Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

19.04.2019 [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав (а.с. 121-126, Т.1). Покликався на те, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, позов задоволено. Ухвалено позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В перегляді заочного рішення відмовлено. З метою встановлення істини у справі він звернувся у відповідні органи виконавчої влади з письмовими запитами про надання матеріальних доказів, які існували та не були і не могли бути відомими на час розгляду справи. Листом від 11 квітня 2019 року за № 143-1.20 службою у справах дітей Ковельської міської ради повідомлено, що за вказаний період відсутні будь-які звернення [PERSON] щодо надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. 15 квітня 2019 року він отримав відповідь служби у справах дітей Луцької міської ради з доданими матеріалами про те, що питання про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина службою у справах дітей Луцької міської ради не виносилось на засідання комісії з питань захисту дітей Луцької міської ради. На час розгляду справи існували та не були відомі суду докази про те, що він не притягувався до відповідальності за статтею 184 КУпАП, характеризувався позитивно, на обліках у Волинській обласній психіатричній лікарні та Волинському обласному наркологічному диспансері не перебував. Вважає, що відсутність у справі даних про наведені обставини та документальних доказів про обставини, які існували на час розгляду справи, але не були відомі, вплинула на об`єктивність, обґрунтованість та законність винесеного Луцьким міськрайонним судом Волинської області 23.02.2017 заочного рішення про позбавлення його батьківських прав. В зв`язку з чим, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 про позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розгляд заяви розподілено судді Крупінській С.С. Ухвалою від 11.05.2019 (суддя Крупінська С.С.) відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (Т.1-а.с 157а). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13.06.2019 (суддя Крупінська С.С.) в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 за нововиявленими обставинами, відмовлено (Т.1-а.с.176,177). Постановою Волинського апеляційного суду від 08.08.2019, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.06.2019 в даній справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (Т.1-а.с. 208,209). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24.10.2019 (суддя Крупінська С.С.) в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 за нововиявленими обставинами, відмовлено (Т.1-231,232) Постановою Волинського апеляційного суду від 05.12.2019, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.10.2019 в даній справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (Т.2-а.с.29-32). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24.10.2019, задоволено заяву про відвід судді Крупінської С.С. щодо розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 за нововиявленими обставинами (Т.2-а.с. 44). Ухвалою від 17.01.2020 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 за нововиявленими обставинами, прийнято до провадження суддею Плахтій І.Б.(Т.2-а.с. 65). В судовому засідання заявник [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги заяви підтримали в повному обсязі. Просили заяву задовольнити. Скасувати заочне рішення, ухвалити нове, яким в позові відмовити. Суду пояснили, що з моменту народження до 2011 року дитина проживала разом з батьком і матір`ю в м. Луцьку. В подальшому мати з дитиною переїхали в м. Ковель. Батько приїжджав до дитини. Мати дитини перешкоджала спілкуванню. На час розгляду справи не було відомо про те, що [PERSON] не зверталася до служби у справах дітей для отримання висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Хоча дитина проживає в Ковелі. Із відповіді служби у справах дітей за місцем проживання [PERSON] в м. Ковель, стало відомо, що звернень останньої не надходило. Висновок зроблений начальником служби у справах дітей Луцької міської ради є одноособовим, а не комісійним. На розгляд комісії дане питання не виносилось. [PERSON] протягом усього часу перешкоджала батькові спілкуватися з дитиною. Він звертався до Служби у справах дітей про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповіді не отримав. Крім того, не були відомі характеризуючи дані про особу відповідача. Вважають позбавлення батьківських прав крайнім заходом впливу при вирішенні питання у відносинах спілкування дитини з батьком. З довідки про нараховані та сплачені аліменти, вбачається, що у [PERSON] відсутня заборгованість по аліментах. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в наданих під час розгляду заяви, поясненнях вказувала на заперечення сторони позивача щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вказані в заяві обставини не є нововиявленими. Відповідач вже звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення, право на оскарження рішення в апеляційному порядку відповідач не реалізував. Окрім того, заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подана із пропущенням встановленого строку. Просила в задоволенні заяви відмовити. Представник третьої особи - Шульган Ф.П , в судовому засіданні вказував, що вказані відповідачем обставини вважати нововиявленими немає достатніх підстав. Висновок служби у справах дітей Луцької міської ради був підготовлений на підставі наданих матір`ю дитини документів та поясненнях сусідів. З батьком дитини зв`язатися самостійно не вдалося, зверталися в правоохоронні органи, однак поліція повідомила, що батька дитини застати вдома не вдалося. Висновок готували без пояснень батька дитини. Про те, що на розгляді у службі перебуває питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав була повідомлена мати відповідача, а тому є достатні підстави вважати, що [PERSON] теж знав про даний факт, однак жодних заходів щодо врегулювання спору не вживав. Ще до звернення матері дитини з заявою про позбавлення батьківських прав, батько дитини звертався до Служби у справах дітей з заявою про встановлення способу його участі у вихованні дитини, але тоді це питання не вдалося врегулювати. Комісія є лише дорадчим органом. Вважає вимоги заяви безпідставними. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (Т.1-а.с. 6). Дана обставина сторонами під час розгляду справи не оспорювалася. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, позов задоволено. Ухвалено позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] , 551,20 грн. судових витрат пов`язаних з розглядом справи (Т.1-а.с. 54). Ухвалою суду від 14.12.2018 в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 23.02.2017, відмовлено (Т.1-а.с. 116). Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось і набрало законної сили. Відповідно до ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Згідно ч.ч.4, 5 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Відповідно до п. 3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини у справі про позбавлення батьківських прав важливе значення має, чи була залучена особа, щодо якої вирішується питання про позбавлення її батьківських прав, до процесу прийняття рішень, розглядаючи провадження в цілому, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту його інтересів, беручи до уваги обставини справи, а також важливість прийнятих рішень. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення про позбавлення батьківських прав у даній справі ухвалено за відсутності, як позивача так і відповідача. У своїй постанові від 05.12.2019 Волинський апеляційний суд констатував, що на час ухвалення заочного рішення від 23.02.2017 у даній справі, суд не встановлював обставин ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У рішенні не зазначено жодного доказу у справі, який би був оцінений судом у процесі розгляду справи, крім документів про сплату відповідачем аліментів та висновку служби у справах дітей Луцької міської ради. Виявлені нові, не досліджені судом обставини, такі як відсутність висновку органу опіки і піклування по місцю проживання дитини про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, не досліджені обставини ухилення відповідача та його винну поведінку, інтереси дитини при позбавленні її права на спілкування з батьком, є обставинами, які істотно впливають на суть справи і винесене рішення. Відтак, заява [PERSON] підлягає до задоволення, а рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягає перегляду за нововиявленими обставинами. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Вирішуючи спір, суд має забезпечувати гарантії справедливого судового розгляду, а саме принцип рівності сторін, згідно з яким кожній стороні має бути надана можливість представити справу, включаючи докази у справі, за таких умов, щоб сторона не перебувала в гіршому становищі, ніж інша. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Суд критично надає оцінку висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 11.10.2016№ 187 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] », який було покладено в основу оспорюваного рішення, оскільки позивач та дитина проживають в м. Ковелі, а не у м. Луцьку. При складанні висновку службою у справах дітей Луцької міської ради від 11 жовтня 2016 року № 187, пояснення у відповідача взагалі не відбирались. Не були враховані характеризуючи дані про особу відповідача, який не перебував і не перебуває на обліку в ВОПЛ та в ВОНД, правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством чи неналежним виконанням батьківських обов`язків не вчиняв (Т.1-а.с.153-155). Окрім того, органом опіки та піклування Луцької міської ради при складанні зазначеного висновку було враховано проведене обстеження житлово-побутових умов проживання дитини Ковельською службою у справах дітей, службою у справах дітей Луцької міської ради житлові умови не обстежувалася. Разом з тим, подані відповідачем докази про сплату ним аліментів, доводять факт участі батька в матеріальному утриманні сина. Крім того, представником Служби у справах дітей було підтверджено факт звернення відповідача [PERSON] до служби з заявою про встановлення порядку участі його у вихованні та спілкуванні з дитиною, що свідчить про бажання батька дитини брати участь у вихованні дитини, а також про наявність перешкод для реалізації ним цього права. Таким чином висновок суду викладений в заочному рішенні, ґрунтується виключно на тих доказах, які надані позивачем, а відтак його не можна вважати достатньо обґрунтованим. Дії відповідача направлені на перегляд рішення суду, яким його позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина, самі по собі свідчать про відношення батька до дитини та його небажання втрачати родинні відносини з ним. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини та буде суперечити інтересам батька. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку не є доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Крім того, як встановлено судом, альтернативні заходи реагування держави до відповідача не вживалися, а позбавлення батьківських прав тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно п.2 ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення. З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи стороною позивача не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: approved