overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

18.04.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь суми боргу за договором позики у розмірі 3520 гривень та сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.06.2013 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого вона надала позику останньому у сумі 3520 гривень. На підтвердження укладання договору позики, відповідачем було видано їй розписку, відповідно до якої він зобов'язався повернути борг у строк до 01 серпня 2013 року. На теперішній час сума боргу не повернута. Направлена відповідачу вимога про повернення боргу повернута відділенням поштового зв'язку із закінченням строку зберігання. Просить стягнути з відповідача на свою користь суми боргу за договором позики та судові витрати. Позивачка та її представник за дорученням [PERSON] надали суду заяви, в яких просять розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно розписки від 03.06.2013 року [PERSON] отримав у [PERSON] грошові кошти у розмірі 3520 гривень, які зобов'язався повернути у строк до 01 серпня 2013 року. Документальне підтвердження виконання відповідачем зобов'язань по поверненню суми боргу відсутнє. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню сума боргу у розмірі 3520 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень. На підставі ст.ст. 536, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

18.04.2014 року рішенням Суворовського районного суду м. Херсона позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частини майна, що є у спільній часткові власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено. Під час ухвалення вказаного рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. В судове засідання сторони не з'явились, заявником до суду надано заяву в якій він просив розглядати справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Причини неявки відповідача по справі суду не відомі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін при ухваленні додаткового рішення не є обов'язковою. Відповідно до ч. 4 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2080 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

18.04.2016 позивач звернувся до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 07.06.2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №184. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Пояснив, що останні роки між ним з відповідачкою постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з чим в січні 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство. Просив розірвати шлюб, оскільки сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена, кожна із сторін бажає створити нову сім'ю. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідачка до судового засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-НО №349822 виданого 07.06.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 07.06.2014 між сторонами був укладений шлюб, актовий запис №184. Згідно свідоцтва про народження серія 1-НО №606206 виданого 13.08.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області у сторін є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Таким чином, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, сімя розпалась остаточно та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

18.04.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 29.04.1995 р. в Довгинцівському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 200. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки припинено протягом тривалого часу, вони втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що згідно свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 29.04.1995 р. в Довгинцівському районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 200 а.с.28, відповідно до свідоцтва про народження в період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] а.с.9, сторони спільно не проживають, втратили любов, спільні інтереси та взаєморозуміння. Приймаючи до уваги, вищевказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

18.04.2016р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, що 25.11.2015 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач взяв у нього в борг 74268,00 грн. На підтвердження укладання договору позики відповідач написав розписку. За цим договором позичальник зобовязувався повернути грошові кошти частинами до березня 2016 року. Однак до цього часу відповідач борг не повернув. Просить стягнути з відповідача борг у сумі 74268,00 грн. та судові витрати у сумі 742,68 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Суду додатково пояснила, що грошові кошти до цього часу відповідач не повернув. Позивач направляв йому письмову вимогу про повернення коштів у лютому 2016 року, але позивач за адресою реєстрації та адресою проживання, вказаною у розписці, не проживає. Місце його перебування позивачу не відомо. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦПК України (а.с.31, 27). Причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову не подав. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно зі ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у строк та в порядок, що встановлені договором. Судом встановлено, що 25.11.2015р. між [PERSON] і [PERSON] укладений договір позики, за яким позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 74268,00 грн. Про отримання цих грошових коштів позичальник написав розписку(а.с.4), оригінал якої долучений до матеріалів справи. Позичальник зобовязувався повернути грошові кошти частинами до березня 2016року. Грошові кошти відповідач на час розгляду справи у суді позивачу не повернув. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню\~ судовий збір у розмірі 742,68 грн. та витрати на опублікування оголошення про виклик відповідача у сумі 184,00 грн., всього\~ 926,68 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

18.04.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконкому Тернівської районної у місті ради /далі Виконком/ як територіальної громади про визначення додаткового двохмісячного строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] р. брата [PERSON]. В обґрунтування вказує, що є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата, інших спадкоємців немає, спадщина відкрилася на квартиру на [ADDRESS]. В вересні 2015 р. він звернувся до нотаріуса, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, за пропуском шестимісячного строку, який він пропустив з за неправильності актового запису про смерть брата, невірності написання імені, по батькові та року народження брата, що він встановлював в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач Виконком направив суду листа про згоду з позовом та розгляд справи в відсутності представника. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Наявність родинних відносин, смерть спадкодавця, відмова нотаріуса за пропуском строку для прийняття спадщини, підтверджується наданими позивачем доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст.1272 ЦК України згідно норм якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення поважності причин пропуску строку, та в разі згоди вважає можливим визначити позивачу додатковий двохмісячний строк, достатній для подачі зави про прийняття спадщини після померлого спадкодавця. На підставі ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

18.04.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом по спору, виниклому до[PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь 2000 грн., пославшись на те, що 01.02.2016 р. він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 2000,00 грн., про що була оформлена боргова розписка, в якій відповідачка зобовязалася повернути гроші до 01.03.2016 р. Після спливу зазначеного часу грошові кошти йому дотепер не повернуті. У судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зявився: матеріали справи на а.с.10 містять заяву позивача про розгляд справи у його відсутність та з посиланням на підтримання позову. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, заперечень проти позову суду не надала. Суд, дослідивши надані сторонами докази у справі, дістає таких висновків. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1).Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.2). Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.1). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2). Судом встановлено, що 01.02.2016 р. [PERSON] (позикодавець) передав у власність [PERSON] (позичальникові) грошові кошти в сумі 2000,00 грн., а відповідач як позичальник зобов'язалася повернути позивачу як позикодавцеві таку ж суму грошових коштів до 01.03.2016 р., про що надала позивачеві відповідну розписку (а.с.11). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (абз.1 ч.1). Зобовязання за договором позики по поверненню грошових коштів відповідач не виконав: грошові кошти в обумовлений договором строк позивачу не повернув, що відповідачем не спростовано. Тож з відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти в сумі 2000,00 грн. За наведених підстав позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням позову у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст.1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

18.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. у своєму позові позивач зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.1996 року, він є власником квартири [ADDRESS]. Оскільки ним було втрачено оригінал договору купівлі-продажу на вищезазначену квартиру, він не може розпорядитися нею, у звязку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом про визнання права власності. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. \~ \~ У судове засідання відповідач не зявився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу відповідно до положень ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки КП ММБТІ від 03.08.2016 року за №2079, право власності на квартиру №15 за адресою вул.Крилова,8 в м.Миколаїв, зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.10.1996 року, укладеного на УТБ «Нерухомість-Південь», зареєстрованого в БТІ 29.10.1996 року. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, з урахуванням положень частини першої ст.15 та ст.392 ЦК України, власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його права власності Таким чином, суд приходить до висновку, що наведені вище обставини та втрата оригіналу правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі продажу від 04.10.1996 року на квартиру №15 за адресою вул.Крилова,8 в м.Миколаїв, перешкоджають позивачу [PERSON] розпорядитися своєю власністю, а тому на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

18.04.2016 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначено, що з вересня 2013 року позивачка стала проживати однією родиною з [PERSON] [INFO] року у них народився син [PERSON]. В січні 2015 року вони припинили фактичні шлюбні відносини. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивачка в судове засідпання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просила розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач в судове засідпання не з'явився, надав заяву про сліхання справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечуєпроти їх задоволення. Просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Вимоги позивачки підтверджуються копією свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], (а.с. 5), довідкою з місця мешкання. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - тобто з 18.04.2016 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

18.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій просила суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], що мешкала за адресою: [ADDRESS], що настала [INFO] року, причина смерті - злоякісне новоутворення лівої молочної залози. В обґрунтування заяви заявник посилалася на те, що вона являється спадкоємицею [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Родичам померлої було видано лікарське свідоцтво про смерть, на підставі якого 12 січня 2016 року була зареєстрована Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції смерть [PERSON] та видано свідоцтво про смерть, яке не дійсне на території України, оскільки видане установою, що знаходиться на території непідконтрольній державній владі України. З метою отримання свідоцтва про смерть зверталася до посадових осіб Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції у Луганській області, проте отримала відмову та роз'яснення про необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті фізичної особи. У судове засідання заявник не з'явилася, в своїй заяві просила суд справу розглядати без її участі. Заінтересована особа - представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції у Луганській області до суду не з'явилася. В своїй письмовій заяві, наданої суду, вважала заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню та просила суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, перевіривши наведені в заяві доводи, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] року [PERSON] померла. Родичам померлої було видано лікарське свідоцтво про смерть, на підставі якого 12 січня 2016 року була зареєстрована Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції смерть [PERSON] та видано свідоцтво про смерть. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ст. 257-1 ЦПК України - справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] року має для заявника юридичне значення. На підставі наведеного,

Outcome: approved