Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

19 грудня 2017 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерина Валеріївна, [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 липня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/8043. Між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 18 липня 2008 року укладено договір іпотеки № 02-10/3105, за умовами якого вона передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» належну їй квартиру [ADDRESS] в рахунок забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по договору про надання відновлювальної кредитної лінії. 18 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, за яким за зобов'язаннями [PERSON] по договору про надання відновлювальної кредитної лінії було запропоновано звернути стягнення на квартиру № [ADDRESS], що належить їй на праві власності. Загальна сума заборгованості становить 986946 гривень 51 копійку за період часу з 10 грудня 2014 року по 14 вересня 2017 року. Разом з тим, на момент вчинення виконавчого напису в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 943888 гривень 20 копійок, яка виникла в зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору. У банку відсутні докази на підтвердження того, що сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі була безспірною станом на день вчинення виконавчого напису - 18 жовтня 2017 року. Відповідач ввів нотаріуса в оману не повідомивши його про наявність судового спору щодо суми заборгованості по договору про надання відновлювальної кредитної лінії між ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] і [PERSON], що розглядається Святошинським районним судом м. Києва, який до сих пір не вирішений. Крім того, ПАТ «Укрсоцбанк» не направляло іпотекодавцю, боржнику письмову вимогу про усунення порушення та відсутнє повідомлення про вручення вимоги позивачу, з чого вбачається, що банк не виконав вимоги ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», не дотримався встановленого порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому не мав законних підстав для звернення до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус в свою чергу не мав законних підстав вчиняти виконавчий напис. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 18 жовтня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за № 22826 щодо договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/8043 від 18 липня 2008 року, про звернення стягнення на квартиру № [ADDRESS], що належить [PERSON] Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року витребувано копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» подано відзив на позовну заяву. У відзиві ПАТ «Укрсоцбанк» зазначає, що в задоволенні позову слід відмовити. Посилається на те, що наявність заборгованості за кредитним договором відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» стала підставою для ініціювання банком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. 02 серпня 2017 року на адресу боржника та іпотекодавця цінними листами направлено вимоги про усунення порушень, які боржниками не виконані, а заборгованість за кредитним договором не погашена. На момент вчинення оспорюваного виконавчого напису заборгованість була безспірною. Банком надано всі передбачені законом документи (оригінал іпотечного договору, розрахунок заборгованості, вимогу про усунення порушень з доказами її направлення позичальнику та іпотекодавцю, копію кредитного договору з додатками, тощо) для вчинення виконавчого напису. Крім того, виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30-денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість. Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та підстав відмовляти банку у вчиненні виконавчого напису не було. Позивачем не подано до суду відповідь на відзив. Треті особи не подавали до суду пояснень щодо позову та відзиву на позовну заяву. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/8043 (а.с. 97-100). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 02-10/3105, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 80-83). У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань з повернення кредиту 02 серпня 2017 року на адресу боржника та іпотекодавця банком направлено вимоги про усунення порушень (а.с. 91, 92). У вимогах зазначено, що станом на 13 лютого 2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 977503 гривні 13 копійок, з яких за кредитом - 753770 гривень 71 копійку, по відсотках - 189023 гривні 66 копійок, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 7502 гривні 08 копійок, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 16893 гривні 81 копійку, розмір інфляційних витрат за кредитом - 3166 гривень 14 копійок, розмір інфляційних витрат за відсотками - 7146 гривень 73 копійки. Повідомлено, що в разі невиконання позичальником законної вимоги банку, буде подано цивільний позов до суду або вчинено виконавчий напис нотаріуса. 18 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, за яким за зобов'язаннями [PERSON] по договору про надання відновлювальної кредитної лінії було запропоновано звернути стягнення на квартиру № [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності. Загальна сума заборгованості становить 986946 гривень 51 копійку за період часу з 10 грудня 2014 року по 14 вересня 2017 року (а.с. 78). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 3 цієї статті визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. У пунктах 2, 3. глави 16 розділу 2 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Надсилання письмової вимоги [PERSON] підтверджується вкладеннями у цінні листи від 02 серпня 2017 року, списком цінних відправлень Укрпошта та квитанціями ПАТ «Укрпошта» (а.с. 89, 90, 94-96). 18 жовтня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису. До заяви були додані наступні документи: іпотечний договір; копія кредитного договору; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу; документи стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, та документи представника стягувача за довіреністю. 18 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено оспорюваний виконавчий напис за № 22826 про звернення стягнення на квартиру (а.с. 78). Звертаючись в суд з позовом [PERSON] посилалася на те, що на дату вчинення виконавчого напису, заборгованість не була безспірною, оскільки існує невирішений спір у суді за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У статті 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами в Святошинському районному суді розглядається спір про стягнення заборгованості, що підтверджується копією позовної заяви та ухвалою від 24 жовтня 2016 року про відкриття провадження у справі (а.с. 23-27). З позовної заяви вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» просить стягнути на свою користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 10-29/8043, яка станом на 29 серпня 2016 року становить 943888 гривень 20 копійок. Провадження в цій справі відкрито 24 жовтня 2016 року, проте справа по суті не розглянута та рішення в справі не ухвалене. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З наданої суду позовної заяви вбачається, що розмір заборгованості за позовом по заборгованості по кредиту та процентах визначено станом на 29 серпня 2016 року. Позовна заява не містить посилання на дату виникнення заборгованості, а саме - з якого періоду виникла заборгованість по тілу кредиту та по процентах. Згідно з заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість по кредиту визначена за період з 10 грудня 2014 року по 24 жовтня 2017 року. При цьому, як в позовній заяві, так і в заяві про вчинення нотаріального напису зазначена одна і та ж сума заборгованості по тілу кредиту. Проте у заяві про вчинення нотаріального напису, в доданому розрахунку заборгованості по тілу кредиту і в нотаріальному написі зазначена сума заборгованості по тілу кредиту за період з 10 грудня 2014 року по 24 жовтня 2017 року, тоді як в позовній заяві зазначено лише, що заборгованість по кредиту (тілу кредиту) виникла станом на 29 серпня 2016 року, без зазначення дати з якої така заборгованість почала нараховуватись. За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 640 гривень судового збору.

Outcome: approved