Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

17 червня 2021 року до суду надійшла заява, в якій заявник в особі представника - адвоката Єрашова Р.В. просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , котрий помер [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] - [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно, що знаходиться на території м. Славутича Київської області. 25.02.2021 року заявник звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Славутицької міської державної нотаріальної контори, на підставі якої було заведено спадкову справу № 52/2021 (номер у спадковому реєстрі № 67702040). Крім нього із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася також рідна сестра заявника [PERSON] . [INFO] померла баба заявника, мати померлого батька заявника [PERSON] - [PERSON] , яка ще за життя склала заповіт, яким заповіла своєму сину [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На дату відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала за вказаною адресою. Разом з нею два роки постійно фактично проживав її син [PERSON] , який доглядав за нею по день її смерті, але був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався, від спадщини також не відмовлявся і спадкова справа не заводилася. Інших спадкоємців, окрім [PERSON] , після смерті [PERSON] немає. Листом № 200/02-14 від 25.05.2021 року завідувачем Славутицької міської державної нотаріальної контори повідомлено заявника про наявність на ім`я батька заявника заповіту після смерті [INFO] [PERSON] , однак строк прийняття спадщини батьком заявника пропущений, а також відсутні документи, що підтверджували б спільне проживання на момент смерті з матір`ю, рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] на момент її смерті. Метою встановлення вказаного факту є реалізація заявником права на спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої, після його встановлення, увійде квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] в такому випадку є спадкоємцем, який прийняв у спадщину вказану квартиру після своєї матері. Враховуючи, що офіційні документи, які б прямо підтверджували факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на день смерті останньої відсутні, вказані особи малі різні місця реєстрації, а заявник не може у позасудовому порядку довести спільне проживання [PERSON] та [PERSON] на день смерті останньої, то заявник змушений звернутися до суду для встановлення юридичного факту. Ухвалою судді від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 09 липня 2021 року. 09 липня 2021 року за клопотанням представника заявника розгляд справи відкладено на 20 серпня 2021 року. 20 серпня 2021 року за клопотанням представника заявника у судовому засіданні оголошено перерву до 09 вересня 2021 року. У судове засідання 09 вересня 2021 року заявник та його представник не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. На електронну адресу суду від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та його представника. Заінтересована особа [PERSON] 09 вересня 2021 року у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа Чернігівська міська рада свого представника у судове засідання не направила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду надійшли письмові пояснення від представника Чернігівської міської ради Мурзенок К.В., в яких вона просила проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи та прийняти рішення в межах чинного законодавства. При цьому зазначила, що наданий заявником акт про проживання від 13.06.2021 року не відповідає вимогам Положення про порядок складення актів та видачі довідок щодо проживання громадян у м. Чернігові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 541 від 19 листопада 2020 року, оскільки складений не у присутності уповноваженого представника житлово-комунального підприємства, управляючої компанії, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а лише у присутності сусідів, а тому є неналежним доказом у справі. У судовому засіданні, яке відбулося 09 липня 2021 року заявник та його представник - адвокат Єрашов Р.В. заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заявника суду пояснив, що після смерті батька заявника [PERSON] , заявник та його рідна сестра [PERSON] , заінтересована особа, звернулися до Славутицької міської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, де їм пояснили, що відносно померлого батька є заповіт, яким [PERSON] , мати померлого батька та їх баба, залишила їхньому батькові свою квартиру. Після смерті [PERSON] спадщина не відкривалася і у права спадкування [PERSON] не вступив. За життя [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У 2016 році [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , тяжко захворіла, не могла самостійно ходити, тому [PERSON] вимушений був поїхати до м. Чернігів щоб доглядати за хворою матір`ю і з нею постійно проживати. [PERSON] померла у [INFO] . На дату смерті у своїй квартирі, яка належала їй на праві приватної власності, була зареєстрована тільки вона. Починаючи з 2016 року і по день смерті, її син [PERSON] постійно проживав з нею у її квартирі у м. Чернігів без реєстрації, будучи зареєстрованим у м. Славутич, та доглядав за нею. Враховуючи, що офіційні документи, які б прямо підтвердили факт постійного спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на день її смерті відсутні, оскільки ці особи мали різні зареєстровані місця проживання, а заявник не може у досудовому порядку довести їх спільне проживання на день смерті [PERSON] , тому [PERSON] був вимушений звернутися до суду для встановлення юридичного факту для реалізації спадкового права. До складу спадщини, яка підлягає спадкуванню після смерті [PERSON] , входить і частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 09 липня 2021 року, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що [PERSON] є її батьком, а [PERSON] є її бабою. У 2016 році [PERSON] захворіла та не змогла більше ходити. Із того часу та до моменту смерті [PERSON] , тобто з 2016 року по 2018 рік, її покійний батько [PERSON] , будучи зареєстрованим у квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована та проживає, постійно проживав у м. Чернігові за місцем проживання її баби [PERSON] та доглядав за останньою до дня її смерті. Вона також 2-3 рази на тиждень їздила у м. Чернігів, щоб допомогти батькові, але тільки він там проживав постійно. Батько в той час вже не працював, а її бабі [PERSON] потрібен був сторонній догляд. Також у зв`язку із здійсненням догляду за її бабою [PERSON] , її батько [PERSON] отримував відповідну соціальну допомогу. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає за адресою: [ADDRESS] . По сусідству з нею в квартирі [ADDRESS] , яка розташована на першому поверсі в тому ж під`їзді, де і вона, проживала [PERSON] , з якою у неї склалися нормальні стосунки. У цьому будинку вона прожила майже усе життя, а тому була знайома не тільки з [PERSON] , а і з її сином [PERSON] . Колись [PERSON] проживала з чоловіком та сином [PERSON] , які вже давно померли, у якому році вона не пам`ятає, але це сталося задовго до хвороби [PERSON] . У 2016 році [PERSON] впала та зламала шийку стегна, у зв`язку з чим її забрали у лікарню та викликали із м.Славутича сина [PERSON] - [PERSON] , оскільки на той час [PERSON] проживала одна. Коли [PERSON] повернулася з лікарні додому, то вона вже не змогла самостійно ходити та була прикута до ліжка. З того часу за нею постійно доглядав її син [PERSON] , який був вимушений переїхати до своєї матері на постійне проживання. Вона зустрічала [PERSON] майже щодня у різні години доби, а тому було зрозуміло, що [PERSON] проживав з матір`ю постійно та піклувався про неї. Вона особисто бачила як він купував та приносив продукти харчування, розвішував на балконі білизну, викликав лікаря, а іноді швидку допомогу та чекав на карету швидкої біля під`їзду. Часто бачила його на балконі, оскільки балкон [PERSON] знаходиться на першому поверсі під її квартирою, яка розташована на третьому поверсі. У вечірній час вона бачила, що у всіх вікнах квартири [PERSON] горіло світло, видно було, що працює телевізор, тобто було зрозуміло, що [PERSON] постійно проживав з матір`ю [PERSON] аж до дня її смерті, а саме два роки, з 2016 по 2018 рік. Свідок [PERSON] суду показала, що проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала на першому поверсі у сусідньому під`їзді, але так як у цьому будинку вона жила завжди, то знає [PERSON] давно, ще її батьки спілкувалися з нею, перебували у дружніх стосунках. У 2016 році [PERSON] впала та зламала шийку стегна, її забрали до лікарні, а коли виписали та привезли додому, то вона вже не могла самостійно ходити. Тоді до [PERSON] переїхав жити її син [PERSON] та доглядав за нею аж до часу її смерті. Їй відомо, що до [PERSON] був прикріплений соціальний працівник, але коли приїхав син [PERSON] , він відмовився від соціального працівника, мотивуючи тим, що за своєю матір`ю, він може і буде доглядати сам. Так як вона не працює, кожного дня гуляє на вулиці із собакою і не один раз, тому майже щодня бачила [PERSON] , який займався домашніми справами, проживаючи постійно із своєю матір`ю [PERSON] , а саме: купував та приносив продукти харчування, ліки, розвішував на балконі білизну або просто курив на балконі рано вранці або пізно ввечері. Вона часто з ним розмовляла, питала про здоров`я [PERSON] , оскільки знала її особисто, і він розповідав, що живе тут постійно і доглядає за мамою. Окрім [PERSON] вона іноді зустрічала у дворі ще його дітей [PERSON] та [PERSON] . Колись ще раніше у [PERSON] був чоловік та ще один син [PERSON] , які проживали з нею, але обидва померли дуже давно, у якому році не пам`ятає, але задовго до хвороби [PERSON] . Коли [PERSON] захворіла у 2016 році, то жила сама, тому і приїхав син [PERSON] , який проживав разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , до листопада 2018 року, тобто два роки до дня її смерті, він же і поховав матір. Вислухавши пояснення учасників справи та показання свідків, перевіривши письмові докази, з`ясувавши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заяву необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 71 рік у м. Славутичі Вишгородського району Київської області, про що Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06 квітня 2021 року складено відповідний актовий запис №51 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.11). Після смерті [PERSON] 25 травня 2021 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №52/2021, номер у Спадковому реєстрі 67702040, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64867764 від 25 травня 2021 року, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.13). Як видно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 листопада 2018 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 90 років у м. Чернігів, про що складено відповідний актовий запис за № 3141 (а. с. 14). 20 жовтня 1997 року державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 2- 4685 заповіт, копія якого долучена до матеріалів справи та оригінал оглянуто у судовому засіданні, згідно з яким [PERSON] , яка мешкає у [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме: належну їй на праві особистої власності квартиру, що знаходиться у [ADDRESS] , заповідала сину [PERSON] ( а.с.15). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 65313950 від 24.06.2021 року підтверджується реєстрація у Спадковому реєстрі заповіту за № 2364281, номер у реєстрі нотаріальних дій 2-4685, посвідченого 20 жовтня 1997 року державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори, який залишила [PERSON] ( а. с. 48). Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64867664 від 25 травня 2021 року та № 65313909 від 24.06.2021 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.12, 49 ). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданим 13 жовтня 1997 року Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради народних депутатів м.Чернігів відповідно до розпорядження № 602 від 30.09.1997 року, копія якого долучена до матеріалів справи, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] в цілому, яке зареєстроване Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації і записане у реєстрову книгу за № 16-6447 (а.с.16). Як видно із довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 24 травня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22.01.1965 року по 10.12.2018 року, померла [INFO] (а.с.17). Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 28 серпня 2021 року № 11098 до складу осіб, зареєстрованих станом на 03.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] , входить [PERSON] , 1928 року народження, яка померла [INFO] та знята з реєстрації 10.12.2018 року (а.с.122). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 18 травня 2021 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 20.08.1996 року по 07.05.2021 року (а.с.18). Як видно із копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2003 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, заявник [PERSON] народився [INFO] в м. Чернігів, з 10.08.2016 року зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 травня 1987 року відділом ЗАГС Новозаводського РВК м. Чернігова, копія якого долучена до матеріалів справи, батьком заявника [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.19). Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 жовтня 1949 року Чернігівським міським бюро ЗАГСу, [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі запису актів громадянського стану про народження в Чернігівському міському бюро ЗАГС 12 жовтня 1949 року зроблено відповідний запис за № 1100. Його батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.20). Як вбачається з листа завідувача Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області Наваліхіної О.О. від 25 травня 2021 року № 200/02-14, копія якого долучена до матеріалів справи, за результатами попереднього розгляду документів, які потрібні для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] батька заявника - [PERSON] , спадкова справа 52/2021, згідно яких є заповіт на його ім`я після смерті [INFO] [PERSON] , заявника повідомлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропущений, документів, що підтверджують спільне проживання на момент смерті з матір`ю немає, рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] на момент її смерті (а.с.21). 13 червня 2021 року мешканцями квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] складено акт про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті більше, ніж два роки постійно проживала зі своїм сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , який за нею доглядав до дати її смерті (а.с. 22). Як видно з висновку ЛКК № 171 від 31 жовтня 2017 року, виданого ДЗ «Спеціалізована медико - санітарна частина № 5» МОЗ України [PERSON] , 1949 року народження, копія якого долучена до матеріалів справи, його стан здоров`я дозволяє постійно надавати соціальні послуги по догляду за [PERSON] , 1928 року народження (а.с.23). Свідоцтвом про поховання № 39435 від 06 листопада 2018 року, копія якого долучена до матеріалів справи, підтверджено, що [PERSON] , 06.11.2018 року на ділянці № 13/113, ряд № [NUMBER] , місце № [NUMBER] , кладовища, розміщеного в «Яцево» № [NUMBER] , здійснив поховання померлої [PERSON] (а.с.24). Із копії спадкової справи № 52/2021, заведеної після смерті [PERSON] , яка надійшла до суду зі Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, видно що [PERSON] помер [INFO] . Із заявами про прийняття спадщини за законом звернулися 25 травня 2021 року: [PERSON] , син спадкодавця, та [PERSON] , дочка спадкодавця. З довідки про реєстрацію місця проживання від 07.05.2021 року яка, міститься у спадковій справі, видно, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 20.08.1996 року по 07.05.2021 року. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що інформація про залишені за життя [PERSON] заповіти, спадкові договори у Спадковому реєстрі відсутня. Матеріали спадкової справи містять: копії паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] , копію довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] . Як видно із спадкової справи, завідувачем Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. 25.05.2021 року за вих. №200/02-14 [PERSON] направлено письмове повідомлення, яким рекомендовано звернутися до суду з питанням встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] на момент її смерті, оскільки на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] оформлено заповіт, але строк для прийняття спадщини ним пропущено, документів, що підтверджують спільне проживання на момент смерті з матір`ю немає ( а. с. 50-53). Вирішуючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з такого. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З огляду на пункт 5 частини 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень статей1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно дочастини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частин 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, аналіз вказаних положень Цивільного кодексу України свідчить про те, що відносно спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту постійного проживання його батька [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємця за заповітом, зі спадкодавцем - бабою заявника та матір`ю батька [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, тобто станом на день її смерті, для подальшого оформлення заявником прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємця за законом після смерті батька [PERSON] . Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Пунктом 3.21 Розділу 2 Глави 10 цього Порядку передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не відкривалася. [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав. Інших фактів, які б свідчили про відмову [PERSON] від прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] судом не встановлено. Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з пунктом 1.12 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 282/20595, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено право громадянина України на вільний вибір місця проживання чи перебування та на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Згідно із статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Із зазначеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання померлого [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав заявника [PERSON] , що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачою свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємцю за законом після смерті його батька [PERSON] . Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судовому засіданні з досліджених доказів, зокрема показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] на день смерті [PERSON] фактично проживав без реєстрації в [ADDRESS] . Як видно з листа КНП «Чернігівська міська лікарня № 2» від 05 серпня 2021 року за № 01-05/1619 та витягу з електронної карти № [NUMBER] , копії яких долучені до матеріалів справи, 21.10. 2016 року [PERSON] була доставлена каретою швидкої допомоги до травмпункту з діагнозом - перелом шийки стегнової кістки (а.с.93, 95). [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований у м.Славутичі з 01.02.2017 року до 23.11.2017 року включно та з 05.12.2017 року до 30.10.2018 року включно, перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Новозаводського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, як отримувач компенсації за надання соціальних послуг, яка була призначена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги». Соціальні послуги надавав [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована у [ADDRESS] , що підтверджено листом Управління соціального захисту населення Новозаводського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 19.07.2021 року № 18-09/11059, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.94). У поданих до суду письмових поясненнях представник заінтересованої особи Чернігівської міської ради зазначив про те, що акт про проживання від 13.06.2021 року, доданий до заяви, є неналежним доказом у справі внаслідок не дотримання встановленої форми складення такого акту. Аналізуючи вказані доводи представника третьої особи суд виходить з такого. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як передбачено статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини 3, 4 статті 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). За правилом статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як вбачається з акту про проживання, складеного 13 червня 2021 у м. Чернігові мешканцями квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [PERSON] на день смерті [INFO] більше, ніж два роки постійно, проживала зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , який за нею доглядав до дня її смерті. Зазначені обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які також підписали вказаний акт. У сукупності та взаємозв`язку з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами вказаний акт підтверджує обставини, які мають значення для вирішення цієї справи, а тому у суду відсутні підстави для визнання цього доказу неналежним. У судовому засіданні з досліджених доказів, зокрема показань свідків [PERSON] та [PERSON] , висновку ВКК №171 від 31 жовтня 2017 року, виданого ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №5» МОЗ України, акта про проживання від 13 червня 2021 року, свідоцтва про поховання №39435 від 06 листопада 2018 року, листа Управління соціального захисту населення Новозаводського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради № 18-09/11059 від 19 липня 2021 року, встановлено, що [PERSON] з 2016 року і по день смерті [PERSON] [INFO] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Наведені докази у їх сукупності і взаємозв`язку є переконливими, достатніми та підтверджують також той факт, що [PERSON] постійно проживав зі своєю матір`ю [PERSON] , яка є спадкодавцем за заповітом від 22 жовтня 1997 року, на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця за адресою: [ADDRESS] . Встановлення цього факту необхідне для нотаріального оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] його сином [PERSON] , який є заявником у справі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. За правилом ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішень у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved