Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

17 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Селецької сільської ради Турійського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким усе своє майно заповіла своєму сину - батькові позивача [PERSON] , який помер [INFO] до відкриття спадщини. Таким чином позивач є спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON] . Вказуючи, що він у встановленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини після смерті баби, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просив визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 17 грудня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав та просить розглядати справу без його участі (а.с. 46). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а.с. 47). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № [NUMBER] ) спадкодавцеві [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги №3 за 2006-2010 роки Селецької сільської ради Турійського району Волинської області (а.с. 22). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 23). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1», загальною площею 46.1 кв. м, житловою площею 26.4 кв. м, гараж «Б-1», сарай «б», сарай «б1», колодязь 1, огорожа 2, ворота 3, огорожа 4, ворота 5 (а.с. 18-20). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною першою статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Частиною третьою статті 1268 ЦК Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 7 червня 2004 року Селецькою сільською радою Турійського району Волинської області, згідно з яким усе своє майно заповіла своєму сину [PERSON] (а. с. 12), який є батьком позивача і помер [INFO] (а.с. 13), тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач у справі є внуком спадкодавця, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 14), і належить до спадкоємців за законом за правом представлення після смерті [PERSON] . Позивач постійно проживав з [PERSON] на день її смерті, 12 травня 2009 року подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті останньої (а.с. 11, 32 на звороті). Свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після смерті [PERSON] не видавалося, складений [PERSON] заповіт є чинним, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як внук спадкодавця, є єдиним спадкоємцем за законом за правом представленння, який в контексті положень частини третьої статті 1268 ЦК України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 7 серпня 2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а.с. 17). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 161/09 до майна померлої [PERSON] (а.с. 32-45), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , немає, свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю земельні ділянки та грошові вклади видано позивачу. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за законом за правом представлення після смерті баби [PERSON] та правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 420 грн 40 коп.; стягнути з відповідача в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 420 грн 40 коп. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved