Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

19.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову вказує, що 01.07.1989 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб в с. Волиця, Андрушівського району, Житомирської області. Від шлюбу мають двох дітей, які на даний час уже повнолітні. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Вказує, що спочатку все було добре, жили разом, дбали про сім'ю та дітей, придбали дві квартири. Однак з часом, все частіше стали сварки та непорозуміння в сім'ї, вони почали віддалятися один від одного. Постійні безпідставні сварки, крики та дорікання відповідачки змусили його покинути квартиру та шукати собі житло по найму, а в подальшому вирішувати питання про розподіл спільного майна подружжя. Позивач зазначає, що спочатку він намагався зберегти сім'ю, йшов на поступки розмовляв з дружиною та просив її якось порозумітися. Однак як він зараз зрозумів, вона не бажає жити з ним однією сім'єю. Вона не заперечує проти розлучення, при цьому відмовляється оформити розлучення через РАЦС. Приблизно 01.03.2014 року їхня сім'я розпалася. Почуття кохання зникло між ними давно. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство і фактично проживають окремо, хоч і в одній квартирі. Подальше спільне життя чи збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спір щодо поділу майна набутого в період шлюбу буде вирішуватися окремо. В зв'язку з вище викладеним позивач просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, та зазначив, що вони з відповідачкою проживають окремо приблизно 3,5-4 місяці, спільне майно нажите за час шлюбу будуть намагатися поділити мирним шляхом. Окрім того, суду пояснив, що після того, як суд надавав термін на примирення з відповідачкою він не зустрічався і наміру зберігати сім*ю він не має. Відповідач в судовому засіданні 12.12.2014 року проти розірвання шлюбу заперечувала, зазначивши, що непорозуміння носять тимчасовий характер та просила надати термін на примирення. В судове засідання призначене на 12.02.2015 року на 10 год. та в судове засідання призначене на 12.03.2015 року на 9 год. 30 хв. відповідач не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, суд вважає за можливе проводити судове засідання без участі відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 01 липня 1989 року в с. Волиця, Андрушівського району, Житомирської області, актовий запис № 5. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між подружжям. Сторони не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, тобто фактично шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved