Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 05 травня 1990 року у виконавчому комітеті Ключарківської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис № 11. На момент предявлення позову неповнолітніх дітей у сторін немає. Позовні вимоги мотивує тим, що в неї з відповідачем різні погляди на життя, вони різні по характеру люди. Відповідач зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані вчиняє сварки та бійки, веде аморальний спосіб життя. Шлюб носить формальний характер, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, на протязі одного року проживають окремо, примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п'ятою\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої\~ст.56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено,\~що між\~позивачем та\~відповідачем,\~05\~травня 1990\~року укладено\~шлюб у\~виконавчому комітеті\~Ключарківської сільської\~ради Мукачівського\~району Закарпатської\~області,\~актовий запис\~№ 11\~(повторне\~свідоцтво про\~шлюб Серії\~І ФМ\~№ 185009\~видане 16.07.2018\~року). Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved