Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

18.03.2020 р. акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Чернівецьке обласне управління, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до заяви про приєднання №419379 від 19.12.2017 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідачу [PERSON] був встановлений кредит в сумі 30000 грн. строком на 60 місяців під 38 % річних. Відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 05.03.2020 року утворилася заборгованість в сумі 29525,91 грн., з яких: 25911,48 грн. за тілом кредиту, 3489,90 грн. за відсотками, 62,70 грн. - комісія та 3% річних - 61,74 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 29525,91 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн. Відповідачем відзив на позов не подавався. Представник позивача в судове засідання 10.08.2020 р. не з`явився, направили заяву про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим судом проводився розгляд справи по суті у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував укладення кредитного договору та користування кредитними коштами. Однак, вказав, що є учасником бойових дій, і на нього поширюється дія статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня а також проценти за користування кредитом не нараховуються. З цього приводу в травні 2020 р. звертався в банк щодо повернення йому сплачених відсотків за кредитом, надавши необхідні документи на підтвердження статусу учасника бойових дій. Згідно отриманої відповіді повернення було здійснено по кредитній картці, оформленій 16.04.2019 р. За позовом визнає заборгованість за тілом кредиту в сумі 9747 грн., яка визначена ним самостійно, виходячи з того, що всі сплачені ним кошти мають бути зараховані на погашення тіла кредиту, заборгованість за процентами, комісією та 3% річних не визнає, так як не повинен їх сплачувати як учасник бойових дій, який був мобілізований для несення військової служби. Судом було визнано явку представника позивача обов`язковою для надання особистих пояснень, в зв`язку з чим по справі оголошено перерву. В судовому засіданні 31.08.2020 р. представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що відповідачу було відкрито два карткові рахунки. Повернення відсотків у травні 2020 р. було проведено за іншим рахунком, який відкритий відповідачу як військовослужбовцю. Рахунок, відкритий за договором, що стосується предмета спору, був відкритий відповідачу як фізичній особі, а не військовослужбовцю, тому немає підстав для застосування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За умовами договору відповідач повинен був щомісячно погашати заборгованість, однак не виконав дану умову, що призвело до прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором на строк 58 днів. Таким чином згідно п.1.33 ДКБО строк повернення кредиту є таким, що настав. В зв`язку з цим з 20.02.2020 р. припинено нарахування відсотів. Сплата комісії передбачена Тарифами банку, які містяться на офіційному сайті банку. Свою згоду з Тарифами позичальник надав в заяві про приєднання, яка ним підписана. Самі Тарифи відповідачу на підпис не надавалися, так як розміщені на сайті і періодично змінюються. Вважає, що відповідач погодився на умови договору, якими передбачено сплату відсотків, і про таку згоду свідчить здійснення ним платежів після звернення з позовом до суду. Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що поданий позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.12.2017 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит шляхом приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки), за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту в сумі 30000 грн. строком на 36 місяців під 38 % річних. Наведене підтверджується копіями заяви про приєднання №419379 та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), копією Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копією паспорту споживчого кредиту, копією таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Відповідно до п.1.33 ДКБО строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків, серед яких: прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) за кредитним договором на строк понад 58 календарних днів. З розрахунку заборгованості вбачається, що погашення за кредитом було здійснено 10.10.2019 р., після чого прострочена заборгованість була відсутня. В подальшому відповідачем зобов`язання за договором не виконувалися належним чином, внаслідок чого станом на 05.03.2020 року заборгованість становить 29525,91 грн., з яких: 25911,48 грн. за тілом кредиту, 3489,90 грн. за відсотками, 62,70 грн. - комісія та 3% річних - 61,74 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно військового квитка серії [NUMBER] , виданого 15.05.2014 р. на ім`я [PERSON] , вбачається, що він 28.05.2014 р. був призваний у Збройні Сили України за частковою мобілізацією та 07.02.2018 р. звільнений в запас. З 27.07.2018 р. по 27.07.2020 р. ніс військову службу за контрактом. Брав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей з 06.09.2015 р. по 13.02.2016 р. та з 10.06.2016 р. по 25.07.2016 р.. 26.01.2016 р. [PERSON] видано посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] . Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Порядок отримання статусу учасника бойових дій, який дає право на пільги, передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413(зі змінами) «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення». Статтею 6 п.19 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасниками бойових дій є, окрім інших, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. Відповідно до викладеного судом встановлено, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, учасником бойових дій, тому АТ «Ощадбанк» не повинно нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом до закінчення особливого періоду, тобто по теперішній час. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями викладеними у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 року по справі №306/1157/15-ц, від 10.01.2019 року по справі №327/353/16-ц та від 30.05.2018 року по справі №521/12726/16-ц. Крім того, судом встановлено, що умовами договору встановлена фіксована ставка процентів в розмірі 38 % річних за користування кредитом, які передбачено до сплати щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості позивачем також нараховувалися 3% річних в період з 24.11.2019 р. по 20.02.2020 р., тобто в період нарахування процентів за договором. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача, в частині стягнення 3% річних є безпідставними , так як умовами кредитного договору передбачено сплату процентів за користування кредитними коштами. Суд також вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення комісії банку, оскільки в матеріалах справи Тарифи банку відсутні, зміст витягу із Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб конкретного розміру комісійних винагород не визначає, так само не визначає розміру комісії і наявний в матеріалах паспорт споживчого кредиту, не визначений розмір комісії і у заяві про приєднання. Представник позивача пояснив, що Тарифи банку на підпис відповідачу не надавалися, вони розміщені на офіційному сайті, а відтак відсутнє підтвердження обізнаності відповідача про встановлений йому розмір комісійної винагороди та за надання яких послуг має сплачуватися комісія. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) в сумі 25911,48 грн., а в решті позовних вимог відмовити. Зважаючи на те, що відповідач не звертався у встановленому законом порядку до суду з вимогами щодо зобов`язання позивача здійснити зарахування сплачених сум процентів та комісії у погашення заборгованості за тілом кредиту, то таке здійснення судом самостійно не відповідатиме засадам, визначеним ст.13 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.526, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial