Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

18.04.2017 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, та просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування [ADDRESS] В обґрунтування позову зазначив, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.04.2014 р. він є власником [ADDRESS] Вказаний житловий будинок він придбав у [PERSON]. При укладенні договору купівлі-продажу, [PERSON] повідомив, що у вказаному будинку зареєстрований він один, і пообіцяв знятися з реєстрації відразу після укладення договору купівлі-продажу. В березні 2017 р., йому стало відомо, що крім [PERSON], в будинку [ADDRESS] зареєстрований ще і [PERSON], якого він взагалі не знає. Місцезнаходження відповідачів йому невідоме. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримку позову, розгляд справи у його та позивача відсутності, а також згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 90 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи - докази: копії: договору купівлі-продажу будинку від 12.04.2014 р.; витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень; довідки з місця проживання від 29.03.2017 р.; акт з місця проживання від 10.04.2017 р.; довідки від 28.04.2017 р. АДБ ГУДМС України у Дніпропетровській області (а.с. 5, 6, 7, 8, 14, 15), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Позивач, згідно договору купівлі-продажу від 12.04.2014 р, є власником [ADDRESS] Відповідач [PERSON] є колишнім власником вказаного будинку та який не проживає за вказаною адресою з 12.04.2014 р., але він і [PERSON],зареєстровані в [ADDRESS]. З моменту придбання позивачем будинку [ADDRESS] тобто з 12.04.2014 р. за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON] не проживають. Між позивачем і відповідачами фактично виникли стосунки як між власником житла та його наймачами, після переходу права власності на житло до позивача. При цьому, договір найму не укладався відповідно до ст. 158 ЖК України. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною йому власністю та підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житлом, так як вони без поважних причин понад шість місяців відсутні в ньому, за відсутності між позивачем і відповідачами домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, у виді судового збору в розмірі 640 грн. сплаченого ним при пред'явлені позову. На підставі викладеного, ст. ст. 319, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 158, 163 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved