overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернувся до Іллічівського райсуду м.Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 16.09.1997 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою в відділі РАЦС адміністрації Рузаєвського муніципального району Республіки Мордовія, актовий запис №270. Дітей від шлюбу не мають. Просив розірвати шлюб, оскільки з відповідачкою з серпня 2006 року однією сім'єю не проживають, сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала, згодна на розірвання шлюбу. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дітей також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № 006-16506-311011 від 31.10.2011 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем був укладений договір про відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлюється ліміт Кредитної лінії на рахунок в сумі 3 200 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 3 661 грн. 30 коп., яка складається з: тіло кредиту - 2 323 грн. 30 коп.; прострочене тіло кредиту - 822 грн. 25 коп.; заборгованість за комісіями - 515 грн. 75 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи вимоги статті 169 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 31.10.2011 року був укладений кредитний договір № 006-16506-311011 про відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлюється ліміт Кредитної лінії на рахунок в сумі 3 200 грн. 00 коп. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредитну картку з лімітом 3 200 грн. Відповідач [PERSON] отримала кошти по кредитній картці, не виконує умови кредитного договору , має заборгованість за кредитом у сумі 3 661 грн. 30 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив що 26.06.1986 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 405. Від шлюбу спільних дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем були припинені з 2008 року у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до втрати взаємної поваги та любові. Сторони мешкають разом, однак спільне господарство не ведуть. Позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Також просив судові витрати покласти на нього. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розгляд справи в її відсутність у відповідності зі ст. 224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серія [NUMBER] від 24.12.2013 року) сторонами зареєстровано шлюб 26.06.1986 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 405 (а.с.7). Згідно копії паспорту, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-6). В судовому засіданні також встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 2008 року, збереження сім'ї не можливо. За наведених обставин суд дійшов висновку, що при взаємовідносинах, які виникли між сторонами, збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а тому даний шлюб підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2013 року до досягнення ними повноліття. Обгрунтував позивач свій позов тим, що він, відповідач, а також їхні діти на даний час мешкають разом, утримання з його доходу ? частини аліментів ставить позивача у скрутне матеріальне становище, позивач бажає добровільно надавати дітям матеріальну допомогу, дбати про їх фізичний та духовний розвиток, а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивач перешкоджає проживати в квартирі, яка була отримана на всіх членів сім'ї і в добровільному порядку утримувати дітей не буде. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 червня 2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02 серпня 2003 року Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, Україна, актовий запис № 859 (а/с 8). Цим же рішенням суду стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2013 року до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на яку позивач посилається як на підставу свого позову, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів з позивача змінилися обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів чи їх припинення, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованість в сумі 34800 грн. 00 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку ст. 224 ЦПК України, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 25 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний довір №0512-196-08К, відповідно до якого позивач надав грошові кошти у кредит відповідачу [PERSON] у сумі 6000,00 грн. та на умовах, встановлених цим договором, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 60 % річних від суми наданого кредиту. Термін кредиту складає з 25 грудня 2008 року по 25 грудня 2010 року. Відповідно до п. 3.1.2.2 умов Договору, відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному розділом 4 цього Договору. Відповідно до п.4.8 умов Договору, в кожному випадку не виконання або неналежного виконання) відповідачем своїх зобов'язань за цим договором, розмір відсоткової ставки за оплачуваний період по якому допущене прострочення збільшується в два рази, з відповідним перерахуванням за оплачуваний період. 25 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №0512-196-08П, відповідно до останній зобов'язався перед позивачем солідарно відповідати за невиконання обов'язків відповідача [PERSON] Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість за тілом кредиту - 6000 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 7200 грн., заборгованість за штрафними санкціями за період з 26.12.2011 року по 25.12.2013 року, відповідно до п.4.8 вищевказаного кредитного договору, складає - 21600 грн. 00 коп.-станом на 25.12.2013 року (а.с.13). Таким чином, загальна сума заборгованості становить 34800 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з них необхідно стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за договором в сумі 34800 грн. 00 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 348 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що на протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 05 жовтня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управляння юстиції, актовий запис № 674 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Спільне життя позивачки з відповідачем не склалось, з січня 2013 року сторони не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечитиме їх інтересам та інтересам дитини. На протязі тривалого часу між сторонами виникали конфлікти, шлюбні відносини не підтримують, спору про майно не заявлено. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з відповідачем вони уклали шлюб 24.04.2010 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №144, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з липня 2013 року, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 24.04.2010 року між [PERSON] та [PERSON] будо зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №144. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки на протязі довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10 серпня 2010 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2010 року, актовий запис № 1214 (а/с 3). Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а/с 7). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 квітня 2011 року виконкомом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за актовим записом № 01. У судове засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згодна на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе винести заочне рішення по справі, оскільки в справі є достатньо доказів, що підтверджують позов. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як подружжя на примирення і збереження шлюбу не погоджуються, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

18 лютого 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у зв'язку з його навчанням. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі ? частини плати за навчання сина відповідно до договору про навчання. Крім того, відповідач вказав, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, а також він не має достатнього доходу від здійснення підприємницької діяльності. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони розірвали шлюб 21 лютого 2003 року, актовий запис № 221 (а/с 2). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який навчається в ДВНЗ «Чернігівський технікум транспорту та комп'ютерних технологій», термін навчання до 27.06.2015 року (а/с 5). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вимоги закону, а також те, що у відповідача є хвора мати, яка потребує матеріальної допомоги, чого у судовому засіданні не заперечувала позивач, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина - [PERSON], у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial