Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житлом, посилаючись на те, що 17 листопада 2017 року між нею та відповідачем було укладено договір про поділ в натурі нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS], у зв'язку із цим у власності позивача знаходиться будинок за адресою [ADDRESS], а у власності відповідача знаходиться будинок по [ADDRESS]. На будинок до його поділу в натурі існувала одна домова книга. Сторони були зареєстровані за місцем проживання по [ADDRESS]. З огляду на викладене, позивач, зазначивши, що відповідач в її будинку з не проживає понад один рік без поважних причин, просить визнати його таким, що втратив право на користування будинком. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Із згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] прав праві спільної часткової власності належав житловий будинок із відповідною частиною надвірних будівель, що розташований по [ADDRESS]. Частки сторін є рівними та становлять по ?. У зазначеному будинку було зареєстровано місце проживання обох власників, що підтверджується копією будинкової книги. 17 листопада 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ в натурі житлового будинку [ADDRESS]. У зв'язку із цим, адреса розташування житлового будинку позивача залишилася старою [ADDRESS], а будинку відповідача присвоєно адресу [ADDRESS], що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав. В будинкові книзі, яка знаходиться у позивача на житловий будинок по [ADDRESS] в м. Хмельницькому значиться зареєстрованим з 2 квітня 2011 року відповідач [PERSON], ці обставини підтверджуються також і довідкою №4623 від 3 липня 2018 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Відповідно до акту від 17 липня 2018 року [PERSON] будинку [ADDRESS] з часу реєстрації не проживає, а проживає за адресою [ADDRESS], відповідні обставини також підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] В силу ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Враховуючи, що право користування житлом тісно пов'язано із правом володіння ним, то на думку суду припинення права спільної часткової власності відповідача на будинок [ADDRESS], припиняє і право користування ним, у зв'язку із укладенням договору про поділ будинку. Враховуючи, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] право володіння, користування та розпорядження цим будинком у нього виникло з часу реєстрації права власності на нього - 8 грудня 2017 року, відповідно із цієї дати припинилося право користування частиною житлового будинку [ADDRESS]. Наявність зареєстрованого місця проживання відповідача у будинку [ADDRESS] перешкоджає позивачу у реалізації його права володіння, розпорядження та користування належним їй майном, зокрема, вона не має можливості отримати субсидію, у зв'язку із чим несе надмірні витрати по утриманню житла. На звернення до відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради [PERSON] отримала відповідь, що зняття реєстрації місця проживання [PERSON] можливо лише на підставі його заяви, або у випадках визначених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», що підтверджується копією листа від 13 липня 2018 року. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач з часу реєстрації свого права власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстрував своє місце проживання у належному йому будинку, хоча фактично проживає у ньому та в добровільному порядку звернутись до Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради із відповідною заявою про зняття з реєстрації не бажає, суд приходить до висновку, що права [PERSON] є порушеними та підлягають захисту, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Суд, вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що посилання на ст.405 ч.2 ЦК України, як на підставу для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом є недоречним, оскільки [PERSON] членом її сім'ї ніколи не був, а з часу реєстрації права власності на будинок [ADDRESS], як цілий об'єкт річний строк не проживання відповідача не минув. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved