Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

18.02.2014 позивач звернувся до суду з названим позовом. Просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на житлову площу належного йому на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS]. Посилався на те, що 10.11.1987 його син [PERSON] передав йому вказаний будинок за договором дарування. 16.07.1993 він зареєстрував шлюб з [PERSON] та зареєстрував її доньку [PERSON] в своєму будинку. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] В січні 2007 року вони припинили шлюбні стосунки та відповідачі виїхали на постійне місце проживання в м.Докучаєвськ. 15.05.2007 шлюб між ними розірвано. Він неодноразово просив відповідачок виписатися з його будинку, але вони відповідали відмовою. 20.03.2014 позивач надав заяву про уточнення позовних вимог. Просив також визнати таким, що втратив право на житлову площу сина відповідачки [PERSON] - [PERSON], [INFO], який був зареєстрований в будинку без його відома. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягав. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, у відповідності з ч.8 ст.76 ЦПК України про час та місце судового розгляду вважаються повідомленими належним чином, оскільки відмовилися одержати судову повістку, про що уповноваженою особою зроблена відповідна помітка на рекомендованому відправленні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сім'ї права користуватись жилим приміщенням. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], що підтверджено договором дарування від 10.11.1987 та свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 12.06.1990 (а.с.4-5) 16.03.1993 року позивач зареєстрував у вказаному будинку [PERSON], з якою 16.07.1993 зареєстрував шлюб, про що свідчать відповідні штампи в їх паспортах (а.с.7, 26) Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яку позивач в той же день 17.06.1996 року зареєстрував у вказаному будинку, що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] та відповідним штампом в паспорті (а.с.6, 27) 15.05.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що відділом РАЦС Волноваського РУЮ в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №128 (а.с.8) Згідно довідки Андріївської сільської ради за №53 від 12.03.2014 в будинку [ADDRESS] зареєстровані за місцем проживання: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.18) Згідно акта Андріївської сільської ради за №126 від 20.03.2014 в будинку [ADDRESS] на даний момент проживають [PERSON] [PERSON], [PERSON] (а.с.30-31) Ніяких доказів того, що відповідачка з дітьми виїхали з будинку [ADDRESS] у січні 2007 року на інше місце проживання, та не проживають в ньому без поважних причин, позивачем суду не надано. З рішенням Волноваського районного суду від 22.08.2011 року, де розглядалися аналогічні вимоги позивача, вбачається, що відповідачі заперечували проти їх задоволення, так як в січні 2007 року відповідач вигнав її з будинку та вивіз їх речі. Вони змушені були піти жити в будинок матері [PERSON], декілька разів намагалася повернутися до спірного будинку, але позивач їх не впускав, оскільки з травня 2007 року живе в цьому будинку з іншою жінкою (а.с.38,39) Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, та не надав належних доказів для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі ст. 405 ЦК України, ст.156 ЖК України,

Outcome: dismissed