Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

19 липня 2016 року [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття, але не меншу 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач [PERSON] в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 20% його заробітної плати, посилаючись на те, що з нього стягується заборгованість за рішенням суду, крім того він сплачує кредит. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 05 січня 2016 року, виданого відділом РАЦС Чернігівського МУЮ Чернігівської області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області № 433 від 19 липня 2016 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Відповідно до ч 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, відповідач є працездатною працюючою особою, відповідно до довідки про доходи №71 від 25.07.2016 працює в ТОВ « Фірма «Континент» та за період з січня 2016 по червень 2016 року отримує заробітну плату в розмірі від 4973 до 5068 грн, а тому аліменти, в силу ст. 181 Сімейного кодексу України, підлягають стягненню в судовому порядку в розмірі ? частини заробітку(доходу) відповідача починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів є виправданим дійсними потребами дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Судовий збір, у розмірі 551 грн 20 коп., відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved