overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

18.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування майна чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування позову зазначила, що за життя чоловік не здійснив державну реєстрацію права власності на належну йому ? частину квартири [ADDRESS], що позбавляє її можливості отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину чоловіка за законом. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні; представник відповідача не з'явився, про день і час розгляду справи сповіщався належним чином. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач народилася [INFO] року в селі Тупичів Городнянського району Чернігівської області. З 07.06.1969 року вона перебувала в шлюбі із [PERSON], який помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1994 року позивач і [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частинах (далі - Квартира, а. с. 6-12). У зв'язку зі смертю [PERSON], відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, в тому числі й на ? частину Квартири. Відповідно до статей 1261, 1266 Цивільного кодексу України спадкоємцями майна [PERSON] першої черги за законом є: позивач як дружина та його дочка [PERSON] У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини чоловіка; у свою чергу [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини батька. Таким чином, позивач залишилася єдиним спадкоємцем майна [PERSON] У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не вчинив дії, спрямовані на здійснення державної реєстрації права власності на належну йому частину квартири, на теперішній час позивач позбавлена можливості отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину чоловіка за законом, що є підставою для захисту її прав у судовому порядку. За таких обставин, пред'явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

18.08.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 09.09.2016 року, просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був укладений 29.07.2010 року. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя. З березня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач в судове засідання не зявилась, подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання 09.09.2016 року та 12.10.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за її відсутності не звертався. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Шлюб між сторонами у справі зареєстрований 29.07.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 145220. Від подружнього життя у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження . Сімейне життя в сторін не склалось. З березня 2015 року вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

18.08.2016 року позивач звернулася з позовом до суду та просить шлюб, зареєстрований 21.07.2001 року виконкомом Черепинської сільської ради Овруцького району, актовий запис №5, між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Зазначила, що перебуває у шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають 3-х неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені з 2016 року. Основна причина розпаду сім»ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір»я. Вважає, що причини є обгрунтованими та подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Сторони надали зави про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги підтримує, а відповідач їх визнає, на примирення не погоджуються. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.07.2001 року серії І-ТП №073401 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК №085807, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №013868, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №122181. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,21 грн.., який у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

18.08.2016 року позивачка [PERSON] звернлась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 25.07.2004 року. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є те, що між нею та відповідачем втрачено почуття поваги та любові, оскільки вони не підтримують подружніх стосунків внаслідок непорозумінь, скандалів у сім'ї, різних поглядів на життя та розподіл обов'язків в сім'ї, також вони різні за характерами люди, не розуміли один одного, як подружжя вони не проживають півроку. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Неодноразові прохання не вчиняти вдома насильство та не спричиняти сімейні сварки не дали жодних результатів. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя, він продовжує вчиняти насилля в сім'ї. Тому не бажає продовжувати такі шлюбні відносини. Також вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, а лише можуть погіршити становище в сім'ї та призвести до більш важких наслідків. В зв'язку з наведеним просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позов, просив суд не застосувати строк для примирення та розірвати шлюб з позивачкою. З обставин, наведених у позовній заяві та доданих документів судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 25.07.2004 року у виконкомі Хряцьківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис № 04. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони вважають, що реєстрація шлюбу суперечить їхнім інтересам. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім'ї неможливе, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 55 - 56, 104 - 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

18.08.2016 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2006р., мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через втрату почуття поваги, довіри, фактичні шлюбні відносини припинено, тому позивачка просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 листопада 2006р., актовий запис №10. Сторони мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час сторони не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом з березня 2016 року, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сімї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

18.08.2016 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу, пояснюючи, що в зареєстрований шлюб з відповідачем вони вступили 16.08.2014 року. Шлюб реєструвався відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у донецькій області, актовий запис № 137.Шлюб у обох перший. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину сина, [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Питання про стягнення аліментів вирішується у суді. Спірного майна не мають. Однією сімє мешкали до травня 2016 року. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що у них відсутнє взаєморозуміння, постійно відбуваються сварки, відповідач не приділяв уваги дитині, завів відносини з іншою жінкою тому просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи зо його відсутністю, позов визнав повністю. Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд,\~ перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Згідно зі\~ ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони тривалий час не мешкають однією родиною, позивачка на задоволенні позову наполягає, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги. Відповідач у судове засідання не зявився, створив іншу родину, у своїй заяві проти позову не заперечує, що підтверджує його незаінтересованість у збереженні сімейних відносин та робить неможливим подальше сумісне проживання подружжя\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

18.08.2016 року позивачка звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 17 грудня 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] В силу постійних сварок сімя розпалася. Подружжя фактично не живе однією сімєю, не веде спільного господарства. Можливості зберегти сімю не має. За таких обставин подальше спільне сімейне життя із відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. В судове засідання позивачка не з'явився. Від представника позивачки 25.10.2016 року до Запорізького районного суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час день та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог позивачки, суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 17 грудня 2010 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 091481 від 17 грудня 2010 року, виданого Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, відповідно 17 грудня 2010 року зроблено актовий запис № 39 (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №147685 від 06 серпня 2010 року, виданого Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, відповідно 06 серпня 2010 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №36 (а.с. 6), та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №012137 від 28 липня 2005 року, виданого Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, відповідно 28 липня 2005 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №26 (а.с. 7). Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивач не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сімї, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

18.08.2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона з відповідачем перебуває у шлюбних відносинах з 1992 року. Від яких мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Належної добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Позивачка у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, у заяві на ім*я суду просила справу слухати у її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився, у заяві на ім*я суду просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст. 181 та ст. 183 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, де батьком вказаний «Кафтан Сергій Павлович» (а.с.3). Відповідач працездатний та має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 84, 180 -183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

18.08.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона перебуває з 10.10.2014 року у зареєстрованому шлюбі. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від цивільного шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання сина відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення аліментів на утримання дитини не заперечував. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], 10.10.2014 року, [PERSON], [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №622 (а.с.5). Згідно копії свідоцтвапро народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.4). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved