Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

18.08.2020р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про стягнення в порядку спадкування недоотриманої суми пенсії (а.с. 2-6). Ухвалою судді\~Наумової О.С.\~від 21.08.2020р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 17). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті вона прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири, яка знаходиться в м. Першотравенську. У чоловіка після смерті залишилась недоотримана пенсія в розмірі 14 350,00 грн. Позивачка звернулася до Першотравенського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про отримання цієї пенсії, але їй відмовлено у зв`язку із не наданням свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію. 03.06.2020р. позивачка звернулась до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, але їй відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відповідно до ст. 1227 ЦК України суми пенсії або інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Таким чином, за загальним правилом вказані у ст. 1227 ЦК України неотримана пенсія має передаватися членам сім`ї спадкодавця, причому незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. А право на одержання цих сум не входить до складу спадщини, оскільки члени сім`ї не визнаються спадкоємцями недоодержаних померлим соціальних коштів, тому на них не поширюється дія норм, обов`язкових для спадкоємців. Крім того, відповідно до ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Позивачка вважає, що має право не недоотриману пенсію [PERSON] , тому посилаючись на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення, просила стягнути з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області набуту в порядку спадкування недоотриману пенсію після смерті чоловіка [PERSON] в сумі 14 350,00 грн. Від представника\~відповідача -ГУ\~ПФУ в\~Дніпропетровській області\~ Пелевіної\~С.А. (діє\~на підставі\~довіреності від\~03.01.2020р.\~ а.с.\~27) 25.09.2020р. надійшов відзив\~на позовну\~заяву (а.с. 21 23), в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) дійсно перебував на обліку ГУ ПФУ і отримував пенсію за віком. [PERSON] 17.11.2018р. Відповідно до витягу з програмного комплексу сума недоотриманої пенсії за листопад 2018 року становить 14\~350,00\~грн. У випадку письмового звернення належної особи з усіма необхідними документами, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснить виплату недоотриманої суми пенсії з урахуванням ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період не більше ніж за три роки до дня звернення. Виходячи з викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 19.10.2020р. позивачка надала відповідь на відзив (а.с. 30-32), в якій позивачка зазначила, що відповідно до ст. 1227 ЦК України суми пенсії або інших соціальних виплат, які належать спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Також зазначила, що статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. При цьому, як вказує позивачка, неможливо вважати смерть людини власною виною внаслідок якої він не отримав пенсію і відповідно неправомірно застосовувати в даному випадку ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже вся сума недоотриманої пенсії і є спадком (а.с. 30 31). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 10). Після його смерті позивачка прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири, яка знаходиться в м. Першотравенську, про що їй 09.10.2019р. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори (а.с. 11). Як видно з матеріалів справи (розшифровки виплат пенсії [PERSON] ) у [PERSON] після смерті залишилась недоотримана пенсія за листопад 2018 року в розмірі 14\~350,00\~грн. (а.с. 24-25). Листом нотаріус\~Першої Павлоградської\~ДНК від\~13.06.2020р.\~відмовив позивачці\~у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на пенсію померлого [INFO] чоловіка [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду, недоотримана пенсіонером, не включається до складу спадщини, і виплачується особам, зазначеним у ч. 1 ст. 52 цього Закону. ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. В такому випадку доцільно застосовувати норми вищевказаних нормативних актів, які відповідні строки передбачають. Отже, при відмові у виданні свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію нотаріус застосував положення Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд критично оцінює викладені нотаріусом у листі підстави відмови у вчиненні нотаріальних дій, оскільки вони суперечать положенням ст. ст. 1218, 1227 ЦК України. У п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Встановивши, що нотаріус відмовив в оформленні права на спадщину з наведених у відповіді підстав, суд доходить висновку, що право позивачки на отримання у порядку спадкування недоотриманої пенсії чоловіка, спадщина на яку відкрилась в силу зазначених обставин, підлягає захисту у порядку, передбаченому ст. 16 ЦК України. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 цього Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Як підтверджується розшифровкою виплат пенсії [PERSON] , в [PERSON] після його смерті ( [INFO] ) залишилась недоотримана пенсія за листопад 2018 року в розмірі 14\~350,00 грн. (а.с. 35-36), розмір несплаченої пенсії відповідачем у відзиві не заперечується. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно. При прийнятті рішення по справі, суд виходить з того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або\~законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Аналізуючи практику розгляду Судом справ щодо порушення права володіння майном, ми можемо зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) як матеріальних, так і нематеріальних. Зокрема, у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами було усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27.04.1979 р., п. 64), тобто наявне майно (existing possessions). В даному випадку предметом спору є захист права позивача на наявне майно, що уже увійшло до складу спадщини, яке спадкоємець має законне сподівання отримати у спадок. Позивачка звернулась до суду через об`єктивні обставини, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості оформити спадкові права і отримати в спадщину пенсію свого померлого чоловіка, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, її право підлягає захисту судом. З урахуванням викладеного з відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , який помер [INFO] , у розмірі 14\~350,00\~грн., у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, суд зауважує, що спір у даній справі є цивільно-правовим, адже предметом судового розгляду в даному випадку є вимоги про захист права власності на спадкове майно у вигляді пенсійних виплат, які не були виплачені за життя спадкодавцеві, що відповідно до ст. 19 ЦПК України відносить до юрисдикції загальних судів. Згідно зі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved