Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

19 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві посилається на те, що 26 лютого 2014 року [PERSON], [INFO], уродженка с. Горчанка Чернянського району Румунія, яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], на випадок своєї смерті склала заповіт. яким все своє майно заповіла заявниці. Зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 78. [INFO] [PERSON] померла та внаслідок її смерті було видано свідоцтво про смерть, де прізвище померлої було вказано як [PERSON]. Через вказану розбіжність у написанні прізвища спадкодавця, заявниця не може нотаріально оформити своє право на спадщину, а тому звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності документа. Просить суд встановити факт належності [PERSON] заповіту від 26 лютого 2014 року, складеного [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області В судове засідання заявниця [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила заяву [PERSON] задовольнити. Представник заінтересованої особи Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився. Від селищного голови Румянцева О.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Веселинівської селищної ради, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши представника заявника, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON], смерть якої було зареєстровано [INFO] Веселинівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №178, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. 26 лютого 2014 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], [INFO], тобто заявнику по справі. Вказаний заповіт 26 лютого 2014 року посвідчено приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 78. Як встановлено судом, при вирішенні питання щодо прийняття спадщини, заявником було виявлено розбіжність у написанні прізвища спадкодавця, з прізвищем вказаним у заповіті та прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть. Так у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказано як «[PERSON]», а в заповіті - «[PERSON]». Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 6 вказаної статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч. 1 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, що посвідчують особу, наприклад заповіту. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Самостійно усунути допущені у заповіті розбіжності заявниця позбавлена можливості, а тому звернулась до суду. Встановлення факту належності заповіту необхідно заявниці для вирішення питання про оформлення спадкових прав за заповітом. Суд, розглянувши матеріали заяви, дійшов висновку, що така ситуація з розбіжностями в написані прізвища спадкодавця склалась в наслідок зміни спадкодавцем паспорта громадянина України та перекладом прізвища спадкодавця з російської мови на українську. Так на момент складення заповіту спадкодавець мала паспорт виданий на ім'я [PERSON]. Через декілька місяців, а саме, 10 квітня 2014 року Веселинівським РВ УМВС України спадкодавцю було видано паспорт серії [NUMBER] на ім'я [PERSON]. Таке ж прізвище «[PERSON]» було зазначено і в свідоцтві про смерть. Згідно свідоцтва про народження, виданого 03 грудня 1954 року Мостівським відділом РАЦС прізвище спадкодавця зазначено російською мовою «[PERSON]». Зазначений факт також підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера виданого 21 листопада 2000 року на ім'я [PERSON]. Наявність інших спадкоємців під час розгляду справи не встановлені. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт належності [PERSON] заповіту складеного 26 лютого 2014 року [PERSON] є доведеним, а заява [PERSON] про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 256, 259 ЦПК України, суд -

Outcome: approved