Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~19 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні ним, стягнення моральної шкоди. \~ \~ \~ \~21 грудня 2016 року позовна заява [PERSON] залишена без руху, а позивачеві надано строк на усунення недоліків у позові, шляхом оплати судового збору. \~ \~ \~ \~29 грудня 2016 року суду надано докази оплати судового збору позивачем. \~ \~ \~ \~16 січня 2017 року судом отримано інформацію про зареєстроване місце мешкання відповідача. \~ \~ \~ \~17 січня 2017 року відкрито провадження у справі за місцем знаходження нерухомого майна з приводу якого виник спір. \~ \~ \~ \~11 квітня 2017 року [PERSON] була подана заява про уточнення позовних вимог, а саме залучено в якості співвідповідача [PERSON]М та третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради та виключено позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди. \~ \~ \~ \~10 серпня 2017 року [PERSON] було подано уточнену позовну заяву, в якій вона просила: визнати за нею та неповнолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS]; вселити її та неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в квартиру за адресою: [ADDRESS]; встановити порядок користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], виділивши їй та неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в користування кімнату площею 17,5 кв.м.; зобовязати [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] та неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перешкод у користуванні кімнатою в квартирі за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона разом з неповнолітніми дітьми у листопаді 2015 року, зі згоди відповідачів, вселилася у спірну квартиру, де проживала до 11 грудня 2016 року, а саме до моменту її виселення, а тому вважає, що набула права користуванні на вищезазначену квартиру. 10 жовтня 2017 року [PERSON] подано заперечення на позов, в яких відповідач позов не визнає, зазначає що ні він ні його колишня дружина не мають ніякого відношення до спірної квартири. Позивачка ніколи не проживала спільно з власником квартири. \~ \~ \~ \~20 жовтня 2017 року [PERSON] подано заперечення на позов, в яких відповідач позов не визнає повністю та посилається на те, що позивач не є членом сім?ї власника спірної квартири, зареєстрована в [INFO], а тому не має будь-яких прав на спірну квартиру. \~ \~ \~ \~Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний - процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, надали пояснення, що надали пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. \~ \~ \~ \~Відповідачі позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] ніколи не була членом сімї відповідача [PERSON], він, як власник квартири, ніколи не надав своєї згоди на її вселення та вселення неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] у спірну квартиру. Пояснив, що він дав сину довіреність та ключі щоб той міг користуватися квартирою, однак той без його згоди проживав там деякий час зі своєю дружиною та дітьми доки у них не почались сварки. \~ \~ \~ \~Треті особи в судове засідання не зявились надали суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутність та постановити рішення з дотриманням прав неповнолітніх. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 листопада 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Київським районним у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2255. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області 12 липня 2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. \~ \~ \~ \~[PERSON] (батько [PERSON]М.) на підставі договору про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна, серія та номер 7/154-6/2, укладеного 09.08.2012 року між [PERSON] та ТОВ «ВАЛЕО-ІНВЕСТ», акту приймання-передачі нерухомого майна від 19.04.2016 року, є власником квартири [ADDRESS]. Право власності за [PERSON], згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було зареєстровано 13.06.2016 року. Згідно довідки про склад сімї та прописку від 22 листопада 2016 року, [PERSON] та неповнолітня [PERSON] зареєстровані в [INFO], яка належить матері позивачки [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. В спірній квартирі зареєстрованих осіб немає. Як було встановлено в судовому засіданні, після повторної реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі матері позивачки. В грудні 2015 року, [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми вселилися в квартиру [ADDRESS]. Починаючи з лютого 2016 року, відповідач [PERSON], постійно звертався до [PERSON] та [PERSON] з проханням звільнити спірну квартиру, так як він не надав згоди на їх вселення та постійне проживання. Дана обставина була визнана позивачкою [PERSON], яка підтвердила, що починаючи з 14 лютого 2016 року [PERSON] звертався до неї з вимогою звільнити квартиру, а тому відповідно до ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. З 2016 року шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] почали погіршуватися, що призводило до постійних сварок, образ та завданням тілесних ушкоджень, в результаті яких постійно викликалися співробітники поліції та відносно них складалися протоколи про адміністративне правопорушення. Вказана обставина, визнавалась сторонами, а тому відповідно до ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. 11 грудня 2016 року, під час чергової сварки та виклику поліції, власником квартири [PERSON] були змінені замки, повернені особисті речі [PERSON] Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суду пояснили наступне. Так, свідок [PERSON] пояснив, що є дільничним інспектором і неодноразово приходив в родину [PERSON] та [PERSON], які постійно викликали поліцію. Наприкінці грудня 2016 року він за викликом знову прийшов до квартири, де вже знаходилися працівники поліції. Під час відібрання пояснень у [PERSON], [PERSON] знаходилася на сходовій клітині била двері та вимагала повернути її речі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає родину, так як спільно працює з [PERSON] Їй відомо, що в грудні 2015 року [PERSON] та [PERSON] вселилися в квартиру [ADDRESS]. Вона приходила двічі чи тричі в гості, але у відсутність [PERSON] Зі слів [PERSON] їй відомо, що наприкінці 2016 року її разом з неповнолітніми дітьми було виселено з квартири. Допитана в якості свідка [PERSON], мати позивачки, суду пояснила, що в листопаді 2015 року [PERSON] та [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми вселилися в квартиру [ADDRESS]. Вона вважала, що дана квартира належить [PERSON] Після заселення в квартиру, її донька розповідала їй, що стосунки погіршилися і відповідач намагався застосовувати до неї фізичну силу. В грудні 2016 року вона на прохання доньки приїхала за вказаною адресою, де побачила що її речі в пакетах знаходяться на сходовій клітині і [PERSON] виселяє її з дітьми із квартири. З вказаного часу її донька разом з дітьми проживає разом із нею. Про постійні прохання [PERSON] виселитися із квартири їй нічого невідомо. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є дружиною [PERSON] та матірю [PERSON] Вони з чоловіком вирішили інвестувати гроші в квартиру [ADDRESS]. За їх кошти було проведено ремонт у вказані квартирі. Ні вона ні її чоловік ніколи не надавали згоди [PERSON] та [PERSON] на постійне проживання у спірній квартирі. Вони бачили, відносини між її сином та позивачкою, які постійно сварилися. Тому вони не бажали аби [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в їх квартирі. Їй відомо, що чоловік постійно просив виселитися їх із квартири, так згоди на проживання їм не надавав. Також свідок пояснила, що вони ніколи не проживали однією сімєю з [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.405 ЦП України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. \~ \~ \~ \~Положення ч.1 ст.156 ЖК УРСР передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~Таким чином, аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими\~\~письмовими\~ доказами, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачка ніколи спільно з власником спірної квартири [PERSON] не проживала, спільним побутом не була пов'язана, згода на її вселення не надавалася ні письмова ні усна, тривалість проживання в квартирі становила два місяці, так як саме з цього часу власник наполягав на звільненні спірного приміщення і це було визнано позивачкою, вона виселилася до квартири своєї матері де, зареєстрована і проживає по теперішній час разом з дітьми. Суд не приймає посилання позивачки на ст.ст. 64, 65, 106 ЖК України, що вона як член сімї наймача набула право користування спірною квартирою, оскільки нею не доведено, що вона була членом сімї власника квартири та вселилася в неї з дітьми за його згодою. В звязку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed