Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

17 лютого 2016 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Іллічевської районної адміністрації Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав. Посилалася на те, що відповідач [PERSON], який є батьком малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. З січня 2014 року відповідач пішов з сім'ї, з того часу з дітьми не спілкується, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їх життям, здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дітей, чим фактично ухиляється від виконання своїх від виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з чим, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи служба у справах дітей Іллічевської районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без йог присутності. Відповідно до положень частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року по 25 травня 2015 року, фактично проживали однією сім'єю до початку 2014 року, що підтверджено рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполь (а.с.9). Від спільного життя в них народились [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.6,7) Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Органу опіки та піклування Іллічевської районної адміністрації Маріупольської міської ради №02-219-03 від 09 березня 2016 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як з'ясовано судом та повністю підтверджено матеріалами справи, показами свідків в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ще до припинення після припинення сімейно-шлюбних стосунків малолітні діти залишилась проживати разом з матір'ю, перебувають на повному її утриманні, батько - відповідач пішов з сім'ї в 2014 році, з того часу з дітьми не спілкується, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їх життям, здоров'ям, не сплачує аліменти на утримання дітей, до подання позову до суду спору між батьками щодо місця проживання дитини та визначення порядку спілкування та виховання дитини не виникало, з такими вимогами до суду батько дитини не звертався, що не заперечується сторонами спору. Дані обставини підтверджені також довідкою про склад сім'ї [PERSON] (а.с.10), характеристикою [PERSON] (а.с.11, 13), характеристикою [PERSON] (а.с.12) Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Враховуючи вищевикладені обставини, позицію відповідача, який визнав позов, чим фактично підтвердив обставини ухилення від виховання та утримання малолітніх дітей, тому в силу положень ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини визнанні сторонами не потребують доказуванню, та ураховуючи інтереси малолітніх дітей, суд вважає доведеними обставини ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню синів, що дає підстави позбавити його батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як батько дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушений. Враховуючи наведене та

Outcome: approved