Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

18 березня 2019 року КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» звернулось до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], є абонентами КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» в м. Миколаївці та користуються житлово - комунальними послугами, мають особистий рахунок [NUMBER]. Між сторонами встановилися фактичні договірні відносини, однак відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно оплачують вартість спожитих житлово - комунальних послуг. За період з 01 січня 2009 року по 01 листопада 2018 року утворилась заборгованість, яка станом на 01 листопада 2018 року складає 21470 грн. 34 коп. Крім того, за прострочення виконання зобов'язання, відповідачам нараховано індекс інфляції в сумі 23695 грн. 35 коп. та 3% річних в сумі 3065 грн. 63 коп. В зв'язку з викладеним просить стягнути з відповідачів на свою користь основний борг в сумі 21470 грн. 34 коп., індекс інфляції в сумі 23695 грн. 35 грн., 3% річних в сумі 3065 грн. 63 коп. та судовий збір в сумі 1921,00 грн. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності № 1899 від 22 листопада 2018 року (а.с. 9), будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання [PERSON], [PERSON] зареєстрованому у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак, [PERSON], [PERSON] будучи повідомленими у встановленому законом порядку (належним чином) судовою повісткою, про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явилися у судове засідання без повідомлення причин, не подали відзивів, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності від них до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачі, будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з'явилися без повідомлення причин неявки, не подали відзивів, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. У судовому засіданні встановлено, що комунальним підприємством Миколаївської міської ради надаються житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS], де проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] та мають за вказаною адресою особовий рахунок [NUMBER]. Згідно із довідкою наданою КП «Сервіскомуненерго», [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS], крім того за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [INFO], а також [PERSON], [INFO](а.с.3). З розрахунку заборгованості відповідачів [NUMBER], видно, що за адресою житлового приміщення квартири [ADDRESS], КП «Сервіскомуненерго» за період з 01 січня 2009 року по 01 листопада 2018 року включно, було надано житлово-комунальні послуги, при цьому оплату послуг не проведено. У зв'язку із чим, станом на 01 листопада 2018 року утворилась заборгованість розмір якої становить 21470 грн. 34 коп. (а.с. 4-6). Згідно із положенням ст.ст. 64,66-68,145,156 ЖК України, повнолітні члени сім'ї наймача, члена кооперативу, власник зобов'язані брати участь в оплаті витрат по утриманню житла і несуть разом з ним солідарну відповідальність. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ № 572 від 08 жовтня 1992 р., власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги в строки передбачені договором або законом. На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. З наданих суду позивачем доказів вбачається, що [PERSON], [PERSON], які мешкають у [ADDRESS], та користуються житлово - комунальними послугами, зі скаргами та претензіями до КП «Сервіскомуненерго» не зверталися. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачкою виникли відносини, що породжують права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідачка ними користується. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Згідно з ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Наслідки простроченого грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних витрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації від боржника за використання утриманих ним грошових коштів, які підлягали до сплати кредитору. Згідно розрахунку розмір індексу інфляції складає 23695,35 грн., 3% річних 3065,63 грн. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Таким чином судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] отримували та користувалися наданими позивачем житлово-комунальними послугами. Відмова від отримання житлово-комунальних послуг відповідачами не подавалася. Оплата спожитих послуг відповідачами проведена частково, на особовому рахунку наявна заборгованість. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались відповідачам житлово-комунальні послуги на підставі відкритого особового рахунку, відповідачами використовувались дані послуги для задоволення власних потреб, проте порушувались умови оплати наданих послуг, суд приходить до висновку, що виникла та підтверджена заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 21470,34 грн., індекс інфляції у сумі 23695,35 грн., 3% річних у сумі 3065,63 грн., які підлягають стягненню з відповідачів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив з наступного. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із даним позовом, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп. (а.с. 1). Враховуючи, що позовні вимоги КП Миколаївської міської ради «Сервіскомуненерго» судом повністю задоволені, понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1 921 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі наведеного,

Outcome: approved