Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

17 лютого 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають трьох спільних неповнолітніх дітей. Подружнє життя у позивача та відповідача не склалось через різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Між ними відсутні взаємопорозуміння та взаємної підтримки. Такий стан привів до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства з квітня 2010 року. Спору щодо розподілу майна у нього з відповідачем не має. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши суду заяву, згідно якої позов підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, згідно якої позов визнає та просить суд про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається зі змісту статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою частини 2 статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що 22 жовтня 1999 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб Великомихайлівською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 15 /а.с.7/. Від цього шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с. 8-10/. З довідки про склад сім'ї виданої Березівською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області № 96 від 14.02.2014 року вбачається, що [PERSON] разом зі своїми дітьми та співмешканкою [PERSON] проживають з 2008 року у [ADDRESS]. Зазначене підтверджує те, що сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved