Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

19 липня 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 21.11.2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] який було зареєстровано у Амур-Нижньодніпровському районному у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1240. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано у 2016 році, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Дитина проживає разом з позивачем. У зв'язку з викладеними обставинами позивач змушена була звернутися до суду з цим позовом в якому просить задовольнити її вимоги та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 (дві тисячі гривень) щомісячно. 22 червня 2018 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження (а.с.15). Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач надає кошти на утримання дитини, але їх недостатньо, тому враховуючи те, що відповідач працює не офіційно, він має змогу виплачувати аліменти у зазначені сумі, просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він приймає участь у вихованні дитини, робить подарунки, позивач не працює давно. У відповідача на утриманні є мати пенсіонерка та хвора бабуся, усі свої обов'язки він виконує. Вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] народження (а.с.5). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком неповнолітнього сина - [PERSON], 2011року народження, вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими. Аналізуючи встановлені обставини суд доходить висновку, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача слід визначити в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial