Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

18 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка та просила суд встановити факт перебування її, [PERSON] , на утриманні годувальника - її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування пред`явлених вимог заявник зазначила, що з 08 січня 1988 року вона перебувала з [PERSON] в офіційно зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок нещасного випадку на виробництві ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» під час виконання трудових обов`язків, що стався 10 липня 2019 року, [PERSON] помер [INFO] . З метою призначення страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника 24 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з відповідною заявою. Однак в наданні виплат Фондом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю серед наданих документів довідки про склад сім`ї потерпілого, у тому числі тих, хто перебував на його утриманні. При зверненні до Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради з метою отримання такої довідки, вона отримала відмову у зв`язку з відсутністю у вказаного органу повноважень на видачу таких документів. З метою встановлення факту перебування її на утримання чоловіка їй було рекомендовано звернутись до суду. Зазначила, що вона проживала однією сім`єю з [PERSON] до дня його смерті за однією адресою: [ADDRESS] , на момент смерті чоловіка досягла пенсійного віку, тобто була непрацездатною особою, не працювала та перебувала на його утриманні, оскільки її пенсія була значно меншою ніж заробітна плата [PERSON] . Інших джерел доходів заявник не мала та не має. Відтак, заробіток [PERSON] був основним джерелом доходу їх сім`ї та засобом для існування. Метою встановлення факту її перебування на утриманні померлого годувальника для заявника є вирішення питання отримання страхових виплат, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ковтун Н.Г. від 22 лютого 2021 року вказану справу передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. (а.с.40-41) Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 березня 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Сільченко В.Є. (а.с.46) Ухвалою суду від 22 березня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. (а.с. 48) 15 квітня 2020 року на адресу суд від представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області Бойко В.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив закрити провадження по вказаній цивільній справі. Свою позицію мотивував тим що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2020 року задоволено заяву [PERSON] до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фону та встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.12.2020 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні заяви [PERSON] до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фону та встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні відмовлено. У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги підпункту третього пункту 1 статті 255 ЦПК України просили зарити провадження по справі. Крім того, представник відповідача зазначив, що вимоги позивача стосуються права на отримання страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 24 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до відділення із заявою та пакетом документів з метою призначення їй страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві. Серед наданих нею документів не було довідки про склад сім`ї померлого, у тому числі стосовно тих, хто перебував на його утриманні. Відтак, надані документи повернуто заявникові, а питання призначення страхових виплат не розглядалось. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] тим самим підтверджує, що встановлення факту перебування її на утриманні померлого годувальника необхідне їй для набуття права на отримання страхових виплат, а відтак визначає наявність між сторонами спору про право, який підлягає вирішенню в позовному провадженні. Окремо представник відповідача зауважив, що на момент виникнення права на отримання страхових виплат заявник не була особою, яка одержувала не менше як 5 років матеріальної допомоги від потерпілого, яка була б для неї єдиним і основним джерелом для існування. [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, яка за розміром забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом України. 28 квітня 2021 року треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] подали до суду пояснення щодо позовної заяви про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка. У вказаних поясненнях треті особи зазначили, що їх батьки [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстровано шлюбі з 08.01.1988 року по 26.07.2019 року. [INFO] [PERSON] помер внаслідок нещасного випадку. Перебуваючи у шлюбі, батьки проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Мати після виходу на пенсію не працевлаштовувалась, слідкувала за побутом вдома, в якості доходу отримувала лише пенсію за віком, яка була значно меншою, ніж заробітна плата батька. Саме заробітна плата батька давала можливість родині підтримувати нормальний життєвий рівень. Просили суд позов задовольнити та проводити розгляд вказаної справи за їх відсутності. 19 травня 2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що дійсно Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10.09.2020 року у справі №214/4561/20 було задоволено заяву Позивача про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.12.2020 року, вказане рішення скасовано та ухвалене нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовлено. Мотивами такої відмови став факт зазначенні в якості заінтересованої особи Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в той час, як воно не є юридичною особою. Крім того, представник позивача зазначив, що належним відповідачем по вказаній справі є саме Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, оскільки, питання щодо призначення виплат Позивачу,як особі яка перебувала на утриманні загиблого чоловіка, перебувало на розгляді Криворізького відділення Фонду, про що свідчить лист Відповідача від 07.02.2020 року за вих. №20.1-16/951. Доводи відповідача, про те, що Позивач отримувала пенсію за віком у розмірі, що забезпечував її прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги та перебувала на утриманні, є помилковим, оскільки сам по собі факт отримання Позивачем пенсії у розмірі, який забезпечував її прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, не має правового значення для вирішення даного спору, а обставини які підлягають з`ясуванню, є встановлення того, чи була допомога померлого чоловіка для Позивачки постійним і основним джерелом засобів для існування. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року зарито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с.89) Присутній в судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] пред`явлені вимоги підтримав, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області Бершадська Л.С. заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог та просила закрити провадженні по вказаній справі, у зв`язку з прийнятим рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Окремо зауважила, що [PERSON] отримує пенсію за віком, має двох працездатних синів, які ймовірно їй також надавали допомогу на утримання, а відтак перебування її на утриманні чоловіка є сумнівним. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення учасників справи, надавши оцінку наявним доказам в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , перебувала в шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з 08 січня 1988 року, офіційно зареєстрованому Відділом РАЦС Кіровоградського міськвиконкому, Української СРСР, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 січня 1988 року (а.с. 17). [PERSON] працював в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» на посаді слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики електротехнічної лабораторії управління надійності, діагностики та амортизації. 10 липня 2019 року на виробництві під час виконання трудових обов`язків з ним стався тяжкий нещасний випадок, що підтверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 04 вересня 2019 року (а.с.8-16). З 10 липня 2019 року [PERSON] перебував у відділенні реанімації та інтенсивної терапії КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР, де [INFO] помер, що підтверджується свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , видане 30 липня 2019 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.18). Тяжкий випадок на виробництві комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві перекваліфіковано на смертельний. Вина ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» в настанні нещасного випадку з [PERSON] , що кінцево призвів до його смерті, також підтверджена рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року, зміненим постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року (а.с.23-34). Відповідно до Актів від 24 жовтня 2019 року та 06 червня 2020 року з місця проживання, засвідчених ТОВ «Житлосервіс-КР» [PERSON] проживала разом з [PERSON] та значилась зареєстрованою разом з ним за адресою: [ADDRESS] (а.с.21, 22). На момент смерті [PERSON] заявник перебувала на обліку в Криворізькому центральному об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримувала пенсію за віком в середньомісячному розмірі 1503 грн. 42 коп., що підтверджується Довідкою про доходи № 1010 7201 9106 1024 від 03.10.2019 року, за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року. ( а.с.36). [PERSON] , працюючи в ТОВ «МЕТІНВЕСТ-КРМЗ» отримував заробітну плату в середньомісячному розмірі 6 604 грн. 66 коп., з відрахуванням податків та зборів, що підтверджується Довідкою від 10.02.2020 року №00000000023/29 виданої за підписом директора та головного бухгалтера ТОВ «Метінвест - Криворізький ремонтно-механічний завод» про розмір заробітної плати з 01 лютого 2019 року по 26 липня 2019 року. (а.с.37). 24 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області із заявою про призначення їй страхових виплат у зв`язку з втратою годувальника - чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Листом від 07 лютого 2020 року №20.1-16/951 за підписом начальника Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області Желєзняк В.В. [PERSON] в призначенні таких виплат було відмовлено, оскільки серед наданих нею документів була відсутня довідка про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні. При цьому зазначено, що після надання такої довідки або відповідного рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні годувальника питання призначення виплат буде розглянуто повторно. (а.с.19) Таким чином, єдиною підставою відмови в розгляді питання призначення страхових виплат стала відсутність документального підтвердження факту перебування [PERSON] на утриманні годувальника - чоловіка [PERSON] , що стало причиною її звернення до суду з позовом про встановлення такого факту в судовому порядку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.293, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, яка кореспондується з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18. Як слідує з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють; 3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку. З системного аналізу норм цивільного законодавства слідує, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] не була працездатною, оскільки є пенсіонером, середній розмір її пенсії за віком на час смерті чоловіка [PERSON] складав 1503 грн. 42 коп., тоді як середньомісячний дохід її чоловіка становив 6 604 грн. 66 коп., що суттєво перевищує доходи заявника та свідчить про те, що дохід чоловіка становив більшу частину доходу їх сім`ї, з якого він забезпечував себе та свою дружину. Відтак, дохід [PERSON] був для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. З огляду на зазначене, встановивши, що допомога, яка надавалась померлим чоловіком своїй дружині [PERSON] , була для неї хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд дійшов висновку про можливість задоволення її вимог. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] отримувала пенсію за віком у розмірі, що забезпечував їй прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги та перебуває на утриманні, є помилковим, оскільки сам по собі факт отримання заявником пенсії у розмірі, що забезпечував їй прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, не має правового значення, адже обставинами, які підлягають з`ясуванню у даному конкретному випадку, є встановлення того, чи була допомога померлого чоловіка для заявника саме постійним і основним джерелом засобів до існування. Щодо доводів представника відповідача стосовно закриття провадження по вказаній справі, суд не може з ними погодитись, виходячи з наступного. Так, Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року задоволено заяву [PERSON] до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фону та встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні заяви [PERSON] до Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фону та встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні відмовлено. (а.с. 58-60) В мотивувальній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року, колегією суддів зазначено, що «Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі заінтересованих осіб на стадії апеляційного перегляду справи, та належна заінтересована особа не приймала участь у суді першої інстанції, колегія суддів ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні заява [PERSON] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересовані особи: Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, [PERSON] , [PERSON] , оскільки, звертаючись до суду з вказаною заявою, [PERSON] неправильно визначилася з учасниками справи, а саме заінтересованою особою, однак у разі зазначення належної заінтересованої особи у даній справі, [PERSON] не позбавлена можливості звернутись до суду повторно з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.» Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Суд не погоджується з позицією відповідача щодо закриття провадження по вказаній справі, оскільки з Постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року вбачається, що [PERSON] звернулась до Саксаганського районного суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Позивач звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а не із заявою в порядку окремого провадження, та у даному випадку, в Постанові Дніпровського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року заявнику [PERSON] роз`яснено, що у разі зазначення належної заінтересованої особи у даній справі вона не позбавлена можливості звернутись до суду повторно з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ураховуючи викладене, суд зазначає, що матеріали справи містять належні та обґрунтовані докази того, що [PERSON] перебувала на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] , постійно мешкала з ним, і заробітна плата, яку отримував за життя [PERSON] , була для неї постійним і основним джерелом, засобом для існування. Саме по собі рішення суду про встановлення факту перебування особи на утриманні померлого годувальника лише надає заявникові право на звернення до відповідних органів фонду соціального страхування щодо вирішення питання призначення їй страхових виплат відповідно до ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», однак ніяким чином не визначає для фонду соціального страхування імперативний припис чи обов`язок в призначенні таких виплат. Питання призначення страхових виплат вирішується окремо фондом страхування в межах його компетенції та відповідно до вимог закону, а у випадку виникнення спору - такий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 908,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved