Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

19 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] її колишній чоловік, шлюб з яким розірваний 04 грудня 2007 року. Від шлюбу в них є син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 19.08.1998 року. Згідно рішення Радехівського районного суду від 28 вересня 2011 року чоловік сплачував аліменти в її користь на утримання сина до досягнення ним 18-річного віку, тобто до [INFO] . З 01 вересня 2014 року син навчався на денній формі навчання у відокремленому структурному підрозділі технологічного коледжу національного університету «Львівська політехніка» до 31 січня 2018 року. Після виповнення повноліття позивач повторно заявила позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. Згідно рішення Радехівського районного суду від 21 вересня 2017 року аліменти з [PERSON] стягувалися в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 02.09.2016 року до [INFO] . В даний час [PERSON] є студентом І-СП курсу факультету економіки та менеджменту денної форми навчання за рахунок власних коштів Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З.Гжицького, що стверджується довідкою №211 від 04.09.2018 року. Він навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, крім того, він оплачує навчання. Позивач не працює, має доходи від домашнього господарства, а тому сама не може утримувати сина, який навчається. Вважає, що відповідач матеріально забезпечений, працює і має змогу надавати допомогу на утримання повнолітнього сина в розмірі 2000 гривень, тобто суму рівнозначну витратам на його утримання. Просить стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на 1-СП курсі факультету економіки та менеджменту денної форми навчання за рахунок власних коштів Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення навчання в липні 2020 року чи до досягнення ним двадцяти трьох річного віку, в зв`язку з тим, яке з цих обставин настане першою. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на оплату навчання за І семестр І курсу СП - факультету економіки та менеджменту Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.З. Гжицького в розмірі ? витрат в сумі 2386 гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Крім цього, звертала увагу суду, що сама не може оплачувати дитині за навчання сама. Також суду пояснила, що автомобіль, який у не є подарований, субсидією не користується. В даний час проживає у с.Руденко Радехівського району Львівської області, на роботу їздить у різні місця, щоб забезпечити дитину. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, звертав увагу суду, що він є інвалідом ІІ групи, стан здоров`я погіршився, часто хворіє. Морально позивач не мала права звертатись до суду. Син підробляє і має більші доходи ніж він. Коли син до нього звертається він завжди надавав допомогу. Третя особа [PERSON] в судове засідання з`явився, позов підтримав. Оскільки батько інвалід, то не заперечує, щоб йому визначити меншу суму аліментів, яку він зможе платити. На сьогоднішній день він вимушений підробляти, але йому і цього не вистачає на оплату за навчання, проїзд тощо, а батько жодної участі в цьому не приймає. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 19.08.1998 року (а.с.9). 04 грудня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 04.12.2007 року (а.с.13). На підставі рішення Радехівського районного суду Львівської області з [PERSON] проводилось стягнення аліментів у розмірі 1/4 усіх видів його доходу щомісячно до 31.01.2018 року, до закінчення ним навчального закладу (а.с.14). Відповідно до довідки №211 від 04.09.2018 року, виданої Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького, [PERSON] дійсно є студентом 1 СП курсу факультету економіки та менеджменту. Форма навчання - денна за рахунок коштів фізичної особи. Закінчує навчання в липні 2020 року (а.с.15). Згідно довідки №734 від 17.09.2018 року виданої виконкомом Кустинської сільської ради, [PERSON] дійсно зареєстрована по [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на повному утриманні та забезпеченні матері (а.с.16). Згідно квитанції №55 від 23 серпня 2018 року, [PERSON] здійснив оплату за навчання в розмірі 4 725 грн. відповідно (а.с.17). Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За правилами ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Отже в розумінні ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, покладено на обох батьків. Згідно із ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, враховуючи, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача 19 жовтня 2018 року, а повноліття син досягнув [INFO] , а також згідно рішення Радехівського районного суду від 21 вересня 2017 року аліменти з [PERSON] стягувалися щомісячно до [INFO] , до закінчення ним навчального закладу, суд приходить до висновку, що аліменти на час навчання сина підлягають стягненню з моменту звернення до суду з відповідним позовом, тобто з 19 жовтня 2018 року. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що син навчається і потребує матеріальної допомоги, а відповідач може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову в суд, до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, буде відповідати інтересам сина, обставинам справи і вимогам закону. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до висновків Верховного Суду викладених у Постанові від 25 вересня 2018 року по справі №569/6838/15-ц. Отже, враховуючи, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, а натомість позивачем надані відомості про понесені витрати, які не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України, оскільки не пов`язані особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, її стану здоров`я чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, за сукупністю викладеного суд вважає, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: partial