overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

18 липня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Антипівській сільській раді Золотоніського району Черкаської області за актовим записом № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2009 року. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спору про місце проживання дитини та спору про поділ спільно нажитого майна на час подачі позову між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені, сторони проживають окремо і не спілкуються. Причиною цьому стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, сторони мають різні погляди щодо сімейних відносин, що ставало причиною сварок та призвело до втрати поваги та взаєморозуміння між подружжям і розпаду сім`ї. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, у своїй позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити набуте у шлюбі прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу по наявних матеріалах, за відсутності позивача та відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Згідно із ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

18 липня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області за актовим записом №4. [INFO] року від шлюбу у них народилася дочка [PERSON]. Подружнє життя у них не склалось, що призвело до того, що вони припинили шлюбні відносини, понад два місяці проживають окремо та не підтримують подружні стосунки. [PERSON] працездатний та працює по найму, однак не приймає участь у вихованні дитини та її матеріальному утриманні. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить постановити рішення суду, яким щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON] [INFO] до її повноліття. Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с. 5) [PERSON] народилася [INFO] року в сім'ї [PERSON] та [PERSON]. Згідно з довідкою Бершадськго ЖКГ №9 від 14.01.2015 року (а.с.4) дитина проживає разом з матір'ю в м. Бершадь Вінницької області та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.4, 6 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки відповідач працездатний та має можливість надавити дитині матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~18 липня 2011 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 30 листопада 2015 року в сумі 13358,26 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4585,62 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7260.34 грн; заборгованості за пенею та комісією 400 грн; також штрафи відповідно до п 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина); 612,30 грн. (процентна складова); які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 1378 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між позивачем та [PERSON] на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 18 липня 2011 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 4600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але відповідачка отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 30 листопада 2015 року в сумі 13358,26 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4585,62 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 7260.34 грн; заборгованості за пенею та комісією 400 грн; також штрафи відповідно до п 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина); 612,30 грн. (процентна складова). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не виконала зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідачки на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат 1378 гривень судового збору. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

18 липня 2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалене рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, [PERSON], орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], до [PERSON], треті особи Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, про виділення частки в спільному майні подружжя та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, яким первісний та зустрічні позови задоволено частково. Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач за первісним позовом [PERSON] подала апеляційну скаргу. Ухвалою судді судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровського області від 06 серпня 2013 року справу повернуто для вирішення питання розподілу судових витрат. У судове засідання сторони не зявилися, були повідомлені про час і місце засідання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі ст.88 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи та наявних в матеріалах справи висновків експертиз щодо вартості спірного майна (а.с.20,196 т.1) суд вважає за необхідне розподілити судові витрати наступним чином - стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 382, 30 грн. з кожного та на користь держави по 685,60 грн. з кожного; за зустрічним позовом стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908,42 грн. та на користь держави 159,48 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

18 липня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16140,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24 липня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 42285,00 грн., заборгованість за кредитом - 16140,65 грн, заборгованність по процентам за користування кредитом - 1,66 грн, залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2.Генеральної угоди - 26142,69., всього загальна сума забогованості склала 42285,00 гривень.Тому представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2013 року в розмірі 42285,00 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заява про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за його відсутності на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 18 липня 2013 року укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 16140,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованності здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Однак отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 24 липня 2014 виникла заборгованість за кредитом у сумі 42285,00., заборгованість за кредитом - 16140,65 грн, заборгованність по процентам за користування кредитом - 1,66 грн, залишок за несплаченим штрафом передбаченим п.2.2. Генеральної угоди - 26142,69., всього загальна сума забогованості склала 42285,00 гривень. Задоволення позову згідно ст.88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

18 липня 2013 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом , в якому зазначив, що він з 2010 року є членом партії регіонів та входить до Надлиманської первинної організації Овідіопольської районної організації, 06 листопада 2012 року згідно рішення № 3 він був виключений з партії регіонів у зв'язку з порушенням статуту партії регіонів, невиконання партійних рішень, завдання своєю діяльністю шкоди репутації партії регіонів. Позивач вважає, що підстав для виключення його з партії не було, його репутації була завдана шкода, а тому він просить суд скасувати рішення про його виключення та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1 грн. В ході судового засідання представник позивача підтримав позов . Представник відповідача позов не визнав, але в подальшому до суду не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. При цьому кожна із сторін повинна довести ті обставини на які вона посилається і має право розпоряджатися своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Так судом встановлено , що [PERSON] з 2010 року є членом партії регіонів. 06 листопада 2012 року відповідно рішення № 3 позивач був виключений з партії регіонів. Згідно ст. 6 Закону України «Про політичні партії в Україні» порядок вступу до політичної партії , зупинення та припинення членства в ній визначається статутом політичної партії . 06 листопада 1997 року Партія регіонів зареєстрована належним чином 26 жовтня 1997 року був затверджений устав партії, який в подальшому мав зміни та доповнення відповідно до чинного законодавства (а.с.69-89). Відповідно до п.п.1 партія регіонів проводить свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України та згідно Статуту. Членство в партії регіонів, в тому разі і виключення регулюється главою № 3 вищевказаного уставу. Згідно до ст.4 Закону України «Про політичні партії в Україні» втручання з боку державної влади у внутрішню діяльність політичних партій та місцевих осередків забороняється, за винятком випадків передбачених законом, прийом в члени партії та її виключення з урахуванням обставин, які були встановлені при розгляді справи, судом розглядається як втручання у політичну діяльність партії, що є не допустимим, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтовані . Позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 1 грн., суд прийшов до висновку, що вимоги щодо скасування рішення про виключення з партії задоволенню не підлягають, а тому з урахуванням позовних вимог, які розглядались судом згідно до ст. 11 ЦПК України, суд вважає що моральна шкода позивачу не причинена. Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

18 липня 2014 року [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 03 квітня 1996 року в Первомайському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 45, мотивуючи свій позов тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, вони виявилися людьми з різними характерами, з різними поглядами на життя, через що не можуть порозумітися, втратили почуття любові та поваги один до одного. Це призвело до того, що з червня 2014 року вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Фактично сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу подружжя дітей не має. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач до суду не з'явилась, хоча належним чином повідомлена про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомила, за таких обставин суд не має відомостей про причини її неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши письмову згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно довідки № 005451наданої позивачем, встановлено, що [PERSON] є інвалідом другої групи з 20 квітня 2001 року і згідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судових витрат. Тому суму сплачено судового збору необхідно повернути позивачу, як помилково сплачену, та стягнути її з відповідача на користь Держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

18 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на житло, яке видане 22 жовтня 1993 року Виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів, посилаючись на те, що у правовстановлюючому документі невірно записано його прізвище, а саме: замість «[PERSON]» зазначено прізвище - «[PERSON]». Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації прав власника. Заявник у судове засідання подав клопотання про розгляд заяви без його участі, зазначивши, що її підтримує. Представник заінтересованої особи - Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 жовтня 1993 року, виданого Виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів на підставі розпорядження № 1477 від 20 жовтня 1993 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] в рівних частинах (а/с. 4). У даному свідоцтві записано прізвище заявника - «[PERSON]», проте, згідно паспорта серії [NUMBER], прізвище заявника - «[PERSON]». Виправити помилку у свідоцтві про право власності на житло заявник не має можливості, оскільки Виконкому Деснянської районної Ради народних депутатів, що видав дане свідоцтво, на даний час не існує. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому засіданні доведено, що свідоцтво про право власності на житло від 22 жовтня 1993 року належить [PERSON], проте в ньому помилково зазначено його прізвище «[PERSON]». Встановлення зазначеного у заяві факту заявнику необхідно для реалізації прав власника, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved