Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

19 березня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що сторони з 08 вересня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Також позивач зазначає, що спільне життя подружжя і подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки через погіршення стосунків та застосування фізичного насильства з боку відповідача спільне проживання та ведення господарства сторонами припинено з 31 серпня 2019 року, спроби примирення не дали позитивних результатів, а лише призводили до нових сварок, так як сторони втратили почуття любові, взаєморозуміння та турботи один до одного, таким чином, шлюбні відносини припинились, а тому позивач вважає, що шлюб з відповідачем носить лише умовний характер і просила його розірвати, задовольнивши позов. Також позивач зазначила, що майнового спору у сторін не виникало, спільних дітей сторони не мають. Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, проте направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не підтримав заявлені позовні вимоги, зокрема такі викладені у позові підстави для розірвання шлюбу як неодноразове застосування відповідачем до позивача домашнього насильства (побиття), а також не визнав дату, з якої сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, вказавши, що сторони мешкають окремо близько року. При цьому, відповідач пояснив, що немає підстав для примушування позивача до збереження шлюбних відносин. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 08 вересня 2017 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Амур - Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом №588, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER] (а.с.12). Спільних дітей сторони не мають. Як встановлено судом в ході розгляду справи у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України, не спростовується матеріалами справи і не заперечувалось сторонами, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинені вже більше року, сторони з цього ж часу не мешкають разом, спільного господарства не ведуть, не підтримують тісних стосунків, притаманних подружжю та сім`ї, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України. Так, відповідно до ст.ст.7, 18 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Положеннями ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється і на підставі шлюбу. Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Нормами ст.ст.24, 56 СК України, ст.51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання. За змістом ст.ст.105-107, 109, 110 СК України така форма припинення шлюбу як його розірвання у випадку наявності у подружжя спільних неповнолітніх дітей, небажання подружжя за обопільною згодою подати до суду заяви про розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені тривалий час та більше не відновлювались, сторони тривалий час не проживають постійно разом, позивач наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи інтереси кожного з подружжя суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 908 гривень,

Outcome: approved