Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

17 грудня 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 квітня 1999 р. її сестра [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок № 46, розташований по вул. Маяковського в м. Нова Одеса Миколаївської області. Вказала, що 24 травня 2009 року сестра померла і вона є єдиним спадкоємцем, але державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спірний будинок, оскільки договір купівлі-продажу цього будинку, що укладений на товарній біржі не відповідає вимогам чинного законодавства. Посилаючись на ці обставини та ст. 47 ЦК УРСР, статті 1218, 1262 і 1268 ЦК України просила визнати за нею право власності на будинок у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач цивільний позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач будучи неодноразово належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилася. Позивач погодилася на постановлення судом рішення у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до положень ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 р., яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно ст. 227 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), договір купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що 15 квітня 1999 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за яким остання купила у [PERSON] за 3 500 грн житловий будинок № 46, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Маяковського в м. Нова Одеса Миколаївської області, оформивши цю угоду письмово на універсальній товарній біржі «Віконт-Т». 28 квітня 1999 року, Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області, на підставі вищезгаданого договору купівлі-продажу здійснено державну реєстрацію вказаного житлового будинку на імя [PERSON] В судовому засіданні зясовано, що [PERSON] з квітня місяця 1999 р. фактично проживала та була зареєстрована у спірному житловому будинку. Провела за свій рахунок ремонт, оплачувала комунальні послуги та обробляла земельну ділянку. [PERSON] отримала грошову суму за відчужений житловий будинок, що їй належав та передала ключі від будинку і правовстановлюючі документи. Отже за таких умов вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку між цими особами є дійсним. 24 травня 2009 року [PERSON] померла. Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). За правилами ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. Судом зясовано, що єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її рідна сестра [PERSON], тобто позивач у справі, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 04 грудня 2015 р. державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] листом відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо успадкування майна після смерті її сестри [PERSON] у звязку з невідповідністю правовстановлюючого документу на придбаний спадкодавцем житловий будинок чинному законодавству. Наведене свідчить, що для успадкування вказаного майна у встановленому законом порядку для позивача існують обєктивні перешкоди, а тому її право підлягає захисту у судовому порядку у звязку з наявністю правових підстав шляхом задоволення заявлених вимог. Абзацом 2 підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору: за подання до суду фізичною особою заяви майнового характеру, а саме: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. З довідки-характеристики бюро технічної інвентаризації видно, що вартість спірного житлового будинку складає 115\~443 грн. Позивач при зверненні до суду з відповідним позовом сплатила судовий збір в сумі 487,20 грн, а відтак, то нею недоплачено 667,23 грн судового збору до 1 відсотку від ціни позову (1\~154,43 грн), яку потрібно стягнути на користь Держави.

Outcome: approved