Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

18 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона на правах власника вищевказаної квартири надала згоду на реєстрацію, на той час, дівчині свого сина [PERSON] , з якою вони проживали та мали спільну дитину. Хоча відповідач і стала зареєстрована у належному позивачу житлі, проте жодного дня там не проживала. Наразі, реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послух та створює перешкоди у реалізації права власності. Де на даний час перебуває відповідач позивачу не відомо, тому вирішити питання в добровільному порядку не має можливості. 29 квітня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Станом на 26 липня 2021 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу є власником квартири [ADDRESS] ./а.с.7-9/ Згідно довідки КП ПВО «Енергія» та довідки про реєстрація місця проживання особи наданої сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . /а.с.12а,22/ Згідно акту складеного та посвідченого сусідами позивача [PERSON] , [PERSON] та директором КП ПВО «Енергія» в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] , з 2009 року і по час складання акту не проживає./а.с.13/ Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. У справі судом встановлено, що позивач є власником спірної квартири. На правах власника [PERSON] надала згоду співмешканці свого сина [PERSON] на реєстрацію в належному їй житлі. Поряд з цим, відповідач з часу реєстрації в квартирі [ADDRESS] жодного дня у вказаному житлі не проживала, в ньому відсутні її особисті речі, з власником житла жодним чином не була пов`язаний спільним побутом. Наразі місце знаходження відповідача позивачу не відоме, тому вирішити питання про заняття з реєстрації [PERSON] у [PERSON] не має можливості, а отже цивільні права та інтереси позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст. 406 ЦК України. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Outcome: approved