Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

19.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на ті обставини, що в зв'язку зі зміною сімейного стану не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у встановленому рішенням суду розмірі. Ухвалою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя Салтан Л.Г. від 21.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Відзив відповідачем [PERSON] не наданий. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з відзивом на позов, згідно якого проти позову заперечує, просить відмовити в задоволені позовних вимог про зменшення розміру аліментів, просить розглянути справи без її участі. Сторони у судові засідання не з'явилися, з невідомих суду причин, про день і час судових засідань повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач та відповідач [PERSON] надали заяви щодо розгляду справи у їх відсутність. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, про розгляд справи сповіщена у встановленому порядку. Розглянувши матеріали провадження, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв'язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2009р. у справі 2-1463/2009 з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 29.04.2009р. та до повноліття дитини. Рішенням Гуляйпільського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2011 р. у справі 2-260/2011 з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON]. стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 19.04.2011 р. та до повноліття дитини. З 20.01.2017 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від подружніх стосунків має сина - [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком зазначений [PERSON] Дитина мешкає разом з батьками, знаходиться на їх утриманні. У відповідності до вимог ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів, суд враховує розмір прожиткового мінімуму, який встановлено Законом України «Про Державний бюджет України», та який повинні забезпечувати дитині обидва батьки, стан здоров'я і матеріальне становище позивача, відповідача, та дитини, на утримання якої позивач сплачує аліменти. У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України ( в редакції від 17.05.2017 року) мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, враховуючи відповідні зміни у матеріальному та сімейного становищі платника аліментів, суд дійшов висновку про зменшення стягнення з позивача аліментів з розміру 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до досягнення дітьми повноліття в зв'язку зі зміною сімейного та матеріального становища позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved