Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

18.08.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона з 2010 року працює на ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді прибиральниці. З 2011 року на підприємстві не виплачується заробітна плата. Заборгованість з виплати їй заробітної плати становить 24929,05 грн. Крім того, у зв'язку з невиплатою заробітної плати, у неї виникла заборгованість з оплати комунальних послуг. Також, у зв'язку з нервовим напруженням , яке викликала не сплата заробітної плати, праця в холодних приміщеннях, призвели до хвороб, які вона лікувала за кошти позичені у друзів. Лікарняні листи не оплачені. Крім того, позивач зазначила, що вона зазнала моральної шкоди. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 24929,05 грн, 4443,15 грн компенсації за переплату коштів по комунальним платежам, компенсацію за лікування в сумі 8300 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позов визнав в частині заборгованісті по заробітній платі, в іншій частині просив відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 2010 року працює на ДП ЦКБ «Ізумруд» на посаді прибиральниці, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Згідно довідки ДП ЦКБ «Ізумруд» від 27.08.2014 року заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачкою станом на 01.07.2014 року складає 22719грн34 коп. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У зв'язку з викладеним позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.237-1 КЗпП позивач має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через несвоєчасне отримання заробітної плати він ніс моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, істотність вимушених змін у її житті, ступінь вини відповідача, , а також вимоги розумності і справедливості і тому важає, що 2000 грн. є достатньою компенсацією для відшкодування заподіяної [PERSON] моральної шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення компенсації за переплату грошей по комунальним платежам є необґрунтованими та не ґрунтуються на діючому законодавстві України. Крім того, заявлені вимоги щодо стягнення компенсації на лікування також не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Так, позивач зазначає, що лікарняні листи не оплачені, при цьому вимог про стягнення невиплаченої допомоги по тимчасовій втраті працездатності не заявила. Компенсація витрат на лікування при невиплаті заробітної плати діючим законодавством не передбачена. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial