Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

19 квітня 2019 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві позивач посилався на те, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 16 серпня 1980 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 660. Від шлюбу неповнолітніх не має. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 1994 року. Спільне господарство не ведуть. Майновий спір відсутній. Просить суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 16 серпня 1980 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 660. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 07 травня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі на 31.05.2019 р. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 31 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.06.2019 року. Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надала, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 16 серпня 1980 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 660. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 1994 року. Спору про поділ майна немає. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем в позовній заяві не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судового збору на його користь, на підставі чого суд вважає можливим в порядку ст. 141 ЦПК України покласти судові витрати по справі на позивача.

Outcome: approved