Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

19.12.2018 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського\~ міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на особисте утримання, посилаючись на наступні обставини. 14 жовтня 2017 року між нею, [PERSON], [INFO] та відповідачем [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, який був зареєстрований Білоцерківським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у\~ Київській області, про що було складено відповідний актовий запис № 1578. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно самоусунувся від батьківських обовязків, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, а сама вона не має матеріальної змоги його утримувати та забезпечувати всім необхідним для нормального розвитку та прожиття сина. В даний час позивач не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому потребує матеріальної вимоги на особисте утримання. Відповідач молода, фізично здорова людина, працює, отримує заробітну плату, не сплачує аліменти на користь інших осіб і має можливість сплачувати кошти на її особисте утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. Судовим наказом від 12 жовтня 2018 року було стягнуто з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 24.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягненням сином трьохрічного віку, тобто до 22 червня 2021 року (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 14 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 12-13). В судове засіданні позивачка [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву, отримана судом 19.02.2019 року за вх. № 6703, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на особисте утримання розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, отримана судом 19.02.2019 року за вх. № 6701, в якій\~ просив справу розглянути без його участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення аліментів на утримання позивачки. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не зявилися в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення аліментів на особисте утримання,\~ підлягають\~ задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні\~ встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі з 14 жовтня 2017 року, який був зареєстрований Білоцерківським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у\~ Київській області, про що було складено відповідний актовий запис № 1578, про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с. 5), але на даний час проживають окремо. Встановлено, що від даного шлюбу у подружжя народилася дитина син [PERSON], [INFO], про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, серії І-ОК № 387565, виданого Білоцерківським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 03 липня 2018 року, актовий запис № 839, де батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання не надає. Позивачка не працює, оскільки знаходиться на даний час у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, що підтверджується довідкою, яка видана 17.12.2018 року № 2923/10 Управлінням соціального захисту Білоцерківської міської ради київської області (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Визначаючи розмір стягуваних коштів на особисте утримання, суд врахував, що позивач не працює, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області та їй призначено допомогу при народженні дитини з 01.07.2018 року по 01.07.2021 року, відповідач є фізично здоровою людиною, працездатним, аліменти на користь інших осіб не сплачує, заперечень проти позову до суду не надав. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів, а також ту обставину, що позовні вимоги визнані відповідачем, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на особисте утримання позивачки [PERSON] в розмірі 1/6 частини х усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до [INFO].\~ Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved