Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

19.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, [PERSON], 37, свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] була відведена земельна ділянка по ІІ провулку Маяковського, 35 в м. Ізмаїл Одеської області, площею 594 кв.м. Згодом відбулась перенумерація будинку та на теперішній час він знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Хмельницького Богдана, 37. 22.11.1981 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по вул. Хмельницького Богдана, 37 в м. Ізмаїл Одеської області. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] стали дружина та діти. 22.11.2007 року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. Позивач є спадкоємцем за правом представлення та прийняв спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку. 21.06.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічним позовом та просять визнати за ними право власності по 1/3 частині житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Богдана Хмельницького, 37, свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] була відведена земельна ділянка по ІІ провулку Маяковського, 35 в м. Ізмаїл Одеської області, площею 594 кв.м. Згодом відбулась перенумерація будинку та на теперішній час він знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Хмельницького Богдана, 37. 22.11.1981 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по вул. Хмельницького Богдана, 37 в м. Ізмаїл Одеської області. Спадкоємицями за законом першої черги після [PERSON] стали його дружина та діти. 22.11.2007 року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане майно. [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину шляхом постійного проживання. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено, у звязку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.06.2016 року зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно був обєднаний з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Представник відповідачів в судовому засіданні первісні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 594 кв.м. за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, ІІ провулку Маяковського, 35 на підставі договору від 06.07.1961 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7-5/6. Згідно до архівної довідки № 51 від 09.06.2016 року, наданої КУ «Ізмаїльський архів», 2 провулок Маяковського був перейменований на вулицю [PERSON]. Відповідно до архівної довідки № 7-Ш/2 від 19.05.2016 р., наданої КУ «Ізмаїльський архів», будинок № 35 по вул. Богдана Хмельницького був перенумерований на № 37. Згідно до довідки № 1254 від 11.08.2016 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Хмельницького Богдана, 37 в м. Ізмаїл Одеської області побудований у 1965 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затверджена наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрований в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України обєкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Станом на останню технічну інвентаризацію від 13.04.2016 року обєкти самочинного будівництва не виявлені. Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІ-ЖД № 316227 від 23.11.1981 року, виданого відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл, [PERSON], помер 22.11.1981 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами № 37 по вулиці Хмельницького Богдана в м. Ізмаїл Одеської області. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43278268 від 17.03.2016 року. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: -дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-УР № 814235, виданим 13.04.1961 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл; -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І ЖД № 477580, виданим 24.03.1975 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ ЖД № 448067, виданим 27.03.1979 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ ЖД № 345230, виданим 29.07.1977 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану та свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 001418, виданим 17.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Поломаренко». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. На час відкриття спадщини [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджено записами в будинковій книзі на будинок № 37 по вул. Хмельницького Богдана в м. Ізмаїл Одеської області, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. [PERSON] померла 22.11.2007 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1 ЖД № 120742, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частина житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Хмельницького Богдана, 37. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 43278314 від 17.03.2016 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І ЖД № 477580, виданим 24.03.1975 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ ЖД № 448067, виданим 27.03.1979 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану по м. Ізмаїл; -донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ ЖД № 345230, виданим 29.07.1977 року відділом (бюро) запису актів громадянського стану та свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 001418, виданим 17.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Поломаренко». Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони буди живими на час відкриття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] помер 04.11.2003 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 410007, виданим 06.11.2003 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області. Враховуючи, що [PERSON], який є спадкоємцем [PERSON] помер до відкриття спадщини, право на спадкування його частки переходить до його сина [PERSON] (згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД № 019020, виданого 10.10.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON]). Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. [PERSON], [INFO], на час відкриття спадщини був малолітньою особою, тобто відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем, що підтверджено записами в будинковій книзі, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] від 17.03.2016 року за № 156/02-14 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON] від 19.05.2016 року за № 294/02-14 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved