Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

18 листопада 2013 року позивач звернулась в суд із позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину та просить стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі - по 1500,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.02.2010 року з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі розмірі по 350 грн. щомісячно, починаючи з 16.11.2009 року і до повноліття доньки. Відповідач аліменти фактично сплачував, заборгованість відсутня. Однак обставини змінились: донька почала навчання у загальноосвітній та музичній школах, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат. Позивачка ніде не працює, проживає з батьками пенсіонерами, які отримують невеликі пенсії і коштів не вистачає на оплату за навчання дитини та належного її забезпечення. Відповідач здоровий та працездатний, займається підприємницькою діяльністю, має нерегулярний доволі великий дохід, а тому спроможний надавати грошову допомогу на утримання їх доньки в більшому розмірі. У судовому засіданні позивач пояснила, що необхідність збільшення розміру аліментів обґрунтовується обставинами, викладеними у позові, а також тим, що: стан її здоров'я значно погіршився - вона звертається до лікарів з метою документального оформлення (письмових доказів не надала); донька займається фортепіано, курс є платним (квитанції про оплату додаються) а також спортом - відвідує гурток карате та басейн, однак у зв'язку із недостатністю коштів для оплати, останнім часом змушені відмовитись від спортивних гуртків. Позивачка зазначила, що з мережі інтернет їй стало відомо, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, від якої отримує доволі великі доходи, тобто його матеріальне становище значно покращилось, що дає змогу надавати грошову допомогу на утримання їх доньки в розмірі, зазначеному в позові. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позову. Пояснив, що дійсно розміщував оголошення в мережі інтернет з метою пошуку роботи, однак на даний час він ніде не працює, стоїть на обліку в центрі зайнятості як безробітній, отримує допомогу по безробіттю. Також має іншу сім'ю, яку він утримує та чекають на народження дитини. Дружина не працює, знаходиться на 35 тижні вагітності та перебуває у декретній відпустці. Пояснив, що не заперечує наявності у дочки [PERSON] особливих творчих та фізичних здібностей, які безумовно потребують підтримки та розвитку, однак у зв'язку із вищевикладеними обставинами не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, як того просить позивач. Просив суд позивачу в задоволенні позову відмовити повністю. В дане судове засідання позивач не прибула, подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не прибув, надіслав до суду письмову заяву, в якій вказав, що в силу ряду обставин позбавлений можливості прибути у судове засідання, а тому, просить розглянути справу без його участі, враховуючи надані ним пояснення та встановлені у минулому засідання обставини, які не змінились, а також той факт, що 27.12.2013 року він вдруге став батьком. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані суду докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.02.2004 року [PERSON] та [PERSON], сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6). 24 лютого 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, неповнолітню дочку залишено на вихованні з матір'ю (а.с. 9, 7). Позивач на день розгляду справи у суді офіційного місця роботи не має. За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.02.2010 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 16.11.2009 року і до повноліття доньки - [INFO] (а.с.5). Станом на день розгляду справи у суді, у відповідача відсутня заборгованість за виконавчим листом № 2-420/10 р. від 26.02.2010 року по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.32). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач ніде не працює (а.с.20,29,30), стоїть на обліку в центрі зайнятості як безробітній та отримує допомогу по безробіттю, яка за період з серпня 2013 року по листопад 2013 року становить 1624,59 грн. (а.с. 21,31), шукає роботу (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 15.03.2013 року [PERSON] перебуває у зареєстровано шлюбі з [PERSON] (а.с.22), яка перебувала у декретній відпустці. Станом на день розгляду справи у суді, відповідач став вдруге батьком - від вказного шлюбу народилась дитина. Неповнолітня дитина відповідача від першого шлюбу з позивачем - [PERSON] має особливі творчі та фізичні здібності, відвідує оплачувані заняття фортепіано (а.с.10,36,37), заняття карате та басейн, проти чого відповідач не заперечував. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач - є здоровою та працездатною особою молодого віку, постійного офіційного місця роботи не має, стоїть на обліку в центрі зайнятості як безробітній та отримує допомогу по безробіттю, окрім доньки [PERSON] має на утриманні малолітню дитину, народжену 27.12.2013 року. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що у зв'язку із навчання неповнолітньої [PERSON] у загальноосвітній та музичній школах, спортивних гуртках та розвитком у дитини особливих творчих та фізичних здібностей, що супроводжуються додатковими матеріальними витратами, а також, враховуючи необхідність забезпечення належного матеріального утримання, виховання та розвитку для дитини відповідного віку, - позивач потребує збільшення матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], а відповідач, враховуючи його стан здоров'я, сімейний стан та матеріальне становище: наявність в останнього іншої неповнолітньої дитини та відсутність постійного місця роботи - не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн., як просила позивач у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та в порядку зміни (збільшення) розміру аліментів стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 450 грн., які відповідач, з урахуванням обставин, встановлених ст. 182 СК України, спроможний сплачувати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Тому, судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави

Outcome: partial