overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

18.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 21.10.2017 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим виконавчим комітетом Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області 21.10.2017 р. серія І-ЖС №200230, і проживала з ним разом до 12.01.2018 р. Під час реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Савченко». Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю позивача та відповідача, не має. У звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, прізвище при розірванні шлюбу змінити на її прізвище, яке було до державної реєстрації шлюбу «Михайловська». Позивач в судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне «Михайловська». Відповідач в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 21.10.2017 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.10.2017 р. серії І-ЖС №200229. Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112 СК України,\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Шлюбні стосунки припинено остаточно, збереження сім'ї неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає за потрібне шлюб між сторонами розірвати, прізвище після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] змінити на дошлюбне «Михайловська», відповідачу [PERSON] залишити без змін, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

18.01.2019 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Нормами ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

18.01.2019 позивачі [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою №22 в будинку №34 по вул. Паустовського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивачі [PERSON] та [PERSON] вказують, що є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], який є їх онуком, хоча і зареєстрований в зазначеній квартирі, але з 2007 року за даною адресою не проживає, місце його мешкання позивачам не відоме. По теперішній час відповідач жодного разу за вказаною адресою не зявлявся. В наслідок того, що відповідач [PERSON] фактично в квартирі не проживає без поважних причин, комунальні платежі, які нараховуються на нього не сплачує, тим самим перешкоджає позивачам [PERSON] та [PERSON] у здійсненні їх права власності на житло, зокрема вільно володіти та користуватися будинком. Крім того, реєстрація відповідача в зазначеній квартирі перешкоджає позивачам в отриманні субсидії. На підставі викладеного, позивачі [PERSON] та [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №22 в будинку №34 по вул. Паустовського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та згоду на заочний розгляд справи, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надав, у звязку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 19.04.2019 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що позивачі\~[PERSON]\~та [PERSON]\~є власниками\~квартири [ADDRESS]\~(а.с.7-8).\~У зазначеній\~квартирі зареєстрований\~онук позивачів\~-\~відповідач [PERSON]\~(а.с.9),\~який з\~2007\~року за вказаною адресою не проживає без поважних причин, місце його знаходження не відоме (а.с.10). Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] більше року за місцем своєї реєстрації не мешкає без поважних причин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визнати його таким, що втратив право користування квартирою №22 в будинку №34 по вул. Паустовського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

18.01.2019 року [PERSON], в особі представника адвоката [PERSON], звернулась до Макарівського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення судових витрат. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 3 вказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. З огляду на вимоги ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України заява розглядається судом без виклику учасників справи. Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд керується наступним. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29.11.2018 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої знищенням нерухового майна відмовлено повністю. Як вбачається із резолютивної частини вказаного рішення, судом не вирішено питання про судові витрати. При цьому у мотивувальній частині рішення вказано, що враховуючи вимоги ст. ст. 137, 141 ЦПК України, документально підтвердженні (а.с. 44) витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 1500 грн., та які як вбачається з договору про надання правової допомоги від 11.10.2018 року (а.с. 41-42) та розрахунку за вказаним договором (а.с.43) складаються з: складання проекту відзиву та інших процесуальних документів у розмірі 1000 грн., та за участь у судовому засіданні у розмірі 500 грн., підлягають часткову відшкодуванню, у розмірі 1000 грн., за складання відзиву, в іншій частині (500 грн. за участь у судовому засіданні) відшкодуванню не підлягають, оскільки справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами без проведення судового засідання. Враховуючи, що розподіл судових витрат у резолютивній частині не знайшов свого відображення, стосовно них слід ухвалити додаткове рішення суду, а заяву відповідно - задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

18.01.2019 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинок за договором купівлі-продажу. В направленому на адресу суду позові позивач [PERSON] зазначив, що 22 вересня 1998 року шляхом укладення з громадянином [PERSON] через Миргородську філію товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості» договору купівлі-продажу, набув у власність будинок [ADDRESS]. Вказаний договір був зареєстрований в 07 жовтня 1998 року Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації, в реєстровій книзі №2 під реєстровим №373. Йому не було відомо, що всі договори купівлі-продажу житла підлягають нотаріальному посвідченню, що позбавляє його на даний час можливості розпорядитися належним йому житлом. Просить суд визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS] який він придбав за договором купівлі-продажу від 22 вересня 1998 року, укладеним в Миргородській філії товарної біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості». При судовому розгляді справи позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] не висловив заперечень проти задоволення позову. Пояснив, що дійсно продав позивачеві [PERSON] будинок розташований в [ADDRESS]. Кошти за будинок позивач йому сплатив, а тому жодних претензій він до нього немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 22 вересня 1998 року позивач [PERSON] придбав у [PERSON] будинок [ADDRESS] Договір купівлі-продажу укладений в Миргородській філії «Полтавська регіональна біржа нерухомості» в подальшому в 07.10.1998 року зареєстрований в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №2 за реєстровим №373 (а.с. 7). Технічний паспорт на спірний будинок виготовлений на ім'я позивача [PERSON] (а.с. 9-12). Позивачем [PERSON] отримано державний акт на право власності на землю площею 0,1020 га в [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно ст.ст. 224; 227 ЦК України 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Враховуючи ту обставину, що умови договору купівлі-продажу сторонами виконані і претензій один до одного вони не мають, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на будинок [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій посилається на те, що 22 березня 2018 року між ним і відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він надав [PERSON] грошові кошти 2300 доларів США, що становить 64\~768 гривень, та 66000 гривень. Грошові кошти відповідач зобов`язався повернути 31 грудня 2018 року. Свої зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Просить задовольнити вимоги, стягнувши борг у розмірі 130768 гривень та судовий збір у розмірі 1307,69 грн. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, пояснив, що дійсно отримав від позивача в борг 130768 гривень, які зобов`язався повернути до 31.12.2018 року . Обставини сімейні так склалися, що грошові кошти не повернув, тому що не продав належне йому майно. Не заперечує проти задоволення позовних вимог, має надію знайти грошові кошти та повернути борг. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі, що були передані позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~22 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким відповідач отримав у позивача в борг грошові кошти у розмірі 2300 доларів США, що становило 64768 гривень, та 66000 гривень. Грошові кошти зобов`язався повернути 31 грудня 2018 року. \~ \~ \~ \~Відповідач не заперечував в судовому засіданні, що отримав грошові кошти у розмірі 130768 грн., які не повернув у строк зазначений у договорі. Згоден повернути грошові кошти, але поки не зібрав їх, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг 130768 гривень. \~ \~ \~ \~Задовольнивши позовні вимоги, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

18.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 07.05.2002 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського району м. Миколаєва зроблено відповідний актовий запис № 157. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини фактично припиненні з січня 2016 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Ухвалою суду від 01.02.2019 року провадження по справі було відкрито. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повномуобсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.05.2002 року сторони зареєстрували шлюб про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського району м.Миколаєва зроблено відповідний актовий запис № 157. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 1ст. 3Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 110-112Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони з січня 2016 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

18.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 03.04.2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою і прожив з нею разом до [INFO] . Дітей в них немає. Спільне життя з відповідачкою не склалось по причині її зловживання алкоголем і зрад. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03.04.2014року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №401. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, вищевикладене, те, що з часу звернення до суду позивач свої позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

18.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод\~в користуванні\~майном,\~шляхом вселення\~та визнання\~домоволодіння об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя. 16.09.2019 року було винесено рішення суду, в якому не вирішено питання про судові витрати, що підлягають стягненню. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] , який представляє її інтереси на підставі ордера серія ХМ № 001251 від 08.02.2019 року, надіслав суду заяву в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу, стягнувши їх з [PERSON] на користь [PERSON] . Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасників справи або за власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, при цьому виклик сторін, які брали участь у справі є необов`язковим, що вказано в ч. 4 ст. 270 цього кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вирішити питання, щодо витрат на правову допомогу,які понесла відповідач,у зв`язку із частковим задоволенням позову. Згідно наданих суду квитанцій про оплату послуг за надання правничої допомоги,сума їх склала-15370,75 грн. Враховуючи,що судом не було проведено експертизи вартості спірного будинковолодіння,спір є немайновим і був задоволений частково,суд вважає,що витрати на правову допомогу підлягають стягненню на користь відповідача частково в розмірі-3000 грн. Крім того судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору,який слід стягнути із відповідача на користь позивача в розмірі- 768,40 грн.

Outcome: approved