Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

18.02.2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 22.11.2012 року [PERSON] взяв у нього в борг 16000 грн., що підтверджується виданою відповідачем розпискою від 22.11.2012 року. Позичені кошти зобов`язувався повернути до 31.12.2012 року, однак до даного часу відповідач не повернув борг. Вважає, що відповідач повинен сплатити йому суму позики - 16000 грн., інфляційні нарахування - 112,00 грн., 3% річних - 536,55 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його присутності та оригінал розписки від 22.11.2012 року. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений поштовою кореспонденцією завчасно, позов не оспорив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 листопада 2012 року відповідач [PERSON], [INFO] (паспорт серії [NUMBER], виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 12.02.2002 р.) позичив у [PERSON] гроші в сумі 16000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 31.12.2012 року (а.с.3). Таким чином, сторони досягли згоди із усіх істотних умов договору позики і видачею розписки відповідач підтвердив укладення договору, його умови, засвідчив отримання грошових коштів від позивача. Правовідносини, що виникли між сторонами є договірними зобов`язальними, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 48, 51, 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч. 2 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Розписка [PERSON] в оригіналі знаходилась у позивача та залучена до матеріалів даної цивільної справи, що свідчить про невиконання відповідачем умов зазначеного договору позики. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Основний борг відповідача перед позивачем - 16000 грн., сума інфляційних нарахувань складає 112,00 грн., 3% річних від простроченої суми станом на 13.02.2014 року - 536,55 грн. Станом на день розгляду справи судом борг відповідач не сплатив. Загальна сума боргу - 16 648,55 грн. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с. 15).

Outcome: approved