overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

17 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 07.01.1998р. померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку прийняв її чоловік, [PERSON], який помер 14.10.2000р. У шестимісячний строк вона вступила в управління спадковим майном, проте не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте голова Морозівської сільської ради Погребищенського району [PERSON] надіслав до суду лист про неможливість зявитись в судове засідання, просив розглянути справу без участі представника, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 19). З'ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 333, 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) в передбачений шестимісячний строк позивач успадкував предмети домашнього вжитку, вступилв в управління (володіння) спадковим майном. Провів ремонт житлового будинку, господарських будівель, взяв в своє володіння сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді Сертифікату на право на земельну частку (пай), яку [PERSON] має намір успадкувати за законом, інших спадкоємців не має, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право на Сертифікат на право на земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

17 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 21 січня 2012 року у відділі ДРАЦС Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №06 Від даного шлюбу дітей немає. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки відповідач розірвати його через органи РАЦС відмовляється. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягала позивачка. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 21 січня 2012 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом ДРАЦС Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №06. Від даного шлюбу дітей немає. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між сторонами ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

17 листопада 2015 року [PERSON] предявила в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 23 вересня 2000 року в Шевченківському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Львова. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що ще до укладення шлюбу 26 серпня 2000 року в них народилась донька [PERSON], однак сімейне життя з відповідачем не склалося через його постійні ревнощі. Вона, позивач, працювала та працює продавцем на ринку «Старий Лицар», що на просп. Чорновола в м. Львові та у звязку з цим з 9.00 год. до 20.00 год. вечора постійно знаходиться на роботі, що ставало приводом до постійних і регулярних сварок. Відповідач же працював в нормованому графіку, мав багато вільного часу та постійно зловживав алкогольними напоями, вчиняв сварки, а інколи бив її. З приводу цього вона неодноразово викликала працівників міліції. Їхня донька постійно проживала з її мамою і вона, позивач, змушена була розривалася на дві сімї. 29 липня 2015 року вона пішла від чоловіка проживати до мами та доньки за місцем своєї реєстрації. 16 листопада 2015 року до неї зателефонував відповідач, став погрожувати їй побоями та повідомив, що вибє їй зуби. Вважає, що вона вжила всіх заходів для збереження сімї, однак зрозуміла, що примирення із чоловіком неможливим, а тому вирішила звернутись в суд. В судове засідання, яке було призначено на 29 грудня 2015 року о 17.20 год. позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, хоч про час і місце розгляд справи повідомлялись в установленому порядку, та подали заяву, в якій просять позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився втретє, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки в ній наявні достатні дані про права та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

17 листопада 2015 року гр. [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 26 березня 2015 року померла її мати [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [INFO]. Дана заява вчасно не була подана з наступних обставин: [PERSON] померла у м. Запоріжжя, де перебувала як вимушений переселенець із зони АТО. Після іі смерті позивачка здійснила її похорони у м. Авдіївка Донецької області за місцем мешкання померлої. З того часу [PERSON] перебувала у важкому психологічному стані, так як втратила рідну людину, а також через постійні обстріли та бойові дії, які проходили весь час у м. Авдіївка. Крім того, в м. Авдіївка не працює державна нотаріальна контора з липня 2014 року, а звернутися до приватного нотаріуса у м. Авдіївка чи виїхати до іншого міста позивачка була не в змозі через брак коштів. В судове засідання [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] міська рада в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої присутності. Проти задоволення позову не заперечують. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. 26 березня 2015 року померла [PERSON] мати [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [INFO]. [PERSON] померла у м. Запоріжжя, де перебувала як вимушений переселенець із зони АТО. Після смерті [PERSON] позивачка здійснила її похорони у м. Авдіївка Донецької області за місцем мешкання померлої. З того часу [PERSON] перебувала у важкому психологічному стані, так як втратила рідну людину, а також через постійні обстріли та бойові дії, які проходили весь час у м. Авдіївка ( через проведення АТО). Крім того, в м. Авдіївка не працює державна нотаріальна контора з липня 2014 року, а звернутися до приватного нотаріуса у м. Авдіївка чи виїхати до іншого міста позивачка була не в змозі через брак коштів. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини суд визнає поважною й тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

17 листопада 2015 року до Словянського міськрайонного суду позивач звернувся з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2012 року, що був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 168. Зазначає, що раніше вони перебували в зареєстрованому шлюбі з листопада 2004 року по жовтень 2011 року. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Бажання зберегти сім»ю після розірвання попереднього шлюбу не здійснились, так як їхні стосунки з часом погіршились через непорозуміння та різні погляди на життя. На даний час шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо з жовтня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалась та шлюб між ними необхідно розірвати. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 16 червня 2012 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянськ Словянського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 168. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Спору про розподіл майна - немає. Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

17 листопада 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, Ленінський р-н, вул. Кармелюка, 31. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.11.2015р. о 21 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.11.2015р. о 21 год. 19 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свіріна лікарні КЗ „ДСШМД ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого настрій нестійкий, збуджений, місця не тримається, розгальмований, багатомовний. В розмові декілька разів змінює полярність афекту. Мова прискорена, монологом. Висловлює уривчасті маячні ідеї своїх надможливостей, відношення, подружньої зради в адресу дружини. При спробі корекції поведінка легко афектується, становиться злобним, агресивним. Мислення паралогічне, різноманітне. В місцізнаходженні орієнтований вірно, знає календарну дату, паспортні дані вказує вірно. Память, інтелект без виразного зниження. Емоційно лабільний. Не критичний до своїх переживань та стану. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний афективний маніакальний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

17 листопада 2015 року заявники звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу між ними, зареєстрованого 03 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1239. В судове засідання заявники не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, а заяву задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 09 червня 20012 року народження. Спільне подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя та виховання дитини, на момент звернення до суду ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. 28 жовтня 2015 року заявники уклали договір про\~\~виховання та утримання дитини після розірвання шлюбу, яким передбачено, що неповнолітня дитина залишається проживати з матір'ю, визначено участь батька у їх вихованні\~\~та\~\~матеріальномі забезпеченні.\~\~ Як вбачається із ч. 3 ст. 234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. Згідно з ч. 1\~ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом\~ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що заявники припинили шлюбні відносини,\~\~не бажають подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права їхньої дитини,\~суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

17 листопада 2015 року Лозівським міськрайонний судом Харківської області ухвалене рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], яку визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вказаним рішенням не вирішено питання про судові витрати, у звязку із чим, на підставі ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, із власної ініціативи, може ухвалити додаткове рішення в цій частині. Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору та рішення ухвалено на його користь, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір стягується з відповідача на користь держави. Таким чином, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

17 листопада 2015 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09 серпня 2012року відповідач отримав кредит у сумі 8\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач вказує на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком договір. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25.06.2015 року становить на загальну суму 25\~316,00 грн.: заборгованість за кредитом у сумі 7\~680,20 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 14\~261,14 грн., заборгованість за пенею та комісією у сумі 1\~692,95 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн., штраф (процентна складова) у сумі 1 181,71 грн. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б\\н від 09 серпня 2012року на загальну суму 25\~316,00 грн., а також судові витрати у сумі 1\~218,00 грн. Позивач у судове засідання не прибув, проте надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

17 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 червня 2014 року уклав шлюб з відповідачкою, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки припинено у січні 2015 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачкою мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Болденко», справу розглянути за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №278090 (а.с.3). Сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у січні 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved