overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 23 грудня 2004 року у Рукшинській сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 23, між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають біля позивачки та знаходяться на її утриманні. Вказує, що в результаті спільного проживання вияснилося, що вони з відповідачем зовсім різні люди по складу характеру, весь час постійно сварилися. Шлюбні стосунки у них фактично припинені з лютого 2014 року, так як вони проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказує також, що примирення між ними неможливе, оскільки це суперечить її переконанням, щодо спільного життя. Спору про місце проживання дітей немає. Вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно і шлюб носить лише формальний характер, тому його треба розірвати. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила суд задовольнити її в повному обсязі. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву позивачки, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Заперечував проти стягнення з нього судових витрат в справі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 23 грудня 2004 року зареєстрованому у виконкомі Рукшинської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 23 (а.с.4). Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають біля позивачки та знаходяться на її утриманні. Сторони в даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам однієї із сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в справі в розмірі 243, 60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якій просить стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття сина. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачкою перебували в шлюбі, який заочним рішенням суду від 20.11.2014 року розірвано, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає і знаходиться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. Вона здорова, працездатна, офіційно ніде не працює, має нерегулярні доходи, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини. Представник позивача подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити проти винесення заочного рішення не заперечує, справу просить розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибула, про час і місце судового розгляду був повідомлена вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи; однак про причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій суду заяві просить позов задовольнити повністю , розглянути справу без участі представника позивача. Зазначив, що 20 грудня 2013 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 4000 грн. строком на 12 місяців, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1644 % за один календарний день. Виконання зобов'язання позичальника по поверненню кредиту за даним договором забезпечено договором поруки від 20.12.2013 року , укладеного між кредитною спілкою та [PERSON] Позичальник не виконував зобов'язання щодо погашення кредиту та станом на 20 грудня 2014 року має заборгованість в розмірі 5864,25 грн. Відповідачі позов визнали повністю, згодні з розміром заборгованості по договору споживчого кредиту. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до договору споживчого кредиту № 824 від 20 грудня 2013 року, укладеного між кредитною спілкою та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 4000 грн. терміном на 12 місяців по 20 грудня 2014 року . ( арк..с. 11). Згідно до розрахунку за [PERSON] станом на 20 грудня 2014 року рахується заборгованість по договору в розмірі 5864,25 грн. з яких 3422,24 грн. заборгованість по сплаті кредиту, 2442,01 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом. ( арк..с 6-8) В статті 553 ЦК України зазначено , що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Відповідно до договору поруки № 824 від 20.12.2013 року, укладеного між кредитною спілкою та [PERSON] остання взяла на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника. ( арк..с. 14). Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в дольовому порядку в розмірі 243,60 грн. по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідачів. В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій суду заяві просить позов задовольнити повністю , розглянути справу без участі представника позивача. Зазначив, що 25 грудня 2013 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. строком на 12 місяців, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,1644 % за один календарний день. Виконання зобов'язання позичальника по поверненню кредиту за даним договором забезпечено договором поруки від 25.12.2013 року , укладеного між кредитною спілкою та [PERSON] Позичальник не виконував зобов'язання щодо погашення кредиту та станом на 25 грудня 2014 року має заборгованість в розмірі 9772,64 грн. Відповідачі позов визнали повністю, згодні з розміром заборгованості по договору споживчого кредиту. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до договору споживчого кредиту № 841 від 25 грудня 2013 року, укладеного між кредитною спілкою та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. терміном на 12 місяців по 25 грудня 2014 року . ( арк..с. 10). Згідно до розрахунку за [PERSON] станом на 25 грудня 2014 року рахується заборгованість по договору в розмірі 9772,64 грн. з яких 4560,24 грн. заборгованість по сплаті кредиту, 5212,40 грн. заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом. ( арк..с 6,7) В статті 553 ЦК України зазначено , що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Відповідно до договору поруки № 841 від 25.12.2013 року, укладеного між кредитною спілкою та [PERSON] остання взяла на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника. ( арк..с. 13). Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в дольовому порядку в розмірі 243,60 грн. по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, у якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття доньки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає і знаходиться на утриманні матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надає. Він здоровий, працездатний, офіційно ніде не працює, має нерегулярні доходи, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини. Позивач подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, справу просить розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи; однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 14 січня 2009 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 2010 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 14 січня 2009 року у відділі РАЦС по м.Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З 2010 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з заявою, в якій вказувала, що 05 травня 2012 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №22, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 19 червня 2012 року виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області та про що зроблено відповідний актовий запис за №04. Відповідач надає недостатню допомогу на дитину, яка знаходиться біля неї, тому просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 травня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №22, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 19 червня 2012 року виконавчим комітетом Пархомівської сільської ради Володарського району Київської області та про що зроблено відповідний актовий запис за №04. Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою №12 від 31 січня 2015 року, виданою Пархомівською сільською радою Володарського району Київської області. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Між сторонами немає домовленості щодо способу виконання батьками обов'язку утримувати дитину. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, тому вимоги позивача підлягають до задоволення. Позивач звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів, відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 березня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №159 - розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 березня 2008 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 жовтня 2013 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 24 жовтня 2013 року, актовий запис № 2040 (а/с 3). Сторони мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] (а/с 7, 8). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

17 лютого 2015 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що одруження виявилось невдалим, подружні стосунки відсутні, відповідач перебуває в іншому шлюбі. З 2013 року вони проживають окремо. Вважає, що збереження сім'ї неможливе. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві і пояснила, що після народження дитини відповідач проживає окремо, між ними відсутнє спілкування. Миритися не бажає, просить не надавати термін для примирення. Відповідач вдруге не з'явився у судове засідання, хоча своєчасно був повідомлений про час і дату розгляду справи судовими повістками рекомендованими листами з рекомендованими повідомленнями. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходили. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Вжиті судом заходи до примирення подружжя позитивних наслідків не дали. Вищенаведені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача. Отже, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved