Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

19 грудня 2018 року заступник керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Мамекинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та Управління Державного агентства рибного господарства у Чернігівській області звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби у розмірі 23647 грн. 00 коп.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є порушення інтересів держави, а саме невжиття органами, уповноваженими здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах, заходів до відшкодування збитків, спричинених протиправними діями громадян у сфері охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, та недоотримання зазначених коштів місцевим бюджетом, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді. Зважаючи на те, що ні Управлінням державного агентства рибного господарства у Чернігівській області, ні Мамекинською сільською радою не вжито заходів щодо стягнення шкоди, заподіяної рибному господарству, відповідно до ч.3 ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч.3 ст. 56 ЦПК України підставою для представництва є об'єктивна обставина порушення інтересів держави у зв'язку з бездіяльністю позивачів, яка полягає у відсутності активних дій (підготовка проекту позову, сплата судового збору тощо), спрямованих на звернення із заявою до суду. Згідно постанов Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 16.01.2018 року (справа № 739/50/18) та від 27.11.2017 (справа № 739/1859/17) встановлено, що 07.11.2018, о 23 год. 00 хв., [PERSON] разом з [PERSON], перебуваючи на р. Смячка поблизу с. Леньків Новгород-Сіверського району Чернігівської області, здійснили лов риби забороненими знаряддями лову, а саме остями, виловивши рибу цінних видів: карась сріблястий - 87 шт., щуки - 60 шт., окуня - 15 шт., лин - 8 шт., сазан - 1 шт., плітка - 3 шт., чим порушили вимоги п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.1999 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.04.1999, тобто вчинили правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП та спричинили збитки рибному господарству України на загальну суму 23647 грн. Правопорушників притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 85 КУпАП та на кожного накладено адміністративне стягнення у виді 40 н.м.д.г. штрафу (680 грн.) з конфіскацією знарядь незаконного вилову риби. Рішення суду не оскаржувалися та набрали законної сили. Згідно інформації Н-Сіверського районного суду, [PERSON] та [PERSON] сплатили призначений судом штраф повністю. Проте завдані збитки в сумі 23 647,00 грн. на даний час не відшкодовані. Прокурор Чемерис О.М. у судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги, зазначені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали, підтвердили, що дійсно здійснювали незаконний вилов риби, за що їх було притягнуто до адміністративної відповідальності, погодились з розміром заподіяної шкоди. Представники позивачів - Управління Державного агентства рибного господарства у Чернігівській області та Мекинської сільської ради у судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином, на адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без участіїх представників, в яких зазначено, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши вступне слово прокурора, відповідачів та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази,суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України прокуратура, окрім інших функцій, здійснює представництво інтересів держави в суді у випадках та порядку, визначеному законом. Згідно вимог ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 56 ЦПК України, прокурор звертається досуду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об'єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об'єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об'єктами права власності Українського народу. Об'єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. 27.11.2017 року та 16.01.2018 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області розглянуті справи: №739/1859/17, що надійшла Управління Державного агентства рибного господарства України в Чернігівській області відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та №739/50/18, що надійшла Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП а саме, що 07.11.2018, о 23 год. 00 хв., [PERSON] разом з [PERSON], перебуваючи на р. Смячка поблизу с. Леньків Новгород-Сіверського району Чернігівської області, здійснили лов риби забороненими знаряддями лову, а саме остями, виловивши рибу цінних видів: карась сріблястий - 87 шт., щуки - 60 шт., окуня - 15 шт., лин - 8 шт., сазан - 1 шт., плітка - 3 шт., чим порушили вимоги п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.1999 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.04.1999, тобто вчинили правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП та спричинили збитки рибному господарству України на загальну суму 23647 гривень 00 копійок. Постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень з конфіскацією знарядь лову -1 (однієї) ості, а також незаконно добутої риби, постанова суду набрала законної сили 08.12.2017 року (а.с.16). Та постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень з конфіскацією знарядь лову - 1 (однієї) ості,а також незаконно добутої риби, постанова суду набрала законної сили 29.01.2018 року (а.с.15). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об'єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об'єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об'єктів тваринного світу в порядку, встановленомуКабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Згідно з п. 9 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого постановою КМУ від 18.07.1998 року № 1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінагрополітики за поданням Держрибагентства, погодженим з Мінприроди. Відповідно до п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму з колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Статтею третьою ЗУ «Про тваринний світ» риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки, тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі, віднесені до об'єктів тваринного світу , на які поширюється дія цьогоЗакону. Згідно приписів ст. 66 Конституції України, кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до п.3 ч.2 ст.63 ЗУ «Про тваринний світ»відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об'єктів тваринного світу з природного середовища. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Статтею першою ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»визначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1190 ЦК України, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Згідно розрахунку Управління державного агентства рибного господарства в Чернігівській області, розмір шкоди заподіяної відповідачами визначено відповідно до такс, затверджених Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» і становить 23647,00 грн.(а.с.12). Згідно п.4 ч.2 ст.10 ЗУ «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до п. 6.1. та п. 6.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, особи, винні в порушенні Правил, несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення Правил. У добровільному порядку шкода відповідачами не відшкодована. Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, статтею 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно статей 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб'єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачі незалежно від притягнення їх до адміністративної відповідальності зобов'язані відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню солідарно заподіяна шкода у розмірі 23647, 00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762,00 грн., тобто з кожного по 881,00 грн.

Outcome: approved