачу 06 листопада 2019 року (а.с.19). Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч.1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.5 ст.6, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому законом порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207). Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Виходячи виключно з інтересів дитини та беручи до уваги те, що задоволення даного позову не порушує будь-яких прав відповідача, [PERSON] не надає свою письмову згоду на зняття з реєстрації та реєстрацію дитини за місцем її фактичного проживання, а оскільки відсутність реєстрації місця проживання дитини за місцем її фактичного проживання суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує її у реалізації прав гарантованих Конституцією України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved