Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

19 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку за заповітом, посилаючись на те, що 25 січня 2017 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,197 га для ведення особистого селянського господарства, права на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №662602, виданим Новосанжарським районним відділом земельних ресурсів у Полтавській області від 17 квітня 2007 року. Спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] є позивач [PERSON] Постановою завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області від 05.09.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, тому він звернувся до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-17/931 від 18.10.2017 року про розгляд справи у його відсутність. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У власності [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №662602, виданого Новосанжарським районним відділом земельних ресурсів у Полтавській області від 17 квітня 2007 року, перебувала земельна ділянка площею 0,197 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7). Згідно заповіту від 25 січня 1991 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], позивачу у справі (а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 340139, виданого виконавчим комітетом Руденківськоїсільської ради Новосанжарського району Полтавської області 26.01.2017 року, [PERSON] померла 25 січня 2017 (а.с. 5). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 2138/01-16 від 12.10.2017 року вказано, що після померлої 25.01.2017 року [PERSON] заведена спадкова справа № 106/2017 від 04.04.2017 року. Подана заява про прийняття спадщини від [PERSON] (а.с. 19, 20). Стаття 1218 Цивільного кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved