Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

18 травня 2017 року позивач звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно померлої бабусі [PERSON] у вигляді належної їй на день смерті земельної ділянки. В обґрунтування позивних вимог зазначив, що являється спадкоємцем четвертої черги за законом після померлої 17 січня 2010 року [PERSON] з якою з 05 грудня 2002 року і до дня її смерті проживав однією сімєю. До складу спадкового майна померлої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В звязку з втратою державного акту на вказану земельну ділянку державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про спадщину щодо даного майна. Позивач в судове засідання не зявився. Особливою умовою угоди № 522 від 18 травня 2017 року, укладеної між позивачем та адвокатом [PERSON] є участь представника у судових засіданнях без участі позивача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача Шишацької селищної ради в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, свою правову позицію щодо предмету спору не висловив, заперечень проти позову не надавав. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного. 17 січня 2010 року в с. Шафранівка Шишацького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-КЕ № 340436, виданим повторно 30.11.2016 Шишацьким відділом РАЦС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.10). За життя померла залишила заповіт, посвідчений 23 квітня 1999 року секретарем Великобузівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, згідно якого все своє майно заповідала донці [PERSON] (а.с.12). Згідно довідок Гоголівського старостату Шишацької селищної ради від 10.05.2017 №№ 136-137 на протязі більше 5-ти років до дня смерті [PERSON] з нею постійно проживав онук [PERSON], донька померлої [PERSON] вибула з домогосподарства в вересні 2006 року (а.с.14-16). 12 грудня 2012 року у м. Києві померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-КЕ № 257600, виданим 14.12.2012 відділом РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1217 (а.с.11). Як встановлено судом при вивченні матеріалів спадкової справи № 88/2010, щодо спадкового майна [PERSON], яка перебуває на обліку та зберіганні в Шишацькій державній нотаріальній конторі [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла. Єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після померлої, що прийняв спадщину відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України є її онук [PERSON]. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні (а.с. 35-36). Наявність родинних відносин між вказаними особами підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] серії І-КЕ № 094951, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану № 00017392912 від 02.12.2016 про народження [PERSON], 16.07.1954 року та №00017392586 від 02.12.2016 про одруження [PERSON] (а.с. 8, 20-21) До складу спадкового майна померлої поміж іншого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,85га, кадастровий номер 5325781600:00:005:0077, що розташована на території колишньої Гоголівської сільської ради (нині Шишацька селищна рада) Шишацького району Полтавської області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 172781,09 грн. (а.с.13, 17). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до норм ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до судової практики та положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах даної категорії при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою [PERSON] приватного від 05 травня 2017 року № 257/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку на імя померлої (а.с.23). Факт втрати Державного акту на спірну земельну ділянку підтверджується зверненням позивача з відповідним оголошенням до місцевого друкованого видання «Сільське життя» (№ 49 від 09 грудня 2016) (а.с. 32). Таким чином, фактично успадкувавши після смерті [PERSON] належну їй земельну ділянку позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити її на своє імя та здійснити подальшу державну реєстрацію права власності щодо неї через втрату оригіналу Державного акту на землю, виданого на імя спадкодавця. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved