Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

18.09.2015 року [PERSON] звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Першої полтавської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року в м. Полтава. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона пропустила строк на подачу заяви про прийняття спадщини з поважних причин, якими є та обставина, що мати [PERSON] привела її до нотаріуса, а нотаріус порадив їй не оформляти спадщину після смерті [PERSON], а оформити її після смерті його дружини - [PERSON] Також зазначала, що вона є юридично необізнаною людиною, людиною похилого віку та довірилась [PERSON] Просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який строк не зазначала. Провадження у справі відкрито суддею Октябрського районного суду м. Полтави Кулешовою Л.В. 02.11.2015 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.01.2016 року неналежний відповідач, Перша полтавська державна нотаріальна контора замінена на належного відповідача [PERSON]. 04.05.2017 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відмовлено в задоволенні заяви позивача [PERSON] про відвід судді Кулешовій Л.В. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.11.2017 року позовна заява [PERSON] залишена без розгляду, з підстав. передбачених п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в редакції дійсній на час постановлення ухвали. 30.01.2018 року ухвала від 06.11.2017 року скасована Апеляційним судом Полтавської області, справа направлена на розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави. Усі судді Октябрського районного суду м. Полтави заявили самовідвід щодо розгляду вказаної справи, оскільки свідком у справі була суддя Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. Справа направлена на розгляд до Полтавського районного суду Полтавської області. Усі судді Полтавського районного суду Полтавської області заявили самовідвід щодо розгляду вказаної справи, оскільки свідком у справі була суддя Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. Справа була направлена на розгляд Ленінському районному суду м. Полтави . Усі судді цього суду з аналогічних підстав заявили собі самовідвід . Відповідні ухвали містяться в томі №2 цивільної справи. 21.05.2018 року справа надійшла на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. П.9 ч.1 Перехідних положень до ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 21.05.2018 року справа прийнята до розгляду суддею Васильєвою Л.М. у порядку загального позовного провадження. 07.06.2018 року проведене підготовче засідання у вказаній справі. 25.06.2018 року провадження у справі було зупинене у зв»язку з тим, що представник позивача [PERSON] заявив відвід судді Васильєвій Л.М. Ухвалою суду, під головуванням судді Кузіної Ж.В., від 25.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви про відвід. Ухвалою від 25.06.2018 року поновлено провадження у вказаній справі, а оскільки представник позивача, відповідач та його представник покинули суд, розгляд справи відкладений на 16.07.2018 року. 16.07.2018 року провадження у справі зупинене у зв»язку з тим, що відвід судді Васильєвій Л.М. заявлений позивачем [PERSON] Ухвало суду від 16.07.2018 року, під головуванням судді Миронець О.К. відмовлено у задоволенні заяви про відвід. 18.07.2018 року поновлено провадження у справі, справа призначена до судового розгляду на 28 серпня 2018 року. 28.08.2018 року до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про проведення врегулювання спору за участю судді. Відповідач та його представник категорично заперечували проти врегулювання спору за участю судді, заяв про врегулювання спору за участю судді не подавали. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 201 ЦПК України заява позивача [PERSON] про врегулювання спору за участю судді не розглядалась , оскільки відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] категорично відмовилися від врегулювання спору за участю судді. 28.08.2018 року представником позивача [PERSON] заявлений усний відвід судді Васильєвій Л.М. Ухвалою від 28.08.2018 року усний відвід судді Васильєвій Л.М. залишений без розгляду з підстав, передбачених ч. 5 ст. 39 ЦПК України. 28.08.2018 року представник позивача [PERSON] заявив клопотання про виклик свідків та допит свідків у режимі відео конференції. Статтею 83 ЦПК України передбачений порядок подання доказів. Ч. 1. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Ч. 2. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Ч. 4. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Ч.5. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Ч.8. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Як вже зазначалось вище справа розглядаються судом за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією ЦПК України. Отже сторони, під час розгляду справи повинні керуватись нормами нової редакції ЦПК України. Позивач та її представник не обґрунтували неможливість подання заяви про виклик свідків у попередніх судових засіданнях та не просили поновити їм строк для подання доказів, а тому суд відхилив клопотання представника позивача про виклик свідків. Щодо клопотання представника позивача проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке він обґрунтовував тим, що позивач [PERSON] бажає приймати участь у судовому засіданні, то суд виходив із наступного. Повідомлення про те, що справа призначена до судового розгляду на 28.08.2018 року [PERSON] отримала 24.07.2018 року, а її представник 06.08.2018 року, що підтверджується поштовими повідомленнями. Ч. 1, 2 статті 212 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою. . Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Позивач [PERSON] отримавши повідомлення про час і місце розгляду справи, 24 липня 2018 року, до суду із заявами про проведення судового засідання в режимі відео конференції , у визначений ч. 2 ст. 212 ЦПК України, строк не зверталась. Позивач [PERSON] у вказаний період взагалі не повідомляла суд про своє бажання брати участь у судових засіданнях, не подавала заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність, не надала жодних заяв про поважність причин її відсутності. Представник позивача [PERSON] також, у визначений ч. 2 ст. 212 ЦПК України, строк не звертався до суду із заявами щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції, тим більше, що він сам особисто був присутнім під час розгляду справи. За таких обставин суд відмовив у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу у відсутність позивача за участю її представника. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, просив їх задовольнити. Пояснив, що він розуміє, що [PERSON] пропустила строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті, [INFO] року, спадкодавця [PERSON], та жодного доказу у підтвердження поважності причин у неї немає, однак він сподівається на справедливість суду та має надію на задоволення позовних вимог. Також пояснив, що [PERSON] мала намір прийняти спадщину, однак довірилась матері відповідача та нотаріусу ( прізвище нотаріуса не називалось) про те, що їй не потрібно подавати заяву про прийняття спадщини, а спадщину за заповітом після смерті [PERSON], вона може отримати після смерті дружини спадкодавця [PERSON] Зазначав, що нотаріус перебував у злочинній змові з відповідачем та його матір»ю, що позбавило позивача можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Також пояснив, що [PERSON] та він особисто, як її представник , до правоохоронних органів. Міністерства юстиції, з приводу злочинних дій нотаріуса з 2009 року по час розгляду справи у суді не звертались. Також зазначав, що [PERSON] не тільки не була юридично необізнаною особою, але взагалі мала неповну освіту, що також є поважною причиною пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Інші пояснення представника позивача щодо того, що відповідач ганебно ставився до дружини спадкодавця [PERSON], примусив її зробити заповіт на своє ім»я, судом до уваги не беруться, оскільки вони не стосуються предмету спору. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що вони не відповідають вимогам ст.. 1272 ЦК України та сталій судовій практиці у справах про спадкування, а позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував поважність пропуску ним строку на подання заяви про прийняття спадщини. Третя особа, Перша полтавська державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила. Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що 05.09.2007 року [PERSON] та його дружина [PERSON] склали заповіти, які посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу В.І. Сидоренко , якими заповідали все своє майно в рівних частках [PERSON] та [PERSON] ( т. 1 а.с. 191-198). 07.05.2013 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала відповідачеві [PERSON].( т. 1 а.с. 199-202). Та обставина, що у [PERSON] була дружина [PERSON] підтверджується поясненнями сторін у справі. Що спадковим майном за заповітом є, у тому числі, квартира [ADDRESS], підтверджується поясненнями сторін. Із довідки ГЖЕД №1 від 01.07.2009 року ( а.с. 198) убачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] одна, з [INFO] року, що підтверджує пояснення сторін, що на час смерті [PERSON] [PERSON] проживала з ним разом та була зареєстрована за одним місцем проживання, а отже відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, [PERSON], що помер [INFO] року. Оскільки [PERSON] 07.05.2013 року склала заповіт, яким все своє майно заповідала відповідачеві [PERSON].( т. 1 а.с. 199-202), то [PERSON] є належним відповідачем по справі. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується поясненнями сторін по справі, заявою [PERSON] про прийняття спадщини, відповідями Першої полтавської державної нотаріальної контори ( т. 1 а.с. 8-10). Із заяви про прийняття спадщини ( а.с. 8) убачається, що [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою при прийняття спадщини після смерті [PERSON] лише 03.02.2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини, який встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як на поважність причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивач посилається на те, що вона юридично не обізнана, що була ошукана матір»ю відповідача та нотаріусом. . Зазначені позивачем причини пропуску строку прийняття спадщини не є поважними в розумінні ч. 3 ст. 1272 ЦК України . За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічна норма міститься в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за N 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач, всупереч вимогам ч. 3 ст.. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду доказів того, що причини пропуску нею строків для подання заяви про прийняття спадщини пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами . Щодо її посилань на зловмисну змову нотаріуса та матері відповідача, яка перешкодила їй своєчасно звернутись до нотаріуса, у визначений ЦК України строк, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , то суд відноситься до вказаних обґрунтувань позовних вимог критично, бо позивач не надала суду жодного доказу у підтвердження про наявність такої змови, що вона зверталась про притягнення винних осіб до будь-якого виду відповідальності з 2009 року по час смерті [PERSON] та після її смерті. Матеріали справи не містять доказів ( вироку суду чи притягнення нотаріуса до дисциплінарної відповідальності) , які б підтверджували наявність злонавмисної змови нотаріуса з іншими особами усунення позивач від права на спадкування за заповітом, шляхом обману. Більш того представник позивача у судовому засіданні підтвердив ту обставину, що [PERSON] до правоохоронних органів, чи , наприклад, до Міністерства юстиції, на такі дії нотаріуса та матері відповідача не зверталась та не намагалась довести , що відносно неї нотаріус вчинила за попередньою змовою з фізичної особою дії, які не відповідають її обов»язкам, передбаченим ЗУ « Про нотаріат», чим позбавила її права на спадкування. Посилання представника позивача та позивача, у позовній заяві, на юридичну необізнаність позивача та її безграмотність не є підставою, передбаченою статтею 1272 ЦК України для надання позивачеві додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини . На будь-які інші причини , які підтверджували наявність у позивача об'єктивних , непереборних , істотних труднощів на вчинення дій для прийняття спадщини позивач та її представник не посилаються.. Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог

Outcome: dismissed