Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

18 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі: [PERSON] сільської ради, голови сільської ради [PERSON] та секретаря сільської ради [PERSON], третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи, що у 1988 році він придбав будинок в с. Броварки Гадяцького району, а у лютому 1992 року без згоди позивача [PERSON] сільська рада передала будинок [PERSON] Разом з двома дочками позивачу не було де жити і він переїхав проживати в батьківську хату в с. Хітці Гадяцького району. Позивач вважає дії посадових осіб незаконними. На неодноразові звернення до посадових осіб сільської ради з вимогою про передачу йому будинку було проігноровано. Своїми умисними діями посадові особи сільської ради завдали йому матеріальної та моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Він був вимушений звертатись до юристів та правоохоронних органів за допомогою, втратив сон, постійно перебуває у пригніченому стані, що негативно впливає на відносини з оточуючими та на його здоровя в цілому, тому просить стягти з держави України на його користь моральну та матеріальну шкоду в сумі 152 тис. 892 грн. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачі [PERSON] сільська рада, [PERSON], [PERSON] направили до суду відзиви на позовну заяву, в якій просили у задоволені позову [PERSON] відмовити через відсутність порушених прав і законних інтересів позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 11 постанови Пленуму\~ВСУ №14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК),\~\~то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлено, що 02 серпня 1988 року в с. Книшівка Гадяцького району [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу купив житловий будинок в с. Броварки Гадяцького району. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 11.03.1998 року визнано за [PERSON] право власності на домоволодіння , розміщене в с. Броварки Гадяцького району, вулиця Радянська, 7, вцілому. Рішення набрало законної сили 11 квітня 1998 року. З рішення суду від 11.03.1998 року вбачається, що [PERSON] будучи в шлюбі з [PERSON] у 1988 році купив будинок в с. Броварки Гадяцького району. 14 лютого 1992 року без згоди [PERSON], його дружина [PERSON] будинок продала [PERSON] і договір купівлі-продажу був зареєстрований в [PERSON] сільській раді. Позивач стверджує, що посадові особи [PERSON] сільської ради перешкоджають йому вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном. У відзивах відповідачів зазначено, що позивач не вчинив ніяких дій щодо подальшої реєстрації за собою права власності на вказаний житловий будинок та вселення до нього, ключі від будинку знаходяться в сусідів і [PERSON] перешкоди у користуванні будинком не вчинялись. Відповідно до ч.1 ст.\~18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.\~1173\~ЦК України - шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки [PERSON] або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою [PERSON] або органом місцевого самоврядування. Статтею 1174\~ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки [PERSON] або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою [PERSON] або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст.\~1166\~Цивільного кодексу\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст.\~1166\~Цивільного кодексу необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач вважає, що неправомірними діями посадових осіб [PERSON] сільської ради йому\~\~завдано моральної шкоди у зв'язку з тим, що він був позбавлений можливості реалізувати своє право власності на придбаний будинок, проте за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, наявності заподіяної позивачу моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідачів ним не доведено та не надано доказів які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно перешкоджанню [PERSON] посадовими особами сільської ради у вільному користуванні належним йому будинком в с. Броварки Гадяцького району. Визначаючи такий розмір моральної шкоди, позивач посилався на отримання ним другої групи інвалідності саме з цих підстав, але доказів на підтвердження цього суду не надав, тобто не довів причинного звязку між неправомірною бездіяльністю посадової особи та призначення йому, у звязку з цим, такої групи інвалідності. Враховуючи, те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту вчинення відповідачем протиправної поведінки, наслідком якої стало ушкодження його здоровя, за таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави. Таким чином, судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed