Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

19.08.2015 року Кредитна спілка «Полтава і полтавці» звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення нарахованих відсотків та інфляційних витрат за договором кредиту. В направленому на адресу суду позові представник позивача КС «Полтава і полтавці» зазначив, що 07 квітня 2008 року між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №40 про надання кредиту в розмірі 20000 грн. з процентною ставкою 3,87 % щомісячно на залишок суми кредиту. Строк дії кредитного договору з 07.04.2008 року по 07.04.2010 року. Відповідач повинен був погашати кредит відповідно до графіка, який є невід'ємною частиною договору. Згідно п.9.1 Кредитного договору при порушенні строків сплати кредиту або відсотків, вказаних у графіку розрахунків більше ніж на 3 дні, позивач в односторонньому порядку подвоює процентну ставку, вказану в п.1.1. Кредитного договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки відповідач [PERSON] порушує строк виплати кредиту та/або процентів, по позивач самостійно в односторонньому порядку потроює процентну ставку вказану в п.1.1. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. З метою забезпечення взятих на себе відповідачем [PERSON] зобов'язань 07 квітня 2008 року між КС «Полтава і полтавці» та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки №28, №29, №30. В зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору позивач у вересні 2009 року звертався до Миргородського міськрайонного суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 20 січня 2010 року позов Кредитної спілки «Полтава і полтавці» задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 36014,11 грн. Вказане рішення набрало законної сили. Позивачем було отримано виконавчі листи на здано їх на виконання до Відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції. Відповідачами лише частково погашено суму заборгованості по відсоткам через органи виконавчої служби в сумі 18396,58 грн. Останній платіж проведено 07.08.2015 року. Погашення боргу по основній сумі кредиту не проводилось. Заборгованість [PERSON] за основною сумою кредиту становить 16549,31 грн. Позивач інформував відповідачів про необхідність погашення заборгованості відповідним листом від 11.08.2015 року, який залишився без реагування. У відповідачів за період з 11 вересня 2009 року по 15 серпня 2015 року в зв'язку з невиконанням рішення Миргородського міськрайонного суду від 20 січня 2010 року виникла заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом та інфляційним втратам і трьом процентам річних в сумі 57193,68 грн. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КС «Полтава і полтавці» 57193,68 грн. заборгованості по нарахованим відсоткам та інфляційним витратам за кредитним договором. В судове засідання представник позивача КС «Полтава і полтавці» не з'явився. З установи на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи у відсутності представника підприємства та винесення рішення за наявними в справі матеріалами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення на позов. З наданих заперечень вбачається, що відповідач вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності для звернення з даними позовними вимогами до суду і він наполягає на застосуванні до позовних вимог КС «Полтава і полтавці» строків позовної давності. Вважає неправомірними вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат, так як індекс інфляції враховується при стягненні основної суми, яка судом була стягнута на користь позивача рішенням від 20.01.2010 року. 3% річних вважає різновидом неустойки, що також не підлягає до стягнення. Відповідачка [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлена за місцем реєстрації, в судове засідання не з'явилася. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи в судове засідання не з'явилася, але направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. В задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у запереченнях [PERSON], а саме за пропуском позивачем строків позовної давності. Законний представник відповідачки [PERSON] -[PERSON] в судове засідання не з'явився, але направив на адресу суду заперечення на позов з яких вбачається, що [PERSON], як недієздатна особа не може нести жодної відповідальності за порушення кредитного договору та бути відповідачем по справі. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 07 квітня 2008 року між КС «Полтава і полтавці» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №40 за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 20000 грн. на період до 07 квітня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 3,87% щомісячно. Невід'ємною частиною договору є графік розрахунків з яким погодився відповідач [PERSON] Пунктом 9.1 Кредитного договору передбачена відповідальність за порушення строків сплати кредиту. (а.с.5-7). Також 07 квітня 2008 року між КС «Полтава і полтавці» та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки №28, №29, «30 за умовами яких вище згадані відповідачі (поручителі) на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язанням боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору №40 від 07 квітня 2008 року в повному обсязі зобов'язань, включаючи сплату заборгованості по кредиту, процентів, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених кредитним договором (а.с.8-10). Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 20 січня 2010 року задоволено позов КС «Полтава і полтавці» та стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 36014 грн. 11 коп. заборгованість за кредитним договором №49 від 07.08.2008 року (а.с.43-46). Виконавчі листи були отримані КС «Полтава і полтавці» та здані на виконання до ВДВС Миргородського міськрайонного управління юстиції. На даний час йде процедура примусового виконання рішення суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується сума основного боргу. Положення першочергового погашення заборгованості по процентам закріплено в п. 4.4. Кредитного договору №40 від 07.04.2008 року. Відповідно до ст.ст. 530, 536, 611 ЦК України , якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Розмір процентів за користування грошовими коштами встановлюється договором. В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Дія договору №49 від 07.08.2012 року закінчується 07 квітня 2010 року. Як зазначено в ст. 256 ЦК України, позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Твердження позивача про те, що строк позовної давності було перервано проведенням платежу по погашенню заборгованості 07.08.2015 року не відповідає дійсності, оскільки мова йде про примусове виконання рішення суду, а не про добровільне проведення виплат на погашення боргу, зважаючи на що, ці проплати не можна вважати такими, що тягнуть за собою переривання строку позовної давності. Стосовно відповідальності поручителів, суд приходить до наступних переконань. Згідно положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом із тим укладеними договорами поруки не встановлено строк дії договору поруки, а визначений п. 4.1 договору термін дії договору не свідчить про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк дії основного зобов'язання закінчився 07 квітня 2010 року, як вбачається з графіку розрахунків та змісту позовної заяви (а.с.7). При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином строк, визначений ч.4, ст. 559 ЦК України є преклюзивним строком, сплив якого припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення кредитором свого права, і поновленню такий строк не підлягає. Враховуючи, що строк за кредитним договором сплив 07.04.2010 року, однак Кредитна спілка звернулася до суду з позовом до поручителів про стягнення заборгованості у серпні 2015 року, тобто з пропуском визначеного ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому закінчення преклюзивного строку припиняє існування самого права, у зв'язку з тим, що преклюзивні строки, за загальним правилом, не можуть бути продовженими, поновленими або зупиненими, у зв'язку з чим суд вважає, що Кредитній спілці у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 40 від 07 квітня 2008 року до поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід відмовити. До позовних вимог КС «Полтава і полтавці» заявлених до відповідача [PERSON] слід застосувати за заявою відповідача строк позовної давності і з цих підстав у задоволенні позову відмовити. Зважаючи на вище викладене, відсутні підстави для задоволення позову КС «Полтава і полтавці» в зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Outcome: dismissed