Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

17 жовтня 2013 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору №001-11078-300607 від 30.06.2007 року у розмірі 4300,76 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої, просить ухвалити по справі заочне рішення, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу розглянути у відсутність представника позивача. Відповідач, у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно до ст.169 ч.4 ЦПК України, «якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповноважною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за можливим розглянути справу по суті та ухвалити заочне рішення згідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.57 ЦПК України докази встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2007 був укладений кредитний договір №001-11078-300607. Відповідно до п.1.2. вищевказаного Договору, банк відкривав відповідачці картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України -гривні, даний рахунок випустив та надав Держателю платіжну картку, та здійснив обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до договору. Банк надав відповідачу Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачено п.1.3. кредитного договору. Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором. Відповідно до п.2.1. моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів Держателя. У відповідності до Договору, відповідач зобов'язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі простроченні повернення чергової частини позикодавець маж право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач станом на 10.06.2013 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Так, за станом на 25.08.2013 року, загальна заборгованість відповідача перед позивачем по кредитному договору складає 4300,76 гривень, яка складається; - прострочене тіло кредиту - 4300,76 гривень Розрахунки вирни, судом перевірені. У відповідності до ст. 530 Цивільного Кодексу України , якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов'язання у відповідності зі ст.. 610 Цивільного Кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання. Згідно зі ст.. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В порушення вимог відповідач відмовився в односторонньому порядку від виконання договірних зобов'язань, в установлені строки суми кредиту не повернув. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що слід задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 4300,76 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів також підлягає стягненню на користь позивача сплачений при подачі позову судовій збір у розмірі 229,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved