Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

18.12.2017 року позивач [PERSON]звернулась до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до відповідача [PERSON] за участю третьої особи - органу опіки та піклування Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі є батьком малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які позбавлені батьківського піклування, відповідач вихованням дітей не займається, аліменти не сплачує. В судове засідання учасники справи не з'явились. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій одночасно зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачпро дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток про виклик у судові засідання засобами поштового зв'язку та публікації оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Чуднівського районного суду Житомирської області, у встановлений судом строк відповідач відзив не надав, про причини не з'явлення до суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області Левицька Н.О. до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Бердичівська місцева прокуратура Житомирської області про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини нез'явлення представника до суду не повідомила. На підставі статей 211, 223, 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 29.07.2014 року, яке набрало законної сили 09.08.2014 року, розірвано шлюб, укладений між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області, [PERSON]народився [INFO] року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 вересня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чуднівського районного управління юстиції Житомирської області, [PERSON]народився [INFO] року. Їх батьком є громадянин України [PERSON] - відповідач у справі (а.с.7). Зі змісту характеристики [PERSON], виданої Чуднівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №2 вбачається, що відповідач [PERSON] не цікавиться навчанням та не бере участі у вихованні сина (а.с.8). Виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд не вважає характеристику малолітньої дитини [PERSON] достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, незацікавленість відповідача навчанням дитини не може свідчити, що батько дитини взагалі не бере участі у її вихованні та не виконує своїх батьківських обов`язків, адже виховання дитини багатогранний процес і полягає не тільки у допомозі дитині в навчанні у школі. Відповідно до довідки №2312 від 22.11.2017 року, виданої державним виконавцем Корчуком Т.В., [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 31.10.2017 рік (а.с.9). Однак, не можна розцінювати як свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків по утриманню дітей факт стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, оскільки це є одним із способів захисту прав дітей на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дітям належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). В матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. При розгляді справи позивачем не було доведено наявності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, вичерпний перелік яких закріплено у ст.164 СК України. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, позивачем належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, не надано. На підставі наведеного вище та

Outcome: dismissed