Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

19.07.2018 року позивач звернулася в суд з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1997 року перебуває у шлюбі з відповідачем, за час спільного подружнього життя у них народися син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, оскільки стосунки, які існують між ними, перешкоджають їх подальшому спільному проживанню. Вона неодноразово намагалася налагодити відносини, йшла на компроміс, однак незважаючи на її зусилля, відповідач не виявляє бажання підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї. Тому на її переконання, немає сенсу підтримувати сімейні відносини між ними. Просить врахувати, що відповідач перебуває у шлюбних відносинах з іншою жінкою, проживає разом з нею та будує сімейні відносини. З цих підстав просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, не подав відзив на позов, причини неявки не повідомив. Відтак, беручи до уваги положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, якою передбачено право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони 04.09.1997 року зареєстрували шлюб у виконкомі Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( повторно) серії [NUMBER], яке видане 10.08.2018 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, вони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки. Дані обставини унеможливлюють перебування позивача та відповідача у шлюбі, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Також з відповідача у відповідності зі ст.141 ЦПК України, слід стягнути в користь позивача 704,80 грн. понесених нею судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved