Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

17 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів встановлених рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 05.09.2016 року по справі № 303/1764/16-ц та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вищевказаного рішенням з відповідача на її користь на утримання дитини було стягнуто аліменти в розмірі 700,00 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. З моменту постановлення рішення донька підросла і витрати на її утримання збільшилися, в даний час дитина займається в танцювальній школі «Сучасник» м.Мукачево, колектив школи постійно бере участь у різних конкурсах в м.Ужгород, м.Львові та м.Києві, а також в міжнародних конкурсах - Словаччині, Угорщині та Чехії. Донька неодноразово нагороджувалася дипломами за наполегливість, старання та відданість танцювальній культурі, а також за успішне закінчення навчального року у танцювальній школі. Крім того, дитина має потребу в дороговартісному ортодонтичному лікуванні брекет-системою. Присуджені судом аліменти відповідач сплачує не регулярно і не в повному обсязі, станом на 01.09.2019 року за ним рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 8 437,61 гривень. Матеріальний стан позивача змінився, так-як з 02.11.2018 року позивача було звільнено з постійної роботи в ТОВ «Сігруп-М» з посади завідуючої магазином, а тому дохід позивача є нестабільним і має нерегулярний характер. Розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостатнім дял утримання та забезпечення най елементарніших життєвих потреб дитини. Оскільки, відповідач є молодим, повноцінним та працездатним чоловіком і при бажанні має нічим не обмежену можливість виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню доньки, забезпеченню її гармонійного розвитку. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.12.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідачу було направлено 09.12.2019 року і яку він отримав 11.01.2020 року. Однак, у наданий судом строк та станом на 03 лютого 2020 року відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не скористався, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. 27.01.2020 року відповідачем було подано заперечення на позов у якому просив відмовити в задоволенні позову. Як підставу своїх заперечень наводить те, що на даний час має іншу сім`ю і на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , а також непрацездатні батьки. Відповідач вже тривалий час офіційно ніде не працює, має нестабільний, мінливий дохід у зв`язку з чим знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Старший син відповідача навчається на денній формі навчання на контрактній основі у ВП НУБіП України «Мукачівський аграрний коледж», що істотно збільшило витрати сім`ї. З огляду на це, вимоги позивача про збільшення стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 3000 гривень ставить під загрозу матеріальне забезпечення двох інших дітей відповідача, які проживають разом з ним. 31.01.2020 року позивачем подано відповідь на заперечення в якому зазначила, що на даний час донька знаходиться на лікуванні в Обласному шкірно-венерологічному диспансері в м.Ужгород у зв`язку із захворюванням шкірного покриву обличчя. Це лікування є дорого вартісним, а те що відповідач є одруженим, має іншу сім`ю і двох неповнолітніх дітей, не може звільняти його від обов`язку надавати належне утримання доньці, яка проживає окремо від нього. Дитина страждає від того, що батько не спілкується з нею і відвертається від неї. Також відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, що змусило позивача звертатися до суду за захистом прав дитини. Твердження відповідача про те, що він ніде не працює, а тому його матеріальне становище є скрутним не може бути підставою для звільнення його від обов`язку по утриманню дитини. Непрацездатні батьки відповідача отримують пенсійне забезпечення. Крім того, після розірвання шлюбу у власності позивача залишився мікроавтобус та вантажний транспортний засіб, який був набутий під час шлюбу. На даний час відповідач з вантажного автомобіля здійснює торгівлю овочами на ринку «Гід», але позивачу не відомо чи він зареєстрований як ФОП, чи працює в якогось роботодавця без офіційного оформлення трудових відносин. Наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів також не може звільняти його від обов`язку утримувати доньку, оскільки особа з якої стягуються аліменти має вживати всіх заходів для того щоб не допустити заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Встановлено та підтверджується документально, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2007 року батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с.7). На утримання дитини рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 05.09.2016 року по справі № 303/1764/16-ц, змінено розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , визначених рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.06.2010 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 700 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-11). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму для дитини встановленого Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2020 рік», який на період з 01 січня по 30 липня 2019 року становить: для дитини віком від 6 років до 18 років - 2218 гривень. Законом України від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу ст.182 викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. При прийнятті рішення в даній справі суд бере до уваги те, що відповідач на даний час має іншу сімю, а також на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей від нового шлюбу. Як вбачається з Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.11.2010 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 04.11.2010 року, актовий запис № 527 (а.с.31). В новому шлюбі у позивача народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.01.2011 року (а.с.32), а також є ще один син [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається у ВП НУБіП України «Мукачівський аграрний коледж» по спеціальності 081 «Право» з 01.09.2019 року на денній формі навчання контрактної основи (а.с.33, 37), вартість навчання за один навчальний рік становить 7 860,00 гривень (а.с.38-39). Суд критично оцінює доводи відповідача про врахування під час ухвалення рішення того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які є пенсіонерами, оскільки вищезгаданим не надано доказів того, що батьки не отримують пенсії та є не забезпеченими прожитковим мінімумом. Оскільки право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.08.2017 у справі № 6-1111цс17 та постанові Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №296/5385/17). До матеріалів справи додано довідку Управляючою компанією ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» від 24.01.2020 року № 3-024263, згідно якої [PERSON] ніде не працює з 30.06.2004 року і по теперішній час (а.с.36). Однак, посилання відповідача на те, що він офіційно не працює і в нього скрутне матеріальне становище не може бути взято судом до уваги так - як останнім не надано доказів того, що він є не працездатним. Проаналізувавши надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, позицію позивача та відповідача, який позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дитини, та те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем (а.с.8) і остання апріорі несе більші витрати на утримання дитини, те що матеріальний стан позивача змінився, так-як з 02.11.2018 року позивача було звільнено з постійної роботи в ТОВ «Сігруп-М» (а.с.12-13) та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету, стан здоров`я дитини, яка потребує лікування (а.с.15, 44-52) та дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову та визначення аліментів у розмірі 2000 гривень щомісячно, оскільки доказів, які б давали підстави стягувати з відповідача аліменти в меншому, чи більшому розмірі сторонами не надано та судом не встановлено. Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved