Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

18.11.2020 Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області звернулось до суду з позовом до [PERSON] , яким просили стягнути з відповідача на користь держави заподіяну ним внаслідок вчинення адміністративного правопорушення шкоду в сумі 1 190,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2020 по справі №487/2592/20 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією промислових знарядь вчинення правопорушення. Проте питання щодо відшкодування заподіяної шкоди, в ході розгляду адміністративної справи не вирішувалось. Вказані обставини послужили підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.12.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, 02.03.2021 та 29.03.2021 надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги пітримала. Відповідач до суду не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України https://court.gov.ua/sud1412/, відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу, на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечувала. Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16.04.2020 відносно [PERSON] головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Миколаївського рибоохоронного патруля Дідушком О.О. складено протокол про адміністративне правопорушення №014890/399, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, про те, що 16.04.2020 о 11:30 год в м. Миколаєві в мікрорайоні М.Корениха на Бузькому лимані, не маючи дозволу на промисел, проводив лов риби промисловим знаряддям лову - сіткою месиновою в брід під час весняно-літньої нерестової заборони, чим грубо порушив «Правила любительського та спортивного рибальства». Зупинений під час виходу на берег, виловив рибу: молодь судака розміром 10-11 см, 2 екземпляри; молодь тарані 8-10 см, 2 екземпляри. Своїми діями громадянин [PERSON] заподіяв шкоду рибному господарству України на суму 1190 гривень згідно такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 року №1209. Риба менша за розміри, вказані у «Правилах любительського та спортивного рибальства». Діями громадянина [PERSON] порушено пункти 3.15, 4.11, 4.14 «Правил любительського та спортивного рибальства». Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2020 (справа №487/2592/20), яка набрала законної сили 05.06.2020, відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. з конфіскацією промислових знарядь вчинення правопорушення та риби. Окрім того, з [PERSON] стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 420,40 грн. Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не вирішено. Відповідно до статті 40 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Згідно наданого розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення водних ресурсів здійсненого на підставі Такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011, №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 1 190,00 грн. Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, статтею 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно статей 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб`єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду. У зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 1 190,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджений судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved