Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

18 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 03 березня 2018 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2021 року. В період шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Майже одночасно із подачею заяви про розірвання шлюбу, [PERSON] також подала заяви про стягнення з позивача на утримання себе та дитини. Судовим наказом, виданим Ізюмським міськрайонним судом Харківської області 09 березня 2021 року у справі № 623/615/21 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2021 року по справі № 623/616/21 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання відповідачки до досягнення дитиною трьох років. Проте з липня 2021 року малолітня донька проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Незважаючи на те, що за згодою відповідачки, дитини проживає з позивачем, відповідачка використовує право на аліменти, що стягуються з позивача за судовим наказом та рішенням суду. Позивач вважає, що відповідачка втратила право на одержання аліментів на власне утримання та утримання малолітньої доньки, з моменту, як остання стала проживати з позивачем, однак добровільно не відкликає виконавчі документи з виконавчої службу, а тому позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 36, який було розірвано згідно рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2021 року ( а.с.5). [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 15 вересня 2018 року (а.с.6). Згідно копії рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 квітня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22 лютого 2021 року та до досягнення дитиною трьох років (а.с.8-9). Судовим наказом Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09 березня 2021 року у справі № 623/615/21 стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј заробітку ( доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.7). Малолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї та копією довідки про реєстрацію місця проживання особи( а.с.10,14). Відповідно дост.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2ст.181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2ст.197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення право відношення, а також його анулювання. Згідно ч. 4ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час малолітня [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрована разом з позивачем, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме донька проживає з батьком. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцієюта законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Згідно положень частини 2 статі 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. З врахуванням вищенаведених обставин, розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд вважає аліменти у розмірі 1/4 частиниа всіх видів заробітку(доходу),але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З урахуванням того, що спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду, суд дійшов висновку позов задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне, стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання. В зв`язку з тим, що позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved