Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

18 червня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договорів оренди землі. Позов обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,78га, яка розташована на території Буховецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, кадастровий номер 3520881200:02:000:0314 (державний акт серії І-КР № 007783, виданий 23 жовтня 2001 року Головою Буховецької сільської ради). Зазначає, що 01 вересня 2011 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір оренди землі зі сплатою щорічно до 30 грудня поточного року орендної плати, в грошовій формі в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, на момент укладення договору, тобто 78294 грн., з урахуванням індексів інфляції. Вказує, що в порушення умов договору відповідачем орендну плату з 2011 по 2019 роки взагалі не сплачено, що є підставою для розірвання договору оренди. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 липня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги про розірвання договору оренди землі підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що працював у відповідача, стосунки були довірливі. Підтверджує, що дійсно14.06.2011 року писав розписку, про те що отримав кошти від відповідача та фактично отримав тільки 50 000,00 грн., які брав у борг, щоб повернути, хоча написав у розписці, що це кошти за продаж землі, але був змушений це зробити під тиском відповідача, оскільки дуже потрібні були кошти на лікування тяжко хворої на той час доньки. Представник позивача - адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Пономарьов О.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити в їх задоволенні. Відповідач - в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками про вручення судової повістки від 15.09.2020 року (а.с.35), від 25.09.2020 року (а.с.42) та від 15.10.2020 року (а.с.50). Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,78 га, яка розташована на території Буховецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, кадастровий номер 3520881200:02:000:0314, що підтверджується Державним актом серії І-КР№ 007783, виданого 23 жовтня 2001 року головою Буховецької сільської ради Бобринецького району Кірорвоградської області (а.с.9). 14 червня 2011 року позивач [PERSON] склав розписку у письмовій формі, за змістом якої він взяв кошти в сумі 200000,00 грн. в громадянина [PERSON] в рахунок майбутнього продажу земельної ділянки, яка знаходиться на території Буховецької сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.43). За договором оренди земельної ділянки від 01 вересня 2011 року, зареєстрованим у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області 14 серпня 2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 352088124002257, позивач передав належну йому земельну ділянку в оренду фізичній особі - підприємцю [PERSON] строком на 49 років зі сплатою орендної плати у грошовій формі в розмірі 3% від грошової нормативної оцінки земельної ділянки (паю), визначеної на день укладення договору, що становить 78294 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Пунктом 11 Договору погоджено строк внесення орендної плати щорічно до 30 грудня поточного року (а.с.10). Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п. д) ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом ст.610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобов`язання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За договором оренди землі від 01 вересня 2011 року п.41 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 210ЦК України та частиною першою статті 20 Закону договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до статті 18Закону набирає чинності. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 (Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.). Пунктом 43 договору оренди землі, укладеного між сторонами, передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати та право орендодавця на її отримання виникло після проведення державної реєстрації договорів оренди землі. Судом встановлено, що відповідачем орендна плата за договором оренди землі від 01.09.2011 року не сплачувалась позивачу системно з 2011 по 2019 роки, тобто на протязі 9-ти років. Внаслідок систематичної несплати орендної плати позивач значною мірою був позбавлений можливості щороку отримувати оренду плату за користування його земельною ділянкою. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 31.07.2020 року по справі № 479/1073/18. Згідно положень ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач має право на звернення до суду з позовом про усунення будь-яких порушень його прав на користування земельною ділянкою. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належної їй земельної ділянки впродовж 2011-2019 років, а тому наявні підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку. При цьому суд вважає, що надана відповідачем розписка позивача на суму 20000,00 грн. від 14.06.2011 року не є належним доказом погашення відповідачем орендної плати на перед, оскільки із її змісту слідує, що вона складена на підтвердження отримання іншого платежу, а саме коштів в рахунок майбутнього продажу громадянину [PERSON] земельної ділянки, а не в рахунок орендної плати за землю за договором від 01.09.2011 р., який на той час навіть не був ще укладений. Окрім того, зміст договору оренди землі від 01.09.2011 року також не містить жодних застережень чи умов щодо отримання позивачем орендної плати наперед. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому задовольняє їх у повному обсязі й не вбачає підстав для застосування строку позовної давності за усною заявою представника відповідача до правовідносин, де порушення договірного зобов`язання має системний характер, та який, на думку суду позивачем не порушено. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, які підтверджені належними доказами, а саме судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved