Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

18.02.2020р. [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до Першого Малиновського ВДВС м.Одеси Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] про зняття арешту з майна, в якому просив зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна, яке йому належить, на підставі постанови б/н від 27.03.2014р., виданої Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.02.2020р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Малиновського районного суду Одеської області від 19.03.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Малиновського районного суду Одеської області від 07.05.2020р. залучено Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) в якості співвідповідача у вказаній справі. Ухвалою Малиновського районного суду Одеської області від 07.05.2020р. вказану справу передано на розгляд Комінтернівського районного суду Одеської області. 11.06.2020р. матеріали вказаної справи надійшли до Комінтернівського районного суду Одеської області та розподілені судді Жовтан П.В. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був повідомлений своєчасно, належним чином, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. \~ \~ \~ \~Відповідачі у справі, будучи належним чином повідомленими, в судові засідання не з`явилися, зокрема: - [PERSON] надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. -начальник Лиманського РВДВС Стоніс Ю.В. надав клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому зазначив, що жодних дій щодо накладення арешту на майно [PERSON] відділом не вчинялося, згідно баз даних арешт накладався Першим Малиновським ВДВС. Станом на 01.08.2020р. жодних відкритих виконавчих проваджень, де боржником виступає [PERSON] у відділі не перебуває. Виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] було завершено на підставі заяви стягувача 12.06.2014р., повторно на виконання не надходило. -представник Першого Малиновського ВДВС м.Одеси надав заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку із дією карантину. Крім того, старший державний виконавець Яцків І.І. надав до суду відзив, зі змісту якого вбачається, що у зв`язку із наявністю заборгованості по аліментам, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] на праві приватної власності, під час проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник зареєстрований на території Комінтернівського району Одеської області, тому виконавче провадження було передане для подальшого виконання за належністю до ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області. Таким чином, з моменту реєстрації передачі виконавчого провадження до ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області, доступу до здійснення виконавчих дій, а саме: скасування арешту майна боржника або будь-яких інших дій у Першому Малиновському ВДВС м.Одеси не було та немає. У зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено наступне. 15.09.2005 року Малиновським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист №2-7762/05 про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку починаючи з 27.07.2005 року і до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO] . 27.03.2014р. року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] в рамках виконання рішення суду про стягнення аліментів було винесено постанову б/н про накладення арешту на все майно [PERSON] . Під час проведення виконавчих дій боржник [PERSON] з`явився за викликом державного виконавця і надав заяву про те, що зареєстрований та фактично проживає на території Комінтернівського (Лиманського) району Одеської області. В ході проведення виконавчих дій майна належного боржнику на території, підвідомчій Першому Малиновському ВДВС не виявлено. Таким чином, виконавчий лист було направлено за належністю до ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області (нині - Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса). Перший Малиновський ВДВС не в змозі зняти арешт, згідно вищевказаного виконавчого провадження, оскільки дане виконавче провадження закінчено 27.03.2014р. та було передано до ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області, що вбачається з відповіді №4926 від 22.01.2020р. (а.с.8). Для скасування арешту майна [PERSON] в подальшому звернувся до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса). З відповіді №38-4157 від 12.02.2020р. вбачається, що правові підстави для скасування арешту відсутні, так як термін зберігання завершених (повернутих) виконавчих проваджень, згідно інструкції з діловодства в органах Міністерства юстиції складає 3 роки, з дати завершення виконавчого провадження до часу звернення пройшло більше ніж 5 років, тому [PERSON] з питанням про звільнення майна з-під арешту рекомендовано звернутися до суду (а.с.9). Дійсно, з інформаційної довідки №200095543 від 13.02.2020р. вбачається, що на все нерухоме майно позивача накладено арешт, на підставі загальної постанови без затвердження від 27.03.2014р., виданої державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Фішер В.В. (а.с.10-11). Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.ч.1-3\~ст.12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~5,\~6\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.ч.1,\~2\~ст.40\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»,\~у разі\~закінчення виконавчого\~провадження (крім\~офіційного оприлюднення\~повідомлення про\~визнання боржника\~банкрутом і\~відкриття ліквідаційної\~процедури,\~закінчення виконавчого\~провадження за\~судовим рішенням,\~винесеним у\~порядку забезпечення\~позову чи\~вжиття запобіжних\~заходів,\~а також,\~крім випадків\~нестягнення виконавчого\~збору або\~витрат виконавчого\~провадження,\~нестягнення основної\~винагороди приватним\~виконавцем),\~повернення виконавчого\~документа до\~суду,\~який його\~видав,\~арешт,\~накладений на\~майно (кошти)\~боржника,\~знімається,\~відомості про\~боржника виключаються\~з Єдиного\~реєстру боржників,\~скасовуються інші\~вжиті виконавцем\~заходи щодо\~виконання рішення,\~а також\~проводяться інші\~необхідні дії\~у зв`язку\~із закінченням\~виконавчого провадження. Виконавче\~провадження,\~щодо якого\~винесено постанову\~про його\~закінчення,\~не може\~бути розпочате\~знову,\~крім випадків,\~передбачених цим\~Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Таким чином, державний виконавець Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) (нинішня назва), не врахував що при завершенні виконавчого провадження мав бути знятий арешт накладений в межах виконавчого провадження, і помилково не вирішив питання його скасування. Стосовно доводів відзиву, наданого представником Першого Малиновського ВДВС м.Одеси про те, що з моменту реєстрації передачі виконавчого провадження до ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області, доступу до здійснення виконавчих дій, а саме: скасування арешту майна боржника або будь-яких інших дій у Першому Малиновському ВДВС м.Одеси не було та немає, суд зазначає, що повністю погоджується із вищевикладеним, оскільки саме ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області (нині - Лиманський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) повинен був вирішувати питання про скасування арешту майна під час завершення виконавчого провадження. Разом із тим, статус відповідача у вказаній справі Перший Малиновський ВДВС м.Одеси має лише тому, що постанова про накладення арешту на майно приймалася державним виконавцем цього органу, а позивач ставить перед судом питання зняття арешту. Статтею 41 Конституції України, передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу\~Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Наявність нескасованої постанови про арешт майна позивача, порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися і розпоряджатися своїм майном. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, суд вважає, що оскільки виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт, було завершено та на даний час знищено, нових виконавчих проваджень відносно позивача не перебуває в виконавчій службі, державний виконавець, яким була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, повинен був скасувати вжиті ним заходи примусового виконання. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved