Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

18.02.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до відповідачів [PERSON], [PERSON] в якому просив суд усунути перешкоди в здійснені права власності - користуванні власністю, визнавши [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивачу, на підставі договору дарування від 07.09.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Середенко Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 953, належить трикімнатна кватира [ADDRESS] Відповідно до довідки ЖК «Приозерний»-буд.63 за № 586, в зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі, відповідачі не мешкають в квартирі з 2012 р. В теперішній час шлюб з відповідачкою [PERSON] розірваний за рішенням суду. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги. Відповідачі пішли з квартири добровільно, забравши всі свої речі. Знаходження відповідачів на реєстраційному обліку в квартирі, власником якої є позивач, створює перешкоди в здійсненні повноважень власника. Реєстрація відповідачів у належній позивачеві квартирі позначається на матеріальному стані позивача, йому важко сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за відповідачів, а також позивач не може розпоряджатися своєю власністю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення позивачу відмові та зрозумілі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням слухати справу без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу, на підставі договору дарування від 07.09.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Середенко Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 953, належить трикімнатна кватира [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до довідки ЖК «Приозерний»-буд.63 за № 586, в зазначеній квартирі зареєстровані позивач та відповідачі, відповідачі не мешкають в квартирі з 2012 р. (а.с.18). В теперішній час шлюб з відповідачкою [PERSON] розірваний за рішенням суду. Позивач самостійно сплачує комунальні послуги. Відповідачі пішли з квартири добровільно, забравши всі свої речі. Знаходження відповідачів на реєстраційному обліку в квартирі, власником якої є позивач, створює перешкоди в здійсненні повноважень власника. Реєстрація відповідачів у належній позивачеві квартирі позначається на матеріальному стані позивача, йому важко сплачувати комунальні послуги, у тому числі і за відповідачів, а також позивач не може розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст прав власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі перешкоджає йому реалізовувати свої права власника і порушує його законне право на володіння та розпорядження своєю власністю на свій розсуд. Відповідачі з 2012 року в квартирі [ADDRESS] не проживають, витрати, пов'язані з оплатою житлового приміщення та комунальних послуг не сплачують. Місце знаходження відповідачів позивачу до теперішнього часу також невідоме. Заходів, спрямованих на зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS], відповідачі добровільно не вживали. Перешкод в користуванні житловою площею їм ніхто не чинив. Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що вони є сусідами позивача, мешкають в одному будинку, та дійсно відповідачі з серпня 2012 р. в квартирі [ADDRESS] не проживають, позивач жодним чином не чинив їм перешкод у користуванні житлом. Згідно ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають в [ADDRESS] з 2012 р., тобто більш встановленого законом 6-ти місячного терміну, спірним житлом не цікавляться, плату за проживання не вносять. Таким чином, суд вважає, що маються всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved