overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

19 лютого 2014 р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 19 серпня 1995 р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у Богуславській с/раді Борівського р-ну Харківської обл., актовий запис №19, і проживав з нею до 1 жовтня 2012 р. Від спільного подружжя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося в зв'язку з несумісністю характерів. У зв'язку з цим сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сім'ї неможливе. Спільне майно вони поділили добровільно. Угода про проживання дітей між ними досягнута. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, неповнолітніх дітей просив залишити з ним. Відповідачка в судовому засіданні просила надати строк для примирення. Ухвалою суду від 28.02.2014 р. сторонами надано строк для примирення терміном 6 місяців. В судовому засіданні позивач після закінченого наданого терміну для примирення, просить розірвати шлюб, дітей залишити на його виховання. Відповідачка в судовому засіданні також просить шлюб розірвати, дітей залишити з позивачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені з жовтня 2012 р., поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Секретарської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в позовній заяві посилається на те, що він являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Заяву про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору не подав, тому в оформленні спадкових прав йому нотаріусом було відмовлено. Посилаючись на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися, надіслали заяви з проханням справу слухати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, Секретарська сільська рада позовні вимоги визнала. У відповідності до ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 4) , яка за життя заповіла все своє майно позивачу (а.с. 6). Останній, маючи бажання прийняти спадщину, в передбачений законом строк, заяву в нотаріальну контору не подав. Причиною стала хвороба, що підтверджено довідкою сімейного лікаря Кривоозерської центральної районної лікарні (а.с. 7). Вказану причину суд вважає поважною, тому наявні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом з проханням розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 30 листопада 1998 року Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області, актовий запис № 10. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 листопада 1998 року у Вишеньківській сільській раді Бориспільського району Київської області, актовий запис № 10 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, оскільки втратили почуття поваги та кохання один до одного в зв'язку з чим виникали постійні сварки та суперечки, проживають окремо з грудня 2008 року. Відповідач має двох дітей від іншої жінки, з якою проживає на сьогоднішній день. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечитиме її інтересам та інтересам їхньої дитини та унеможливлює примирення з відповідачем. Спір про визначення місця проживання дитини відсутній. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату , час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду представник позивача та відповідач подали заяви, якими позовні вимоги визнали і підтримали та розгляд справи просили здійснити у їх відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 листопада 1998 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 30 листопада 1998 року зроблено відповідний актовий запис № 10 Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 30.11.1998 року (а.с.2). У сторін це перший шлюб, від якого народилась донька - [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Також у судовому засіданні встановлено, що майновий спір відсутній. З цих підстав подальше існування сім'ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та спільної дитини , що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що 18 червня 1994 року Маневицьким районним відділом ЗАГС Волинської області було зареєстровано шлюб позивача і відповідача та видано свідоцтво про шлюб. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], 1995 року народження, та син - [PERSON], 1997 року народження. З часом спільне подружнє життя сторін погіршилося. Фактичні шлюбні стосунки між подружжям припинено, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просить суд позов задовольнити і шлюб розірвати. В дане судове засідання позивач не з'явилася, до суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 червня 1994 року, який був зареєстрований Маневицьким районним відділом ЗАГС Волинської області, актовий запис № 48, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 3). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Спільне подружнє життя сторін не склалося, в сім'ї систематично почали виникати сварки та різні непорозуміння, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи зазначені обставини та вказані норми права, особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд приходить висновку про доцільність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З цих підстав, суд вважає доцільним за вибором позивача залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі статей 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи на те, що з 11 вересня 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак спільне життя з ним не склалося через втрату почуття поваги та любові, через що їх сім'я збережена бути не може, тому просила шлюб між ними розірвати, а також стягнути з останнього на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та на утримання якого відповідач в добровільному порядку коштів не надає, аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05 березня 2015 року, позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] аліментів залишений без розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Не з'явився в судове засідання й відповідач [PERSON], який подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Перевіривши фактичні обставини справи в межах, наявних в ній, письмових доказів, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, сторони 11 вересня 2000 року в відділі РАГС Шишацького районного управління юстиції зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 18 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] / а. с. 5 /. 9 серпня 2000 року у сторін народилася донька, - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 вересня 2000 року, де матір'ю значиться позивач, а батьком - відповідач / а. с. 6 /. Відповідно до вимог ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. З огляду на позицію сторін, які протягом останніх дванадцяти років не проживають в складі однієї сім'ї, що слідує із змісту позовної заяви, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам як кожного із них, так і інтересам їх неповнолітньої дитини, тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Судом обєктивно встановлено, що у період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

19 лютого 2015 року в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про призначення по цій справі судової авто товарознавчої експертизи , посилаючись на те, що він ставить під сумнів Висновок № 161 від 29 березня 2013 року по визначенню вартості матеріального збитку. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Представник позивача заперечував проти призначення вказаної експертизи, посилаючись на те, що в дослідження було проведено належним чином та з його висновками погодилась страхова компанія та сплатила страхове відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України - для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Статтею 145 ЦПК України встановлені випадки обов'язкового призначення експертизи - а саме: 1. Призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров'я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Вказані обставини судом не встановлені, крім цього відповідач не ставить питання перед експертом про визначення загального розміру шкоди, завданої позивачу, атому відсутні підстави для призначення експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

19 лютого 2015 року до суду заявлено цей позов, в якому позивачка, вимагала стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття, посилаючись на невиконання добровільно відповідачем законного обов'язку по утриманню дитини. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що ніде не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти. З урахуванням позицій сторін матеріалів справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері [PERSON], належним чином не виконує свого законного обов'язку по утриманню дитини, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: · ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; · ст.182 Сімейного Кодексу України, за змістом якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків; · ч.2. ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; · ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку по утриманню дитини, чим порушує його право, то належні кошти необхідно щомісячно стягувати з нього в твердій грошовій сумі, яку з урахуванням засад розумності, добросовісності і справедливості, суд визначає в розмірі 320 грн. починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття сина.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

19 лютого 2015 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшла вказана заява. В заяві зазначено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO]. В день його смерті відкрилася спадщина, яка відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER], реєстраційний номер 280, становить 3,93 умовно кадастрових гектарів землі, вартістю 57260 грн. Відповідно до інформації державного нотаріуса 07/01-16 від 28 січня 2015 року встановлено, що спадкоємці за законом та заповітом померлого [PERSON] протягом року до державної нотаріальної контори не звертались. Згідно інформації наведеної у листі Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області від 01 грудня 2014 року № 625 встановлено, що сільська рада не має відомостей стосовно спадкоємців померлого [INFO] [PERSON], який мешкав на території Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. До теперішнього часу в інтересах територіальної громади с. Радивонівка, Радивонівська сільська рада Якимівського району Запорізької області не зверталась до Якимівського районного суду Запорізької області з заявою про визнання спадщини відумерлою, у зв'язку з чим 3,93 га землі до теперішнього часу не перейшли у власність територіальної громади. В зв'язку з чим, просять суд визнати відумерлою спадщину: земельну ділянку у розмірі 3,93 умовно кадастрових гектарів землі, вартістю 57260 грн., яка відкрилась після смерті [PERSON]. Представник прокуратури Якимівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна частка (пай) [NUMBER], що становить 3,93 умовно кадастрових гектарів землі, вартістю 57260 грн. Заявник у строк передбачений ч.2 ст.. 1277 ЦК України звернувся із заявою про визнання спадщини відумерлою. Відповідно з частини 1,3 вказаної статті, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що зава є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

19 лютого 2015 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшла вказана заява. В заяві зазначено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO]. В день його смерті відкрилася спадщина, яка відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], становить 3,93 умовно кадастрових гектарів землі, вартістю 57260 грн. Відповідно до інформації державного нотаріуса 07/01-16 від 28 січня 2015 року встановлено, що спадкоємці за законом та заповітом померлого [PERSON] протягом року до державної нотаріальної контори не звертались. Згідно інформації наведеної у листі Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області від 01 грудня 2014 року № 625 встановлено, що сільська рада не має відомостей стосовно спадкоємців померлого [INFO] [PERSON], який мешкав на території Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. До теперішнього часу в інтересах територіальної громади с. Радивонівка, Радивонівська сільська рада Якимівського району Запорізької області не зверталась до Якимівського районного суду Запорізької області з заявою про визнання спадщини відумерлою, у зв'язку з чим 3,93 га землі до теперішнього часу не перейшли у власність територіальної громади. В зв'язку з чим, просять суд визнати відумерлою спадщину: земельну ділянку у розмірі 3,93 умовно кадастрових гектарів землі, вартістю 57260 грн., яка відкрилась після смерті [PERSON]. Представник прокуратури Якимівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна частка (пай) ЗП [NUMBER], що становить 3,93 умовно кадастрових гектарів землі, вартістю 57260 грн. Заявник у строк передбачений ч.2 ст.. 1277 ЦК України звернувся із заявою про визнання спадщини відумерлою. Відповідно з частини 1,3 вказаної статті, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що зава є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved