Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21 грудня 1996 року уклала шлюб із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею та на її утриманні. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя. На протязі останнього часу у них виникають непорозуміння, що призвело до взаємного відчуження. З грудня 2012 року вони припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Примирення не можливе, шлюб носить формальний характер. Також, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання доньки, оскільки вона є неповнолітня. Навчається на другому курсі денного відділення Придніпровського енергобудівного технікуму, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. В добровільному порядку сплачувати аліменти відповідач не бажає, що і слугує підставою для звернення позивача із позовом до суду. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути із нього аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання. (а.с. 2). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, просив суд розірвати шлюб та стягнути аліменти в меншому розмірі, оскільки 800 грн. це забагато, бо має невеликий заробіток. Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 21 грудня 1996 року позивач [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 21 грудня 1996 року, актовий запис 7 (а.с. 9). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 червня 1997 року, актовий запис 103 (а.с. 10). 16 липня 2013 року [PERSON], [INFO] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 16 липня 2013 року, актовий запис № 13. (а.с. 20) Згідно довідки № 31 від 13.02.2014 року виданою Міністерством освіти та науки молоді та спорту України Державним навчальним закладом «Дніпропетровський Енергобудівний технікум» [PERSON] дійсно є студентом денного відділення з 01 березня 2012 року на 2 курсі на бюджеті термін закінчення навчального закладу 30.06.2014 року. (а.с. 4) Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства «Придніпровський ремонтно-механічний завод» № 9 від 18.03.2014 року відповідач [PERSON] працює з 11.02.2008 року по теперішній час - котельщиком 4 розряду котельно-зварочного цеху. Та з грудня 2013 року по лютий 2014 року йому нарахована заробітна плата у розмірі 5086,31 грн. (а.с.а.с. 18-19) Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком неповнолітньої [PERSON] позовні вимоги в цій частині визнає частково, вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню дочки. У зв'язку з такими обставинами, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є дещо завищеними. У зв'язку з чим, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у розмірі ? частка з усіх видів його заробітку. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial