Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

18 квітня 2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 19 лютого 2014 року помер співмешканець позивачки [PERSON] в с.Маразліївка Татарбунарського району Одеської області. За життя останній не вчиняв заповіт. Після його смерті залишилася земельна ділянка площею 7,53 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради, згідно державного акту на право власності на землю серії Р1 №464118 виданого 07.11.2001 року на ім'я [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено з причин ненадання нею доказів сумісного проживання з спадкодавцем. Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області по справі №515/2148/16-ц від 19.01.2017 року було задоволено заяву та встановлено факт постійного проживання [PERSON] з спадкодавцем понад п'ять років до часу відкриття спадщини. Після повторного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачці знову було відмовлено з причин втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а тому за таких обставин, позивачка вимушена звернутися з вказаним позовом до суду про визнання за нею права власності на земельну ділянку. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву з проханням справу заслухати у їх відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.24). Представник [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 368841 від 25.02.2017 року (а.с.3) [PERSON] помер 19 лютого 2014 року в с.Маразліївка Татарбунарського району Одеської області. Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №464118 від 07.11.2001 року (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,53 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Із витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки за №Ж-6955/0-0.420-61/151-17 від 06.04.2017 року (а.с.8) вбачається, що вартість земельної ділянки загальною площею 7,5299 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району, власником якої є [PERSON], станом на 01.01.2017 року складає 233 914 грн. 58 коп. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.01.2017 року (а.с.5) встановлено факт постійного сумісного проживання однією сімєю [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], не менше як пять років до часу відкриття спадщини, а саме 19 лютого 2014 року. З листа нотаріуса №241/02-14 від 04.04.2017 року (а.с.9) вбачається, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 19.02.2014 року [PERSON] з причин відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно земельну ділянку. Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник №15 від 22.04.2017 року (а.с.16) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 464118 на ім'я [PERSON]. З витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру 47562382 від 27.04.2017 року (а.с.22) підтверджується, що після смерті спадкодавця [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] заведена спадкова справа №87/2017 за номером у спадковому реєстрі 60480341. До вказаної довідки долучена нотаріально завірена копія заяви [PERSON] від 04.04.2017 року за №217 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.23). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. В силу ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка по справі є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 7,53 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області. В звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку нотаріусом [PERSON] відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Отримати вказаний документ після смерті спадкодавця законом не передбачено, що позбавляє позивачку можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] в установленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає, що права позивачки мають бути захищені шляхом визнання за нею, як спадкоємцем четвертої черги за законом, права власності на земельну ділянку площею 7,53 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала на праві власності [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1№ 464118 від 07.11.2001 року.

Outcome: approved