Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

17 грудня 2019 року позивач - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (далі за текстом - УСЗН) звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача суму про стягнення незаконно отриманої суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 3097,02 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач 14.05.2018 звернулася до департаменту соціального захисту населення з метою отримання державної соціальної допомоги. Згідно із довідкою Маріупольського міського центру зайнятості від 11.05.2018 відповідач [PERSON] з 07.05.2018 перебувала на обліку у центрі як безробітна. Під час подання заяви про призначення допомоги відповідача було повідомлено під особистий підпис, що всі наведені нею відомості про майно та доходи будуть перевірені згідно із чинним законодавством та повідомлено, що про всі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання виплат відповідач зобов`язаний повідомити департамент. На вказане звернення з урахуванням вимог законодавства відповідачеві було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на період з 01.05.2018 по 31.10.2018. У січні 2019 року стало відомо, що [PERSON] з 18.07.2018 була знята з реєстрації у Маріупольському міському центрі зайнятості. Про зазначені обставин відповідач своєчасно не повідомила, що призвело до незаконного отримання нею державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.08.2018 по 31.10.2018 у загальній сумі 3097,02 гривень. Просив стягнути з відповідача зазначену суму незаконної отриманої допомоги, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 1921,00 гривень. Відповідно до ухвали суду від 02 січня 2020 року справа розглядається в порядку прощеного позовного провадження за участю сторін. Представник позивача Василів О.С., діюча на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що зазначила у заяві, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. 20 березня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання пред`явленого позову у повному обсязі, якою просила вирішувати справу у її відсутність. В сенсі наведених обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін справи та на підставі наявних доказів. Дослідивши доводи пред`явленого позову та перевіривши їх наданими доказами, суд приходить до висновку про його обґрунтованість, виходячи с наступного. Встановлено, що 14 травня 2018 року відповідач [PERSON] звернулася до ДСЗН Маріупольської міської ради із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. При зверненні за призначенням допомоги відповідач надала довідку за № 02-219 від 11.05.2018, видану Маріупольським міським центром зайнятості, згідно із якою [PERSON] перебувала на обліку у центрі як безробітна з 07 травня 2018 року. Питання порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям врегульовано відповідним Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 24.02.2003 № 250 (надалі - Порядок № 250). Згідно із п. 2 Порядку № 250 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Згідно з п. 3 Порядку № 250 Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї. Рішенням ДССЗН Маріупольської міської ради від 07.06.2018 відповідачу [PERSON] було призначено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на період з 01.05.2018 по 31.10.2018. Разом зі тим, згідно із п. 10 Порядку № 250 соціальна допомога не призначається у разі, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги). При цьому відповідно до п. 27 Порядку № 250 контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Інформування органів соціального захисту населення стосовно дотримання безробітним працездатним членом малозабезпеченої сім`ї законодавства про зайнятість у частині сприяння своєму працевлаштуванню та припинення реєстрації як безробітної особи, яка включена до складу малозабезпеченої сім`ї, здійснюється центрами зайнятості до 10 числа місяця, що настає за звітним. Згідно із довідкою, виданою Маріупольським міським центром зайнятості від 09.01.2019, [PERSON] з 18 липня 2018 року була знята з реєстрації у центрі через порушення законодавства про зайнятість та соціальне страхування на випадок безробіття щодо сприяння своєму працевлаштуванню на підставі абз. 22 пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, що шукають роботу. Про наявність зазначених обставин відповідач [PERSON] до ДСЗН Маріупольської міської ради не повідомила, факт чого нею не спростовується. Рішенням ДСЗН Маріупольської міської ради від 06.02.2019 встановлено відсутність права [PERSON] на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.08.2018 по 31.10.2018. У вказаний період часу на користь [PERSON] було виплачено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у загальній сумі 3097,02 гривень. Згідно із повідомленням ДСЗН Маріупольської міської ради від 29.03.2019 [PERSON] було повідомлено про необхідність повернення надмірно отриманої грошової допомоги за період з 01.08.2018 по 31.10.2018 у сумі 3097,02 гривень. Пунктом 28 Порядку № 250 визначено, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Отже, суд вважає встановленим, що неповідомлення відповідачем [PERSON] вчасно уповноваженого органу про зміну обставин, що впливають на призначення і виплату державної допомоги, зокрема, про зняття з реєстрації як безробітної, стало наслідком безпідставної виплати такої грошової допомоги за період 01.08.2018 по 31.10.2018 у сумі 3097,02 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави (глава 83 ЦПК) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України, зокрема, ст.ст. 179, 181, 190, 192 ЦК України, випливає, що положення ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Таким чином, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернула до сьогодення безпідставно виплачені кошти у сумі 3097,02 гривень, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від понесених ним та документально підтверджених витрат з оплати судового збору у сумі 960,50 гривень. Інша частина витрат з оплати судового збору у сумі 960,50 гривень підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved