Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

17 лютого 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки і піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області, про визначення місця проживання його малолітніх дітей. Позов мотивував тим, що 28 січня 2005 року уклав шлюб з відповідачкою, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області. Від даного шлюбу в них народилося двоє дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх двох років відповідачка почала вести розгульний спосіб життя, таємно зустрічалася з іншим чоловіком, залишала дітей одних у дома. В червні 2013 року, коли позивач поїхав на сезонні роботи, відповідачка залишила дітей та поїхала з іншим чоловіком за межі області, де стала проживати з ним у громадянському шлюбі. За таких обставин позивач змушений був звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 12 серпня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем. Будинок, де вони проживають благоустроєний, відповідає санітарним і технічним нормам. Протягом 2013 року комісія Камінь-Каширської міської ради двічі проводила обстеження жилого-побутових умов проживання дітей і в обох випадках прийшла до позитивного висновку. Відповідачка проживає окремо, в іншому населеному пункті, в будинку свого співмешканця, де часто влаштовує сімейні дебоші. Про дітей не піклується, не цікавиться їх життям та вихованням, жодного разу не відвідала школу, де навчається старша дочка [PERSON]. В той же час позивач, працюючи на будівництві, має постійний заробіток, забезпечує і здатний забезпечити в майбутньому своїх дітей усім необхідним. Шкідливих звичок не має. Вихованням дітей займається самостійно, а при необхідності дітей доглядає його мати, яка проживає разом з ними. Посилаючись на зазначені вище обставини, просив суд визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з ним за адресою: [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заяві. Пояснив, що відповідачка [PERSON] після розірвання шлюбу життям дітей не цікавиться, попри те, що проживає в сусідньому населеному пункті дітей майже не відвідує, хоча будь-яких перешкод у цьому він не чинить. Останній раз відповідачка завітала до них лише тому, що бажала забрати свої речі. Інколи вона телефонує після 22 години, коли діти вже сплять. [PERSON] та [PERSON] проживають разом з ним і про матір не згадують. Спору відносно місця проживання дітей у них не було, однак з недавніх пір відповідачка неодноразово висловлювала намір забрати до себе дочку [PERSON]. Побоюючись можливості розлучення дітей та турбуючись про їх добробут і безпеку, оскільки [PERSON] не забезпечена житлом, не має стабільного заробітку та веде аморальний спосіб життя, вважає, що вже на даний час є необхідність визначити місце проживання дітей. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки і піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації Голубчук Т.П. проти задоволення позову не заперечила. Підтвердила, що [PERSON] не проявляє материнської турботи щодо дочок [PERSON] та [PERSON]. Крім того, в минулому були зафіксовані факти неналежного виконання відповідачкою батьківських обов'язків, за що вона була притягнена до адміністративної відповідальності. Свідки [PERSON], [PERSON], які проживають по сусідству з позивачем, в судовому засідання показали, що відповідачка за час проживання в шлюбі з [PERSON] ніколи не проявляла належної турботи про дітей. [PERSON] та [PERSON] часто з'являлися на вулиці в брудному одязі, неохайні, не розчесані, коли батько перебував на сезонних роботах, діти гуляли без нагляду до пізньої ночі. Часто бачили [PERSON] в нетверезому стані. Палити та вживати нецензурну лексику в присутності дітей для неї було нормою. Після розлучення відповідач переїхала проживати в інший населений пункт і з того часу до дітей майже не навідується. На даний час діти проживають у батька, про матір не хочуть розмовляти, їх зовнішній вигляд свідчить про належний за ними догляд. Піклується про дітей в основному батько, а коли він від'їжджає на сезонні роботи - дітей доглядає бабуся. Інколи [PERSON] в їх присутності висловлювала намір забрати до себе дочку [PERSON], оскільки вона схожа на відповідачку. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення повністю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], сторони по справі, проживали в зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2005 року по 12 серпня 2013 року. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, дочки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються копією рішення Камінь-Каширського районного суду від 12 серпня 2013 року (а.с. 23) та свідоцтвами про народження дітей [NUMBER], [NUMBER] (а.с. 20, 21). Відповідно до ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З оглянутих в судовому засіданні копії постанови Камінь-Каширського районного суду від 2 серпня 2013 року, акту обстеження умов проживання [PERSON], довідки Раково-Ліської сільської ради від 17 березня 2014 року, довідки Камінь-Каширського РВ УМВС України в Волинській області від 11 лютого 2014 року вбачається, що відповідач [PERSON] вихованням своїх дітей не займається, за що була притягнена до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КпАП України; участі в їх матеріальному забезпечення наряду з батьком не бере; проживає в іншому населеному пункті в житловому будинку співмешканця без реєстрації, де зловживає спиртними напоями та влаштовує сімейні дебоші; постійної роботи не має, дохід отримує від сезонних заробітків. Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], після розлучення [PERSON] до дітей не навідується, вони в свою чергу про матір не згадують, на подібну тему спілкуються неохоче. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини малолітня дитина не повинна бути розлученою зі своєю матір'ю, окрім тих випадків, коли мають місце виключні обставини. Саме такі обставини передбачені ч. 2 ст. 161 СК України, де вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи, що саме такою поведінкою характеризується відповідач [PERSON], яка, крім того, зловживає спиртними напоями, вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо членів сім'ї, в якій на даний час проживає, суд вважає неприпустимим передати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] для проживання з матір'ю, спосіб життя якої буде згубно впливати на виховання дітей. Суд також не може залишити поза увагою відношення відповідачки до даного спору, яка будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в жодне із засідань не з'явилася, що свідчить про її байдужість щодо долі дітей. Разом з тим, позивач довів, що здатний належним чином забезпечувати та гідно виховувати своїх дітей. Це підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов від 5 грудня 2012 року, 9 серпня 2013 року, де зазначено, що житлово-побутові умови проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] задовільні, діти забезпечені одягом, взуттям, доглянуті, мають окрему кімнату, де створенні всі умови для їх виховання і розвитку. Згідно довідки Камінь-Каширського міськміжрайонного управління санепідемслужби від 26 листопада 2013 року житловий будинок, в якому проживає позивач, збудований без порушень санітарних норм, утримується в задовільному стані та придатний для проживання. Також судом встановлено, що позивач має постійних дохід, проживає разом з батьками-пенсіонерами, які в разі його відсутності мають змогу доглянути дітей. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає. Таким чином, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема відповідачки, яка не проявляє будь-якої турботи та піклування про своїх дітей, їх особисту прихильність до батька та відсутність такої до матері, а також поведінку останньої, яка створює загрозу для нормального психічного розвитку дітей, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом із батьком. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved