overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

19.04.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про визнання фізичної\~ особи безвісно відсутньою (а.с. 2-3), посилаючись на те, що її донька [PERSON], [INFO] в березні 2014 р. виїхала в невідомому їй напрямку і на даний час її місцезнаходження невідомо. Заявник надала клопотання (а.с. 33), в якому підтримала заявлені вимоги у повному обсягу та просив розглянути справу у її відсутності. Представник заінтересованої особи не зявився в судове засідання, надав заяву (а.с. 34), в якій підтримав вимоги [PERSON] та заявив клопотання про розгляд справи у її відсутності. Судом винесено ухвалу про розгляд справи у відсутності незявившихся учасників судового розгляду. Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню за наступних підстав. Факт відсутності відомостей про перебування [PERSON], [INFO], протягом одного підтверджується копіями довідки з місця реєстрації, свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], характеристики з Олександрівської ЗОШ 1-Ш ступенів, довідки поліклініки №1, талона-повідомлення, акту обстеження житлово-побутових умов сімї (а.с. 4, 5, 9, 10, 11-13). Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути судом визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її місцеперебування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав визнання [PERSON]А безвісно відсутньою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

19.04.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В обґрунтування заяви вказує, що при зверненні до приватного нотаріуса для оформлення договору дарування належної їй квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], своєму синові [PERSON], в усній формі їй повідомили про неможливість вчинення даної нотаріальної дії через те, що в неї з сином різні написання прізвища, зокрема в неї прізвище [PERSON], а в її сина [PERSON]. Крім того, в документах, які підтверджують право власності на вищевказану квартиру її прізвище також вказано невірно, а саме: [PERSON], тоді як в паспорті вона записана [PERSON]. Невірне написанні її з сином прізвищ повязано з перекладом з російської на українську мову. В звязку з вищевикладеними обставинами вона змушена звернутися до суду. Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсуніть, заяву підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заяву підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступного. Судом встановлено, що прізвище заявника в паспорті громадянина України вказано [PERSON] а.с.5, прізвище заінтересованої особи [PERSON] а.с.7, із свідоцтва про народження серія І-ВН № 300157, виданого бюро ЗАГС м. М.Горка, республіка Беларусь, актовий запис № 43, заповненого російською мовою вбачається, що матірю [PERSON], [INFO], являється [PERSON] а.с.9, в свідоцтві про право власності на житло (квартири [ADDRESS]), яке видане Криворізьким Гірничо-збагачувальним комбінатом окислених руд від 22.11.1993 р., згідно розпорядження від 22.11.1993 р. № 43 прізвище заявника вказано російською мовою [PERSON] 10-14. Відповідно до ст. 256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6, ч.2 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вищевикладене дає суду підстави для задоволення заяви, так як даний факт має для заявника правове значення повязане з розпорядженням належного їй на праві власності майна. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

19.04.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. Дана квартира належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Під час оформлення спадщини він дізнався, що в квартирі також зареєстрований [PERSON], відповідач по справі. Відповідача у січні 2014 року зареєструвала його тітка, останній знімав у неї кімнату на час навчання. З травня 2014 року відповідач виїхав у невідомому напрямку з реєстраційного обліку не знявся. На неодноразові телефонні дзвінки повідомляє, що не хоче зніматися з реєстрації у даній квартирі. Особистих речей відповідача у квартирі немає. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 4 будинку № 8 по вул. Донській в м. Словянськ Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~на задоволенні позовних вимог наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON]., який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи за його відсутністю до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав: [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.9-10). Відповідач [PERSON] зареєстрований у [INFO], але більше одного року в цій квартирі не мешкає (а.с.8). Згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 4 будинку № 8 по вул. Донській у м. Словянську Донецької області з наступних причин: відповідач [PERSON] дійсно не мешкає у квартирі [ADDRESS] більш одного року та не є власником цієї квартири, тому згідно ч. 1, 3 ст. 405 ЦК України він втратив право користування цим житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

19.04.2017 р. до суду заявлено цей позов. В даній заяві позивачка вказала, що вони з з відповідачем [PERSON] перебувають в офіційному шлюбі з 10.05.2008 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 18. На протязі тривалого часу вони проживають окремо та не підтримують шлюбних відносин. Від спільного шлюбу з відповідачем вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідач працює водієм міжнародних перевезень у ТОВ Транс ВВ м. Київ, неофіційно. Проте жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дохід повністю витрачає на власні потреби, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги змінила. Просить стягувати з [PERSON], на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2500,00 (дві тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягувати з 19.04.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття, оскільки чоловік працює неофіційно та має мінливий та нестабільний дохід. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні проти змінених позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне змінені позовні вимоги позивачки задовольнити частково з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON], є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 4), але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дочки. Зазначені правовідносини регулюються: -ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ч. 1 ст. 184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. - ч.1 ст. 75 СК України, згідно з якою дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. - ч. 4 ст. 75 СК України, відповідно до якої один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню своєї дочки, чим порушує її майнові права, але має можливість надавати матеріальну допомогу, має мінливий та нестабільний дохід, то з метою захисту майнового права дочки, з [PERSON], необхідно стягувати аліменти на користь [PERSON], на утримання дочки у твердій грошовій сумі 2500,00 (дві тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 19.04.2017 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави 640 гривень судових витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

19.04.2017р. КЛПУ „Обласна психіатрична лікарня м. Словянська звернулася до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, добровільно дати згоду на лікування [PERSON] не може у звязку з психічним станом, його дії створюють небезпеку для нього та оточуючих. У судовому засіданні представник КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» [PERSON] підтримав заяву та пояснив, що у [PERSON] тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе, істотної шкоди його здоровю внаслідок погіршення психічного стану, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Просив госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар. Лікар психіатр КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянську» [PERSON] у судовому засіданні підтримала пояснення представника лікарні та пояснила, що [PERSON] дійсно представляє небезпеку для себе і оточуючих, якщо йому не буде надана психіатрична допомога, він може завдати суттєву шкоду собі або оточуючим, що [PERSON], є інвалідом II групи, перебуває під наглядом лікарів-психіатрів, регулярно проходить лікування у стаціонарі, остання госпіталізація була в СПЛ з жовтня 2016р. по лютий 2017р. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2017р. [PERSON] визнано недієздатним, призначено йому опікуна [PERSON]. Просила госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар. Опікун [PERSON] підтримав завлені вимоги, просив госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди, вважає, що це буде саме в інтересах [PERSON] та не буде порушенням його прав. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, представника органу опіки та піклування, прокурора, який підтримав заявлені вимоги, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до лікарсько-психіатричного огляду № 294/1 від 19.04.2017 року у [PERSON] погіршився психічний стан, внаслідок чого він скоює дії, які представляють небезпеку для себе та оточуючих та обумовлює суттєву шкоду для здоровя. З анамнезу відомо, що [PERSON] перебуває під наглядом, лікувався багаторазово, є інвалідом II групи, був направлений до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» за направленням лікаря-психіатра м. Бахмут. Добровільно [PERSON] надати згоду на стаціонарне лікування не має змоги за своїм психічним станом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

19.04 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 27.09.2012 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено запис № 1547. [PERSON] мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.2). Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають у шлюбі з 27 вересня 2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено запис №1547 (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Вбачається, що сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, живуть окремо, спільне проживання неможливе. На примирення не згодні. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позову [PERSON]В про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

19.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії № 557808, виданий Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області, 21.08.2000 року на імя [PERSON], який посвідчує право власності на земельну частку (пай), колективного сільськогосподарського підприємства «Розкішне», розміром 7.43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) фактично належить [PERSON], померлій 07.02.2002 року. Мотивуючи її тим, що 07.02.2002 року померла бабуся заявника, [PERSON]. Після смерті якої залишилося спадкове майно. Нотаріус видати свідоцтва на спадщину за законом заявнику не може, у звязку із розбіжностями в документах, у звязку з чим він був змушений звернутися з даною заявою до суду. Заявник та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, заявник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник зацікавленої особи Новосвітівської сільської ради Ширяївського району Одеської області в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позовних вимог не має. Перевіривши матеріали справи, суд знайшов підтвердження факту належності правовстановлюючого документу, а саме, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії № 557808, виданий Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області, 21.08.2000 року на імя [PERSON], який посвідчує право власності на земельну частку (пай), колективного сільськогосподарського підприємства «Розкішне», розміром 7.43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) фактично належить [PERSON], померлій 07.02.2002 року. Дані факти підтверджуються наступними документами доданими до матеріалів справи, а саме: копією паспорта заявника та ІН (а.с. 5-6), копією інформаційного листа Любашівської районної державної нотаріальної контори № 721/01-16 від 11.04.2017 року (а.с. 4), копією сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 7), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 8), копією свідоцтва про народження заявника (а.с. 9), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 10-11), копією довідки Новосвітівської сільської ради Ширяївського району Одеської області № 650 від 11.10.2016 року (а.с. 12). Відповідно до положення п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів має юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої 07.02.2002 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

19.04.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON], про відшкодування шкоди. На обґрунтування своїх вимог вказав, що 15.01.2017 року о 00 годин 50 хвилин на вулиці Старокостянтинівське шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля Nissan X-Trail, державний номер [NUMBER] та автомобіля Skoda, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля Skoda [PERSON]. Зокрема, відповідач, в порушення вимог п.п.2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив занос автомобіля та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Nissan X-Trail під його керуванням, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Факт дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача повністю підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29.03.2017 року по справі №686/5657/17 та з огляду на положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України є обставиною, що не підлягає доказуванню. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №004/01/2017 від 04.02.2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Nissan X-Trail, виходячи із даних про стан автомобіля, необхідний обєм та характер відновлювального ремонту, які визначені при огляді в цінах станом на 30.01.2017 року становить 464 434 грн. 09 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи доведеність факту дорожньо-транспортної пригоди та вини саме відповідача в цій пригоді, заподіяна йому шкода має бути відшкодована саме відповідачем. Крім того, позивачу відомо, що [PERSON] 12.08.2016 року уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ТДВ «Альфа-гарант» (поліс АК/0672377). Згідно п. 4 вказаного договору ліміт відповідальності за договором становить 100 000 грн. за мінусом передбаченої п. 5 договору франшизи в розмірі 1000 грн. Таким чином, максимальна сума, що може бути відшкодована страховою компанією на його користь складає 99 000 грн.

Outcome: approved