Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

19.04.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. 20.04.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного провадження на 19.05.2021. 19.05.2021 в судове засідання з`явилися позивач, представник позивача та відповідач, які виразили спільну думку про необхідність задоволення позовних вимог, а відтак проти розірвання шлюбу не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. У своїй позовній заяві позивач просила суд розірвати шлюб із відповідачем у зв`язку з тим, що подружнє життя у них не склалось, тому тривалий час проживають окремо та не ведуть спільного господарства, кожний має своє коло інтересів, шлюб став існувати формально. Примирення між ними не можливе. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, продовження сімейних відносин є неприйнятним. Окрім того спільна дитина проживає разом з нею. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами зареєстровано 27.08.2011 Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 560. Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] (свідоцтво про народження від 23.02.2005 серія [NUMBER] ). Спору, щодо визначення місця її проживання між сторонами немає. Майновий спір між сторонами відсутній. Судом встановлено, що сімейні відносини припинені остаточно. Подальше сімейне життя чоловіка і дружини, і збереження родини стали неможливими, шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої доньки, що у відповідності зі ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 СК України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладе, суд на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та врахувавши спільну згоду подружжя на розірвання шлюбу, дійшов висновку про задоволення позову. Разом з тим у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати - судовий збір у розмірі 908 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат позивач надав до суду копії прибуткових касових ордерів від 04.03.2021 № 5, від 16.03.2021 № 9 та детальний опис робіт (наданих послуг) від 12.04.2021. Дані докази суд вважає належними та допустимими, які підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу адвоката в сумі 5 000 грн Враховуючи положення ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн та 5 000 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Outcome: approved