Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

18 червня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Путивльського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області, в якому просить скасувати арешт, накладений на 1/4 частину квартири [ADDRESS] Путивльською ДВС 27 квітня 2004 року та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №2608, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в Путивльському РВ ДВС ГТУЮ в Сумській області відсутні виконавчі провадження відносно нього. Посилаючись на ці обставини, просив припинити арешт, накладений на 1/4 частину вказаної квартири, а витрати по справі покласти на нього. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі свідоцтва про право власності на житло від 5 серпня 1993 року, виданого Органом приватизації Путивльського міськвиконкому, є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с.5,6). Постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження серії АА №134204 від 27 квітня 2004 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-728, виданого 25 липня 2001 року Путивльським районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь Путивльської ЖЕК 1872 грн. 89 коп. боргу, накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с.8) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14 травня 2019 року на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] накладено арешт (а.с.7). Згідно з довідкою Путивльського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області №3607/14.11-13 від 17 травня 2019 року, станом на 17 травня 2019 року відсутні будь-які виконавчі документи про стягнення з [PERSON] боргу (а.с.11). Як пояснив позивач у судовому засіданні, у 2005 році на підставі постанови Кабінету Міністрів України, якою заборгованість громадян за житлово-комунальні послуги дозволялося погашати за рахунок вкладів на ощадну книжку Ощадного банку СРСР, він погасив свою заборгованість перед Путивльською ЖЕК. На підтвердження цих фактів, позивачем надано копію ощадної книжки, копії квитанцій від 24 жовтня 2005 року, оригінали яких оглянуто судом, а також копію довідки про обсяги заборгованості за житлово-комунальні послуги та заяви про списання коштів з компенсаційного рахунка для погашення заборгованості (а.с.9,10). Частинами 1, 2, 3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У відповідності зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Частина 1 ст.319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом на встановлено обставин, які б могли бути перешкодою для зняття арешту з майна позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved