Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

19.10.2021 позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з вищезазначеним позовом до відповідача посилаючись на наступні обставини. На підставі договору купівлі- продажу квартири від 20.01.2011 він є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні зареєстрована за місцем проживання його колишня дружина відповідач [PERSON] , яка після розірвання між ними шлюбу- а саме: з 10.05.2016, у спірній квартирі не проживає, її особистих речей у квартирі не має, добровільно знятись з реєстрації за місцем проживання відповідачка відмовляється. Просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , визнавши відповідача такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням . Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.10.2021 прийнято до розгляду цей позов, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про день, час ті місце розгляду справи був повідомлений належним чином; 22.11.2021 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.- 16). Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. Виклики в судове засідання були направлені відповідачу за адресою реєстрації її місця проживання, а саме: [ADDRESS] ( відомості про реєстрацію місця проживання - а.с.-18), які були повернуті на адресу суду з познаками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.- 14). Згідно частини\~ 2\~статті \~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно частини 4 статті 130 ЦПК України, \~у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до\~частини\~1\~статті\~131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобов`язані\~ повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи за її відсутності, неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі- продажу квартири від 20.01.2011, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 67 приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Білоус З.В. ( а.с.5) та витягом про державну реєстрацію прав від 01.03.2011 № 29165539 ( а.с.6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 08.10.2011 виконавчим комітетом Кудряшівської сільської ради Кремінського району Луганської області, позивач уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , і після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.7). Рішеннями Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.05.2016, у справі № 425/1240/16-ц, шлюб між [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , зареєстрований 08.10.2011 виконавчим комітетом Кудряшівської сільської ради Кремінського району Луганської області, було розірвано ( а.с.9). \~ \~ \~ \~Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~На цей час позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.10). \~ \~ \~ \~З витягу № 1026 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку від 23.04.2021, виданого адміністратором Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, у квартирі [ADDRESS] , з 08.11.2011 по теперішній час зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання від 10.05.2016, посвідченого Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] проживає власник квартири- [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] не проживає за цією адресою з травня 2016 року, її особистих речей у квартирі не має ( а.с.11). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже судом встановлено, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі як член сім`ї власника - позивача, відсутня в квартирі без поважної причини з травня 2016 року, тобто більше року, а тому є всі підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved