Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

19.02.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка являлася рідною сестрою його баби [PERSON] , яка померла [INFO] . У [PERSON] та [PERSON] була ще одна рідна сестра [PERSON] , яка [INFO] також померла. У [PERSON] та [PERSON] дітей не було. На час смерті в зареєстрованому шлюбі жодна з них не перебували. З близької родини у нині покійної [PERSON] залишилася лише його мама [PERSON] , яка приходилася покійній племінницею. Після смерті [PERSON] (далі - спадкодавець) відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS] (далі - житловий будинок, спадкове майно), де покійна проживала за життя. Вказаний житловий будинок знаходиться по сусідству з будинковолодінням, де проживає він разом зі своєю сім`єю, в тому числі і своїми батьки. Фактично у нього з покійною [PERSON] одне подвір`я. Його родина та [PERSON] проживали фактично однією сім`єю, він та його мати в усьому допомагали спадкодавцю, оскільки у неї нікого більше з родини не було. Після того, як [PERSON] раптово захворіла, він оплачував лікування останньої, а після її смерті, всі витрати на поховання та поминальні обіди проводив за власні кошти родини. Надгробний пам`ятник [PERSON] був придбаний та встановлений за його кошти. Після смерті [PERSON] , за житловим будинком та присадибною земельною ділянкою протягом усього часу здійснює доглядає він. Разом з тим, у відповідь на його звернення до Торчинської селищної ради, з питанням, яким чином оформити документи на житловий будинок, за яким він здійснюю догляд, йому стало відомо, що покійна [PERSON] залишила на його ім`я заповіт. Згідно вказаного заповіту, покійна [PERSON] заповіла йому належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З приводу оформлення спадкових прав, він звернувся до Луцької районної державної нотаріальної контори, однак у прийнятті заяви про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] було відмовлено по причині пропуску шестимісячний термін з дня смерті [PERSON] на звернення до нотаріальної контори із такою заявою. За наведених обставин, вважає, що ним пропущено строк на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з поважних причин, оскільки мені про наявність заповіту йому нічого відомо не було. Просить суд визначити йому додатковий строк в один місяць на подання заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Судові витрати просить залишити за собою. 30.04.2020 року із Луцької районної державної нотаріальної контори судом було витребувано інформацію щодо факту звернення із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 50). 20.05.2020 року на адресу суду від Луцької районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 357/2008 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 58). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2020 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів було залучено [PERSON] , як спадкоємця, після смерті [PERSON] (а.с. 70). 18.06.2020 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів надійшли письмові пояснення в яких зазначено наступне. Вказує, що [PERSON] у своєму позові посилається виключно про відсутність у нього відомостей щодо наявного заповіту відносно нього, проте такі доводи жодними доказами не підтверджуються. При цьому, позивачем в жодній мірі не доведено та не обгрунтовано причин відсутності його звернення чи звернення [PERSON] з моменту смерті [PERSON] по дату подання даного позову. В свою чергу, [PERSON] , який являється чоловіком спадкодавця та спадкоємцем за заповітом, проживав у житловому будинку до 07.07.2016 року та з вказаної дати його місце проживання було зареєстрованим в [ADDRESS] у Луцькому геріатричному пансіонаті. Зазначене, свідчить про неправдивість та необґрунтованість тверджень позивача щодо відсутності в [PERSON] родичів окрім нього та його матері. Крім того, твердження позивача про те, що лише він доглядав за будинком та прибудинково територією є безпідставними, оскільки до 07.07.2016 року, цим займався [PERSON] , а після вказаної дати [PERSON] поселив у спірному будинковолодінні квартирантів, які там проживають і на даний час, про що [PERSON] достеменно відомо. Вважає, що позивачем не доведені поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б надавали підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад встановлений законом шестимісячний строк та перешкод у реалізації свої спадкових прав в останнього не було, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Також вказує, що орієнтовні судові витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, становлять 5000 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2020 року за клопотанням представника позивача, [PERSON] було залучено до участі у справі в якості співвідповідача (а.с. 93). В судовому засіданні, представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі із зазначених у позовній заяві підстав, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у поданій на адресу суду заяві від 21.04.2020 року просила судовий розгляд здійснювати у її відсутності, заявлений позов визнає із викладених у ньому підстав та не заперечує щодо його задоволення (а.с. 37). До початку судового засідання представником відповідача Торчинської селищної ради Луцького р-ну було подано заяву, в якій вона просить розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги визнає та щодо задоволення позову не заперечує (а.с. 36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Пилипчук І.Ю, в судове засідання не з`явилася, 07.08.2020 року до початку судового засідання на електронну адресу суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи в обґрунтування якого вона зазначила, що на день розгляду справи її стан здоров`я (підвищена температура), з урахування запровадження протиепідемічних заходів, позбавляє її можливості з`явитися в приміщення суду та, зокрема, пройти термічну перевірку тіла. Тому, з метою забезпечення її процесуальних прав та участі при розгляді справи, просила судове засідання відкласти на іншу дату (а.с. 116). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причини неявки. Суд вважає можливим проводити розгляд у відсутності сторони відповідача відповідно до приписів п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки будучи належним чином повідомленими про дату розгляду справи, відповідач [PERSON] притичини неявки суду не повідомив, а його представник, надавши заяву про відкладення розгляду справи не надала жодних доказів на підтвердження поважності неявки в судове засідання. Крім того, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи від 07.08.2020 року також не містить жодної інформації щодо надання в майбутніх судових засіданнях вищевказаних доказів (про факт звернення за медичною допомогою, перебування на листку непрацездатності тощо). При цьому, суд враховує й ту обставину, що відповідач [PERSON] скористався своїм правом щодо надання письмових пояснень по суті спору, в яких виклав свою позицію щодо заявлених позовних вимог, а також надав письмові докази, які на його думку, підтверджують його заперечення проти позову. За таких обставин, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі відповідачів та їх представників. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.11.2007 року Торчинською селищною радою Луцького р-ну Волинської обл., [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). За час свого життя, [PERSON] було складено заповіт на ім`я [PERSON] , яким померла заповіла позивачу належний їй житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний заповіт 26.12.2005 року було посвідчено секретарем Торчинської селищної ради Луцького р-ну Волинської обл. та зареєстровано в реєстрі за № 286 (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] є двоюрідною бабою позивача [PERSON] , а відповідач [PERSON] була рідною племінницею померлої. Зазначені обставини підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] (а.с. 40-42, 46). Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] до 30.07.1987 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . При цьому, відповідач [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] , до моменту смерті останньої (а.с. 83-85). Із наведеного слідує, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком померлої [PERSON] . Судом також встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до Луцької районної державної нотаріальної контори з метою оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок, який залишився після смерті [PERSON] . Як вбачається із листа Луцької районної державної нотаріальної контори № 1547/01-16 від 09.12.2019 року «Роз`яснення про пропущення строку для прийняття спадщини», [PERSON] було роз`яснено про неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду з позовом для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 11). Свої позовні вимоги [PERSON] фактично обґрунтовує тією обставиною, що йому не було відомо про наявність заповіту, складеного 26.12.2005 року [PERSON] на його ім`я. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у Постанові № 6-1320цс17 від 23.08.2017 року. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з п.п. 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 24.06.2008 року Луцькою районною державною нотаріальною конторою Волинської області було заведено спадкову справу № 375/08 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 59-68). Як вбачається із матеріалів вищевказаної спадкової справи № 375/08, Луцька районна державна нотаріальна контора 03.03.2017 року за вих. № 300/02-14 та повторно 13.11.2019 року за вих. № 1451/02-14 звернулася до Торчинської селищної ради Луцького р-ну Волинської обл. з приводу надання копій заповітів померлої [INFO] [PERSON] для видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину. Одночасно з цим повідомлено, що заповіт від 22.11.2005 року № 249, який був вказаний в спадковій довідці і міститься в матеріалах спадкової справи до Спадкового реєстру не внесений (а.с. 68). Разом з тим, матеріали спадкової справи № 375/08 до майна померлої [INFO] [PERSON] не містять будь-якої згадки про наявність складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] заповіту, посвідченого 26.12.2005 року секретарем Торчинської селищної ради Луцького р-ну Волинської обл. та зареєстрованого в реєстрі за № 286. Крім того, будь-які відомості про вжиття посадовою особою Торчинської селищної ради Луцького р-ну Волинської обл. заходів щодо надання Луцькій районній державній нотаріальній конторі відомостей про наявність заповіту, виданого на ім`я [PERSON] , а відтак і вжиття нотаріусом дій щодо сповіщення спадкоємців, після отримання від [PERSON] повідомлення про відкриття спадщини, матеріали спадкової справи № 375/08 не містять. Будь-які інші докази, які б свідчили про виконання посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, а від так й нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори, після заведення спадкової справи № 375/08 до майна померлої [INFO] [PERSON] , свого обов`язку щодо сповіщення інших спадкоємців, визначеного ст. 63 ЗУ «Про нотаріат», стороною відповідача надано не було та судом в ході розгляду справи доказів зворотного не встановлено. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що звертаючись до Торчинської селищної ради Луцького р-ну Волинської обл. із листами 03.03.2017 року за вих. № 300/02-14 та повторно 13.11.2019 року за вих. № 1451/02-14, Луцька районна державна нотаріальна контора, наголосивши на не внесенні до Спадкового реєстру заповіту від 22.11.2005 року № 249, який був наданий посадовою особою органу місцевого самоврядування, жодним чином не вказала про наявність чи відсутність відомостей щодо виданого [PERSON] на ім`я [PERSON] заповіту від 26.12.2005 року № 286. Зазначене може свідчити про наявність у Спадковому реєстрі інформації про реєстрацію заповіту від 26.12.2005 року № 286 на ім`я [PERSON] , або ж не повідомлення нотаріальної контори посадовою особою Торчинської селищної ради Луцького р-ну Волинської обл. при формуванні спадкової довідки про фактичну наявність такого, що в обох випадках підтверджує факт невиконання вимог ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин). За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа № 375/08 до майна померлої [INFO] [PERSON] не містить жодних відомостей щодо сповіщення спадкоємця за заповітом [PERSON] про заведення спадкової справи, а відтак приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Разом з тим, суд оцінює критично доводи представника відповідача [PERSON] про обізнаність [PERSON] про наявність заповіту, виданого спадкодавцем на його ім`я, оскільки такі твердження базуються виключно на припущеннях та всупереч вимог ч. 3 ст. 12, ст. 76-81 ЦПК України, жодними належними, достовірними та допустимими доказами не обгрунтовані. Інші доводи сторін в контексті розгляду даної справи суд не приймає до уваги, оскільки такі не стосуються предмету даного спору щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Торчинської селищної ради Луцького р-н Волинської обл., [PERSON], про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом. Згідно ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. У своєму позові [PERSON] судові витрати просив залишити за ним, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється. В свою чергу, в зв`язку із задоволенням даного позову, суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, про які представник [PERSON] заявляла у письмових поясненнях від 18.06.2020 року. На підставі ст. ст. 1217, 1223, 1261, 1272 ЦК України,

Outcome: approved