Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

17 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно. Вимоги обґрунтовано тим, що 04.09.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором. На забезпечення виконання договірних зобовязань між сторонами було укладено договір застави автомобіля. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу у будь-який спосіб з іншою особою-покупцем, із зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ та наданням позивачу всіх повноважень для здійснення продажу (а.с.а.с. 2, 3, 18). 23 червня 2016 року позивач уточнив позовні вимогу у частині розміру заборгованості, яка утворилася за кредитним договором (1\~341\~047,38 грн.). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого у цих правовідносинах є позивач) було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11391133000, за умовами якого позивач для придбання автомобіля надав відповідачу кредит у сумі 35\~858,00 доларів США (173\~936,40 грн.) під 13 % річних строком до 04.09.2015 року (а.с. 4, 7 10). Виконання відповідачем договірних зобовязань з повернення кредитних коштів забезпечено в повному обсязі заставою, предметом якої є придбаний відповідачем автомобіль марки «Citroёn» (модель C5, рік випуску 2008, тип легковий седан-В, колір чорний, кузов № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER]) заставною вартістю 242\~300,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, сума якої згідно з розрахунком, що включений до позову, станом на 29.04.2016 року склала 1\~341 047,38 грн., а саме: 413\~076,63 грн. основна заборгованість; 263 491,48 грн. прострочені відсотки; 4 982,03 грн. відсотки; 594 422,54 грн. інфляційні; 65\~074,70 грн. 3 % річних. Відповідно до статей 11, 525, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставами для виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір, який є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обовязково укладається у письмові формі (статті 1054, 1055 ЦК), а також договір застави, який має бути нотаріально посвідченим (статті 13, 19, 20 Закону України від 02.10.1992 р. № 2654-ХІІ «Про заставу» (далі Закон № 2654-ХІІ)). Згідно зі статтею 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі статтею 1050 ЦК у контексті положення частини 2 статті 1054 ЦК, якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. За правилами статті 526 ЦК зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі статтями 546, 547, 573 ЦК виконання зобовязання може забезпечуватись заставою, якою також може бути забезпечена вимога, що може виникнути в майбутньому. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. У відповідності зі статтею 1 Закону № 2654-ХІІ застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. За правилами статті 20 Закону № 2654-ХІІ що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться у статтях 589, 590 ЦК. Частиною 1 статті 24 Закону України від 18.11.2003 р. № 1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон № 1255-ІV) передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону № 1255-ІV у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду, зокрема, зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для ухвалення рішення у справі. Судом встановлено факти укладення кредитного договору, а також договору застави у відповідності з вимогами чинного законодавства. Також встановлено факт невиконання відповідачем (на відміну від кредитора) договірних зобовязань за кредитним договором, що зумовило виникнення у позивача права на звернення стягнення на предмет застави. Відтак, зважаючи на зміст приведених норм, суд вважає за необхідне задовольнити позов. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію судових витрат у сумі 5 012,50 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved