Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

18 лютого 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач є власником сільськогосподарської машини КУН-10, що придбана ним 15 вересня 2001 року. Оскільки донька позивача перебувала в шлюбі з відповідачем з 2003 року по 2015 рік [PERSON] надав їм у користування належну йому сільгоспмашину, а після розірвання шлюбу КУН-10 залишився у [PERSON] У звязку із чим позивач просив винести рішення, яким витребувати від [PERSON] та передати позивачу сільськогосподарську машину КУН-10. Позивач та його представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві. Додатково позивач пояснив, що КУН-10 є обладнанням, яке не підлягає реєстрації і яке він придбав на підставі накладної та квитанції до прибуткового касового ордеру. В свою чергу відповідач використовує трактор та спірне обладнання і не повертає його, що порушує право позивача. При проведенні перевірки дільничним інспектором його дружина [PERSON] пояснень не надавала. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що позивачем доказів проте, що він є власником майна не надано, так як, і не надано доказів передання і знаходження спірного майна у відповідача, а тому підстав для задоволення позову не має. Відповідач заперечував наявність у нього спірного майна та те, що дільничний інспектор відбирав у нього пояснення. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Накладною № 611 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 720 (а.с.4) підтверджується, що [PERSON] сплатив кошти за сільськогосподарську машину КУН-10. Матеріалами висновку № 1243 по повідомленню [PERSON] (а.с.17), оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2015 року до Бахмацького РВ УМВС України в Чернігівській області надійшло повідомлення [PERSON] про те, що приблизно в липні 2015 року її зять [PERSON] взяв в тимчасове користування у неї кун (обладнання для трактора призначене для погрузки вантажу) і два ковші до нього та до цього часу не повернув. В листі від 11 квітня 2016 року № 4806/124/38-2016 (а.с.37), який підписаний начальником Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області міститься повідомлення, що пояснення [PERSON] відібране під час перевірки за заявою [PERSON] було отримано без додержання процесуальних норм і тому просить розглядати його як неналежний доказ. Довідкою Виконавчого комітету Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 03-09/104 від 01 квітня 2016 року (а.с.30) підтверджується, що сільська рада володіє інформацією, що [PERSON] працює на тракторі МТЗ-80 та виконує різні сільськогосподарські роботи. Виходячи із змісту [PERSON] від 09 березня 2016 року (а.с.18) депутатом Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області [PERSON] по заяві [PERSON] було оглянуто господарство, де проживає останній, та сільськогосподарської техніки схожої на погружчик КУН не виявлено. Заявою від 12 квітня 2016 року (а.с.36) [PERSON] на підставі частини другої статті 185 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК) просить вказаний вище [PERSON] виключити із числа наданих доказів, як неприпустимий доказ. На а.с. 19-21 містяться надані позивачем фотокартки датовані 03 грудня 2015 року, 17 липня 2011 року, 22 лютого 2011 року із зображенням сільськогосподарської техніки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював дільничним інспектором Бахмацького РВ УМВС України в Чернігівській області і проводив перевірку за заявою [PERSON] щодо знаходження у її колишнього зятя [PERSON] обладнання для трактора. При проведенні перевірки він самого майна не бачив і не знає, чи є воно у відповідача, проте останній надав йому пояснення, що він брав спірне обладнання в розібраному стані і відремонтував його, і повертати відмовився, оскільки [PERSON] обіцяла віддати йому «Кун». З встановленого випливають наступні висновки. Виходячи із змісту статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною першою\~статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А положеннями статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України (далі ЦК)\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В свою чергу, нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Зокрема\~стаття 387 ЦК\~надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, при цьому, віндикація як спосіб захисту права власності застосовується, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном. Змістом віндикаційного позову є витребування саме того майна, яке вибуло із законного володіння власника. Підставою відникаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, тобто факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його у відповідача. Таким чином, виходячи з положень\~статті 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Згідно із статтями 10, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, позивачем, окрім власних пояснень, на підтвердження своїх вимог надано накладну № 611 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 720 (а.с.4), матеріали висновку № 1243 по повідомленню [PERSON] (а.с.17), довідку Виконавчого комітету Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 03-09/104 від 01 квітня 2016 року (а.с.30) та фотокартки (а.с.19-21). В свою чергу відповідачем на підтвердження своїх заперечень, окрім власних пояснень, надано [PERSON] від 09 березня 2016 року (а.с.18). Із наданих доказів суд робить висновок, що накладною № 611 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 720 підтверджується, що [PERSON] сплатив кошти за сільськогосподарську машину КУН-10. Проте, дані, які містяться в матеріалах висновку № 1243 по повідомленню [PERSON], як окремо, так і у взаємозвязку із листом від 11 квітня 2016 року № 4806/124/38-2016, поясненнями сторін та свідка [PERSON] достовірно не підтверджують знаходження спірного майна у відповідача, його індивідуально визначених ознак та не можуть бути підставою для задоволення позову. Окрім іншого, в цій ситуації, позивач пояснив, що його дружина пояснень дільничному інспектору не надавала, а відповідач, також пояснив, що відповідних пояснень не надавав, у звязку із чим суд не може розцінювати вказані матеріали перевірки, як беззаперечний доказ знаходження спірного майна у відповідача. Пояснення свідка [PERSON] є непослідовними, не узгоджуються з листом від 11 квітня 2016 року № 4806/124/38-2016, поясненнями сторін і не можуть підтвердити знаходження спірного майна у відповідача. Із довідки Виконавчого комітету Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області № 03-09/104 від 01 квітня 2016 року можливо встановити лише те, що [PERSON] працює на тракторі МТЗ-80, який належить його батьку. Із змісту фотокарток неможливо встановити знаходження та ознаки спірного майна у відповідача. Наданий відповідачем [PERSON] від 09 березня 2016 року не містить даних, що обґрунтовують або спростовують позовні вимоги, при цьому особа, яка його склала просила виключити вказаний документ з числа доказів. Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені, суд доходить висновку, що надані позивачем докази, не містять у собі інформацію на підставі якої суд може встановити, що відповідач незаконно, без відповідної правової підстави заволодів майном позивача і в нього спірне майно фактично знаходиться, індивідуально визначені ознаки спірного майна. Тобто, по справі не встановлені обставин, які б були підставою для задоволення позовних вимог і могли б реально поновити порушене право позивача. Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed