Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

17 червня 2015 року, позивачка [PERSON], звернулась до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 16.03.2013 р. відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 303), від якого вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.10.2013 року, яку після розірвання шлюбу позивачка просила залишити на виховання їй, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, останнім часом їхні сімейні стосунки почали псуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, між ними постійно виникають сварки по всім життєвим питанням, в результаті чого, сумісне життя стало нестерпним і розірвання шлюбу буде відповідати як їхнім інтересам з відповідачем, так і малолітній доньці. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, особисто під підпис, причини неявки не повідомила, однак надіслала до суду письмову заяву, в якій посилаючись на ст. 158 ЦПК України повністю підтримала позов, просила його задовольнити і слухати справу без її участі (а.с. 11,12). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, однак надіслав суду письмову заяву, в якій повністю визнав позов та на підставі ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутністю (а.с.13). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційно, шлюб між позивачкою та відповідачем був зареєстрований 16.03.2013 р. відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 303), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.03.2013 р., від якого сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.10.2013 року (а.с. 5,6). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у пожружжя не склалось, останнім часом їхні сімейні стосунки почали псуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, між ними постійно виникають сварки по всім життєвим питанням, в результаті чого, сумісне життя стало нестерпним. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, враховуючи матеріали позову, а також позицію позивачки та відповідача, викладених у їхніх письмових заявах на адресу суду про згоду з позовом, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та особистим свободам позивачки, та малолітній доньці.

Outcome: approved