Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

18 квітня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював на посаді гірника підземного 3-го розряду дільниці підготовчих робіт ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». Згідно наказу №166 від 12 грудня 2016 року був звільнений з вищевказаного підприємства на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у зв'язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору) з виплатою 3-х місячного середнього заробітку. Належні йому на день звільнення з роботи кошти у розмірі 21014,04 грн. повністю були виплачені лише 27 лютого 2017 року. Враховуючи, що його середньоденний заробіток становив 301,16 грн., а за період з 13 грудня 2016 року по 27 лютого 2017 року минуло 43 робочих днів, просить суд стягнути з відповідача в свою користь 12949,88 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та 1600 грн. витрат на надання правової допомоги. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності та у відсутності позивача [PERSON], позов підтримав, просив його задоволити (а.с.25). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, представник за довіреністю Мацьоха Н.І. подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у відсутності представника ДП «Волиньвугілля» (а.с.23). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до виписки з наказу №336-к від 29 грудня 2000 р. та копії трудової книжки [PERSON] був прийнятий на ВП «Шахта №9 «НВ» ДП «Волиньвугілля» гірником підземним 3-го розряду (а.с.5-6). Згідно копії трудової книжки та виписки з наказу №166-к від 12 грудня 2016 року, останній був звільнений з підприємства на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с. 5,6). Відповідно до довідки ВП «Шахта №9 «НВ» ДП «Волиньвугілля» №48 від 13 лютого 2017 року заборгованість по заробітній платі на день звільнення [PERSON] становила 21014,04 грн., а згідно довідки підприємства №47 від 13 лютого 2017 року середньоденна заробітна плата позивача складала 301,16 грн. (а.с.7-8). У судовому засіданні встановлено, що відповідач виплатив позивачу усі кошти належні йому при звільнені лише 27 лютого 2017 року (а.с.26). Таким чином, суд задоволює позов і стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля»» в користь [PERSON] 12949,88 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 грудня 2016 року по 27 лютого 2017 року включно, з розрахунку 301,16 грн. (середньоденний заробіток [PERSON].) х 43 (робочі дні за вищевказаний період). На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 640 грн. справленого судового збору, що підтверджується документально (а.с.17-18) та 1600 грн. витрат на правову допомогу (а.с.9-11).

Outcome: approved