Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

19.03.2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, Слов?янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення судових витрат. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір б/н від 31.08.2011 р. У лютому 2018 р. за місцем її роботи надійшла постанова державного виконавця Слов?янського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 58363,35 грн. на виконання виконавчого напису № 17135 від 27.10.2018 р., виданого приватним нотаріусом. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження вона дізналася, що виконавчий напис вчинений 27.10.2017 р. Відповідно до цього виконавчого напису запропоновано стягнути з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість, що виникла за період з 31.08.2011 р. по 30.08.2017 р. за кредитним договором в загальній сумі 56563,35 грн., з яких: тіло кредиту - 3595,97 грн., відсотки - 46298,35 грн., пеня та комісія - 3499,35 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2669,68 грн., та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. Вважає виконавчий напис незаконним, оскільки нотаріус не витребував від неї та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, внаслідок чого у нотаріуса були відсутні підстави вважати суму заборгованості безспірною. Окрім того, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто вимога стягувача з підписом боржника про її отримання. Однак ніяких вимог від відповідача вона не отримувала. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27.10.2017 р. та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, проте до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій наполягали на заявлених позовних вимогах, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Захаров М.І., який діє на підставі довіреності юридичної особи № 7907-К-О від 07.08.2017 р., в судове засідання не з?явився, надав клопотання з проханням розглянути справу без його участі з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву. У відзиві представником відповідача зазначається, що 31.08.2011 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, однак відповідач не виконувала належним чином свої зобов?язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 56363,35 грн. Оскаржуваний виконавчий напис було вчинено з дотриманням приписів ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості - оригіналу кредитного договору та виписки про рух коштів. Вважає виконавчий напис правомірним та вчиненим з дотриманням чинного законодавства, а доводи позивача необґрунтованими, у зв?язку із чим просить у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та Слов?янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, були належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, проте не використали свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно виконавчого напису від 27.10.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за № 17135, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., запропоновано стягнути з [PERSON], РНОКПП: [NUMBER], на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» несплачену в строк заборгованість за кредитним договором б/н від 31.08.2011 р. (строк за який провадиться стягнення 2192 дні) у сумі 56563,35 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 3595,97 грн., заборгованість за відсотками - 46298,35 грн., заборгованість з пені та комісії - 3499,35 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 2669,68 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення та має бути пред?явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення (а.с.9). На виконання виконавчого напису № 17135 від 27.10.2017 р. Слов?янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрито виконавче провадження № 55526266. 15 лютого 2018 року у вищезазначеному виконавчому провадженні № 55526266 старшим державним виконавцем Слов?янського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] (а.с.8). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом п. п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Крім того, підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов?язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17). Таким чином, з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що заборгованість за кредитним договором виникла за період з 31 серпня 2011 року по 31 серпня 2017 року, яка складається зокрема з пені у розмірі 3499 гривень 35 гривень, штрафів у суммі 500 грн. та 2669,68 грн. Разом з цим, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов?язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов?язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов?язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно матеріалів справи позивач зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р м.Слов?янськ Донецької області, відноситься до населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Отже, сам факт наявності діючого норми закону, згідно якої забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов?язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у зоні, де проводилася антитерористична операція, є достатнім аргументом стосовно прийняття доводів позивачки про некоректність заявленої суми заборгованості, яку не можна вважати безспірною. Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сума судового збору 704,80 грн., сплачена позивачкою при зверненні до суду із зазначеним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved