Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

17 березня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 серпня 2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб, у якому [INFO] народилася дочка [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. З серпня 2014 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, вони проживають окремо. Дочка проживає з батьком і перебуває на його повному утриманні та вихованні. Матеріальної допомоги на утримання дитини матір добровільно не надає. Позивач працює охоронцем фізико-механічного інституту ім. Г.В.Карпенка, однак заробітна плата, яку він отримує, не дає можливості повністю забезпечити потреби дитини. Відповідач [PERSON] працевлаштована, її заробіток складає приблизно 3000 грн. на місяць, тому позивач вважає, що мати має можливість сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/5 частки заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що громадяни України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим 30 жовтня 2002 року Світязькою сільською радою Шацького району Волинської області (а.с. 5). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень статей 182, 184 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працює, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи від 16.03.2015 року №714, виданою управлінням пенсійного фонду України в Шацькому районі Волинської області, тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини. Середня заробітна плата відповідача становить більше 3000 грн. на місяць, ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 13). Тому згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину слід стягувати з відповідача у частці від її заробітку (доходу). З урахуванням розміру заробітку відповідача, з неї слід стягувати аліменти на дитину в розмірі 1/5 частки її заробітку (доходу) щомісяця, від дня пред'явлення позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі статей 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved