Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

17.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.10.2013 року до Малиновського РО ОГУ УМВД України в Одеській області було подано заяву про скоєння злочину громадянкою [PERSON] [INFO], яка тимчасово мешкала у період з 01.03.2012 року по 01.03.2013 року в її квартирі за адресою: [ADDRESS]. За час проживання в її квартирі здійснила крадіжку ювелірних виробів, які належали їй, її доньці та двом її онукам у кількості 18 виробів завдавши матеріальні збитки у розмірі 64550 грн. Про зазначену крадіжку вона дізналася у листопаді 2012 року, та в грудні 2012 року [PERSON] визнала свою вину у скоєнні крадіжки ювелірних виробів, які були викрадені в її квартирі, про що і свідчить розписка, яка була написана громадянкою [PERSON] власноруч. Про що також свідчать матеріали кримінального провадження, яке було відкрито відносно громадянки [PERSON] ([PERSON]В.) за ознаками статті 185 КК України. В розписці зазначено, що [PERSON] дала особисті зобовязання, що на протязі чотирьох місяців відшкодує вартість ювелірних виробів, які були вкрадені в її квартирі. Зазначений факт щодо неправомірних дій відносно неї громадянкою [PERSON] також підтверджується і матеріалами кримінального провадження № 12013170470006588, яке було відкрито відносно громадянки [PERSON] за ознаками злочину, передбаченими частиною 1 статті 185 КК України. Свої зобовязання по відшкодуванню збитків за вкрадені ювелірні вироби громадянка [PERSON] виконала частково та відшкодувала їх вартість у розмірі 32000,00 грн., про що і свідчить написана нею власноруч розписка та матеріали кримінального провадження № 12013170470006588, яке розслідується СВ Малиновського РО ОГУ УМВД в Одеській області. Несплачені матеріальні збитки спричинені [PERSON] складають 32550 грн. Зазначеними діями громадянка [PERSON] порушує її права щодо володіння ювелірними виробами, які були викрадені [PERSON] з її квартири. В результаті неправомірних дій [PERSON] їй була завдана значна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправними діями відповідача, які виражались у скоєнні відносно неї злочину, а саме крадіжки її ювелірних прикрас. Моральні страждання, спричинені відповідачем, вона оцінює в розмірі 40000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь спричинені матеріальні збитки за викрадені ювелірні вироби у розмірі 32550,00 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000,00 грн. 01.03.2016 року [PERSON] через канцелярію суду надала заяву (вхід. 10323 від 01.03.2016 року) про збільшення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь спричинені матеріальні збитки за викрадені ювелірні вироби в розмірі 111060 грн., а також моральну шкоду в розмірі 40000 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами мали місце договірні відносини, за якими[PERSON] було надано розписку від 01.01.2013 року, де вона зобовязується повернути [PERSON] зниклі ювелірні прикраси з квартири позивачки за адресою [ADDRESS] або повернути вартість ювелірних прикрас на загальну суму 64550 грн. (а.с.7) Строк виконання [PERSON] своїх зобовязань установлено в чотирьох місячний строк, тобто з 01.01.2013 р. по 01.05.2013 р. Відповідачка свої зобовязання виконала частково. Відповідно до розписки [PERSON] повернула позивачу [PERSON] 29.04.2013 року 22000 грн. та 20.05.2013 року 10000 грн. 12.10.2013 року було зареєстровано заяву [PERSON] в ЄРДР по факту таємного викрадення її майна, про що свідчить витяг з кримінального провадження № 12013170470006588 (а.с.35), протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.37), повідомлення про початок досудового розслідування (а.с.36), протокол допиту потерпілого (а.с.31-32), постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 24.03.2014 року (а.с.30). Позивач зазначила, що вироку суду відносно громадянки [PERSON] за ознаками злочину, передбаченими частиною 1 статті 185 КК України не ухвалювалось. В судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач [PERSON] зобовязалась повернути або компенсувати вартість ювелірних прикрас, про що склала розписку. Вони знають, що у [PERSON] були золоті прикраси, які вказані у розписці [PERSON] від 01.01.2013р. Зазначили, що відповідачка частково повернула грошові кошти, однак особисто під час повернення грошей відповідачем [PERSON] вони не були присутніми. Суд, вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення підлягають задоволенню частково в розмірі 32550 грн. (64550 грн. - 32000 грн.), оскільки сума знайшла своє підтвердження матеріалами справи, а зокрема наданою відповідачем розпискою від 01.01.2013 р.. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 40 000 грн. суд зазначає наступне. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку мають місце договірні відносини, а тому відповідальність [PERSON] можлива лише у випадку, встановленому договором. Однак, боргова розписка не містить умов, згідно з якими [PERSON] повинна відшкодовувати моральну шкоду. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК). Оскільки між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані норми\~ЦК України\~(ст.ст. 625, 611) та не передбачають такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, тому суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: partial