overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

17 січня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.10.2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покладався на викидані в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, щодо задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши думку адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 3 жовтня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження від 15.01.2014 року, актовий запис №27 (а.с.7). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони не підтримують з квітня 2013 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до вказаної заяви, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. В заяві зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню відповідно ст. 164 СК України. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідач вихованням дитини не займається, не працює, умов для виховання та утримання дітей не має, є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК. Виконком Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON], [INFO]. 28.04.2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, умов для виховання та утримання дітей не має, є інвалідом ІІ групи з дитинства, в зв'язку з чим її необхідно позбавити батьківських прав. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Тому з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/4 частини всіх доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на користь майбутнього опікуна [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №BL_ЖГ00039567 від 01 червня 2011 року в сумі 10 131 грн. 36 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщався судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 01 червня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №BL_ЖГ00039567, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 7500,00 грн., з процентною ставкою 20 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту -01 червня 2014 року. Комісія за управління кредитом становить 1,75 % від суми кредиту. Пеня, передбачена п.4.3 загальної частини договору (ставка) становить 0,50 %, та розраховується за методом «факт/360» Відповідно до п.4.2 умов Договору, у випадку невиконання відповідачем обов'язку, передбаченого п.3.3.3 загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу штрафу розмірі 25 % від суми кредиту. Дотепер відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, сума заборгованості за тілом кредиту - 5341 грн. 82 коп., заборгованість по сплаті відсотків по кредиту - 1094 грн. 51 коп., заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом - 1575 грн. 00 коп., заборгованість по сплаті штрафних санкцій - 2120 грн. 03 коп.-станом на 13 січня 2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 10 131 грн. 36 коп. Крім того, 12 грудня 2013 року на адресу відповідача надсилалася досудова вимога про погашення заборгованості, відповідно до якої позивач вимагав від відповідача достроково в повному обсязі протягом 30 календарних днів погасити заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 131 грн.36 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку з чим з неї необхідно стягнути на користь позивача заборгованості за кредитним договором №BL_ЖГ00039567 від 01 червня 2011 року в сумі 10 131 грн. 36 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулась до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу з відповідача щомісячно, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 02.08.2008 року. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Наразі дитина перебуває на повному утриманні матері. При цьому відповідач не бере участі у вихованні сина та не надає матеріальної допомоги на його утримання. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти стягнення аліментів на дитину не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.01.2009 року, актовий запис №15 (а.с. 3). Визначаючи розмір аліментів у сумі 1/4 від усіх видів доходу відповідача, судом враховано положення ст. 182 СК України, а також визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років - 1032 грн., стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON] Статтею 88 ЦПК України передбачений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову вказувала, що вона, перебуваючи у шлюбі з відповідачем [INFO] народила дочку [PERSON], батьком якої є відподач. При тому, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила іх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу за його відсутність. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На думку суду, визнання відповідачем пред'явленого позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому, визнання позову [PERSON] судом приймається. Відповідно до роз'яснень, які містяться в частині 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, оскільки відповідно до вимог частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 14 листопада 2012 року. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування зазначила, що з 07 червня 2000 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], зареєстрований у Ясинуватському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області. Від спільного життя мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач в добровільному порядку не приймає постійної участі у вихованні дитини, не дбає про її матеріальне утримання. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Сім'я фактично розпалась з січня 2013 року через втрату почуття любові, та взаємної поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться, кожен живе своїм окремим життям, наміру на подальше збереження сім`ї не мають. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки, оскільки відповідач у добровільному порядку надавати таку допомогу регулярно відмовляється. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у ії відсутність, підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 22.09.1996 року. Від спільного проживання у подружжя є донька [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 04.08.1995 року, який був зареєстрований Миколаївською селищною радою м. Слов'янська, Донецької області, актовий запис №56, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з квітня 2012 року, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 04.08.1995 року між [PERSON] та [PERSON] будо зареєстровано шлюб Миколаївською селищною радою м. Слов'янська, Донецької області, актовий запис №56. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO], яка проживає разом з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивачка сплатила при подачі даної позовної заяви у сумі 243,60 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], третя особа Бабушкінська районна у м. Дніпропетровську рада. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представники третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1,4 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище - [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з 02 серпня 2008 р. вони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області шлюбі, актовий запис № 57, від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 02 серпня 2008 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 57. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] від шлюбу в сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.01.2009 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2013 року відповідач матеріально не забезпечує дітей. Він не має постійного місця роботи, однак працездатний, їздить на заробітки за кордон, не має на утриманні інших дітей. Просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві і пояснила, що чоловік не працює офіційно, проте отримує близько 16000 грн. щомісячно і може сплачувати таку суму аліментів на утримання дітей. Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про місце, дату і час розгляду справи судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. Про причину неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Судом встановлено, що відповідач є батьком дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, де він записаний батьком (а.с. 4, 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач є прецездатною особою, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, інших осіб на утриманні не має, отже з нього слід стягувати аліменти на утримання дітей у сумі, вказаній позивачем.

Outcome: approved