Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

17 жовтня 2014 року року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON],- про виселення з будинку. В своїй заяві позивачка вказує, що вона є власником ? частки будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS], про що додала копію свідоцтва про право на спадщину. У листопаді 2013 року вона надала дозвіл [PERSON] проживати у її будинку з малолітньою донькою віком п'ять місяців без реєстрації, щоб будинок був доглянутий. На час договору оренди житлового будинку [PERSON] проживала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], який є батьком малолітньої доньки, але [PERSON] є одинокою матір'ю. В червні 2014 року [PERSON] повідомила позивачці, що вона в будинку, який є власністю позивачки, не проживає разом з малолітньою донькою, так як [PERSON] почав зловживати спиртними напоями та вчиняти сварки та бійки, а тому вона вимушена була покинути будинок позивачки. Позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] з лютого 2014 року знаходиться на обліку у Білопільському РВ УМВС України в Сумській області як особа, яка вчиняла насильство в сім'ї. У лютому та квітні 2014 року [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за насильство у сім'ї, про що позивачка приєднала копії постанов Білопільського районного суду. Позивачка пропонувала відповідачу виселитися з її будинку в добровільному порядку, але він відмовився та без дозволу позивачки зняв з сараю шифер, зловживає спиртними напоями разом з незнайомими чоловіками у її будинку, проживає без реєстрації у її будинку та заявив їй, що він є власником будинку на тій підставі, що переслав їй за будинок 4000грн. Але зазначені гроші належали [PERSON] і були сплачені за оренду житлового приміщення. Договору купівлі-продажу належного їй будинку вона з відповідачем [PERSON] не укладала. Посилаючись на вищезазначене позивачка просить суд ухвалити рішення, яким виселити відповідача [PERSON] із її будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивачки за дорученням [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником спадщини, яка складається з ? частини житлового будинку з прибудовами та господарчими будівлями і спорудами під [ADDRESS](а.с.6) У листопаді 2013 року [PERSON] надала дозвіл [PERSON] проживати у її будинку з малолітньою донькою віком п'ять місяців без реєстрації, щоб будинок був доглянутий. Зазначену обставину у судовому засіданні підтвердила [PERSON] А також пояснила, що 4000грн. бралися в борг у мешканця м.Ворожба Танасюка як орендна плата за користування будинком, які відповідач переслав позивачці, але віддавала борг Танасюку та його дружині Тетяні вона, [PERSON], із першої суми допомоги на дитину. Знімала гроші в банку в м.Суми по 2000грн. під паспорт, а Танасюку повернула суму 4180грн. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти того, що гроші у сумі 4180грн, які належали [PERSON], саме [PERSON] повернула Танасюку, а не він. На час договору оренди житлового будинку [PERSON] проживала у незареєстрованому шлюбі з [PERSON], який є батьком малолітньої доньки, але [PERSON] здійснила запис в свідоцтві про народження дитини про батька дитини на підставі ст. 135 СК України. Дозволу на проживання відповідача [PERSON] в будинку за адресою : [ADDRESS], позивачка [PERSON] не надавала. Договору оренди не укладала. На період проживання у орендованому [PERSON] будинку за адресою : [ADDRESS], на відповідача, [PERSON], було складено два протоколи за ст. ст. 173-2 ч.1 та 173-2 ч.2 КУпАП та піддано штрафу по кожному з правопорушень на суму 85 грн., за те, що [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вчиняв сімейні сварки із своєю співмешканкою [PERSON], в ході яких висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди психічному здоров'ю [PERSON] Місце скоєння правопорушень-[ADDRESS].(а.с.7,8). Згідно довідки Білопільського РВ УМВС України в Сумській області від 14.10.2014 року № 8833, [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], відповідно до Закону України від 15.11.2002 року № 2789-111 «Про попередження насильства у сім'ї», перебуває на обліку Білопільського РВ УМВС з 01.02.2014 року як «сімейний насильник». ( а.с.9). Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.ч. 1 і 4 ст. 156 цього Кодексу члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст.64 ЖК України /зокрема дружина/. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнеім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Статтею 157 названого Кодексу встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення у випадках, передбачених частиною першою статті 116. Остання з названих норм передбачає виселення осіб в разі руйнування чи псування жилого приміщення, або використання його не за цільовим призначенням, або системетичного порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. В житловому будинку за адресою : [ADDRESS], мешкає відповідач, який зареєстрований за іншою адресою : [ADDRESS]. (а.с.15). Житловим законодавством України передбачено право наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за взаємною згодою дозволити іншим особам тимчасове проживання в жилому приміщенні. Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Аналогічні вимоги щодо договору найму житлового приміщення в будинках (квартирі), що належать громадянинові, передбачено і ст. 158 ЖК Української РСР. Відповідно до ст.818 ЦК України наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права користуватися житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання. Згідно ч.3 ст.825 ЦК України договір найму може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Згідно зі ст.98 ЖК України тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення- підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Аналогічні вимоги містить ст. 819 ЦК України. Правовий статус тимчасових мешканців відрізняється тим, що тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом і зобов'язані звільнити житло в добровільному порядку. У разі відмови вони підлягають виселенню у судовому порядку без надання іншого житла. На даний час між позивачкою та відповідачем склалися особисті неприязнені стосунки у зв'язку з тим, що відповідач не поважно відноситься до позивачки, без її дозволу вселився у її будинок, перебуває на обліку Білопільського РВ УМВС з 01.02.2014 року як «сімейний насильник». ( а.с.9). Згідно до ст. 64 Житлового Кодексу України: до членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст.150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Але відповідач [PERSON] перешкоджає позивачці здійснювати передбачені ст.150 ЖК України права. Відповідач перешкоджає позивачці користуватися її правами власника згідно до ст. 383 ЦК України для використання помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, у зв'язку з чим на думку суду підлягає виселенню без надання йому іншого житлового приміщення. Конституція України у ст.47 гарантує кожному право на житло та встановила, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На даний час позивачка є єдиним власником ? частки житлового будинку з прибудовами та господарчими будівлями і спорудами під [ADDRESS]. А відповідач [PERSON] перешкоджає позивачці користуватися житловим приміщенням житлового будинку. Відповідач не належить до членів сім'ї позивачки, вони не ведуть з ним спільне господарство. Тому порушене право позивачки- право на житло, підлягає захисту. Відповідач [PERSON] підлягає виселенню з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], без надання йому іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved