Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

17 серпня 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 3 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. 23.02.2007 сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. 18.02.2010 шлюб сторін розірвано. З жовтня 2010 р. відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідача інших неповнолітніх дітей немає, інші працездатні особи, яких за законом відповідач зобов`язаний утримувати і які потребують матеріальної допомоги від нього, відсутні. Дитині встановлено діагнози: функціональне порушення жовчного міхура дискінезія жовчного міхура, що потребує спеціального дієтичного харчування, а саме: щоденно вживати філе індички, морепродукти, овочі, фрукти, на що витрачається в місяць значна сума коштів, приблизно 2 000 грн. Ухвалою від 14.09.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 25.11.2020. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимогта розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого невідоме, повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Зважаючи на неявку учасників справи, суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 23.02.2007 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2010 шлюб сторін розірвано. З рішення суду про розірвання шлюбу сторін вбачається, що дитина залишилась проживати з матір`ю. В позовній заяві зазначено, що дитина проживає з матір`ю, яка несе усі витрати на її утримання, а саме: харчування, лікування, одяг тощо. Згідно з наданими позивачем медичними документами син сторін має захворювання органів травлення, у зв`язку з чим перебуває на диспансерному обліку у гастроентеролог. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З позовної заяви вбачається, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків немає. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності сплачувати аліменти на дитину у заявленому позивачем розмірі відповідач не надав, а тому суд вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 3 500 грн. На підставі положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved