Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

17 червня 2020 року на адресу суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 серпня 2019 року. Відповідач аліментів не сплачує у зв`язку з цим позивач нарахував йому, в порядку ст.196 СК України пеню у розмірі 6 842,55 грн., які він і просить суд стягнути. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги не визнав та вказав, що, на його думку, нарахування пені є неправомірним, адже рішення для примусового виконання було пред`явлено до виконання 28 лютого 2020 року. Також вказує на те, що не знав реквізитів для перерахування аліментів позивачу, тому не сплачував їх. В судове засідання відповідач не прибув. Заслухавши пояснення присутнього представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2019 року у цивільній справі №161/13943/19, постановлено стягувати з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили, не оскаржувалося сторонами та з 21 січня 2020 року знаходиться на примусовому виконанні у Макарівському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ВП №61014091 (а.с.10). Як слідує з наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості, у період з 19 вересня 2019 року по лютий 2020 року відповідач аліменти не сплачував. Доказів сплати аліментів за цей період, відповідач суду не надав (а.с.13). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені за заборгованістю по сплаті аліментів, , суд зазначає наступне. Частиною першою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року №333/6020/16 сформовано наступне правову позицію. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Використовуючи вищенаведені правила для обрахунку пені зі сплати аліментів, суд бере за основу наданий розрахунок державного виконавця заборгованості за аліментами (а.с.13). У вказаній довідці чітко відображений хід нарахування та сплати аліментів починаючи з 19 вересня 2019 року по лютий 2020 року. При цьому складена довідка дозволяє суду здійснити обрахунок за правилами, як це передбачено у вищенаведеній позиції ВП ВС, тобто за кожен місяць сплати аліментів окремо, з визначенням остаточної суми шляхом додавання визначених сум. Так, у третьому стовбці розрахунку відображені суми аліментів, яка підлягає стягнення у розрізі кожного місяця, у наступному стовбці - сума сплачених боржником аліментів за цей місяць, а далі, у сьомому стовбці, заборгованість за кожним конкретним періодом на кінець відповідного місяця. Такий детальний розрахунок дозволяє суду встановити, конкретний розмір заборгованості за кожен період сплати аліментів, станом на кінець відповідного місяця, що відповідає підходу, який висловлений у вищенаведеній позиції ВП ВС. Враховуючи правило ч.1 ст.196 СК України стосовно того, що розмір пені не може бути більше 100 відсотків заборгованості, фактично, розмір нарахованої пені відповідає розміру заборгованості станом на кінець кожного місяця зі сплати аліментів, тобто сумам, які наведені у шостому стовбці довідки-розрахунку, оскільки з дня початку нарахування аліментів за кожен місяць окремо, до дня повного погашення відповідачем заборгованості зі сплати аліментів минуло більше ніж 100 днів. З наведених підстав слід дійти висновку, що всього за період з 19 серпня 2019 року по лютий 2020 року відповідачу нараховано пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 22 527,10 грн., що відповідає 100% заборгованості за несплату аліментів, яка вказана в розрахунку державного виконавця (а.с.23). Доказів вчасної сплати аліментів за будь-який із зазначених періодів, відповідач суду не надав. Саме цей розмір пені зі сплати аліментів суд вважає обґрунтованими та належним, а наявний в матеріалах справи розрахунок суми пені є безпідставним та необґрунтованим, адже виконаний не за правилами, які наведені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року №333/6020/16, а за незрозумілим суду принципом (а.с.3). Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не був зобов`язаний сплачувати аліменти за період з 19 серпня 2019 року по лютий 2020 року, у зв`язку з тим що відповідне виконавче провадження не було відкрите, оскільки обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини виникає не із судового рішення, чи виконавчого провадження, а в силу вимог закону, а саме положень статті 181 СК України. Це означає, що не зважаючи на відсутність кінцевого рішення суду, відповідач повинен був, в силу закону, сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини з моменту виникнення спору між батьками стосовно порядку та способу утримання дитини, тобто з моменту звернення позивача до суду. Відсутність у нього банківських реквізитів позивача, на що відповідач звертає увагу у відзиві, також не є підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти, оскільки в такому випадку ніщо не позбавляло можливості сплачувати аліменти шляхом надсилання поштових грошових переказів, адже адреса проживання колишньої дружини та дитини йому відома. Також в такому випадку відповідач не був позбавлений депонувати суму сплачуваних аліментів на депозитний рахунок нотаріуса, як це передбачено ст.537 ЦК України. Враховуючи межі заявлених позовних вимог та відсутність у суду права на вихід за їх межі, суд стягує саме 6 842,55 грн. пені, як просить позивач у позові, тобто задовольняє позов повністю. Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачував судового збору у розмірі 840,80 грн., як особа звільнена від його сплати, тому його слід стягнути з відповідача на користь держави. Також, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, які підтверджені належними доказами (а.с.16, 17). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved