Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

19 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні належним на праві власності житлом і виселення, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] в терапевтичному відділенні Диканської центральної районної лікарні в умовах стаціонару внаслідок гострої судинно-мозкової недостатності, набряку, інфаркту мозку, раннього церебрального атеросклерозу помер [PERSON], [INFO]. За життя [PERSON] був зареєстрований в належній йому на праві приватної власності квартирі [ADDRESS]. На протязі тривалого часу і на день смерті [PERSON] фактично проживав в належному йому будинку в селі Чернечий Яр Диканського району Полтавської області, а квартирою в місті Полтаві на умовах найму, без реєстрації за вказаною адресою користувалась [PERSON] В позові позивач вказувала, що вона на протязі тривалого часу була знайома з [PERSON], проживала по сусідству з ним в селі Чернечий Яр, перебувала з останнім в добрих стосунках, надавала йому всіляку допомогу. Спадкоємців за законом на належне йому майно [PERSON] не мав. 25.11.2010 року [PERSON] особисто повідомив, що склав на її ім»я нотаріально посвідчений заповіт, відповідно до якого розпорядився повністю на її користь належною йому квартирою [ADDRESS]. 25.02.2013 року вона звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] вона отримала право власності на спадкове майно, яке складається з двокімнатної квартири [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства 09.11.2006 року, зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі №119 під реєстровим №16409. Належне їй право власності на зазначене нерухоме майно 12.11.2013 року внесено до Державного реєстру речових прав за №3340258. З огляду на вказане вона неодноразово, як в усній формі, так і шляхом листування, звернення до райвідділу міліції, вимагала від [PERSON] звільнення належної їй квартири [ADDRESS], передачі технічного паспорта на житло, ключів від жилого приміщення, але остання виконувати вимоги відмовляється, продовжує незаконно (самоправно) користуватись житлом, перешкоджає їй в реалізації прав власника нерухомого майна. Просила суд усунути перешкоди в володінні, користуванні і розпорядженні належною їй, [PERSON], квартирою [ADDRESS] з боку [PERSON] шляхом її виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON], адвокат [PERSON] позов підтримали. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] з позовом не згодні. Просили суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши позивача [PERSON], адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства 09.11.2006 року, зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі №119 під реєстровим №16409 належала квартира [ADDRESS]. 25 листопада 2010 року [PERSON] складено заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті він зробив таке розпорядження: належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповів повністю [PERSON], [INFO] (а.с.8). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). 12 листопада 2013 року позивачу [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] від 25.11.2010 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.5). Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: квартири [ADDRESS]. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.11-12). В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечувала відповідач по справі, що на даний час вона проживає в [ADDRESS]. Вважає себе членом сім»ї померлого [PERSON]. Але на час розгляду справи доказів того, що вона була членом сім»ї померлого [PERSON] суду не надала. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приходить до висновку, що права [PERSON] порушені і потребують судового захисту з наступних підстав. Частинами 2, 3, 4 статті 13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2, 3, 5, 7 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов»язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 7 статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved