Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-30 00:00:00

18 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказав, що 29.10.2004 року між ним та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № DNK0AE20560072 про отримання позивачем кредиту в розмірі 38533,00 доларів США. У п.2.2.9 зазначеного договору встановлено, що позичальник зобовязується повністю повернути кредит до 28.10.2009 року включно. 17 травня 2017 року позивач разом зі своєю сімєю намагався вилетіти з м. Харків до Туреччини на відпочинок. Але йому було відмовлено в перетині державного кордону України з посиланням на ухвалу Лисичанського міського суду\~ Луганської області від 19.09.2016 року по справі № 415/4854/16-ц, якою тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України позивачу до виконання ним зобовязань, покладених на підставі виконавчого напису нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.07.2016 року, зареєстрованому в реєстрі за № 5452 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 2701700,12 грн. З ухвали суду позивачу стало відомо, що 01.07.2016 року відповідачем-2 було вчинено виконавчий напис № 5452, відповідно до якого було встановлено «грошові кошти у сумі 2701700,12 гривень з гр. [PERSON], місце проживання: [INFO], дата народження 03.04.1973 року, місце народження м. Дніпропетровськ, які є його боргом за кредитним договором № DNK0AE20560072 від 29.10.2004 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк\~ «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку\~ «Приватбанк». Позивач вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на момент його вчинення минув трирічний строк з дня виникнення права вимоги у банку, крім того, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2014 року по справі № 203/4155/14-ц банку у позові до [PERSON] про стягнення заборгованості саме за цим кредитним договором було відмовлено. Для отримання виконавчого напису банк надав сумнівний розрахунок заборгованості по кредитку, який не відповідає положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тобто не може вважатися первинним документом бухгалтерської звітності. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 5452 від 01.07.2016 року, вчинений\~\~ приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення грошових коштів у сумі 2701700,12 гривень з [PERSON] таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати покласти на відповідачів. В судове засідання позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 18 серпня 2017 року від відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність. Ухвалою суду від 31 січня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк\~ «Приватбанк», [PERSON] нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк до 09 лютого 2018 року для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачам пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 23 березня 2018 року відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що виконавчий напис вчинений з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставі наявних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, оскільки його вчинено на підставі оригіналу кредитного договору та виписки про рух коштів, що є первинним документом. Вважає, що позивачем не доведено, які саме положення розрахунку заборгованості або виписки про рух коштів є неправильними чи не відповідають умовам кредитного договору, власний розрахунок не здійснено. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] не надав суду заперечень, а також відзиву на позов, в звязку з чим суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. Згідно Рішення начальника 1 відділення ІПС впс «Харків-аеропорт» старшого лейтенанта [PERSON] від 17.05.2017 року, відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України [PERSON], [INFO] у звязку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу рішенням Лисичанського міськсуду Луганської області від 19.09.2016 року за цивільною справою № 415-4854-16-ц тимчасово обмежено у праві виїзду з України. Також,\~ матеріалах справи наявна копія ухвали Лисичанського міського суду\~ Луганської області від 19.09.2016 року по справі № 415/4854/16-ц, роздрукована із Єдиного державного реєстру судових рішень, за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Особа_1. З вказаної ухвали вбачається, що на примусовому виконанні у ВДВС знаходиться виконавче провадження про стягнення з Особа_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на загальну суму 2701700,12 грн. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Особа_2 від 01.07.2016 року, зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 5452. Із матеріалів справи вбачається, що 01 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5452, за яким запропоновано стягнути з [PERSON]\~ грошові кошти, які є його боргом за кредитним договором № DNК0АЕ20560072 від 29.10.2004 року у сумі 107391 доларів США 58 центів, що за курсом НБУ станом на 01.06.2016 року становить 2700000,12 грн., а саме: 23990,52 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 35718,87 доларів США - залишок заборгованості за відсотками; 1658,88 доларів США комісія; 46023,31 долари США пеня; та 1700,00 грн. витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису. Зазначено, що строк, за який провадиться стягнення, складає одинадцять років сім місяців три дні, а саме: з 29.10.2004 року по 01.06.2016 року. За приписами\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5\~передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлено, що по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» у п. 13 розяснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом лише за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, що підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. За змістом\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (стаття 257 ЦК України) Можливість поновлення нотаріусом строку на пред'явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ні\~Законом України «Про нотаріат», ні Порядом вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Як вбачається з виконавчого напису, вказана заборгованість позивача перед ПАТ «КБ «Приватбанк» обрахована за період з 29 жовтня\~ 2004 року по 01 червня 2016 року. Таким чином, частина грошових вимог, з метою погашення яких банк звернувся за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу, виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Так як, за правилом\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог, включення ПАТ «КБ «Приватбанк» до складу заборгованості платежів, сплата яких прострочена більш, ніж на три роки, також свідчить про спірність заявленої до погашення суми боргу. Також, в матеріалах справи наявна копія рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2014 року у справі № 203/4155/14-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк\~ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNK0AE20560072 від 29.10.2004 року на загальну суму 1 392583,46 грн. з урахуванням відсотків за користування коштами та неустойки, а також відшкодування судових витрат. Вказаним рішенням у позові ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено в звязку з спливом строку позовної давності. Рішення суду набрало законної сили. З огляду на викладене, виконавчий напис, вчинений 01 липня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 5452 не можна визнати таким, що вчинений із дотриманням вимог закону. Суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, про те, що виконавчий напис вчинений на підставі наявних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, оскільки матеріалами справи безспірно встановлено, що при вчиненні нотаріального напису\~ приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved