Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

18.05.2021 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В заяві посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з: - земельної ділянки площею 1,7902 га, кадастровий номер 2321810100:35:002:00093, право власності на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП №013904, виданим 03.12.2003 року на підставі розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 02.06.2003 року №221; - земельної ділянки площею 4,8794 га, кадастровий номер 2321810100:35:002:0002, право власності на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП №013903, виданим 03.12.2003 року на підставі розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 02.06.2003 року №221; - земельної ділянки площею 0,4291 га, право власності на яку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЗП №026468, виданим 15.01.1999 року на підставі рішення Гуляйпільської міської Ради народних депутатів Запорізької області від 21.12.1995 року №184; - домоволодіння в [ADDRESS] , право власності на яке посвідчується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданим 21.02.1963 року на підставі рішення Виконавчого комітету Гуляйпільської ради депутатів трудящих від 05.02.1963 року. Тому вона як спадкоємець першої черги має намір звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і оформлення у подальшому відповідного права. В той же час, при підготовці документів, необхідних для набуття права на спадщину, нею була виявлена невідповідність по-батькові спадкодавця в державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЗП №026468 від 15.01.1999 року та свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння від 21.02.1963 року. Так, при видачі державного акту та свідоцтва про право особистої власності по-батькові її батька зазначено як « [PERSON] », в той час як у свідоцтві про його смерть та у свідоцтві про її народження зазначено « [PERSON] ». Вказаний факт позбавляє її можливості оформити право на частину спадщини, а виправити вказані невідповідності не вбачається можливим, так як відповідні документи, які складені на спеціальних бланках, на теперішній час не використовуються, а посадові особи, які їх підписували (органи, що їх видавали) не здійснюють свої повноваження. Прохає встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , наступних правовстановлюючих документів: - державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗП №026468, виданого 15.01.1999 року на підставі рішення Гуляйпільської міської Ради народних депутатів Запорізької області від 21.12.1995 року №184; - свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 21.02.1963 року на підставі рішення Виконавчого комітету Гуляйпільської ради депутатів трудящих від 05.02.1963 року. Заявник в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 17.06.2021 року надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та прохала задовольнити. Представник заінтересованої особи: Гуляйпільської міської ради в судове засідання не з`явився, 28.05.2021 року надали через канцелярію суду заяву по розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження №133 від 20.07.1932 року (а.с.10). [INFO] в м. Гуляйполе Запорізької області народилася заявник [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25.06.1996 року Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.5-6) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.1957 року (а.с.8). Відповідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.1957 року, батьком заявника є [PERSON] (а.с.8). 21.02.1963 року на підставі рішення Виконавчого комітету Гуляйпільської ради депутатів трудящих від 05.02.1963 року видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння в [ADDRESS] (72) (а.с.16). 23.12.1978 року заявник [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після укладання шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.12.1978 року (а.с.9). 15.01.1999 року на підставі рішення Гуляйпільської міської Ради народних депутатів Запорізької області від 21.12.1995 року №184 видано на ім`я [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЗП №026468 на земельну ділянку площею 0,4291 га (а.с.15). 03.12.2003 року на підставі розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 02.06.2003 року №221 видано на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗП №013904 на земельну ділянку площею 1,7902 га, кадастровий номер 2321810100:35:002:00093 (а.с.13). 03.12.2003 року на підставі розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області від 02.06.2003 року №221 видано на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗП №013903 на земельну ділянку площею 4,8794 га, кадастровий номер 2321810100:35:002:0002 (а.с.14). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.12.2020 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.11). Спадкова справа після його смерті не заводилась, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. Суд, задовольняючи заяву в повному обсязі, виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 року № 440 було затверджено форму державного акту на право власності на землю. Державний акт на право власності на землю - чинний правовстановлюючий документ, що підтверджує право володіння землею. Від часу запровадження з 1 січня 2013 року в Україні системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та, зокрема, у зв`язку з втратою чинності Наказу Держкомзему від 04.05.1999 року № 43 державні акти на право власності на землю не видаються, а, отже, помилку в самому державному акті, який був виданий раніше, виправити неможливо. З 01.01.2013 року державний реєстратор не наділений повноваженнями вносити зміни до документів, які видавалися до 2013 року. У відповідності із п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до ст.37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до\~ч.1\~п.6\~ст.315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Як встановлено в судовому засіданні, державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЗП №026468, виданий 15.01.1999 року на підставі рішення Гуляйпільської міської Ради народних депутатів Запорізької області від 21.12.1995 року №184 на ім`я « [PERSON] » на земельну ділянку площею 0,4291 га, містить вірне зазначення імені та прізвища власника, але містить невірне зазначення по батькові власника, а саме: « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », і усунути вказані недоліки в позасудовому порядку не виявляється за можливе. Також, в судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння в [ADDRESS] , видане 21.02.1963 року на підставі рішення Виконавчого комітету Гуляйпільської ради депутатів трудящих від 05.02.1963 року на ім`я « [PERSON] », містить вірне зазначення імені та прізвища власника, але містить невірне зазначення по батькові власника, а саме: « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », і усунути вказані недоліки в позасудовому порядку не виявляється за можливе. Враховуючи те, що наразі не існує будь-якого механізму, окрім судового, щодо виправлення технічних помилок, допущених у правовстановлюючих документах на землю, виданих до 01.01.2013 року, та у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, яке видане у 1963 році, підтвердити вищевказані факти у позасудовому порядку неможливо, іншого шляху для підтвердження даних фактів не існує, тому встановлення факту належності спадкодавцю заявника правовстановлюючих документів: державного акту на право приватної власності на землю та свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про право на спадщину після батька, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. За таких обставин, на підставі ст.ст. 315-319 ЦПК України, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved