Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

17 червня 2020 року до суду надійшла заява адвоката ДорожинецьН.Г. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу, яку вона мотивує тим, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 12 червня 2020 року задоволено зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, але питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, надану [PERSON] її представником - адвокатом Дорожинець Н.Г. вирішено не було. При зверненні з позовом до суду вона просила судові витрати покласти на відповідача, а в судовому засіданні 12 червня 2020 року було заявлено про надання остаточного розрахунку та доказів понесених судових витрат протягом п`ятиденного терміну з моменту ухвалення судом рішення. Посилаючись на викладене вище, адвокат Дорожинець Н.Г. просить вирішити питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 19 червня 2020 року заяву призначено до розгляду на 24 червня 2020 року. Позивач за первісним позовом та відповідач та зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Муравенко О.Ю. у судове засідання не прибули, [PERSON] подав до суду клопотанння в якому просить провести судове засідання без його участі, заперечує проти задоволення вказаної заяви та, у разі її задоволення, просить зменшити судові витрати. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її пре6дставник - адвокат Дорожинець Н.Н. в судове засідання не прибули, остання подала заяву, якою просила провести судове засідання без їх з [PERSON] участі та ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу. Представники третіх осіб - виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області, органу опіки та піклування Білопільської міської ради та служби у справах дітей Білопільської райдержадміністрації у судове засідання не з`явилися, належним чином були сповіщені про день, час і місце проведення судового засідання. Представник виконкому Білопільської міської ради Нікітенко А. подала клопотання про розгляд заяви без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 25 січня 2020 року між [PERSON] та адвокатом Дорожинець Н.Г. було укладено Договір №7 про надання правової допомоги, згідно якого остання бере на себе зобов`язання представляти (захищати) інтереси клієнта ( [PERSON] ) й вести від його імені справи у Білопільському районному суді Сумської області, Сумському апеляційному суді, Верховному Суді України (том 1 а. с. 43-45). Відповідно до п.п. 2.7, 2.9, 3.1 вказаного Договору про надання правової допомоги клієнт і адвокат домовилися, що адвокату буде виплачено за надання правничої допомоги гонорар, який обчислюється погодинно, година праці адвоката становить 1000 грн та відшкодовано витрати, понесені ним у зв`язку з виконанням доручення. 10 лютого 2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини (том 1 а. с. 36-40). До позовної заяви також було додано попередній (орієнтовний) розрахунок розміру судових витрат №1 (том 1 а. с. 49-55). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 12 червня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: виконавчий комітет Білопільської міської ради Сумської області, орган опіки та піклування Білопільської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини задоволено частково. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , 3-ті особи: орган опіки та піклування Білопільської міської ради, служба у справах дітей Білопільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задоволено повністю (том 2 а. с. 30-44). Зазначеним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 5256 грн 72 коп. та з [PERSON] на користь [PERSON] 840 грн 80 коп. судового збору. Питання про розподіл інших судових витрат на користь [PERSON] не вирішувалося. 12 червня 2020 року в судовому засіданні представником [PERSON] - адвокатом Дорожинець Н.Г. було заявлено, що розрахунок та відповідні докази судових витрат, понесених [PERSON] , будуть надані в передбачений законом строк після розгляду справи і ухвалення судом рішення (протягом п`ятиденного терміну з моменту ухвалення судом рішення). Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до остаточного розрахунку судових витрат №2 та акту прийому наданої правової допомоги адвокатом від 16 червня 2020 року витрати на правову допомогу [PERSON] , надану адвокатом Дорожинець Н.Г., становлять становить 20283,30 грн, на виконання яких адвокатом витрачений час протягом 20 годин (том 2 а. с. 52-53). Як вбачається з квитанції від 09 березня 2020 року та виписок по картковому рахунку, [PERSON] сплатила [PERSON] 09 березня 2020 року 5000 грн та у період часу з 01 по 15 червня 2020 року 10990 грн гонорару за договором №7 від 25 січня 2020 року, а всього 15990 грн (том том 1 а. с. 239; 2 а. с. 55-58). Врахувати квитанцію від 27.01.2020 про перерахування коштів в сумі 5000 грн суд не може, бо, як вбачається з цієї квитанції, платником і отримувачем зазначена лише адвокат Дорожинець Н.Г. (том 1 а. с. 46). Також суд не може врахувати як доказ сплати витрат на правничу допомогу і квитанцію від 09 березня 2020 року (том 2 а. с. 54), бо це не оригінал квитанції, а її світлокопія, а витрати по оригіналу квитанції суд вже врахував (том 1 а. с. 239). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Позивач за первісним позовом [PERSON] подав заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, обґрунтовуючи її тим, що представником відповідача [PERSON] - адвокатом Дорожинець Н.Г. значно завищений час, витрачений на надання послуг на правничу допомогу, та завищено розмір витрат, нібито, понесених [PERSON] . Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також пояснення іншої сторони, суд дійшов висновку про те, що реальні витрати відповідача за первісним позовом [PERSON] на правничу допомогу становлять 10000 грн, які і підлягають стягненню з [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: partial