Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

18.07.2014 року [PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про стягнення суми боргу та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.07.2012 він позичив відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 тис. доларів США строком до 12.09.2012 року. На підтвердження позики та отримання коштів відповідачка написала розписку позивачу. Станом на теперішній час борг не повернула, у зв'язку з чим він і звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, позивач суду для огляду оригінал розписки, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи за адресою реєстрації, ніяких заяв до суду не подала, у зв'язку з чим зі згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики на суму, що не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі. Згідно вимог ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, визначеному договором. В судовому засіданні встановлено, що 12.07.2012 року позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 тис. доларів США зі строком повернення до 12.09.2012 року. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Факт передачі грошових коштів в розмірі 2 тис. доларів США підтверджується наданою до суду оригіналом розписки відповідача [PERSON] від 12.07.2012 року із зазначенням паспортних даних відповідача та строку повернення грошових коштів. (а.с. 12). Доказів на підтвердження повернення суми боргу відповідачем у встановлений строк або до теперішнього часу суду не надано, у зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги та стягує заявлену грошову суму еквівалент 2 тис. доларів США з відповідача на користь позивача. Згідно вимог ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог підлягають і задоволенню вимоги щодо понесених позивачем документально підтверджених витрат.

Outcome: approved