Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

19.10.2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання під час вагітності в розмірі ј частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та сплату їх після народження дитини до досягнення нею трьох років без додаткового рішення суду. Позов мотивовано тим, що 16 серпня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. На момент звернення із позовною заявою позивач перебувала на 36-37 тижні вагітності. Позивач з відповідачем проживають окремо, з часу залишення сім`ї чоловік припинив надавати будь-яку допомогу, хоча може її надавати, оскільки працює верстатником деревообробних верстатів у ФОП [PERSON] . Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 17.11.2020 р. 12.11.2020 р. надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач зазначає про часткове визнання позовних вимог з огляду на те, що позивач зверталася до відповідача з усним проханням про надання матеріальної допомоги у розмірі 5000, 00 грн, яка була надана відповідачем. Крім того, під час спільного проживання відповідач придбавав дрова та городовину. Таким чином, відповідач вважає, що ним вже було сплачено аліменти добровільно наперед. На думку відповідача, наступний платіж має бути у січні 2021 року. Відповідач вважає, що, враховуючи його матеріальне становище та бажання позивача в майбутньому стягувати аліменти до досягнення дитиною вісімнадцяти років, аліменти підлягають стягненню у розмірі 1/6 частини його доходів. Також відповідач просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не з`явився. У судовому засіданні позивач зазначила, що ніде не працює, проживає з мамою, яка є пенсіонером, та має на утриманні дитину дворічного віку. Відповідач матеріальної допомоги не надає, проте має таку можливість, оскільки його заробіток з урахуванням усіх видів неофіційних доходів складає близько 11 12 тисяч гривень на місяць. Заявлені доводи відповідача у відзиві на позовну заяву не визнає, оскільки, за словами позивача, відповідач намагається ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи. Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Позивач та відповідач одружені з 16.06.2020 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 7). Згідно довідки КП «Сновська ЦРЛ» Сновської міської ради від 19.10.2020 р., термін вагітності [PERSON] , [INFO] , складає 36-37 тижнів (а. с. 8). [PERSON] працює на посаді верстатника деревообробних верстаків у ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (а. с. 9). Вказані обставини не заперечуються учасниками справи та відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в межах даного провадження. Крім того, згідно довідки ФОП [PERSON] за період з 3 липня по 31 серпня 2020 року заробітна плата відповідача склала 9039, 25 грн, що вбачається з довідки про доходи від 25 вересня 2020 року № 1 (а. с. 9). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Згідно ч. 4 вказаної норми право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За положеннями ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Згідно ч. 6 зазначеної статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У той же час, відповідачем до відзиву не долучено жодних доказів існування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення по суті позовних вимог. Вказані обставини заперечуються і позивачем. Відтак суд позбавлений можливості вважати встановленими обставини надання відповідачем позивачу матеріальної допомоги з огляду на відсутність у матеріалах справи відповідних доказів, з огляду на що відхиляє його доводи про надмірність тягаря у вигляді зазначеного позивачем розміру аліментів з цих підстав за необґрунтованістю. З аналогічних підстав суд відхиляє озвучені у судовому засіданні доводи позивача щодо отримання відповідачем доходу у розмірі, що перевищує суму, зазначену у довідці роботодавця. При цьому, суд приймає до уваги в якості доведеної обставину середнього заробітку відповідача у розмірі 4519, 63 грн чистого доходу на місяць. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на користь позивача. Доводи відповідача про те, що у майбутньому позивач матиме намір стягувати з нього аліменти на утримання дитини, на результат вирішення даного спору впливу не мають, оскільки не становлять предмет доказування у даній справі. Крім того, відповідач не позбавлений можливості ініціювати зміну розміру аліментів за положеннями ст. 80 СК України. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, заявлений позивачем у позовних вимогах, є співмірним потребам вагітної дружини відповідача та його матеріальному становищу. Водночас, законодавцем чітко визначено у положеннях ч. 5 ст. 84 СК України, що після народження дитини аліменти підлягають сплаті без додаткового рішення суду. Положення вказаної норми кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 84 СК України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У розумінні вказаних норм, після народження дитини немає необхідності повторно звертатися до суду з іншою вимогою про надання утримання до досягнення дитиною трьох років. Право особи на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини триває до досягнення дитиною трирічного віку. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 235/2546/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На виконання вказаної норми суд зазначає, що об`єктом судового захисту є, в тому числі, право позивача на утримання, що є порушеним. В той же час, станом на дату розгляду справи у суду відсутні підстави вважати, що після народження дитини відповідач не буде виконувати вимоги ч. 5 ст. 84 СК України, яка покладає обов`язок на останнього сплачувати аліменти без додаткового рішення суду. З огляду на наведене, позовні вимоги в частині зобов`язання [PERSON] сплачувати аліменти після народження дитини до досягнення нею трьох років без додаткового рішення суду є передчасними та задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI, відтак відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840, 80 грн за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь держави. При цьому, суд враховує, що вказаний розмір судового збору пропорційному обрахунку не підлягає, так як є мінімальним та не перебуває у залежності від частини задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial