Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

17 лютого 2011 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із даним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 21 листопада 2011 року між сторонами було укладено кредитним договір №001-03522-211111, за умовами якого відповідач отримав кредит, зобов'язавшись його повернути на умовах та в строк, які визначені договором. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої договірні зобов'язання належним чином, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором, розмір якої станом на 30 грудня 2013 року становить 12022,6 гривень. Також позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати у справі. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій представник вказує на підтримання позову в повному обсязі, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір №001-3522-211111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної карти. За умовами даного договору позичальник отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень із встановленим на день укладення договору лімітом кредитної лінії на рахунку в розмірі 10000 гривень, зобов'язавшись повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки. Викладене підтверджується копією зазначеного договору із додатками до нього (а.с.5-12, 16, 17). Також судом встановлено, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором №001-3522-211111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної карти від 21 листопада 2011 року, розмір якої станом на 30 грудня 2013 року становить 12022,6 гривень, з яких 4872,6 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 3300 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3850 гривень - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Нормою ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Вирішуючи вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договором №001-3522-211111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної карти від 21 листопада 2011 року, та приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за кредитним договором щодо сплати кредиту, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору на суму 243,6 гривень (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved