overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

18 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. С.Ковалевської, 65/32. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 17.12.2015 р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 17.12.2015 р. о 21 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лотакова лікарні КЗ „ДСШМД ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна формальному контакту, але в розмові напружена, підозріла, на запитання відповідає вибірково, після паузи, не завжди по суті; на деякі запитання відповідає з незадоволенням. Назвала своє імя, знає де знаходиться. Нецензурно лається. Свої хворобливі переживання не розкриває. Виказує маячні ідеї переслідування, фізичної дії на адресу оточуючих. При спробі корекції афектується. Психічно хворою себе не вважає. Опирається огляду, дереться. Критика до свого стану порушена. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, аффективно-параноїдний синдром, поточний процес. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя.В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем зареєструвала шлюб 26 липня 2003 року. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2012 року шлюб був розірваний, малолітню доньку залишено на проживання з матірю. За час перебування у шлюбі подружжям було придбано нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру № 14 загальною площею 76,9 кв.м, що знаходиться за адресою: вулиця Молодіжна, будинок № 52Б, місто Івано-Франківськ, та підвал загальною площею 6,5 кв.м, що знаходиться в будинку № 52Б по вулиці Молодіжна в місті Івано-Франківську. Згідно договору № 35/04 про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла від 03.09.2004 року, вартість квартири становить 127\~890,00 грн. Крім спільних коштів у розмірі 48\~461,00 грн. на купівлю квартири брався кредит у розмірі 79\~045,00 грн. За період часу з 10.09.2004 року по 30.12.2012 року сторонами спільно сплачено за квартиру по кредитній угоді № 35/04 від 03.09.2004 року 18\~355,33 грн. Після розірвання шлюбу позивачем на виконання зобовязань за кредитною угодою № 35/04 від 03.09.2004 року сплачено грошові кошти у розмірі 60\~689,33 грн. За таких обставин позивач просить визнати право власності на 90/100 часток двохкімнатної квартири № 14, що знаходиться у будинку № 52Б по вулиці Молодіжна в місті Івано-Франківську, та право власності на 1/2 підвалу площею 6,5 кв.м, що знаходиться у будинку № 52Б по вулиці Молодіжна в місті Івано-Франківську. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором кредиту №935/4-673 від 14.12.2005 року в розмірі 1418110 грн. 33 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, до його початку надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Договору кредиту № 935/4-673 від 14.12.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 36\~000 дол. США зі сплатою 12,5 % річних. 02.06.2008 року між позивачем і відповідачем укладено Договір про внесення змін №935/4-673-1 відповідно до якого [PERSON] отримав 99\~200,00 дол. США зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення всіх траншів 05.12.2012 року. Відповідно до Договору про внесення змін №935/4-673-5 від 19.09.2012 року змінено валюту кредиту на гривню у розмірі 1\~039\~649,85 грн. зі сплатою 9,9 % річних з кінцевим терміном повернення всіх траншів 18.09.2022 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 09.12.2015 року виникла заборгованість в розмірі 1\~418 110 грн. 33 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 996 331 грн. 10 коп., заборгованості за відсотками 219 114 грн. 29 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту 63 675 грн. 24 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків 56 043 грн. 81 коп., розміру інфляційних витрат за кредитом 44\~224 грн. 20 коп., розміру інфляційних витрат за відсотками 38\~721 грн. 70 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.15-17). Таким чином заборгованість за кредитним договором в сумі 1\~418 110 грн. 33 коп. підлягає стягненню з відповідача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 21 271 грн. 65 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо їх сина - [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що відповідач не приймає участі в житті дитини, не спілкується з ним та не виявляє жодних почуттів до нього. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 169,224,225,226 ЦПК України - заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та наданий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 164 СК України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 27.02.2009 року. Відповідач вихованням дитини не займається, аліменти не сплачує, що підтверджується наданими позивачем матеріалами, разом з сином не проживає, матеріально не допомагає, долею дитини не цікавиться. Дитина знаходиться на утриманні позивача та мешкає разом із нею. Дніпропетровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO]. 20.06.2015 року позивач уклала шлюб з [PERSON], про що Красногвардійським ВДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ, зробленено актовий запис №663. На теперішній час позивач разом з сином та чоловіком проживають однією сім'єю, у дитини з [PERSON] склалися хороші стосунки, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійне оточення, що підтверджується актом обстеження умов проживання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не бажає виконувати свої обов'язки по вихованню дитини, в зв'язку з чим, його необхідно позбавити батьківських прав. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 липня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 29, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, відповідач постійно влаштовує сварки в присутності дітей, принижує її честь та гідність, внаслідок чого погіршилось її самопочуття, шлюбні відносини між ними припинилися. Примирення неможливе, майнового спору та спору про місце проживання дітей не мають, тому просить шлюб між сторонами розірвати, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22 липня 2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 29, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з батьками. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства приблизно півроку тому, примирення між ними не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Роз'яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років, вказавши, що вона перебуває з відповідачем з 22.11.2014 у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу є неповнолітня дитина, син [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що відповідач матеріально не допомагає дитині, проте позивач є непрацездатною, просить стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі ? з 18.10.2015 до досягнення дитиною трьох років. Крім того, за викладених обставин, просить стягнути аліменти на її користь, на утримання сина, [PERSON], [INFO] у розмірі ? з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною 18 років. Ухвалою суду від 03.02.2016 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини і дитини в частині стягнення аліментів на утримання дружини - залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. Після доповіді про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі, наслідки визнання позову відповідачу були роз'яснені та йому зрозумілі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки у судовому засіданні відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 275, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь державни.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 12 серпня 2011 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 604. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені близько десяти місяців тому через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 12 серпня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №604, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

18 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони шлюбні відносини не підтримують, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач починаючи з вересня 2015 року матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходів) щомісячно, на її користь, до повноліття дитини. У судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2008 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. Шлюб зареєстровано у Жовтневому відділі РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 488 (а.с. 2). 11 березня 2010 року позивач народила дитину [PERSON], батьком дитини у свідоцтві про народження вказано відповідача (а.с. 3). На даний час, сторони подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з матірю, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно забезпечувати та утримувати неповнолітню дитини, відповідач з вересня 2015 року перестав надавати матеріальну допомогу у добровольному порядку, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як убачається, відповідач є працездатним, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має, при цьому позов визнав, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

18 грудня 2015 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який укладено у 1993 році. Подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони не підтримують шлюбні відносини, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, чим ставить позивача в скрутне становище. У звязку з чим, позивач бажає отримувати аліменти у встановленому законом розмірі, на підставі виконавчого документу. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини, на її користь. У судове засідання сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач - позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON], перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19 червня 1993 року у м. Іркутськ Будинком укладення шлюбів, актовий запис № 1131. Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 5-7). Як убачається, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, відповідач не турбується родиною, дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, стягнень на користь третіх осіб немає, працює, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Визнання відповідачем предявленого позову, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved