Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

19.08.2016 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №36, розташованому по вул.Краснодонська в м. Ізмаїлі Одеської області, укладений 28.02.2002 року між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований на Одеській Товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №6950, мотивуючи тим, що 28.02.2002 року між [PERSON] і [PERSON]був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6950, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, всі умови якого виконані, з моменту укладення договору. Позивач відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, вона позбавлена можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в звязку з чим змушена звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.В останнє судове засідання не зявилась. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2002 року між [PERSON] і [PERSON]був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 6950, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, згідно якого [PERSON]М продала, а [PERSON]Я купила домоволодіння з незакінченим будівництвом, готовністю 95 %, розташованого за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Краснодонська, 36. Укладений між сторонами договір зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 28.02.2002 року за № 6950. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 5 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на житловий будинок, розташований за вказаною адресою, згідно якого власником вищевказаного житлового будинку вказана [PERSON] Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до довідки №1262 від 12.08.2016 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», зазначений житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями побудований у 1961 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженого наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належать до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України обєктів, які були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved