Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

19.09.2013 року прокурор Центрально - Міського району м. Кривого Рогу, в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, який був уточнений 13.11.2013 року, до Державного підприємства «Криворізьке спеціалізоване управління № 453» ПАТ «Дніпроелектромонтаж» та [PERSON] про стягнення боргу по договору позики та судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач у позові вказує, що 24.12.2012р. між [PERSON] та ДП «Криворізьким спеціалізованим управлінням № 453» ПАТ «Дніпроелектромонтаж» в особі директора [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у [PERSON] 70 000 грн. (п. 2.2 договору позики) строком на 1місяць - до 25.01.2013 р. (п. 3.1 договору). Відповідно п.2.1. договору позики - метою надання позики є виробничі потреби підприємства. 06.06.2013р. відповідачем [PERSON] в рахунок погашення боргу було повернуто 19 100 грн. На теперішній час заборгованість у розмірі 50 900 грн. відповідачем не погашена. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Таким чином, сторонами по договору позики були виконані умови ч.2 ст. 1047 ЦК України, згідно яким на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно акту прийому передачі грошових коштів від 24.12.2012 р. позикодавцем було передано позичальнику 70 000 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. В порядку ч.І ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками), у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Опитана по даному факту [PERSON] пояснила, що з 07.09.2011 р. по 13.03.2013 р. працювала на посаді директора ДП «Криворізьким спеціалізованим управлінням № 453» ПАТ «Дніпроелектромонтаж». На теперішній час тимчасово не працює. Пояснила, що в грудні 2012 р. були особисті фінансові труднощі, внаслідок чого зайнялась пошуком грошових коштів для позики. З [PERSON] познайомилась через його представника [PERSON], до якого і звернулася з проханням фінансової допомоги, оскільки знала про те, що він здійснює представництво клієнтів, які надають грошові кошти під відсоток. Відповідач [PERSON] підтвердила той факт, що грошові кошти в строк, передбачений договором повернути не змогла, оскільки мала фінансові труднощі. Здійснила часткове погашення боргу у розмірі 19 100 грн. У відповідності ст. 509 ЦК України - зобов'язанням правовідношення, в одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.І ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно інформації УПФУ в Тернівському районі м. Кривого Рогу [PERSON] припинила свої трудові відносини з ДП «Криворізьке спеціалізоване управління №453» ПАТ «Дніпроелектромонтаж» з 13.05.2013 р. Згідно посвідчення [NUMBER] та пенсійного посвідчення [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером, людиною похилого віку. За станом здоров'я не може самостійно захищати свої права у суді. 06.06.2013 року [PERSON] повернула в рахунок погашення боргу 19 000,0 грн., на теперішній час сума заборгованості складає 45 900,0 грн., яку просить стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON], а також судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі з позовом згодні, просять розглядати справу у їх відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Згідно ст.ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. 24.12.2012р. між [PERSON] та ДП «Криворізьким спеціалізованим управлінням № 453» ПАТ «Дніпроелектромонтаж» в особі директора [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у [PERSON] 70 000 грн. строком на 1 місяць - до 25.01.2013 р. (а.с.43-47). Відповідно п.2.1. договору позики - метою надання позики є виробничі потреби підприємства. Таким чином суд вважає, що [PERSON], діяла як представник юридичної особи, а не в особистих цілях, а тому не може відповідати за даним борговим зобов'язанням, як фізична особа. 06.06.2013 року [PERSON] повернула в рахунок погашення боргу 19 000,0 грн., на теперішній час сума заборгованості складає 45 900,0 грн. і яка підлягає стягненню з відповідача - ДП «Криворізьким спеціалізованим управлінням № 453» ПАТ «Дніпроелектромонтаж». На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст.. 1046 ЦК України,

Outcome: partial