Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

17 жовтня 2017 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 26 січня 2017 року, на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26 січня 2017 року помер батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 2/3 частини квартири\~ [ADDRESS]. За життя, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого, належне йому майно на момент смерті він заповів позивачу у справі [PERSON] Зазначений заповіт було посвідчено нотаріально та внесено у Спадковий реєстр. За зверненням позивача до нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] На звернення позивача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори\~ [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач не надав оригінали правовстановлюючих документів, які б підтверджували, що спадкодавець на момент смерті був власником 2/3 частини квартир 5 будинку 35 по вулиці Володимирській в місті Маріуполі. Позивач зазначає, що оригінали правовстановлюючих документів у нього відсутні, оскільки залишились у зазначеній квартирі, 1/3 частина якої належить його рідному брату [PERSON] При цьому, брат відмовляється у добровільному порядку надати йому оригінали правовстановлюючих документів для належного оформлення спадкових прав. На підставі викладеного, просить суд\~ визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON]. Позивач до судового засідання не прибув, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, просить справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача, [PERSON] міської ради, діюча на підставі довіреності, [PERSON] також до зали суду не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення\~ по справі залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія ЯЯ № 328128 виданим 13 грудня 1950 року Князь Григорівською сільською радою. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 2265 виданого 02 жовтня 1997 року ВАТ «МК «Азовсталь», яке 17 жовтня 1997 року\~ було зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя Донецької області за № 40482, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія І НО № 485176 виданого 08 вересня 2010 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] померла 07 вересня 2010 року, актовий запис 1284 від 08.09.2010 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10 травня 2011 року державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] за № 1-578, спадкоємцем після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON]. Спадщина складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину зареєстровано у спадковому реєстрі за № 50821860, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 26878649 від 10.05.2011 року. Згідно свідоцтва про смерть серія І БК № 385364 виданого 26.01.2017 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Маріуполі [PERSON] помер 26.01.2017 року, актовий запис № 100 від 26.01.2018 р. В матеріалах спадкової справи № 434/2017 наданої Шостою Київською державною нотаріальною конторою, щодо майна [PERSON], померлого 26.01.2017 року, мається заповіт, складений 10 травня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого, [PERSON] на випадок його смерті усе належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося заповів [PERSON], [INFO]. 21 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] 29 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до Шостої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка складається з 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 29 вересня 2017 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 часини квартири [ADDRESS], які належали [PERSON], який помер 26.01.2017 року, оскільки [PERSON] не надав правовстановлюючі документи, що посвідчують\~ право власності спадкодавця на 2/3 частини зазначеної квартири. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не встановлено. Відповідно до п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05. 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням керівних роз'яснень Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, вищевикладеного, та з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах справи маються усі документи, які свідчать про право власності померлого [PERSON] на 2/3 частини квартир 5 в будинку 35 по вулиці Володимирській в місті Маріуполі, суд приходить до висновку, що за [PERSON] може бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 2/3 частини квартири [ADDRESS], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved