Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

17.12.2019 року до суду звернувся позивач АТ АКБ «Львів» з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідачів [PERSON] і [PERSON] 23.01.2020 року і 29.01.2020 року отримані довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів - фізичних осіб. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 16.03.2020 року. 12.03.2020 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювались відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 05796/112/2019 від 01.03.2019 року в розмірі 90306.93 грн., з яких: -71125.08 грн..,заборгованість по основному боргу -17700.44 грн., заборгованість по відсотках -1481.41 несплачена пеня за період з 01.07.2019 року по 10.12.2019 року і понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 01 березня 2019 року між ПАТ АКБ «Львів», правонаступником якого є АТ АКБ «Львів» і відповідачем [PERSON] ,, було укладено кредитний договір 05796/112/2019 . Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Банк зобов`язувався надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі і на умовах, обумовлених кредитним договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору кредит надавався в сумі 75000.00 грн. з умовою повернення до 28.02.2022 року в порядку та відповідно до умов Кредитного договору. Згідно п. 3.2. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 55% річних. З метою забезпечення виконання умов позичальником за кредитним договором , між позивачем та [PERSON] , 01.03.2019 року було укладено договір поруки № 05796/112/2019/Р-1, згідно якого поручитель зобов`язувався перед позичальником відповідати за належне, своєчасне і повне виконання всіх зобов`язань Позичальника за кредитним договором. Згідно п.2.2. Договору поруки, поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів. Неустойки. Відшкодування збитків. Поручитель приймає на себе зобов`язання у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальника зобов`язань перед Кредитором в терміни і згідно умов, передбачених Кредитним договором, погасити заборгованість в сумі наданого кредиту по кредитному договору, нараховані по сумі кредитного договору відсотки, неустойку (штраф, пеню), передбачені умовами кредитного договору, а також інші боргові зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору. У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань в цілому, чи в будь-якій його частині перед кредитором по Кредитному договору, кредитор має право пред`явити вимогу до Поручителя про погашення поручителем заборгованості в об`ємі боргових зобов`язань Позичальника перед Кредитором, що обумовлені кредитним договором. Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору Банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в п.1.3. Кредитного договору. Факт отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером № 25026 від 01.03.2019 року. Згідно п 5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та /або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно Додатку 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Згідно п.3.6. Кредитного договору, Позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Відповідач систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором несвоєчасно і не в повному обсязі здійснював погашення заборгованості, в результаті чого відповідно до ст. 1050 ЦК України та умовами кредитного договору, позивач набув право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за кредитним договором.. Відповідачам направлялись листи № 540/013 від 17.092019 року № 539/0-13 від 17.09.2019 року, з вимогою погасити заборгованість за Кредитним договором, однак дані вимоги залишились без відповідного реагування зі сторони відповідачів Станом на 11.12.2019 року загальна заборгованість відповідачів по Кредитному договору складає 90306.93 грн., з яких : -71125.08 грн..,заборгованість по основному боргу -17700.44 грн., заборгованість по відсотках -1481.41грн., нарахована та несплачена пеня за період з 01.07.2019 року по 10.12.2019 року Вказану вище суму заборгованості відповідачі не сплачують в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в прощеному порядку без виклику сторін. Відповідачами наданий відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовують тим, що позивачем не надані докази наявної заборгованості за кредитним договором, оскільки не надані первинні документи, які підтверджують її наявність. Тому наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати належним та допустимим доказом, які підтверджують безспірну заборгованість відповідача. Відповідачі не відмовляються від сплати кредиту, проте через тривалі фінансові негаразди мають скрутне матеріальне становище. Відповідач [PERSON] , має посвідчення багатодітної сім`ї та є інвалідом другої групи потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що: 01 березня 2019 року між ПАТ АКБ «Львів», правонаступником якого є АТ АКБ «Львів» і відповідачем [PERSON] ,, було укладено кредитний договір 05796/112/2019, що підтверджується копією кредитного договору . Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Банк зобов`язувався надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі і на умовах, обумовлених кредитним договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору кредит надавався в сумі 75000.00 грн., з умовою повернення до 28.02.2022 року в порядку та відповідно до умов Кредитного договору. Згідно п. 3.2. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку 55% річних. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Частиною 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно умов укладеного кредитного договору Банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в п.1.3. Кредитного договору. Факт отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером № 25026 від 01.03.2019 року. Згідно п 5.1 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені кредитним договором та /або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно Додатку 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором: несвоєчасно і не в повному обсязі здійснював погашення заборгованості, в зв`язку з чим згідно з умовами кредитного договору та ст. 1050 ЦК України, у Банку виникло право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших платежів, передбачених кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. В зв`язку з неналежним виконанням умов за укладеним кредитним договором у відповідача [PERSON] , станом на 11.12.2019 року виникла заборгованість в загальній сумі 90306.93 грн., з яких : -71125.08 грн..,заборгованість по основному боргу -17700.44 грн., заборгованість по відсотках -1481.41грн., нарахована та несплачена пеня за період з 01.07.2019 року по 10.12.2019 року, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості за укладеним кредитним договором. Таким чином судом встановлено, що позивачем порушені права відповідача шляхом несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням) то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що знайшло своє підтвердження порушення прав позивача, яке виражається в неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором, щодо повернення кредитних коштів. Відповідачем надані докази про те, що він лише чотири рази вніс платежі на виконання умов за укладеним кредитним договором: в березні, квітні та червні місяці 2019 року. Ці суми відображені у наданому позивачем розрахунку заборгованості відповідача за укладеним кредитним договором. Доводи відповідача про те, що розрахунок заборгованості не є належним доказом наявної в нього заборгованості, суд вважає безпідставним виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В наданому позивачем розрахунку зазначена кількість днів, відсоткова ставка, сума заборгованості за кредитом, процентами, нарахована пеня, сума коштів внесених на погашення за кредитом та за відсотками. При цьому сума внесених відповідачем коштів на погашення кредиту, зазначена в розрахунку заборгованості, узгоджується із наданими останнім чеками та платіжними дорученнями. Будь-яких доказів, того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсній заборгованості відповідача, відповідачем суду не надано, також відповідачами не заявлене і клопотання про призначення економічної експертизи. Крім того відповідачем не надані і докази його тяжкого матеріального становищ. Наявність інвалідності у відповідача [PERSON] та статусу багатодітної сім`ї існували і на час укладення кредитного договору та стали завадою укладення кредитного договору і договору поруки. В свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України - Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Таким чином наявність тяжкого матеріального становища не є підставою для звільнення боржника від відповідальності за взяті не себе зобов`язання за укладеним договором. На підставі вищевикладеного та у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав суд приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення і стягнення з відповідача [PERSON] , ., на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором № 05796/112/2019 від 01.03.2019 року, яка виникла станом на 11.12..2019 року в загальній сумі 90306.93 грн., з яких : -71125.08 грн..,заборгованість по основному боргу -17700.44 грн., заборгованість по відсотках -1481.41грн., нарахована та несплачена пеня за період з 01.07.2019 року по 10.12.2019 року Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором з відповідачем [PERSON] , між позивачем та відповідачем [PERSON] , 01.03.2019 року було укладено договір поруки № 05796/112/2019/Р-1, згідно якого поручитель зобов`язувався перед позичальником відповідати за належне, своєчасне і повне виконання всіх зобов`язань Позичальника за кредитним договором. Згідно частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. В укладеному між сторонами договорі поруки строк його дії не встановлений, проте з часу порушення боржником взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором не сплинув строк, передбачений в ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином строк пред`явлення позивачем вимоги до поручителя не пропущений. Згідно п.2.2. Договору поруки, поручитель та позичальник несу4ть солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів. Неустойки. Відшкодування збитків. Поручитель приймає на себе зобов`язання у випадку невиконанн чи неналежного виконання позичальника зобов`язань перед Кредитором в терміни і згідно умов, передбачених Кредитним договором, погасити заборгованість в сумі наданого кредиту по кредитному договору, нараховані по сумі кредитного договору відсотки, неустойку (штраф, пеню), передбачені умовами кредитного договору, а також інші боргові зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору. У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань в цілому, чи в будь-якій його частині перед кредитором по Кредитному договору, кредитор має право пред`явити вимогу до Поручителя про погашення поручителем заборгованості в об`ємі боргових зобов`язань Позичальника перед Кредитором, що обумовлені кредитним договором. В зв`язку з порушенням позичальником за кредитним договором взятих на себе зобов`язань, пред`явлення позивачем вимог до поручителя в строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦПК України, відповідно до умов укладеного договору поруки, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором в солідарному порядку із поручителя в загальній сумі 90306.93 грн., з яких : -71125.08 грн..,заборгованість по основному боргу -17700.44 грн., заборгованість по відсотках -1481.41грн., нарахована та несплачена пеня за період з 01.07.2019 року по 10.12.2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] , на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 1921.00 грн., оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи та відповідно до п. 9 ч. 1 ст.. 5 ЗУ Про судовий збір звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved