Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

17 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 3000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13.09.2013 року близько 10-ї год. в м. Охтирка по вул. Батюка вона по пішохідному переходу переходила дорогу біля магазину «Екомаркет» в напрямку магазину « 100 пудів». Коли вона пройшла декілька кроків, на неї було здійснено наїзд маршрутним таксі «Рута» ДНЗ [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався з пров. Харківського зі сторони автостанції, і виконував поворот праворуч на вулицю Батюка. Внаслідок наїзду їй були спричинені тілесні ушкодження: політравма, закрито черепна мозкова травма, струс головного мозку, обширно забійна рана потилиці та обширно забійна рана лівої гомілки, забій грудної клітки, шийного відділу хребта. В лікарні в хірургічному та неврологічному відділеннях вона ([PERSON]) пройшла курс лікування 23 дні та відповідно до висновку судової медичної експертизи їй ([PERSON]) спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я. Вона, як пішохід - учасник дорожнього руху, не порушувала вимог Правил дорожнього руху України, коли переходила дорогу. Причиною виникнення ДТП та її наслідків є порушення водієм [PERSON] вимог правил дорожнього руху України, а саме п.18.1, п.12.3 Правил. Так як тілесні ушкодження були спричинені їй внаслідок експлуатації джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Рута» ДНЗ [NUMBER], яким керував [PERSON], то вона ([PERSON]) має право на відшкодування спричиненої шкоди. Так як водій [PERSON] є працівником приватного підприємця [PERSON], який являється власником джерела підвищеної небезпеки, то просить стягнути спричинену їй моральну шкоду з [PERSON] Моральна шкода, спричинена їй (позивачці), полягає в тому, що під час наїзду вона пережила стрес та страх за своє життя і здоров'я, і враховуючи характер тілесних ушкоджень та вік, протягом тривалого часу боялася за те, чи відновиться її фізичний стан, її звичний спосіб життя був порушений, тривалий час вона потребувала сторонньої допомоги, що пригнічувало її. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 3000 грн. та просить стягнути на її користь з відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] пояснила, що 13.09.2013 року водій [PERSON], який працює водієм у фізичної - особи підприємця [PERSON], скоїв наїзд на позивачку, яка доводиться їй матір'ю. В лікарню приїхав власник автомобіля [PERSON], який сплатив 2000 грн. на придбання ліків та пообіцяв сплатити ще 3000 грн. Після цього здоров'ям матері він більше не цікавився. На сплачені відповідачем грошові кошти були придбані ліки. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки 3000 грн. моральної шкоди, яка була спричинена в зв'язку з ушкодженням здоров'я позивачки, та судові витрати. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 3000 грн., а також витрати за надання правової допомоги в розмірі 1000 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, справа розглядається в порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2013 року близько 10.00 год. на пішоходному переході по вул. Батюка в м. Охтирка біля торговельного центру «Еко - маркет» відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю пішохода [PERSON] та автомобіля маршрутного таксі «Рута» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в ході якої автомобіль маршрутного таксі «Рута» здійснив наїзд на позивачку, яка по пішоходному переходу переходила проїзжу частину вулиці Батюка, внаслідок чого позивачці були заподіяні наступні тілесні ушкодження: політравма: закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, обширно забійна рана потиличної ділянки та обширна забійна рана середньої третини лівої гомілки, забій грудної клітини, шийного відділу хребта, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Даний факт підтверджується постановою старшого слідчого СВ Охтирського МВ УМВС України в Сумській області від 11 листопада 2013 року по кримінальному провадженню № 1201320060001353, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якою кримінальне провадження закрите у зв'язку з відсутністю в діянні [PERSON] ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно даної постанови, 13.09.2013 року близько 10.00 год. в м. Охтирка на перехресті вул. Батюка та пров. Харківський на пішоходному переході сталася дорожньо-транспортна пригода з участю пішохода [PERSON], яка по пішоходному переходу переходила вул. Батюка, та автомобіля маршрутного таксі «Рута» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався із пров. Харківський і повертав праворуч на вул. Батюка м. Охтирка. Схемою наслідків дорожньо - транспортної пригоди без потерпілих від 13.09.2013 року, в якій автомобіль маршрутного таксі «Рута» зображено стоячим на пішохідному переході, а місцезнаходження потерпілої [PERSON] безпосередньо біля пішохідного перехода. Висновком судово-медичної експертизи №307 від 17.10.2013 року, згідно якого [PERSON] встановлено діагноз: політравма: закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, обширно забійна рана потиличної ділянки та обширна забійна рана середньої третини лівої гомілки, забій грудної клітини, шийного відділу хребта. Вказані ушкодження згідно з пунктом 2.3.1 «правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я». Давність нанесення ушкоджень може відповідати даті, зазначеній у постанові (13.09.2013 року), про що свідчать дані меддокументації. Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження могли бути отримані при ДТП. Виходячи з досліджених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків є порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, а саме п. 18.1. - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п. 12.3. - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Згідно повідомлення відділення ДАІ Охтирського МВ УМВС України в Сумській області від 15.01.2014 року № 960, відносно [PERSON] адміністративний протокол за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівниками ВДАІ не складався. З приводу тілесних ушкоджень, отриманих 13.09.2013 року [PERSON] звернулася до приймального відділення лікарні та була госпіталізована до хірургічного відділення та перебувала на лікуванні з 13.09.2013 року по 23.09.2013 року, а потім переведена до неврологічного відділення де перебувала з 24.09.2013 року по 05.10.2013 року, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №8620 КЗ «Охтирська ЦРЛ». Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України - діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, відноситься до джерел підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, позивачка [PERSON] має право на відшкодування шкоди, завданої їй джерелом підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а саме внаслідок наїзду на неї автомобіля маршрутного таксі «Рута» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], позивачці була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які зазнала позивачка у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП. За змістом п. 9 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи з глибини моральних та душевних страждань, характеру події, що їх спричинила, характер отриманих позивачкою тілесних ушкоджень, її похилий вік, те, що її звичний спосіб життя був порушений, вона тривалий час потребувала сторонньої допомоги, крім того, за умов виваженості, розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим заявлений позивачкою розмір відшкодування їй моральної шкоди в сумі 3000 грн. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.01.2014 року, що в даній частині набрало законної сили, встановлено, що відповідно до трудового договору від 21 травня 2013 року, [PERSON] працевлаштований водієм у фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON], який являється власником автомобіля «Рута» державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Рішенням суду також встановлено, що 13 вересня 2013 року близько 10 години, в день дорожньо - транспортної пригоди, [PERSON] виконував свої трудові обов'язки, а саме здійснював рейс за маршрутом Охтирка-Суми на автомобілі «Рута» державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). З вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала. Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди, серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. У ч.2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, під час виконання ним своїх трудових обов'язків, відшкодовується роботодавцем - власником транспортного засобу. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути на відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, грошові кошти в сумі 3000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. За змістом статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - компенсації підлягають витрати на правову допомогу, яка надавалася у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. В обґрунтування понесених позивачкою витрат на правову допомогу було надано договір про надання правової допомоги від 20.11.2013 року, укладений між адвокатом [PERSON] та позивачкою [PERSON], акт приймання - передачі наданих послуг від 23.05.2014 року та розрахункова квитанція про сплату послуг за правову допомогу в сумі 1000 грн. Враховуючи час, витрачений адвокатом позивача на надання правової допомоги під час участі в судових засіданнях, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1000 грн. компенсації витрат на правову допомогу.

Outcome: approved