Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

18.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.11.2012р. він продав свій легковий автомобіль марки «ВАЗ-21053», 1997 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], червоного кольору, держ. [NUMBER], відповідачу по справі за 13000грн. В день продажу відповідач йому сплатив частину обумовленої вартості автомобіля в сумі 8000грн., а решту в сумі 5000грн. зобов'язався віддати 29.05.2013 року, про що було написано ним розписку. Він як продавець після отримання першої частини грошів, передав відповідачу автомобіль, ключі від нього та технічні документи. Також вони разом з відповідачем разом пішли до нотаріуса, та оформили на ім'я відповідача генеральну довіреність, щоб останній зміг без його участі розпоряджатися даним рухомим майно на власний розсуд. Але після спливу встановлено домовленістю строку, відповідач борг не повернув. На вимогу добровільно погасити його не реагує. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 5000грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 229,40грн. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець передає або зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно й сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] фактично укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 12.11.2012 року, згідно якого остання придбав у [PERSON] автомобіль «ВАЗ-21053», 1997 року випуску, двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], червоного кольору, держ. [NUMBER], за 13000грн. Даний договір купівлі-продажу нотаріально не був засвідчений. Позивач реально передав автомобіль у власність відповідача, який прийняв його й частково сплатив за нього суму 8000грн., переоформив даний автомобіль на себе, скориставшись генеральною довіреністю, тобто фактично сторони виконали всі умови договору. Решту суми за сплату автомобіля відповідач зобов'язувався повертати 29.05.2013р. в сумі 5000грн. Суд бере до уваги суму заборгованості у розмірі 5000грн., й вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, бо на час розгляду справи вказана сума позивачу не повернена. Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 229,40грн.

Outcome: approved