Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

18.02.2021 року до суду звернулась позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки в зв`язку з навчанням до відповідачів [PERSON] , і [PERSON] 04.03.2021 року отримана адресна довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 05.04.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.. 05.04.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів аліменти в розмірі 2270.00 грн., з кожного, на її користь на її утримання в зв`язку з навчанням щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона є студенткою 2 курсу Верхньодніпровського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету, денної форми навчання за спеціальністю - торгівля та біржова діяльність (довідка навчального закладу від 11.02.2021 року № 282) Термін її навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2021 року. В зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної підтримки. Також вона є інвалідом ІІ групи. Відповідачі позбавлені батьківських прав по відношенню до неї за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 року, але від обов`язку утримання дитини не звільняються. Відповідачі офіційно працевлаштовані, тому можуть надавати матеріальну допомогу на її утримання в зв`язку з навчанням, що й стало причиною звернення до суду. В судове засідання позивачка не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що він не ухиляється від утримання позивачки в зв`язку з навчанням та подав заяву до бухгалтерії за місцем своєї роботи, де з нього утримаються кошти на утримання доньки в розмірі ј частини від його прибутку. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно обставин, викладених в позовній заяві, судом встановлено, що позивачка народилась [INFO] та є студенткою 2 курсу Верхньодніпровського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету, денної форми навчання за спеціальністю - торгівля та біржова діяльність. Термін її навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 11.02.2021 року № 282 та копією паспорта. Позивачка свідоцтва про своє народження до матеріалів справи не додала, що унеможливлює перевірити, що відповідачі є батьками [PERSON] , але відповідач [PERSON] , цю обставину в судовому засіданні визнав, тому даний факт суд вважає встановленим. Також судом встановлено, що відповідачі за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2017 року у справі № 173/947/17 провадження № 2/173/612/2017 позбавлені батьківських прав відносно позивачки. Даний факт також підтверджений і відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 3 ст.199 СК України - Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [INFO] позивачка досягла 18 річного віку та продовжує навчання у Верхньодніпровському коледжі Дніпровського державного аграрно-економічного університету. В свою чергу судом встановлено і те, що відповідачі позбавлені батьківських прав по відношенню до позивачки. Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 166 СК України - Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.1 ст.6 СК України - Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Таким чином відповідно до зазначених вище норм батьки, позбавлені батьківських прав, зобов`язані утримувати дітей, тобто осіб, до досягнення 18 років. Позивачка досягла 18-річного віку і втратила право на утримання від батьків, позбавлених відносно неї батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України. Крім того, відповідно до ст. 201 СК України - До відносин між батьками і дочкою, сином, що продовжують навчання, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу Як вбачається обов`язок утримувати дитину батьками, позбавленими батьківських прав, передбачений ст. 166 СК України, не поширюється на відносини між донькою, яка досягла повноліття та продовжує навчання і її батьками, які позбавленні батьківських прав. В свою чергу права позивачки, як особи, позбавленої батьківського піклування захищені нормами ЗУ « Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», яким встановлюються пільги та гарантії дітям позбавленим батьківського піклування в тому числі і у віці від 18 до 23 років, які продовжують навчання. Таким чином судом встановлено, що стягнення аліментів на утримання повнолітніх доньки, сина з батьків, позбавлених відносно них батьківських прав, не передбачене законом. Тобто відсутні правові підстави для їх стягнення. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України - Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином право на аліменти, матеріальну допомогу, виникає у повнолітніх доньки, сина не безумовно,а лише у випадку, коли якщо вони потребують матеріальної допомоги. Позивачка не зазначила, які затрати вона несе в зв`язку з навчанням, тобто не обґрунтувала свою потребу у матеріальній допомозі від в ідповідачів. Також позивачка не довела, що отримуваних нею прибутків недостатньо для задоволення її потреб в зв`язку з навчанням. Оскільки позивачка подала докази, що вона є особою з обмеженими можливостями та їй встановлена ІІ група інвалідності, відповідно позивачка отримує пенсію. Відповідно до ЗУ « Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» позивачка отримує стипендію в зв`язку з навчанням. Крім того з пояснень відповідача [PERSON] , та наданих ним розрахункових листків із заробітної плати, які оглянуті в с удовому засіданні, встановлено, що останній написав заяву про відрахування ј частину його заробітної плати на утримання позивачки в зв`язку з навчанням. І в лютому та березні місяці з нього були вирахувані аліменти в сумі близько 1500 грн., в місяць Тобто відповідач [PERSON] , в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання позивачки в зв`язку з її навчанням. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір» і судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок держави На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: dismissed