Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

18 грудня 2019 року, [PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що 24 січня 2004 року він уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області. За час подружнього проживання у них народилося дві дочки: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . 29 січня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з нього ( [PERSON] ) аліментів на користь відповідачки [PERSON] в розмірі 1200 грн. щомісячно починаючи з 15.01.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. 19 квітня 2016 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 442/979/14-ц шлюб між ними розірвано. Починаючи з літа 2016 року відповідачка жодного разу не виходила на зв`язок, ні з ним, ні з дітьми не спілкувалася. Доньки протягом останніх трьох років фактично повністю знаходяться на його утриманні та утриманні його батьків. При цьому, що протягом всього часу з нього стягуються аліменти на утримання дітей на користь відповідачки, що є неприпустимим та абсурдним, а тому вирішив звернутися в суд з даним позовом. 18.12.2019 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. 18.12.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 24.01.2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.02.2020. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про місце та час проведення судового засідання була повідомлена вчасно та належним чином через сайт «Судова влада України», причини неявки суду невідомі. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби, будучи повідомленим вчасно та належним чином в суд не з`явився, причини неявки суду невідомі. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Заслухавши доводи позивача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 24 січня 2004 року [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області зареєстрували шлюб, який 19 квітня 2016 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 442/979/14-ц шлюб між ними розірвано. За час подружнього проживання у них народилося дві дочки: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . 29 січня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом ухвалено рішення № 442/287/15-ц яким вирішено: Стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою\~статті 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК). Згідно ч. 2\~ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 11 листопада 2019 року за зверненням позивача, комісією відділу СуСД складено Акт обстеження умов проживання, згідно якого: діти [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] проживають з дідусем [PERSON] та бабцею [PERSON] в належних побутових умовах. Для дітей створені добрі умови для виховання та розвитку. Батьки дітей самоусунулись від виконання батьківських обов`язків. Згідно довідки № 01-23/407 від 16.12.2019 року Дрогобицького ліцею №1 ім. Ів. Франка в якому навчається у 5-Б класі донька Сороківська Ярина, вихованням дитини займається батько - [PERSON] та його батьки (бабуся та дідусь дитини). Мати [PERSON] , жодного разу не контактувала з класним керівником. Згідно довідки № 01-23/408 від 16.12.2019 року Дрогобицького ліцею №1 ім. Ів. Франка в якому навчається у 8-В класі донька [PERSON] [PERSON] , вихованням дитини займається батько - [PERSON] та його батьки (бабуся та дідусь дитини). Класний керівник контактувала з матір`ю тільки в телефонному режимі. Мати [PERSON] , проігнорувала запрошення до школи від класного керівника та адміністрації. Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що діти [PERSON] та [PERSON] фактично проживають разом із своїми дідусем та бабусею за місцем їхньої реєстрації. Доказів того, що кошти, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за судовим рішенням від 29.01.2015 року, використовуються в інтересах дітей, матеріали справи не містять. Не містять матеріали справи і доказів щодо участі матері в утриманні дітей. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Зважаючи на те, що діти не проживають разом з матір`ю, остання самоусунулась від виконання батьківського обов`язку, діти знаходиться на утриманні батька, вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України\~дають підстави для звільнння батька від сплати аліментів, з огляду на це позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved