Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

18 лютого 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до ТОВ «Сіті Фінанс», в якій позивач просить визнати виконавчий напис від 11 листопада 2019 року за № 5765 щодо звернення стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» з [PERSON] заборгованості в розмірі 24 532,01 гривень таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржуваний припис нотаріусом вчинено з порушення вимог чинного законодавства. Так, нотаріусом не було отримано від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо). Тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача є безспірними. Також вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис нотаріус не врахував строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту, відмотками та не пересвідчився про наявність чи відсутність спору щодо суми заборгованості. Також позивачка вказала на те, що нотаріусом не були взяті до уваги розбіжності, наявні у Договорі № 013000000039155 від 19.03.2013 року про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку № [NUMBER] , Додаткової угоди № 1 від 19.03.2013 року до Договору № 013000000039155 про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії та відповідно до якої погашення проводиться із спеціального карткового рахунку № [NUMBER] , та Додаткової угоди № 1 від 19.03.2013 року до Договору № 013000000037755 від 04.10.2012, яка є частиною Договору № 013000000037755 від 04.10.2012 року, і відповідно до якого Банк проводить погашення із спеціального карткового рахунку № [NUMBER] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.02.2020 року відкрито провадження по справі, розгляд якої вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. У період з лютого 2020 року по 28.12.2020 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю [PERSON] . Цього ж дня матеріали справи передано для розгляду судді. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.01.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею [PERSON] . Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.03.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 25 березня 2021 року. У судове засідання 25 березня 2021 року сторони у справі та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не з`явилися. \~Представник позивача адвокат Мілюченко А.Г. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача та треті особи до суду не з`явилися з невідомих суду причин. Дослідивши матеріали справи та врахувавши думку представника позивача адвоката Мілюченко А.Г. про можливість розгляду справи без його участі, суд ухвалив про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. перебуває виконавчий напис, вчинений 11 листопада 2019 року приватним нотаріусом Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. за № 5765 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 24532,01 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. від 06.12.2019 року ВП № 60738152 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (в редакції чинній станом на 08 серпня 2020 року, далі Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону № 3425-XII нотаріуси вчиняють виконавчі написи. Частиною 1 статті 88\~Закону\~№\~3425-XII встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3\~Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати\~\~та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі слід перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Таких висновків дійшов Верховним Судом у постанові від 06 травня 2019 року №320/7932/16-ц. Щодо переліку документів, які є підставою для вчинення виконавчого напису суд зазначає таке. Статтею 87\~№\~3425-XII\~для\~стягнення\~грошових сум\~або\~витребування\~від боржника\~майна\~нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи\~на\~документах,\~що\~встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів наведено у постанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Враховуючи ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року № К/800/6492/17 та № К/800/7651/17, до даних правовідносин має бути застосовано Перелік у редакції, чинній станом на 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Зі змісту оскаржуваного у цій справі виконавчого напису слідує, що підставою для винесення оскаржуваного виконавчого напису є: договір № 013000000039155 від 19.03.2013 року, укладеним між [PERSON] та АТ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги. Слід зазначити, що договір від 19 березня 2013 року № 013000000039155 укладений у простій письмовій формі, про що свідчить його копія, наявна в матеріалах справи. Відтак, оскаржуваний у цій справі виконавчий напис вчинено з порушенням Порядку. Стосовно безспірності сум які були стягнуті за виконавчим написом, що оспорюється, суд зазначає таке. Зі змісту виконавчого напису слідує, що стягнення за ним проводиться за період з 01.08.2018 року по 17.10.2019 року у сумі 24\~032,01 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 9\~704,63 грн; простроченої заборгованості по несплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 14327,38 грн. На запит представника позивача [PERSON] приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. надала відповідь та копії документів, наявні у неї що стосуються спірного виконавчого напису, а саме копії договору № 013000000039155 від 19.03.2013 року про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку № [NUMBER] електронної платіжної картки «VISA INSTANT ISSUE», копію додаткової угоди № 1 від 19.03.2013 року до Договору № 013000000039155 та Додаткової угоди № 1 від 19.03.2013 року до Договору № 013000000037755. Із зазначених копій документів слідує, що позивач у цій справі [PERSON] отримала від ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії грошові кошти з лімітом у сумі 10000 грн. на строк з 19.03.2013 року по 18.03.2015 рік. За приписами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає позивачка сума заборгованості за договором, укладеним з ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» у неї відсутня, а про існування заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» їй нічого не відомо. Відповідача у свою чергу не скористався своїм правом на надання відзиву на позов та не надав доказів на підтвердження існування за період з 01 серпня 2018 року до 17 жовтня 2019 року заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» у сумі 24\~032 грн. 01 коп. Відтак сума заборгованості [PERSON] за період з 01 серпня 2018 року до 17 жовтня 2019 року у сумі 24\~032 грн 01 коп. не є безспірною, тому не може бути стягнута на підставі виконавчого напису нотаріуса. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити в повному обсязі. Виконавчий напис від 11 листопада 2019 року за № 5765 щодо звернення стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» з [PERSON] заборгованості в розмірі 24532,01 грн слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України та з огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму судового збору, сплачену нею за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 420 грн 40 коп. Також на користь держави з відповідача слід стягнути 840 грн 80 коп., за подачу позовної заяви, оскільки позивачем такий судовий збір не було сплачено.

Outcome: approved