Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 17 листопада 2007 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від подружнього життя спільних дітей не мають. Сімейні стосунки з чоловіком не склалися у зв'язку з тим, що останній вчиняє вдома сварки, висловлює погрози, образи в адресу її дитини та неї самої, постійно вживає у розмові нецензурну лексику. Посилаючись на те, що подальше спільне життя не можливе, позивачка просить розірвати шлюб із відповідачем. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного вирішення справи не заперечує (а. с. 12). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову ( а. с.13 ). У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 17 листопада 2007 року у виконкомі Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумській області, про що складено відповідний актовий запис №50. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 4). Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач вчиняє вдома сварки, висловлює погрози, образи на адресу дитини позивачки та неї самої, постійно вживає у розмові нецензурну лексику. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні, [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачений останньою при зверненні з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved