Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

19.02.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в послідуючому уточнила до [PERSON], Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної злочином. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.09.2013 року [PERSON] засуджений за ст. 286 ч.1 КК України до штрафу в сумі 3400 гривень без позбавлення права керування транспортним засобом. Цим же вироком було задоволено її позов як потерпілої по справі, однак вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.12.2013 року вищевказаний в частині вирішення цивільного позову потерпілої скасовано та направлено справу в цій частині на новий судовий розгляд. Згідно вироку [PERSON] допустив наїзд на [PERSON], яка рухалась з права на ліво по напрямку руху автомобіля «М-2140» по не регульованому пішохідному переходу позначеними дорожніми знаками 5.35.1,5.32.2., в результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми передньої черевної стінки, закритого перелому гілок лонної та сідничної кісток з обох сторін зі зменшенням кісних уламків, зачеревної гематоми малого тазу, саден верхніх та нижніх кінцівок які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №1552 від 25.06.2013 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров'я більше 21 доби. Посилаючись на те, що в зв'язку з отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача [PERSON], травмами вона знаходилася тривалий час на лікуванні, несла витрати на придбання ліків, крім того зазнала значних моральних страждань, позивач просила суд стягнути солідарно на її користь з [PERSON] та Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в рахунок спричиненої їй матеріальної шкоди 4077,78 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позові просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача матеріальну шкоду завдану їй внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в сумі 4077,78 гривень та стягнути солідарно моральну шкоду в сумі 100000 гривень. При цьому зазначив, що з заявою про страхове відшкодування до відповідача Акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» позивач не зверталася, оскільки вирішила звернутися до суду з позовом. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] проти позову заперечували посилаючись на те, що цивільно-провову відповільність відповідача [PERSON] було застраховано в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом від 12.03.2013 року, ним було повідомлено страхову компанію про натання дорожньо-транспортної пригоди, крім того частково відшкодовано позивачу спинену шкоду, просили в позові відмовити, посилаючись на те, що шкода повинна бути відшкодована позивачу за рахунок Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія». Представники відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» Щербак О.О. та Сичова Л.О. в судовому засіданні проти позову заперечували та посилаючись на те, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач [PERSON] не зверталася із заявою про страхову виплату, підтверджень розміру спричиненої їй матеріальної шкоди не надала, її права Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» порушені не були, просили в позові відмовити. Крім того, просили врахувати що солідарна відповідальність у даній категорії справ не передбачена. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що 24.09.2013 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу було винесено вирок, яким засуджено [PERSON] за ст. 286 ч.1 КК України, цивільний позов потерпілої був задоволений. Згідно вироку [PERSON] визнаний винним в тому, що він 01.06.2013 року приблизно о 13-00 годині, грубо порушуючи вимоги пунктів 18.1,18.4 Правил дорожнього руху України керуючи автомобілем марки М 2140», державний реєстраційний номер [NUMBER], допустив наїзд на [PERSON], яка рухалась з права на ліво по напрямку руху автомобіля «М-2140» по не регульованому пішохідному переходу позначеними дорожніми знаками 5.35.1,5.32.2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми передньої черевної стінки, закритого перелому гілок лонної та сідничної кісток з обох сторін зі зменшенням кісних уламків, зачеревної гематоми малого тазу, саден верхніх та нижніх кінцівок які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи №1552 від 25.06.2013 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням, за ознакою тривалого розладу здоров'я більше 21 доби. (а.с.3 копія вироку). Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Довгинцівського районного суду в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано та направлено справу в цій частині на новий судовий розгляд. ( а.с.4-7 копія вироку). Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 11 січня 2014 року позовна заява [PERSON] повернута позивачу на підставі вимог ст. 12 ЦПК України ( а.с. 20 - копія ухвали). Відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність [PERSON] за заподіяну шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю транспортного засобу - автомобіля марки «М 2140», державний реєстраційний номер [NUMBER], застрахована в Дніпропетровському обласному управлінні ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом № АВ/9729552 від 12.02.2013 року. Згідно даного договору страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю складає 100000,00 гривень. Строк дії договору з 13.02.2013 року до 12.02.2014 року.( а.с.46 - копія полісу). Згідно ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Вимогами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілій [PERSON] була спричинена матеріальна та моральна шкода сталася в період дії вищевказаного договору страхування та є страховим випадком, що не заперечувалося в судовому засіданні сторонами. Відповідач [PERSON] 07.06.2013 року подав страховику заяву-повідомлення про натання страхового випадку - вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, що також не заперечувалося сторонами (а.с. 37 - 39 - заперечення). Таким чином, обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу - як особі, що постраждала від дорожньо-транспортної пригоди з вини водія [PERSON], покладається - відповідно до умов договору страхування і до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - на страховика, який і повинен відшкодувати шкоду постраждалій шляхом нарахування і виплати страхового відшкодування в межах визначеного договором ліміту відповідальності. І лише в тому випадку, якщо сума заподіяної шкоди виходить за межі ліміту відповідальності визначеного договором та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Підставами для здійснення страхового відшкодування страховиком відповідно до вимог ст.ст. 33-36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заява про страхове відшкодування та документи, що обґрунтовують майнові вимоги та підтвердження вини особи, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Зокрема відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий, чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву на виплату страхового відшкодування та відповідні документи. Таким чином, в даному випадку обов'язок виплати страхового відшкодування виникає у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договірних зобов'язань, а не з зобов'язання, яке виникає внаслідок заподіяння шкоди. З матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що позивач [PERSON] в установленому ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку, взагалі не зверталася до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхову виплату, а тому, на момент пред'явлення цивільного позову та на час розгляду справи позивач не набула права на отримання страхового відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», а страхова компанія в зв'язку з цим не набула обов'язку щодо сплати страхового відшкодування по даній догожньо-транспортній пригоді. Враховуючи те, що позивач не скористалися своїм правом на звернення до страховика в порядку, передбаченому ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із заявою про страхову виплату, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» не відмовляло позивачу у виплаті страхового відшкодування та не порушувало і не оспорювало її прав, у даному випадку законодавство не передбачає солідарний порядок відшкодування шкоди, а розмір відшкодувань, що можуть бути стягнуті з відповідача [PERSON] цілком залежить від виплачених страхових сум Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», в разі дотримання встановленого законом порядку позивачем, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON]. Оскільки в задоволенні позову позивачу, звільненого від сплати судового збору, відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати в частині сплати судового збору віднести за рахунок держави . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed