Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

18.06.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди земельних ділянок, мотивуючи свої вимоги тим, їй на праві приватної власності належать земельні ділянки: площею 0,2821 га кадастровий номер 5920389200:01:001:4097 та площею 1,5841 га кадастровий номер 5920389200:01:001:4060, розташовані на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія СМ №095084, виданого відділом Держкомзему у Охтирському районі Сумської області на підставі розпорядження голови Охтирської районної державної адміністрації №187 від 30.03.2004 р., зареєстрованого за №010561501689. У 2007 р. між нею та відповідачем було укладено договір оренди вказаних земельних ділянок, зареєстрований в Охтирському районному відділі ДП «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України 06.03.2008 року за №040861501406. ТОВ «Лотуре-Агро» орендну плату за користування земельною ділянкою не сплатило за 2012-2014 роки, чим порушило умови договору, крім того використовувало земельні ділянки способами, які погіршували їх стан, а в 2014 р. взагалі не використовує земельні ділянки за цільовим призначенням. Тому позивач і звернувся в суд з даним позовом, яким просить розірвати договір оренди земельних ділянок (паїв), укладених між ним та ТОВ «Лотуре Агро». В судове засідання позивачка не зявилася, просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, про що у справі маються письмові розписки. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи без участі сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних документів, та ухвалити заочне рішення, оскільки позивач в своїй заяві проти цього не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.01.2007 року між [PERSON], яка є власником земельних ділянок загальною площею 1,8662 га, в тому числі ріллі 1,5841 га та сіножаті - 0,2821 га, розташованих на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області, право власності на які підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії СМ №095084 від 27.12.2005 р, та ТОВ «Лотуре Агро» було укладено договір оренди землі строком на 10 років, зареєстрований 06.03.2008 р. в Державному реєстрі земель за №040861501406 (а.с.13-16, 17). Пунктом 31 договору оренди землі передбачені обовязки орендаря, який, зокрема, зобовязаний виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором; дотримуватись режиму природоохоронного використання земель. Пунктами 9-11 Договору оренди землі від 30.01.2007 р. передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 296,51 грн. за рік, що становить 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки, і виплачується за взаємною згодою сторін грошима, послугами та продукцією по її собівартості. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі один раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, натуральна до 20 числа останнього у звітному році місяця. Однак, відповідач з 2012 року умов вказаного договору не виконує і орендної плати за використання земельної ділянки за вказаний період позивачу [PERSON] не сплатив, не дотримується режиму природоохоронного використання земель, не використовує земельні ділянки за цільовим призначенням, що є підставою для розірвання цього договору. Дані правовідносини випливають із договору оренди землі і регулюються договором оренди, Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, ЦК України. Пунктами 15,16 договору оренди землі передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення. Згідно п. 28 договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з цим Договором, дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 31 договору оренди землі передбачено обовязок орендаря виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим Договором, дотримуватися режиму природоохоронного використання земель. Пунктом 38 договору оренди передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 39 договору оренди обумовлена можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення орендаря від виплати орендної плати. Відповідно до вимог ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобовязаний вносити плату за користування земельною ділянкою. Землекористувач зобовязаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 652 ЦК України та п.п. «г», «д» ст. 141 Земельного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України «Про оренду землі»), а орендодавець, відповідно до частини першої статті 24 цього Закону, має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. Залучення третіх осіб до обробітку землі та оплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем. За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу. Так, в матеріалах справи мається довідка Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 10.03.2015 р., згідно якої земельні ділянки у 2014 році ТОВ «Лотуре-Агро» за цільовим призначенням не використовуються, товариство господарську діяльність на території сільської ради не здійснює (а.с.21), копія договору підряду від 03.11.2014 р., згідно якого ТОВ «Лотуре-Агро» передає право на обробіток земельних ділянок ТОВ «Охтирка мясопродукт», хоча сам позивач згоди на це не давав. При вирішенні даної справи суд керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року (у справі № 6-166 цс 13), предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі і зробив правовий висновок про те, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного Закону. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд дійшов висновку, що права позивача порушені та підлягають захисту, оскільки, відповідачем порушуються істотні умови договору оренди землі, не сплачується орендна плата, не використовується земельна ділянка, що є підставою для розірвання договору оренди землі. На підставі викладеного, ст. ст. \~526, 626, 651, 652 ЦК України, ст. ст.\~22, 96,\~125, 141 ЗК України,\~ст. ст. 24, 25, 32 ЗУ «Про оренду землі»,

Outcome: approved