Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

19 грудня 2016 року, представниця позивачів звернулася до суду з позовом, який в подальшому зменшила, та в остаточній редакції якого від 18.05.2017 р. просила суд, стягнути з відповідача на свою користь борг за використаний газ на загальну суму 12823,34 грн. та суму судового збору 1378 грн., з посиланням на злісну та тривалу несплату відповідачем, з яким укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання від 17.02.2015 р. (особовий рахунок № 50006712) вартості поставленого природного газу на вказану суму з посиланням на відповідні акти. Представниця позивачів в судовому засіданні повністю підтримала свій зменшений позов. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, стверджуючи при цьому, що сума позов була розрахована позивачами згідно показників лічильника газу, станом на 07.01.2016 р., під час його поломки, а тому сума позову є необґрунтованою, а він в свою чергу, як абонент, що має пільги, належним чином сплачує позивачам вартість спожитого газу. Заслухавши думку сторін по справі, пояснення свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та відеозапис перевірки газового лічильника відповідача робітниками позивачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до п.п. 6,17 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 р. розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Припинення газопостачання здійснюється у випадках порушення споживачем термінів сплати за надані послуги з газопостачання. Згідно з Кодексом газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕ № 2494 від 30.09.2015 р., зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. № 1379/27824, споживач зобовязаний щомісячно з 1-го по 5-е число (включно) повідомляти Овідіопольське УЕГГ ПАТ «Одесагаз» (абонентний відділ управління/ділянки газового господарства - Оператор) фактичні показання газового лічильника на останній день попереднього місяця. У тому випадку, якщо абонент не повідомив свої свідчення з 1-го по 5-те число місяця, йому проводиться планове нарахування оплати по розрахунковим показання лічильника на останній день попереднього місяця. У разі неотримання Оператором до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обєм розподілу та споживання природного газу по обєму споживача за розрахунковий період визначається Оператором на рівні планового місячного обєму споживання на відповідний період, ще розраховуються, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надав покази лічильника газу, формування обєму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Згідно з пунктом 14 розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015р., розрахунковим періодом для визначенні розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійні розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим». Згідно з Порядком забезпечення споживачів природним газом, затверджених Постановою КМУ №1729 від 27.12.2001р. - природний газ є державною власністю. Статтею 509 ЦК України передбачено зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із ст.ст. 6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 546,547 ЦК України передбачено виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Стаття 610 ЦК України зазначає порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із статтями 611,612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є абонентом Овідіопольського УЕГГ ПАТ «Одесагаз», що підтверджується договором про надання населенню послуг з газопостачання від 17.02.2015 р., укладеного між позивачами та відповідачем та особовим рахунком відповідача № 50006712, відкритим на підставі вказаного договору (а.с. 7-8,13). Суд встановив, що на протязі тривалого часу, відповідач не сплачує вартість поставленого природного газу позивачами, у звязку з чим, станом на 01.12.2016 р. за ним утворилась заборгованість за поставлений спожитий природний газ у розмірі 13064,21 грн., що підтверджується розрахунком нарахувань та оплати, яка в процесі слухання справи була частково погашена відповідачем на суму 240,87 грн., на підставі чого, позивачами була зменшена сума позову до 12823,34 грн. (13064,21 240,87 грн. = 12823,34 грн.), які до цього часу відповідачем не сплачені, що підтверджується новим розрахунком фінансового стану особового рахунку відповідача, наданого суду представницею позивачів після часткової сплати відповідачем частини боргу (а.с. 12,66). Існування заборгованості відповідача перед позивачами була підтверджена в судовому засіданні поясненнями свідка [PERSON], яка є старшим оператором з обробки інформації абондільниці Овідіопольського УЕГГ ПАТ «Одесагаз», яка показала суду, що при складенні нею розрахунку суми заборгованості, як у первісній редакції, так і після часткової сплати боргу відповідачем на суму 240,87 грн., нею було в обовязковому порядку були враховані пільги, право на які має відповідач, який відноситься до пільгових категорій громадян як інвалід військової служби у розмірі 50%, маючий сімю з трьох осіб (а.с. 12,66,70). В судовому засіданні, відповідач заперечуючи проти задоволення позову, стверджував, що нарахований позивачами борг був зроблений на підставі показників його газового лічильника станом на 07.01.2016 р. та попередніх показників станом на 06.01.2016 р., які є недостовірними і знятими представниками позивачів в період поломки лічильника, а тому є недостовірними, надавши суду відеозапис з його мобільного телефону, яку він здійснив 07.01.2016 р. під час перевірки його лічильника робітниками позивачів, і яка була переглянута судом в судовому засіданні у присутності всіх учасників процесу. Однак, з вказаного відеозапису судом не вбачається будь-яких порушень з боку робітників позивачів, які здійснювали перевірку газового лічильника за зверненням самого відповідача і склали відповідний акт обстеження від 07.01.2016 р. (а.с. 40). Також, 12.01.2016 р. робітниками позивачів був складений акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи з відміткою «абонент [PERSON] привезе лічильник до сервісного центру на експертизу» (а.с. 41). При чому, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що він, у присутності представників газопостачальної організації (позивачів) відмовився віддати їм газовий лічильник, зобовязавши самостійно привезти його на експертизу, чого не зробив. За клопотанням відповідача, в судовому засіданні, йому було надано можливість та термін для того, що б він самостійно надав свій газовий лічильник на експертизу, у звязку з чим, в судовому засіданні було оголошено перерву з 03.04.2017 р. на 18.05.2017 р., як того просив відповідач. Однак, в судовому засіданні 18.05.2017 р., відповідач пояснив суду, що не провів експертизу свого газового лічильника дізнавшись про вартість експертизи, яка на його словами складає понад 10000 грн., і з цих підстав, він відмовився від проведення експертизи. На думку суду, твердження відповідача про протиправні дії робітників позивачів під час перевірки його газового лічильника за місцем проживання відповідача не відповідають дійсності, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, передбаченими ст.ст. 10,57-60 ЦПК України, є хибними і судом до уваги не приймаються у звязку з їх безпідставністю і направлені на уникнення відповідальності за сплату спожитого відповідачем газу на суму 12823,34 грн., що підтверджується вищевказаними розрахунками суми боргу відповідача за спожитий газ, достовірність яких була перевірена в судових засіданнях і підтверджена представницею позивачів та вищевказаними показаннями свідка [PERSON], а тому не викликають у суду сумніві в достовірності розрахунків позивачів (а.с. 44). Суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що нібито за спожитий ним газ сплачує не він, а його матір, яка також має право на пільги з посиланням на квитанції на її імя, враховуючи те, що договір про надання населенню послуг з газопостачання від 17.02.2015 р. був укладений саме з відповідачем і під договором мається особистий підпис відповідача, що він підтвердив судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів мають бути стягнуті понесені ними судові витрати по оплаті судового збору на суму 1378 грн., які були підтверджені документально (а.с. 5,6).

Outcome: approved