Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

18.06.2015 року ПАТ АКЦЕНТ-БАНК в особі представника [PERSON] звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 203454,70 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 05.08.2008 року між ПАТ АКЦЕНТ-БАНК та відповідачем був укладений кредитний договір № ABLXRX27110056, за яким позивач надав позичальнику кредит в сумі 5927,43 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору,\~\~Банк\~\~виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав\~\~кредит та не сплачував проценти за користування ним,\~\~внаслідок чого станом на 14.05.2015 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі\~\~203454,70 грн. Отже, на підставі викладеного, просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АКЦЕНТ-БАНК вищевказану заборгованість за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій уточнив, що оскільки рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.10.2013 року стягнуто з відповідача заборгованість по кредиту, штрафи, проценти та комісії за користування кредитом станом на 26.03.2013 року, остаточно просив стягнути пеню у розмірі 71295 грн. 12 коп., посилаючись на викладене просив задовольнити позов, розглянувши справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а.с. 36, 39-40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначив, що є рішення суду, яким стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, більше позивачу він нічого не винен, на підставі викладеного, просив суд в задоволенні позову відмовити. Дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2008 \~року між ПАТ АКЦЕНТ-БАНК та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір шляхом підписання останнім заяви\~ позичальника № ABLXRX27110056, відповідно до умов якої він отримав кредитні кошти\~у розмірі 5927,43 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом,\~ з кінцевим терміном повернення коштів до 05.08.2010 року включно. Відповідач зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення щомісячного платежу у сумі 350,62 грн. в період з 15 по 20 число\~ кожного місяця (а.с.7). Своїм підписом у заяві позичальника відповідач підтвердив, що заява разом із запропонованими ПАТ АКЦЕНТ-БАНК Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. В даній заяві зазначено, що при порушенні відповідачем\~зобов'язань щодо погашення кредиту вона сплачує Банку пеню, розмір якої визначено у Умовах та Правилах за кожний день прострочки. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав. Проте, відповідач своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти, комісію за користування ним, внаслідок чого станом на 26.03.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 128594 грн. 82 коп. У звязку з чим, рішенням\~\~Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.10.2013 року позовні вимоги ПАТ АКЦЕНТ-БАНК задоволено частково, з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 26.03.2013 року в розмірі 13921,46 грн., з яких 5277,10 грн. заборгованість за кредитом, 622,01 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1422,60 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи 500 грн. ( фіксована частина ), 6099,75 грн. ( процентна складова ) ( а.с.35 ). Рішення суду відповідачем не виконано, що підтверджується звітом ПСП «Новогригорівське», де відповідач працює- провадиться стягнення з заробітної плати, але не за виконавчим листом № 473/3301/13. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. ст. 1050, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). При цьому, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Разом з тим, виходячи з положень ст.ст.530, 631 ЦК України «строк дії договору» та «строк (термін) виконання зобов'язання» є різними поняттями. Так, відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки. Закінчення строку дії договору припиняє виникнення у сторін зобов'язань, що передбачалися ним, проте не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч . 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України (п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду цивільних і кримінальних справ при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Тобто, після закінчення строку дії договору між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, тому нарахування кредитором або його правонаступником позичальнику пені поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. При цьому позивач не заявив вимог про застосування цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно із вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, оскільки позивач скористався своїм правом щодо стягнення всієї заборгованості за спірним кредитним договором в жовтні 2013 року, вимог з підстав ст. 625 ЦК України не заявляв, позовні вимоги Банку до [PERSON] задоволенню не підлягають. В силу ст. 88 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed