Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

17 лютого 2016 року \~позивач звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області із позовом до Фермерського господарства «Кондор С» в особі [PERSON] про розірвання договору оренди землі. В обгрунтуваня своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки розміром 8,04 га, що підтверджується державним актом 11-МК № 046453, виданим 20 лютого 2001 року Новобузькою міською радою Миколаївської області. 03.01.2008 року позивач уклав з ФГ «Кондор С» в особі [PERSON] договір про оренду даної земельної ділянки строком на 10 років, із виплатою орендної плати в твердій грошовій сумі 1000,00 грн за 01 рік. Однак, позивач вважає, що такий розмір орендної плати не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки орендна плата повинна бути не менша 3% від вартості земельного паю. Зараз орендна плата на території міської ради складає від 1500 грн до 2000 грн за 01 га. У звязку із тим, що на даний час значно зросли тарифи та ціни на ринку, позивач звертався до відповідача із пропозицією про збільшення розміру орендної плати, однак відповідач не відреагував на такі звернення. А тому, оскільки позивачу не вистачає коштів від орендної плати для задоволення своїх матеріальних потреб, а саме на придбання ліків, то позивач [PERSON] вважає, що оскаржуваний договір підлягає розірванню з підстав невиконання відповідачем по справі п. 12 договору оренди. \~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у позові, просив розірвати договір оренди земельної ділянки. \~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] також наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у позові, просив розірвати договір оренди земельної ділянки. \~\~\~\~В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними, оскільки відповідач щорічно підвищує орендну плату, виплачує її вчасно, не порушує умов оскаржуваного договору, а тому у задоволені позову просив відмовити. \~\~\~\~Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. \~\~\~\~В судовому засіданні встановлено, що позивач має у приватній власності земельну ділянку площею 8,04 га яка розташована на території Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом серії 11-МК № 046453, виданим 20 лютого 2001 року. 03.01.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФГ «Кондор С» в особі [PERSON] укладено договір оренди даної земельної ділянки строком на 10 років із виплатою щороку орендної плати у грошовій формі на суму 1000,00 грн. Даний договір зареєстрований у Новобузькому окрузі реєстрації про, що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 лютого 2008 року за № 040802003687. Відповідно до ст..13 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст..638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. \~\~\~\~Статтею 15 Закону України «Про оренду землі»(у редакції станом на час укладення договору) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди\~\~(місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди;\~\~орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її\~\~внесення\~\~і\~\~перегляду\~\~та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди;\~\~умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. \~\~\~\~Згідно зі ст..21 Закону України «Про оренду землі»орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Вирішуючи питання про розірвання договору оренди землі, необхідно враховувати, що специфіка земельної ділянки як об'єкта цивільних прав дає змогу використовувати її тривалий час для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проведення підприємницької та інших видів діяльності. Тому договірний характер правовідносин користування землею зумовлює такі важливі їх риси, як прогнозованість і сталість. Вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п.35 Договору оренди зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується у судовому порядку. Згідно з п.37 Договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Як передбачено пунктом 38 Договору оренди - розірвання договору в односторонньому порядку допускається у разі нераціональне використання земельної ділянки та несвоєчасна виплата орендної плати. Свої вимоги про розірвання Договору оренди позивач обґрунтовує порушенням вимог пункту 12 Договору оренди. Так, пунктом 12 укладеного Договору оренди передбачено, що розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 5 договору\~\~ встановлена нормативна грошова оцінка земельної ділянки 18013,78 грн.. Тобто, умовами договору не передбачено обов'язку сторін вносити зміни до договору, зокрема, збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати, а лише передбачено обов'язок за певних обставин переглянути умови договору. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (п. 35 Договору). Проте, доказів пред'явлення таких вимог сторонами надано не було й матеріалами справи не встановлено. Надані позивачем копії листів направлений на адресу відповідача свідчать лише про те, що позивач [PERSON] не згодний із самим розміром орендної плати у сумі 1000,00 грн., однак вони не містять пропозиції щодо перегляду розміру орендної плати та внесення змін до договору саме на підставі п.12 оскаржуваного договору. Крім того, на підтвердження своєчасної виплати орендної плати представником відповідача в суді надані копії квитанцій «Приват Банк» про перерахування на особовий рахунок [PERSON] 04.02. 2013 року - 3620,00 грн.; 12.12.2013 року 5025,00 грн.; 26.12.2014 року 5472,5 грн.; 20.11.2015 року 7585,00 грн. Факт отримання даних коштів, як коштів а оренду земельної ділянки за оскаржуваним договором оренди не заперечували і представники позивача [PERSON], підтвердили, що дійсно дані кошти позивачем отримувались. Розмір та умови оплати, зазначені у договорі, не можуть суперечити діючому на час його укладення законодавству. Як вже зазначалося вище, Договір між сторонами укладено 03.01.2008 року, тобто у період дії Указу Президента України від 02.02.2002 року №92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати у 1,5 %, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Указом Президента України від 19 серпня 2008 року №725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено розмір орендної плати не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обов'язковим з дня набрання Указом чинності. В тексті Указу відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому зміна розміру орендної плати можлива лише за згодою сторін. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, суд вважає, що позивачем не надано доказів, які б доводили факт суттєвого невиконання відповідачем обов'язків, передбачених пунктом 12 Договору оренди та статей 24, 25 ЗУ «Про оренду землі». Таким чином, у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі необхідно відмовити, а сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed