Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

18 та 19 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося до суду з позовами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 липня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» і [PERSON] було укладено кредитний договір №BLаЖГА00054546, відповідно до якого остання отримала кредит на поточні потреби у сумі 14 000 грн., зі сплатою 15% річних, строком до 21 липня 2014 року. Крім того, 15 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» і [PERSON] було укладено кредитний договір №BLаЖГА00062193, відповідно до якого остання отримала кредит на поточні потреби у сумі 11 500 грн., зі сплатою 10% річних, строком до 15 серпня 2014 року. Пунктом 4 спеціальної частини договорів №BLаЖГА00054546 та №BLаЖГА00062193 передбачена щомісячна комісія в розмірі 1,75% від суми кредиту. Згідно з п. 2.5.2. загальної частини вказаних договорів, позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, визначений у п. 6 спеціальної частини, у валюті кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах, не менших за суми платежів, встановлених у графіку, а також у сумах комісії за управління кредитом. У відповідності до п. 4.3 кредитних договорів у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від останнього додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання (ставка, яка розраховується для обчислення пені, зазначена в п. 9 спеціальної частини договорів 0,50%). Відповідачка не виконує належним чином свої зобовязання щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 06 серпня 2015 року у неї виникла заборгованість по кредитному договору №BLаЖГА00054546 в загальній сумі 71 584 грн. 72 коп., яка складається із наступного: 8 422 грн. 67 коп. прострочена сума кредиту, 3 418 грн. 89 коп. прострочені відсотки, 4 900 грн. прострочена комісія, 54 843 грн. 16 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань та заборгованість по кредитному договору №BLаЖГА00062193 в загальній сумі 43 886 грн. 51 коп., яка складається із наступного: 5 691 грн. 39 коп. прострочена сума кредиту, 1 417 грн. 22 коп. прострочені відсотки, 3 622 грн. 50 коп. прострочена комісія, 33 155 грн. 40 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідачка не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся до суду з даними позовами. Ухвалою Білопільського районного суду від 02 жовтня 2015 року вказані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] обєднані в одне провадження. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 22). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не зявилася. Згідно поштового повідомлення, остання за місцем реєстрації не проживає. На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України суд вважає, що вона належним чином сповіщена про час, день і місце розгляду справи (а. с. 27-28). Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Зі змісту ч. 1 ст. 530 ЦК України випливає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За змістом ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом встановлено, що на підставі договору банківського обслуговування №BLаЖГА0005446 від 21 липня 2011 року, укладеного між сторонами в справі, ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надав [PERSON] грошові кошти на поточні потреби в національній валюті України, в сумі 14 000 грн., у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії в обмін на зобовязання останньої повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісію та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому і які становитимуть невідємну частину цього договору. Пунктами 2, 3 спеціальної частини вказаного договору визначено, що строк кредитування становить: з дня фактичного надання кредиту на умовах договору включно по 21 липня 2014 року. За користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі 15% (номінальна ставка) (а. с. 8-12). Крім того судом встановлено, що 15 серпня 2011 року між сторонами в справі було укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00062193, відповідно до якого позивач надав відповідачці грошові кошти на поточні потреби в національній валюті України, в сумі 11 500 грн., у формі відкличної не відновлюваної кредитної лінії в обмін на зобовязання останньої повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісію та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невідємну частину цього договору. У відповідності до пункту 2 спеціальної частини вказаного договору строк кредитування становить: з дня фактичного надання кредиту на умовах договору включно по 15 серпня 2014 року. За користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі 10% (номінальна ставка) (а. с. 37-45). Підпунктами 1.4, 1.5 загальної частини вказаних вище договорів передбачено, що строки кредитування за ними можуть бути змінені на підставі домовленості сторін та/або на умовах цих договорів. Моментом повного виконання боргових зобовязань позичальником за цими договорами є день зарахування на відповідні рахунки банку в повному обсязі суми кредиту, нарахованих процентів за користування ним, інших плат, передбачених договором та штрафних санкцій, які можуть бути застосовані до позичальника внаслідок невиконання або неналежного виконання ним умов договору. Місцем виконання договорів є місцезнаходження банку. У відповідності п. 4 спеціальної частини та п. 1.6 загальної частини зазначених вище договорів за обслуговування кредитів встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту (по кожному кредиту окремо). Згідно з п. 9 спеціальної частини та п. 4.3 загальної частини договорів банківського обслуговування у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіками, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені становить 0,50%. Пеня розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) (а. с. 8-12, 37-45). Кредитні договори банківського обслуговування №BLаЖГА00054546 від 21 липня 2011 року та №BLаЖГА00062193 від 15 серпня 2011 року не суперечать вимогам діючого цивільного законодавства. Після досягнення згоди по всім істотним умовам вони були підписані сторонами в справі. Факт виконання банком зобовязань за вказаними вище кредитними договорами в частині надання [PERSON] кредитних коштів підтверджується матеріалами справи. У добровільному порядку відповідачка не вчиняє дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів. З наданих ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» розрахунків вбачається, що станом на 06 серпня 2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість по кредитному договору №BLаЖГА00054546 від 21 липня 2011 року у розмірі 71 584 грн. 72 коп., яка складається із наступного: 8 422 грн. 67 коп. прострочена сума кредиту, 3 418 грн. 89 коп. прострочені відсотки, 4 900 грн. прострочена комісія, 54 843 грн. 16 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань (а. с. 4-5). Крім того, станом на 12 серпня 2015 року у [PERSON] утворилася заборгованість по кредитному договору №BLаЖГА00062193 від 15 серпня 2011 року у розмірі 43 886 грн. 51 коп., яка складається із наступного: 5 691 грн. 39 коп. прострочена сума кредиту, 1 417 грн. 22 коп. прострочені відсотки, 3 622 грн. 50 коп. прострочена комісія, 33 155 грн. 40 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань (а. с. 36). Розмір заборгованості за кредитними договорами банківського обслуговування №BLаЖГА00054546 від 21 липня 2011 року та №BLаЖГА00062193 від 15 серпня 2011 року підтверджується розрахунками позивача, які не суперечать умовам договору. Таким чином, стягненню із відповідачки на користь позивача підлягають 71 584 грн. 72 коп. та 43 886 грн. 51 коп. заборгованості за вказаними вище кредитними договорами. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір в загальному розмірі 1 154 грн. 71 коп., що становить 1% від загальної ціни позовних вимог, яка складає 115 471 грн. 23 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved