overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

18.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], що зареєстрований 10.05.2013 року, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, збереження сім'ї неможливо. В судове засідання сторони не з'явились, подавши клопотання про розгляд позову без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10.05.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] Сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що шлюбні стосунки припинені, сторони наполягають на розірванні шлюбу, клопотань про можливість збереження шлюбу не заявили, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

18.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 14.01.2012 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 17, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки при вирішенні побутових питань, втрачено повагу одне до одного, що призвело до втрати почуттів. Шлюбні стосунки між ними припинено з листопада 2015 року, спільне господарство не ведеться. Просила шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, а також відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб та не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі з 14.01.2012 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 17 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви сторони на момент звернення до суду з позовом не підтримують шлюбних стосунків, спільне господарство не ведеться, позивач збереження сім'ї вважає неможливим. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

18.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 26.01.2010 року у Ковалівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 6, зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне проживання сторони припинили пять років тому, з підстав постійного виникнення між ними сварок та непорозумінь, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, в результаті чого сімя розпалася. Від шлюбу неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, присвоївши їй після розлучення дошлюбне прізвище «Корінна» та розглянувши справу в її відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки та оголошення в пресі про його виклик в судове засідання через газету «Зоря Полтавщини» ( а.с.21), в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання з 2012 року та тривалий час проживають окремо один від одного, від шлюбу неповнолітніх та малолітніх дітей не мають, майнового спору теж, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

18.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, щомісячно в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 18.07.2017 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, посилаючись на те, що вона не в змозі повністю забезпечити матеріально дитину, яка навчається на контрактній ( платній) основі у навчальному закладі «Полтавський кооперативний коледж», а відповідач за станом здоровя та матеріальним становищем може сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач [PERSON] прохала суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 18.07.2017 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала справу розглядати в її відсутності , позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], будучи двічі належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки про вручення йому судових повісток, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] надала суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, прохала розглянути справу в її відсутності. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що повнолітня [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері ( а.с.4) та навчається на контрактній (платній) основі у Полтавському кооперативному коледжі І рівня акредитації на 2 курсі денного відділення з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року (а.с. 5), а батько [PERSON] своїх зобов'язань по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у відповідності до ст. 199 СК України, в повному обсязі не виконує, але може надавати матеріальну допомогу. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], яка продовжує навчання, аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 18.07.2017 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

18.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 24.02.2016 року перебуває із відповідачем у шлюбі, від якого дітей немає. Проте подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на життя. Подружні відносини з червня 2017 року не підтримують, тому просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали суду заяви, якими просили справу розглядати в їх відсутності: Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечив. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини: Сторони одружилися 24.02.2016 року, зареєструвавши шлюб за актовим записом №2 у виконкомі Топільницької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, при реєстрації одруження позивач змінила прізвище Кіндзерська на Виджак. \~Сторони з червня 2017 року проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Оскільки сторони тривалий час проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного повагу і любов, це свідчить, що сімя розпалася, а формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за неможливості влаштувати своє життя у відповідності зі своїми бажаннями, вподобаннями, тому цей шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

18.07.2017 року [PERSON] звернулася з вказаною заявою посилаючись на те, що Заявник працює в Гладківській ЗОШ I-III ступенів, Голопристанського району, Херсонської області, на посаді вчителя молодших класів з 1978 року, про що зроблено відповідний запис в її трудову книжку серії [NUMBER]. як з'ясувалось зроблений запис в трудовій книжці, яка була заповнена на російській мові - 15.08.1978, не відповідає фактичним даним, а саме: на сторінці 1 трудової книжки серії [NUMBER], вказано її прізвище, ім'я та по-батькові - [PERSON]. Неправильне написання дівочого прізвища заявника на російській мові є помилкою. У майбутньому, при призначенні пенсії або настанні інших фактів чи подій, що не залежать від заявника, у разі пред'явлення своєї трудової книжки серії [NUMBER] до відповідних органів, підприємств чи установ, можуть виникнути перешкоди, труднощі та інші обставини у визнанні, того що ця трудова книжка належить саме заявнику - [PERSON]. В судовому засіданні заявниця [PERSON], підтримала заяву на вказаних в ній підставах. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, але надав суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги визнають в повному обсязі, та не заперечують проти їх задоволення. Заслухавши пояснення заявника, проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Статтею 256 ч.1 п.6 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці серії [NUMBER], заповненої 15.08.1978р. на ім'я [PERSON], допущено помилку у прізвищі заявниці «[PERSON]». Факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки підтверджується копією її паспорта, свідоцтва про народження заявниці, свідоцтва про укладення шлюбу, диплому, згідно яких дані прізвища, ім'я та по батькові, рік народження заявниці співпадають з даними, що містяться у трудовій книжці. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику необхідно для оформлення пенсії, тому дана заява підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

18.07.2017 року [PERSON] звернулася з вказаною заявою посилаючись на те, що при оформленні документів для одержання пенсії, виявилось, що в трудовій книжці зроблено помилку в написанні її прізвища та дати її народження, с саме: замість «[PERSON], [INFO]» записано «[PERSON], [INFO]». 15.10.1975 була [PERSON], була прийнята на роботу до Херсонського бавовняного комбінату на 15.10.1975 там з помилкою написання її прізвища та дати народження, була заповнена її трудова книжка. 21.10.1978, заявниця уклала шлюб з [PERSON], та замінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Але раніше [PERSON] не звертала уваги на невідповідність її прізвища в трудовій книжці та не надавала цьому значення. Але на сьогоднішній день, при призначенні пенсії виникли перешкоди, труднощі та інші обставини у визнанні, того що ця трудова книжка належить саме їй, тому відповідальні особи управління пенсійного фонду не можуть оформити пенсію. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник підтримали заяву на вказаних в ній підставах. Представник Олешківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області Науменко М.О. заяву визнав. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Статтею 256 ч.1 п.6 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці серії [NUMBER], заповненої 15.10.1975р. на ім'я (Ролко) [PERSON], [INFO] [INFO], допущено помилку прізвища та виправлення дати народження заявниці. Факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки підтверджується копією її паспорта, свідоцтва про народження заявниці, свідоцтва про укладення шлюбу, згідно яких дані прізвища, ім'я та по батькові, рік народження заявниці співпадають з даними, що містяться у трудовій книжці. Також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON] підтвердили факт того, що трудова книжка дійсно належить [PERSON]. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику необхідно для оформлення пенсії, тому дана заява підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

18.07.2017 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитітей. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, та про те, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням справу слухати у його відсутність, позов визнає. З позовної заяви вбачається, що 28.07.2007 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають двух малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З теперішнього часу сімейні відносини припиненні, але фактично шлюб між сторонами не розірвано, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття старшої дитини, і подальшому у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, на молодшу дитину. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що у позивачки та відповідача є спільні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.8, 9). Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що обєктивно підтверджується матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтв про народження дітей, довідкою з місця проживання, за якою діти проживають та зареєстровані разом із позивачкою. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їй повноліття. Таким чином, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача є законними, тому підлягають задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліментів у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу). Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню у доход держави судовий збір в сумі 640,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

18.07.2017 року заявник [PERSON] , звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] [INFO], уроженку м.Красний Лиман Донецької області недієздатною та призначити її над нею опікуном. В судовому засіданні заявник наполягала на своїх вимогах у повному обсязі з підстав, викладених у заяві та просила заяву задовольнити, при цьому також пояснила що [PERSON], зараз мешкає з нею, вона її повністю доглядає, та це їй потрібно для отриманні відповідної допомоги. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Лиманської міської ради подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності та вважала, що вимоги заявника підлягають задоволенню Враховуючи стан здоров'я [PERSON] , суд вважає її явку у судове засідання для дачі пояснень не обов'язковою. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши заяву представника заінтересованої особи та письмові докази, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є матір*ю [PERSON], що народилась в м.Красний Лиман Донецької області 28 березня 1992 року, вони є особами переміщенними з тимчасово окупованій території України та фактично мешкаючими в смт.Новоселівка м.Лиман Донецької області по вул.Курортна-11 ( а.с.5-13). [PERSON] страждає певними захворюваннями у зв*язку з чим потребує постійного стороннього догляду, є інвалідом другої групи. ( а.с.14-16). Орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає за можливе призначити [PERSON] [INFO] опікуном над [PERSON] [INFO]. Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 серпня 2017 року у справі була призначена судово-психіатрична експертиза (а.с.25). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №132 від 21.08.2017 року (а.с. 28-30) [PERSON] [INFO] має помірну розумову відсталість перинальної етіології без порушення поведінки, та у зв*язку з цим захворюванням не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, враховуючи, що згідно зі ст. 60 ЦК України органом опіки та піклування надано подання про можливість призначення [PERSON] опікуном над [PERSON], заява про визнання її недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 290 ЦПК України судові витрати належить віднести на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

18.07.2017 року заявник звернувся із заявою до суду та просить призначити примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], підопічного Романівського дитячого ПНІ до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2, без його згоди, мотивуючи тим, що останній поступив на стаціонарне лікування з діагнозом глибока розумова відсталість в ступені ідіотії органічного ґенезу з нападами середньої частоти, супутній діагноз ВДТБ правої легені, є недієздатним і не спроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби. У судовому засіданні лікар-психіатр заяву підтримав та пояснив суду, що хворий, на даний час, перебуває у такому важкому стані психічного розладу, що потребує примусового лікування у психіатричному закладі в умовах стаціонару. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви. Представник хворого [PERSON]. надала заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо госпіталізації [PERSON]. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора та особи, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 03.05.2007 року [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним та йому призначено опікуна. З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 18.07.2017 року вбачається, що [PERSON] хворіє на хронічний психічний розлад (глибока розумова відсталість в ступені ідіотії органічного ґенезу з нападами середньої частоти, супутній діагноз туберкульоз легень, потребує лікування в стаціонарних умовах, неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечує його життєдіяльність, не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними, а тому має бути госпіталізований до психотуберкульозного відділення Житомирської ОПЛ №2 до трьох місяців. Частиною 6 ст. 11 Закону «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Згідно ст.ст. 14, 22 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження і лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють особу безпосередньо небезпечну для неї та оточуючих. Дане питання розглядається в судовому порядку. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved