Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

18.03.2019 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що постановою Малинського районного суду Житомирської області від 21.05.2018 року заступник міського голови [PERSON] визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Внаслідок бездіяльності заступника міського голови та відмови у наданні позивачу інформації на запит останньому було завдано матеріальної та моральної шкоди. Крім того, по причині не надання інформації [PERSON] не зміг у повній мірі захистити свої права та законні інтереси, пов'язані з оскарженням рішення Малинської міської ради №243 від 22.12.2017 року щодо ліквідації установи Малинський міський центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх», директором якої був позивач. Отже, у позовній заяві позивач просить стягнути з виконавчого комітету Малинської міської ради на свою користь завдану моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень; витрати, пов'язані з судовим розглядом справи стягнути з відповідача. В судове засідання [PERSON] з'явився, по суті заявлених позовних вимог пояснив, що підставою для подання ним позову до суду слугувала постанова Малинського районного суду від 21.05.2018 року, згідно якої заступника міського голови [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП. Передумовою складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] була скарга [PERSON] від 23.02.2018 року на незаконні дії посадових осіб виконавчого комітету Малинської міської ради щодо порушення прав громадян на отримання інформації, з якою позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини. Отже, позивач вважає, що вина заступника міського голови, яка полягає у відмові у наданні запитуваної інформації, доведена рішенням суду, що дає підстави позивачу для подання заяви про відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності, до суду з'явився, заперечив щодо позовних вимог [PERSON] з підстав, вказаних у відзиві. Так, у відзиві виконавчого комітету Малинської міської ради зазначено, що твердження позивача з-приводу ненадання відповіді на запит є недостовірним, оскільки листом №37/03-38 від 16.04.2018 року виконавчий комітет направив позивачу десять сторінок затребуваних документів та повідомив [PERSON] про те, що відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації» він зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк решти шестидесяти восьми сторінок запитуваної інформації. Разом з тим позивачу було направлено рахунок, в якому зазначені реквізити, необхідні для оплати за надання запитуваної інформації. [PERSON] не оплатив витрати на копіювання та друк документів. Таким чином відповідач не відмовив позивачу у наданні інформації та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також, у поданій до суду позовній заяві [PERSON] не обґрунтував в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, не довів факт завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, а також не підтвердив свої доводи відповідними доказами. Отже, представник відповідача просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. Третя особа на стороні позивача [PERSON] до суду з'явилася, проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову за безпідставністю. Вивчивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, усебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що 16.02.2018 року [PERSON] подав до виконавчого комітету Малинської міської ради інформаційний запит, в якому просив надати документи, пов'язані з ліквідацією юридичної особи Малинського міського центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх». У відповідь на запит розпорядник інформації надав десять сторінок затребуваної інформації та повідомив [PERSON] про необхідність оплати витрат на копіювання та друк решти шестидесяти восьми сторінок запитуваних документів (а.с.11). Не погоджуючись з даною відповіддю на запит, [PERSON] на ім'я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини подав скаргу щодо незаконних дій посадових осіб виконавчого комітету Малинської міської ради (а.с.5). За результатами розгляду вищезазначеної скарги керівником відділу регіонального представництва в центральних областях Управління забезпечення діяльності регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Грибаном П.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно заступника міського голови [PERSON] за ч.2 ст.212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та спрямовано адміністративні матеріали для розгляду до суду. Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 21.05.2018 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.23-24). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Частина 2 статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає, що особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами доказуванню підлягають: а) наявність шкоди; б) незаконність рішень (дій, бездіяльність) заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та прийняттям незаконних рішень (дій, бездіяльності) заподіювачем. Наявність чи відсутність вини заподіювача в даному випадку правового значення не має. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно п.п.10-1 п.10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.56 Конституції України судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування або його посадової чи службової особи при здійсненні нею своїх повноважень, вона підлягає відшкодуванню за рахунок органу місцевого самоврядування. В поданому до суду позові [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що його моральні страждання стали наслідком бездіяльності заступника міського голови [PERSON] щодо відмови йому у наданні інформації на запит. В свою чергу [PERSON] є посадовою особою органу місцевого самоврядування - заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради по реалізації державної політики у галузях освіти, соціального захисту, охорони здоров'я, культури і спорту, сприяння діяльності політичних і громадських організацій, що затверджена на посаду міського голови органом місцевого самоврядування - міською радою. Разом з цим позивач просить суд стягнути моральну шкоду саме з виконавчого комітету Малинської міської ради, а не з Малинської міської ради. Крім того, виконавчий комітет є саме виконавчим органом місцевого самоврядування. Так як шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, то слід зазначити, що питання місцевого бюджету відноситься до виключної компетенції міських рад у відповідності до ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а не до повноважень її виконавчого комітету. Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа до якої пред'явлений позов для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно належним відповідачем є особа, яка порушила або не визнає права позивача. [PERSON] не надав суду доказів того, що саме виконавчий комітет Малинської міської ради вчинив протиправні діяння (бездіяльність), які могли призвести до його моральних страждань. В даному випадку суд вважає, що відповідачем по справі про відшкодування шкоди, завданої органом місцевого самоврядування повинна бути Малинська міська рада Житомирської області. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON], оскільки до суду не надано належних доказів душевних страждань позивача, приниженості честі та гідності, існування факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, внаслідок чого йому могло б бути завдано моральної шкоди, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань які він поніс та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків, а також виходячи з того, що як встановлено під час судового розгляду справи виконавчий комітет Малинської міської ради є неналежним відповідачем у спірних відносинах. У зв'язку з цим [PERSON] слід відмовити в задоволенні позову до виконавчого комітету Малинської міської ради повністю за безпідставністю.

Outcome: dismissed