Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

19 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу. Вказують, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . Після смерті особи відкрилась спадщина на належне йому майно, яка складається із житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельної частки (паю) в КСП «Надія», розташованого на території с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області. Зазначене майно [PERSON] , як єдиний спадкоємець першої черги успадкував після смерті своїх батьків [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном та спільного проживання разом з ними на момент їх смерті, однак юридично встановлюючих документів на вказане майно не оформляв. На випадок своєї смерті покійний не залишив заповіту, відповідно до чого спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги є його дружина - [PERSON] , син - [PERSON] та донька [PERSON] . Заявники прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. [PERSON] заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців не подала, з батьком на момент смерті не проживала. За оформленням спадкових прав спадкоємці звернулись до нотаріуса, однак їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині наявності розбіжностей у написанні прізвища спадкодавця та прізвищ його батьків, а також імені матері у його свідоцтві про народження та у правовстановлюючих документах на спадкове майно. З огляду на наведене, заявники просять суд встановити юридичний факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~а також\~встановити юридичний\~факт того,\~що свідоцтво\~на право\~особистої власності\~на житловий\~будинок за\~адресою:[ADDRESS] видане Ківерцівською районною радою народних депутатів 17 липня 1989 року та технічних паспорт на вказаний житловий будинок приватного житлового фонду, виданий Волинським бюро технічної інвентаризації 22 листопада 1994 року належить [PERSON] . Ухвалою судді від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Від представника заявників надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення вимог заявника не заперечує. Приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Герасимчук Ольга Петрівна в судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час розгляду заяви була повідомлена належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не подавала. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а також факту наявності родинних відносин. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 статтею 315 ЦПК України, передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З матеріалів справи вбачається, що факт, про вставлення якого просять заявники, має для них юридичне значення, оскільки надає правові підстави для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , який помер [INFO] . Положеннями ст.ст.80, 81 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27 вересня 1974 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 16 вересня 1953 року, про що Підліською сільською радою Ківерцівського району зроблено відповідний актовий запис за № 3 (а.с. 12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 жовтня 1960 року (а.с.12), [PERSON] народився [INFO] в селі Кульчин Ківерцівського району Волинської області, його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що при видачі свідоцтва про народження вказаної особи, була допущена помилка у написанні ім`я його матері, оскільки у всіх інших документах, включаючи вищевказане свідоцтво про шлюб, остання записана як « [PERSON] » . Доказом наявності родинних відносин є довідки №41-25/26/2021 та №41-25/27/2021, видані Луцьким виконавчим комітетом Луцької міської ради 13 серпня 2021 року (а.с. 20-21), зі змісту яких вбачається склад сім`ї домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , де разом з покійним [PERSON] проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Крім того, записи про спільну реєстрацію вказаних осіб також підтверджується копією будинкової книги (а.с.22-24). Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявниками докази на підтвердження факту родинних відносин в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України, є належними та допустимими, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що заяву в цій частині слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 11). Його дружина [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29 січня 2003 року (а.с. 11). Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків по закону був [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання з ними на момент смерті. Крім того, також в матеріалах справи міститься копія заповіту від 26 листопада 1999 року, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла жилий будинок з надвірними будівлями своєму сину (а.с.19). До складу спадкового майна, право на яке перейшло до спадкоємця, належить житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельна частка (пай) в КСП «Надія», розташована на території с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області (а.с.13-19). За своє життя [PERSON] не оформлював правовстановлюючих документів на своє ім`я щодо вказаного майна. [PERSON] , помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09 вересня 2013 року (а.с.9). За відсутності заповіту спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги є його дружина та діти (а.с.8,9). [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. [PERSON] заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців не подала, з батьком на момент смерті не проживала. Постановою нотаріуса заявниками було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині наявності розбіжностей в написанні прізвища спадкодавця [PERSON] та його батьків в правовстановлюючих документах на спадкове майно. З матеріалів справи вбачається, що у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, що видане Виконкомом Ківерцівської районної ради народних депутатів 17 липня 1989 року (а.с.13) та у технічному паспорті на житловий будинок приватного житлового фонду, виданого Волинським бюро технічної інвентаризації 22 листопада 1994 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.14), прізвище матері померлого [PERSON] вказане як « [PERSON] » з подвоєним «л», однак у свідоцтві про її смерть її прізвище зазначено як « [PERSON] » (без подвоєного «л», через «ь»). Виправити розбіжність у написанні прізвища особи у позасудовому порядку не виявляється можливим (враховуючи рік видачі документів та обмеження у повноваженнях органів, відповідальних за їх видачу). Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Досліджені судом\~докази:\~копія свідоцтва\~про смерть,\~копія заповіту\~(а.с.19),\~витяг з\~погосподарської книги\~№10\~за 2018\~рік (а.с.15),\~копія сертифікату\~на право\~власності на\~земельну частку\~(пай)\~серії ВЛ\~№ 0213417\~від 11\~серпня 1997\~року (а.с.\~18),\~вказують на\~належність свідоцтва\~на право\~особистої власності\~на жилий\~будинок,за адресою: [ADDRESS] , виданого Виконкомом Ківерцівської районної ради народних депутатів 17 липня 1989 року та технічного паспорта на житловий будинок приватного житлового фонду за вказаною адресою, виданого Волинським бюро технічної інвентаризації 22 листопада 1994 року, [PERSON] . На переконання суду, наявність розбіжності в написанні прізвища особи у вказаних документах виникла внаслідок перекладу її анкетних даних з російської на українську мову. Встановлення належності правовстановлюючих документів має для заявників юридичне значення та породжує юридичні наслідки, оскільки наявність допущених помилок у правовстановлюючих документах позбавляє їх можливості реалізації спадкових прав, а відтак суд вважає заяву в цій частині обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, на підставі\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~та

Outcome: approved