Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

18 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] право власності на земельну ділянку розміром 10,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право на яку підтверджено сертифікатом серії ХС № 0130435 виданого на ім`я [PERSON] в порядку перерозподілу спадщини, як успадковану позивачкою після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] та батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що нею було прийнято спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , який в свою чергу прийняв спадщину, що відрилась після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Зважаючи на те, що матері позивача на момент смерті належало право на земельну частку (пай) розміром 10,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, останнє в порядку спадкування перейшло до її батька, а потім до неї, у зв`язку з чим вона має право вимагати визнання за нею своїх прав на неї. Однак, у зв`язку з тим, що вказана земельна частка (пай) у відповідності до рішення Великоолександрівського районного суду від 18 червня 2008 року була визнана відумерлою та передана в комунальну власність позивач як спадкоємець має право вимагати визнання на неї права у порядку перерозподілу спадщини. На судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснивши, що з причини встановлення факту прийняття позивачем спадщини після померлого батька, якому належало на момент смерті право на земельну частку (пай), яку було визнано відумерлою, за спадкоємцем має бути визнано право на неї в порядку перерозподілу спадщини. На судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та вказав, що рішення суду про визнання спадщини відумерлою фактично виконано не було, а отже земельну ділянку не виділено в натурі на місцевості, у зв`язку з чим на даний час продовжує існувати право на земельну частку (пай). У відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Заслухавши представника позивача, вивчивши доводи представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 21 зробленого 05 жовтня 1993 року Брускинською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області. Відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 травня 2019 року № 650/485/19 встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до довідки Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 01 березня 2019 ороку [PERSON] на день смерті проживала разом з чоловіком [PERSON] . При цьому, відповідно до листа приватного нотаріуса Великоолександрівського районного нотаріального округу Херсонської області Гідулян Ірини Юріївни від 30 жовтня 2019 року та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та заповіти / спадкові договори) від 30 жовтня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до актового запису № 25 зробленого 04 грудня 1997 року Брускинською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04 грудня 1997 року) [INFO] помер [PERSON] , який у відповідності до довідки Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 01 березня 2019 ороку проживав один. Донькою [PERSON] є [PERSON] , що вбачається з актового запису № 8 зробленого Заїченською сільською радою Семенівського району Полтавської області (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 травня 1974 року) та актового запису № 14 зробленого 27 січня 1955 року (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до листа Відділу у Великоолександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 31 жовтня 2019 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0130435 від 28 липня 1997 року [PERSON] на момент смерті належало право на земельну частку (пай) розміром 10,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Відповідно до рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 червня 2008 року № 2-о-32/2008 спадщину після [PERSON] у вигляді права на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ХС № 0130435 площею 10,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області визнано відумерлою та передано у комунальну власність територіальної громади Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. Відповідно до листа Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 12 листопада 2019 року рішення про прийняття даної відумерлої спадщини у комунальну власність сільська рада не приймала. Розробка технічної документації по даній земельній ділянці не проводилася в зв`язку з відсутністю коштів у бюджеті. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 лютого 2002 року [PERSON] після смерті [PERSON] 02 грудня 1997 року прийняла спадщину у виді права за земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Горького розміром 10,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що належала [PERSON] . Також, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у виді грошового вкладу на рахунку № [NUMBER] та компенсаційного вкладу на рахунку № [NUMBER] , що знаходився на зберіганні у відділенні Ощадбанку № 3247/042 с. Брускинське та належало [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по закону від 01 лютого 2002 року. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу прав на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця, що врегульовані нижченаведеними нормами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до пунктів четвертого та п`ятого Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки, відповідно до пункту першого Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина після [PERSON] відкрилася до вказаної дати та до 01 липня 2003 року спірні правовідносини щодо спадкування після його смерті врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв`язку з його смертю. Суд установив, що [PERSON] , будучи віднесеним до спадкоємців першої черги за законом як чоловік, прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його дружини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном у виді особистих речей померлої, які знаходились за адресою їх спільного проживання та у виді речей, які належали подружжю на праві спільної сумісної власності, що преюдиційно встановлено судовим рішенням, а отже такі факти окремому доказуванню у відповідності частини четвертої статті 82 ЦПК України. Крім того, такі обставини підтверджені відомостями наданими від відповідача як органу місцевого самоврядування, вбачаються з обставин справи та останнім не оспорювались. Оскільки спадщина може бути прийняти виключно в цілому слід ствердити, що спадщина у виді вказаного права наявного на день смерті спадкодавця була прийнята [PERSON] . Порядок спадкування після [PERSON] врегульований також наведеними нормами закону, оскільки він помер [INFO] . Зважаючи на те, що [PERSON] прийняла та оформила спадщину після батька в частині слід констатувати, що вона прийняла спадщину в цілому, тобто і в частині вказаних прав на земельну частку (пай), які він успадкував після своєї дружини. Відповідно до частини другої статті 1280 ЦК України якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. За змістом вказаного положення закону його може бути застосовано у всіх випадках заявлення прав спадкоємця на будь-яка майно, в тому числі майнове право визнане відумерлою спадщину за умови, що таке майно входило до спадкової маси на момент смерті спадкодавця та зберіглося на час розгляду справи. За матеріалами справи право на земельну частку (пай) було визнане відумерлою спадщиною, однак воно не було реалізоване у формі виділення земельної частки (паю) в натурі та юридично переведено в комунальну власність. Таким чином, на час розгляду справи спадщина визнана відумерлою представляє собою те саме право на земельну частку (пай), яке існує у виді права на земельну ділянку розміром 10,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, що розташована на території Брускинської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, право на яку підтверджено сертифікатом серії ХС № 0130435. Тобто перерозподіл спадщини має бути здійсненний шляхом визнання за спадкоємцем права на вказану земельну частку (пай), у зв`язку з чим останній самостійно матиме можливість здійснити його реалізацію. Увалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який прийняв спадщину у виді права, що належало його батьку, а до цього матері, так і відповідача, який набув таке право із порушенням порядку встановленому законом. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю, оскільки позивач будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняв спадщину у встановленому законом порядку після смерті батька, у виді вказаного права, яке належало останньому на момент смерті на тій підставі, що він фактично прийняв спадщину після смерті його дружини. За встановлених обставини та враховуючи, що таке право було збережено на момент розгляду справи вказана спадщина підлягає перерозподілу шляхом визнання права на неї за позивачем. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та учать останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved