Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

19.10.2020р. позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто по день смерті [PERSON] та визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті її дідуся [PERSON] , який помер [INFO] , який за життя був зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS] . При цьому позивач посилалась на те, що вона більш ніж 5 років проживала спільно з дідом [PERSON] зазначеною за адресою, допомагала в побуті, приготуванні їжі, прибирала в квартирі та купувала ліки, а також за дорученням матері сплачувала комунальні послуги. [INFO] її бабуся [PERSON] померла і спадкоємцями першої черги були дядько позивача - [PERSON] (син бабусі від першого шлюбу), чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини на користь свого діда [PERSON] . Після оформлення спадщини [PERSON] подарував позивачці належну йому 1/3 частину квартири. [PERSON] помер [INFO] , після якого відкрилась спадщина на 2/3 зазначеної квартири і спадкоємцем першої черги була мати позивачки [PERSON] , яка змінила прізвище після укладення шлюбу. [PERSON] у зв`язку з хворобою не звернулась у 6 місячний строк до нотаріальної контори та зверталася до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини, а [INFO] - померла. Однак при зверненні позивачки до нотаріальної контори нотаріус повідомив, що таке рішення мати не отримала та не здійснила оформлення спадщини після смерті дідуся, у зв`язку з чим їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування. Встановлення факту проживання однією сім`єю з дідусем має для позивача юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення її особистих майнових прав, в даному випадку отримання спадкового майна їхньої сім`ї після смерті [PERSON] . Факт проживання однією сім`єю з дідусем [PERSON] з 01.03.2011р. по 05.09.2016р. підтверджується відповідями КНП «Міська клінічна лікарня №19»та КНП «Міська поліклініка №24», атестатом з відзнакою, оригіналом свідоцтва про смерть [PERSON] . Після виправлення недоліків зазначених в ухвалі суду від 29.10.2020 року, ухвалою суду від 09.11.2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник відповідача - Харківської міської ради у своєму відзиві проти задоволення позову заперечував, зазначив, що в матеріалах позову відсутні докази на підтвердження факту проживання [PERSON] разом з померлим [PERSON] , а документи додані до позову не є доказом проживання з 2011р. позивача з дідусем за зазначеною адресою. Позивач є фактичним спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] та не здійснила оформлення спадщини після смерті батька. Крім того, в Харківському апеляційному суду знаходиться апеляційна скарга щодо рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05.10.2020р., яке може вплинути на розгляд зазначеного позову. Ухвалою суду від 30.06.2021р. закрито підготовче провадження та позов призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 01.09.2021р. позовну заяву [PERSON] подану в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до Харківської міської ради про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на нерухоме майно - повернуто [PERSON] , якому роз`яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє його права звернення до суду з позовом в загальному порядку, встановленому ЦПК України. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник позивача показав, що позивачу належить на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS] і яка зареєстрована за вказаною адресою. Мати позивачки [PERSON] , у зв`язку з хворобою своєї матері забрала до себе [PERSON] , а до дідуся, у якого також були захворювання у березні 2011р. переїхала позивачка, яка проживала разом з ним та навчалась у ЗОШ №18. Також, незважаючи на неповнолітній вік, позивач готувала їжу, прала, вбирала, купувала ліки та доглядала за своїм дідусем, а також сплачувала комунальні послуги з грошей, які надавала її мати, чи з пенсії дідуся. У 2013р. померла бабуся позивачки, у 2014р. [PERSON] закінчила з відзнакою школу, вступила до інституту та проживала з дідусем до його смерті [INFO] . Факт проживання однією сім`єю більше 5 років також підтверджується довідками: з ЗОШ №18, дитячої поліклініки №19, де позивач знаходилась на обліку, а також довідкою 24 поліклініки, де позивач обслуговувалась після настання повноліття. [PERSON] є спадкоємцем 4 черги, оскільки проживала разом зі спадкоємцем більше 5 років, вона є сиротою, спадкове майно - квартира, належала на праві спільної часткової власності дідусю та бабусі позивачки на підставі свідоцтва про право власності від 14.06.2007р. В цей же день за договором дарування [PERSON] було подаровано [PERSON] 1/2 частина квартири, після чого остання стала власницею квартири. Після смерті [PERSON] [INFO] спадкоємцями першої черги стали дядько позивача - [PERSON] (син бабусі від першого шлюбу), чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини на користь свого батька [PERSON] . В подальшому [PERSON] подарував позивачці належну йому 1/3 частину квартири. Позивач [PERSON] показала, що з батьками, які в подальшому розірвали шлюб та розміняли квартиру, спочатку проживала в двокімнатній квартирі по [ADDRESS] . В дитинстві вона багато часу знаходилась у дідуся та бабусі, з якими у неї були самі доброзичливі відносини. Коли бабуся захворіла і її до квартири, що знаходиться на [ADDRESS] забрала матір - [PERSON] , а вона у 2011р. перевезла свої речі та переїхала до рідного дідуся, з яким проживала сумісно у квартирі [ADDRESS] . За цією адресою вона закінчила школу і поступила до інституту. У дідуся, з яким вона проживала однією сім`єю, була членом сім`ї та мала спільний бюджет, вона вбирала, готувала їжу, доглядала за дідусем, а також сплачувала комунальні послуги з грошей, які надавала її мати чи які надавав дідусь. В квартирі знаходились два ліжка, у неї була шафа, де знаходились її речі та умови для навчання. Мати передавала продукти харчування, а вона готувала їжу і разом з дідусем харчувалася. Після смерті дідуся у вересні 2016р. вона з матір`ю його поховали, а оскільки мати була у нервовому зриві - приїхала до матері, яка в подальшому померла у 2018р., не прийнявши спадщину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що був знайомий з дідусем позивачки, оскільки був сусідом сім`ї [PERSON] . Він спілкувався з [PERSON] , який мешкав у квартирі [ADDRESS] , біля під`їзду якого він паркував свій автомобіль. Коли бабусю [PERSON] , яка хворіла, забрала до себе її дочка, до дідуся приїхала його онука [PERSON] . Він неодноразово, 1-2 рази на місяць відвідував дідуся [PERSON] , оскільки з ним склалися дружні відносини. В однокімнатній квартирі, що розташована на першому поверсі, з дідусем з 2011р. постійно однією сім`єю проживала онука - позивач по справі, яка прибирала, готувала їжу, отримувала пенсію за дідуся та сплачувала комунальні послуги. В квартирі, яка була в нормальному стані, були речі позивачки, у ванній кімнаті була гарна плитка, в кімнаті, вікна якої виходили на дитячий майданчик, були два ліжка, шкаф - купе, коричнева шафа зі смугами. Дідусь з онукою проживав однією сім`єю, ніколи не скаржився та не конфліктував з [PERSON] і зазначав, що онука гарно навчається та допомагає йому. Також він з дому підвозив [PERSON] до школи, а також до лікарні, де хворіла бабуся. У дідуся [PERSON] було онкологічне захворювання, і коли той знаходився у лікарні у 2015-2016р.р. він возив [PERSON] до лікарні. В вересні 2016р. [PERSON] помер, [PERSON] зі своєю матір`ю його поховали, він також був на похоронах та приїжджав з ними на кладовище. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що була у дружніх відносинах з [PERSON] - матір`ю позивачки, яка працювала на трьох роботах та у якої були хворі батьки, що мешкали на [PERSON] . [PERSON] доглядала мати, яка тяжко хворіла, а позивачка у 2011р. переїхала до свого дідуся у квартиру [ADDRESS] , з яким стала проживати однією сім`єю, доглядала за дідусем, вела домашнє господарство, готувала їжу, прала та сплачувала комунальні платежі. Дідусь [PERSON] завжди зазначав, що у нього гарна онука, з якою йому пощастило. Оскільки вона проживала поруч, то за проханням [PERSON] передавала позивачці продукти харчування, ліки та гроші біля метро «Холодна гора» чи біля школи №18, де позивачка на той час навчалась і говорила, що йде додому до дідуся. Раз чи два на місяць вона заходила до однокімнатної квартири де проживали дідусь та онука, у яких був спільний побут. В квартирі були два ліжка, шафа, вона бачила дівочі речі позивачки, які може відрізнити від речей жінки похилого віку. В ванній кімнаті крім чоловічих предметів гігієни, була дівоча косметика. В 2013р. померла бабуся, а в 2016р. - дідусь [PERSON] , який страждав на онкологію і з яким до моменту смерті проживала [PERSON] . Поховання [PERSON] здійснювали [PERSON] та [PERSON] , яка в подальшому переїхала до матері. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторонни користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч.1,2,3 ст.77,79,80 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.1,5,6 ст.81, ст.89 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування. Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК Україниспадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1,6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. ЦК України врегульовано порядок здійснення права на спадкування. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який проживав постійно разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову про неї. Малолітня, неповнолітня особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст.1273 цього кодексу. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 16.01.2013 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.03.1969р. Прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.14) У [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.07.1969 р. (а.с.15,98) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.07.1995р., прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.99) За повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 26.02.2013 р. батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] . (а.с.9) Вище зазначеними документами підтверджено, що [PERSON] є онукою [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 78 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (а.с.16) Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.06.2013р. після [PERSON] , яка померла [INFO] відкрита спадкова справа 54619279, номер у нотаріуса 347/2013. (а.с.18,97) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 жовтня 2015р., прізвища після укладення шлюбу: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.19,100) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 75 років. (а.с.17) За життя [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту [NUMBER] виданого Ленінським РВ ХМУ УМВС в Х/О 13.11.2000р.(а.с.13) Як вбачається з договору дарування частки квартири від 29.11.2019р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. в реєстрі №5654 [PERSON] передав у власність [PERSON] безоплатно, а [PERSON] прийняла у власність 1/3 частку квартири [ADDRESS] . У цілому квартира складається з однієї кімнати, житловою площею 16,2 кв.м., загальною площею 32,3 кв.м. Вищевказана 1/3 частина квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 2-ю ХМДНК 27.11.2019р. Відповідно копії Витягу з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 30.11.2019р. право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 29.11.2019р. (а.с.10,11) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 10.12.2018 р. (а.с.21) Згідно довідці про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.01.2020 р. - місце проживання [PERSON] з 03.12.2019 року зареєстровано за адресою: [ADDRESS] .(а.с.12) За відповіддю КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» № 881/0/532-20 від 04.09.2020 на адвокатський запит [PERSON] , [INFO] з народження мешкала за адресою: [ADDRESS] , а 20.12.1996р. вибула за адресою: [ADDRESS] та повторно прибула в район обслуговування КНП 25.12.1997р. та мешкала за адресою: [ADDRESS] . В останнє на прийомі була 09.09.2008р. Згідно копії титульного аркушу медичної карти [PERSON] , [INFO] її місце проживання зазначено [ADDRESS] . (а.с.22,23) Згідно відповіді ХСШ І-ІІІ ступенів № 18 ХМР від 07.09.2020р. [PERSON] , [INFO] навчалась у школі з 29.08.2003р. по 31.05.2012р. та закінчила 9 класів. Адреса зарахування до першого класу школи [ADDRESS] . Харківська ЗОШ №18 у 2005р. була перейменована у ХСШ І-ІІІ ступенів № 18 ХМР З копії запису з книги обліку і видачі свідоцтв та додатків до свідоцтв про базову загальну середню освіту вбачається, що [PERSON] отримала освіту та атестат з відзнакою саме в цій школі. (а.с.24-27) За відповіддю КНП «Міська поліклініка № 24» № 1599/0/520-20 від 04.09.2020 на адвокатський запит 07.09.2015р. в реєстратурі МП №24 на [PERSON] , [INFO] було заведено амбулаторну картку хворого (форма 025/о), номер картки [NUMBER] . Згідно даним амбулаторної картки адресою фактичного проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS] . (а.с.28) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . 22.10.2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Васікової Л.Є з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після дідуся - [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Однак постановою нотаріуса № 536/02-31 від 22.10.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що спадщина не була прийнята протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 29.09.2020р. позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] задоволено повністю. Виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. Стягнено з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 289 грн. 26 коп. Постановою Харківського апеляційного суду від 18 травня 2021р. апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 29.09.2020р. залишено без змін. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30.09.2020р. в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Харківська міська рада, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права спадкування за законом у четверту чергу відмовлено в повному обсязі. В задоволенні позову 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Харківська міська рада, про визначення спадкоємцем четвертої черги за законом відмовлено в повному обсязі. Постановою Харківського апеляційного суду від 17 березня 2021р. апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково. Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 30.09.2020р. змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позову 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] . Як вбачається з зазначеної постанови [PERSON] звертаючись до суду із позовом та визначаючи коло спадкоємців, не було залучено Харківську міську раду у якості належного відповідача по справі. Висновки суду про недоведеність позовних вимог [PERSON] є передчасними. Враховуючи те, що позов [PERSON] у цій справі пред`явлений до неналежного відповідача, рішення суду в оскаржувальній частині необхідно змінити в частині мотивів відмови у позові. Позивач не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з відповідними позовними вимогами до належного відповідача. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Визнання факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини необхідно позивачу для визнання спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України, на що посилась [PERSON] у своїй заяві. Згідно роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд дійшов до висновку, що факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , ведення спільного бюджету та господарства і наявність взаємних прав та обов`язків між ними понад 5 роківза адресою [ADDRESS] підтверджується письмовими доказами, а саме відповідями на адвокатські запити № 881/0/532-20 від 04.09.2020 КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» та № 1599/0/520-20 від 04.09.2020 КНП «Міська поліклініка № 24», а також № 01-38/372 від 07.09.2020 Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 18 про отримання Атестату з відзнакою про повну загальну середню освіту серія [NUMBER] від 31.05.2014 р. що зазначено в книзі обліку і видачі свідоцтв та додатків до свідоцтв про базову загальну середню освіту. Окрім того, факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] понад 5 років, а також щодо місця навчання позивача та місцем її обслуговування у лікарських установах підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , а також особистими показами [PERSON] , даними ними у судовому засіданні. Таким чином, суд вважає таким, що підтверджується факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] у період з 01 березня 2011 року по 05 вересня 2016 року. Враховуючи викладене, суд також задовольняє позовні вимоги в частині визнання [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на підставі ст. 1264 ЦК України, Оскільки позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача суд такі витрати не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved