Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

18.05.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, який уточнила, в якому просила припинити її право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , та визнати вищезазначену квартиру, яка належить їй на праві власності, окремим об`єктом нерухомості, що складається із приміщень: 1-а кімната площею 18,2 кв.м, 2-а кімната площею 13,2 кв.м, 3-я кімната площею 10,0 кв.м, тамбура площею 2,0 кв.м, кухні площею 5,9 кв.м, веранди площею 10,2 кв.м, загальною площею 59,5 кв.м. Вимоги звернення до суду мотивувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.11.2016 року вона має на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , що знаходиться за вищезазначеною адресою. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що розташована за зазначеною адресою. Одноповерховий двоквартирний житловий будинок розташований на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0472 га. Між співвласниками склався певний порядок користування земельною ділянкою, але юридично порядок користування земельною ділянкою не оформлений. В подальшому позивач має намір приватизувати частину земельної ділянки, але оскільки земельна ділянка для обслуговування квартири не виділяється, а відповідач не бажає укладати нотаріально посвідчений договір про виділ часток, вона змушена звернутися до суду. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.05.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.08.2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, в судове засідання не з`явився. 29.07.2020 року через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позаяк позов визнає повністю (а.с.28). 06.10.2020 року відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву про відкладення судового засідання за станом його здоров`я. Документів на підтвердження хвороби не надав. Представник відповідача - Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, до суду направив письмову заяву № 869/02-18 від 30.07.2020 року, за підписом голови, про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Відзиву або заперечень на позов не надано. 06.10.2020 року від заступника селищного голови Россоха В.О. надано заяву про відкладення розгляду справи. Повноважень на участь у справі не надано. Як вбачається з матеріалів цивільної справи відповідачі [PERSON] і Новосанжарська селищна рада про наявність спору у суді обізнані, про що свідчать їх письмові заяви, тому суд вважає за можливе провести розгляд даної справи у відсутність позивача та відповідачів, оскільки справа повинна бути розглянута в розумні строки, а своєю неявкою відповідачі затягують її розгляд. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що згідно технічного паспорта на квартиру, виготовленого ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 12.10.2016 року, в житловому будинку [ADDRESS] знаходиться квартира [ADDRESS] загальною площею 59,5 кв.м, яка складається із приміщень: 1-а кімната площею 18,2 кв.м, 2-а кімната площею 13,2 кв.м, 3-я кімната площею 10,0 кв.м, тамбура площею 2,0 кв.м, кухні площею 5,9 кв.м, веранди площею 10,2 кв.м (а.с. 9, 10). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер витягу 72905019 від 11.11.2016 року, вбачається, що власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.11.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 684 (а.с. 7, 8). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на квартиру, виготовленим ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 16.06.1992 року (а.с. 11, 12). Суд бере до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартир у будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі своєї частки із майна. Як вбачається з пунктів 1, 3 висновку експерта № 16 будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, виконаного 12.05.2020 року судовим експертом Авдєєвим А.К., відповідно до ДК 018-2000 [7] досліджуваний об`єкт - квартира [ADDRESS] , може бути зблокованим будинком садибного типу та використовуватися як самостійний об`єкт нерухомості. Ринкова вартість зазначеної квартири складає 167255 грн. (а.с. 13-21). Відповідно до повідомлення Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області № 928/02-18 від 12.08.2019 року земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності Новосанжарської селищної ради (а.с. 38). Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року передбачає, що судам підвідомчі спори, пов`язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною). Позивач [PERSON] не ставить питання розподілу судових витрат. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 331, 364, 367 Цивільного кодексу України, суд, -

Outcome: approved