Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

17 грудня 2019 року року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначив, що 02.02.2015 року між ними було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5719 грн. 94 коп. строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору відповідач мав здійснювати погашення заборгованості з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання банку щомісячного платежу. Однак не виконав належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 24.11.2019 року виникла заборгованість в сумі 12930 грн. 86 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12930 грн. 86 коп., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. Представник позивача Гребенюк О.С. (за довіреністю № 367-К-Н-О від 31.01.2019 року) в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 02 лютого 2015 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт (далі Договір). За умовами якого сторони визначили, що з моменту підписання цієї угоди заборгованість відповідача за Договором 1 складає 6039 грн. 94 коп, а остаточний строк її погашення є 28.02.2018 року (підпункти 1.1.2 та 1.1.3, пункт 1.1, розділ Договору). Крім цього згідно пункту 2.1 розділу 2 Договору банк надав відповідачу споживчий кредит в сумі 5719 грн. 94 коп. строком на 36 місяців з 02.02.2015 року по 28.02.2018 року. У зв`язку з чим відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі 1.5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом внесення з «1» по «25» число кожного місяця щомісячного платежу в розмірі 207 грн. 52 коп. Останнє погашення заборгованості має бути не пізніше 28.02.2018 року. За пунктом 2.8 Договору, при порушенні зобов`язань за Договором відповідач зобов`язався сплатити банку пеню за кожен день прострочки, розмір якої визначений Умовами та Правилами ( а.с.7). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконання проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 24.11.2019 року у нього утворилась заборгованість в сумі 12930 грн. 86 коп., з яких: 5571 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом; 3793 грн. 83 коп.- - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3565 грн. 60 коп. - заборгованість за пенею (а.с.4-5). Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, взяті на себе зобов`язання не виконав належним чином, з нього на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 5571 грн. 43 коп. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі встановлення іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Матеріалами справи підтверджується, що сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом наданим на 36 місяців. Відповідно в межах строку кредитного договору, до 28 лютого 2018 року, відповідач повинен був сплачувати кредит та відсотки періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01 березня 2018 року, відповідач зобов`язаний був незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні розраховані в межах строку кредитування. Враховуючи висновки викладенні у постановах Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року по справі № 175/4753/15-ц, від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс 18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену договором неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпеченні частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на те, строк кредитування за умовами укладеного між сторонами Договору закінчився 28 лютого 2018 року, банк має право на отримання відсотків та пені, яка обумовлена порушенням відповідачем зобов`язання, нарахованих на вказану дату. Відповідно з відповідача на користь позивача підлягали б стягненню 3063 грн. 51 коп - відсотків за користування кредитом та 446 грн. 90 коп. пені нарахованих станом на 28 лютого 2018 року, підтверджених розрахунком заборгованості наданим позивачем. Разом з тим, оскільки після закінчення строку дії кредитного договору відповідач сплатив банку 28.04.2018 року - 500 грн., 03.07.2018 року -500 грн та 11 липня 2018 року - 600 грн., а всього 1600 грн., які були зараховані останнім в рахунок погашення заборгованості за пенею та відсотками, з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише залишок заборгованість за відсотками в сумі 1910 грн.41 коп., оскільки заборгованість за пенею в сумі 446 грн.90 коп. була сплачена ним в повному обсязі після закінчення дії кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial