Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

19 березня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, зазначивши, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності його батькові, [PERSON], який помер [INFO]. Спадщину за законом після його смерті фактично прийняла дружина спадкодавця та мати позивача, [PERSON], оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак належним чином спадщину не оформила. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначений житловий будинок. Позивач вказує, що під час його звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері він довідався, що [PERSON] за життя не оформила свої права як спадкоємець за законом після смерті чоловіка [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], у звязку з чим відсутні відповідні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання представник позивача подала заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Від Володимир-Волинської міської ради до суду надійшла заява про відсутність заперечень проти задоволення позову, з проханням розглянути справу без участі представника відповідача. В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на момент смерті [PERSON] йому належав житловий будинок [ADDRESS]. Наведене підтверджується рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради № 412 від 27.10.1977 року про виділення [PERSON] земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку по вулиці Шаталова, 6 в місті Володимир-Волинський; договором, укладеним 09.08.1979 року між виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради та [PERSON] як забудовником, про надання останньому у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності в місті Володимир-Волинський по вулиці Шаталова, 6; актом, затвердженим рішенням Володимир-Волинської міської ради № 303 від 14.10.1982 року, про приймання в експлуатацію закінченого будівництва індивідуального жилого будинку за адресою: місто Володимир-Волинський, вулиця Шаталова, 6. Згідно довідки, виданої Управлінням містобудування і архітектури виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області 18.02.2019 року № 17, рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 21.01.1993 року № 28 «Про перейменування окремих вулиць міста» вулицю «Шаталова» перейменовано на вулицю «Леся Курбаса». Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 27.10.2012 року відділом РАЦС по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 373. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про шлюб (повторного) [NUMBER], виданого 26.07.2016 року відділом РАЦС по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, [PERSON] з 25.07.1970 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час видкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] виконала дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті її чоловіка, [PERSON] Згідно п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [INFO] [PERSON] померла (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 02.05.2018 року Володимир-Волинським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 168) Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У свідоцтві серії [NUMBER], виданому 25.06.1977 року Володимир-Волинським міським РАЦСом Волинської області про народження позивача [PERSON], як батьки вказані «Тивонюк Іван Йосипович» та «Тивонюк Євгенія Іванівна». Як вбачається зі спадкової справи № 369\\2018 до майна померлої [INFO] [PERSON], інший спадкоємець за законом першої черги [PERSON], від спадщини відмовилась. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час видкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Зареєстрованим місцем проживання позивача в його паспорті громадянина України з 21.05.1997 року вказано місто [ADDRESS]. Наведене підтверджує, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері. Крім того, позивач звертався до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області від 15.03.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.46, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат» через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця. На підставі ст.ст.392, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved