Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

18 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,12 га, що розташована в [ADDRESS], як спадкоємця [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що [INFO] померла її сестра [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, в тому числі у виді вищевказаної земельної ділянки. Спадкоємцями після смерті [PERSON] в рівних частках є її діти [PERSON] та [PERSON] - племінним позивачки. 4 березня 2009 року державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області було видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки, а також свідоцтва про право на спадщину на ? частину житлового будинку, розташованого на вказаній земельній ділянці. Право власності на житловий будинок за цими особами зареєстровано у встановленому законом порядку. Проте зареєструвати право власності на земельну ділянку спадкоємці не встигли, державний акт на право власності на земельну ділянку не отримали, а [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняла позивачка та успадкувала ? частину вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку їй було відмовлено у зв'язку з не проведенням спадкодавцем державної реєстрації своїх прав щодо вищевказаного майна, та що нині перешкоджає їй в оформленні спадкових прав нотаріально, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач Миколаївська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на вищевказану земельну ділянку визнала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Третя особа - [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Приватний нотаріус Жовтневого районного нотаріального округу [PERSON] також звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути у її відсутність та вирішити спір на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що Миколаївською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 3 від 17.06.2004 року (а.с. 12). Згідно копій свідоцтв про право на спадщину від 04.03.2010 року, спадкоємцями майна після смерті [PERSON] в рівних частках є її донька - [PERSON] та син - [PERSON]. Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташованої в [ADDRESS] (а.с. 13-15) . За даними свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що Миколаївською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 1 від 08.01.2013 року (а.с. 16). За даними спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] прийняла його тітка - позивач по справі [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться в [ADDRESS] (а.с. 17, 33). Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються листом нотаріуса від 27.09.2013 року № 315/01-16, яким [PERSON] роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину щодо ? частини земельної ділянки по [ADDRESS] після смерті [PERSON], оскільки спадкодавець за життя не провів державної реєстрації своїх прав щодо цього майна (а.с. 21). Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до пп.4.20 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться нотаріусами на підставі відповідних документів, в тому числі, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з поземельної книги. Згідно ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. За ст.3 цього Закону слідує про обов'язковість внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти (земельні ділянки, розташовані на території України). Згідно п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки. З огляду Державного акту серії IV-МК № 035756, виданого на ім'я [PERSON] 18.03.1996 року, а також згідно даних відділу Держземагенства у Жовтневого районі Миколаївської області, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], не зареєстрована. Отже поземельна книга не заводилася, а тому позивач як спадкоємець [PERSON], позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права щодо вищевказаної земельної ділянки. Втім, з поданих документів слідує, що [PERSON] за життя набув прав відносно вищевказаного майна як власник, проте не встиг здійснити дій щодо державної реєстрації цих прав у зв'язку зі смертю. Державна реєстрація вказаних прав є офіційне визнання державою речових прав особи, проте в будь-якому разі не припиняє прав власника щодо цього майна. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п. 10) - Відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З наведеного, та встановивши, що відповідно до положень ст.1263, ст. 1268-1269 ЦК України, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті свого племінника [PERSON], проте через вищевказані обставини позивачка позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права, встановивши належність вищевказаного майна спадкодавцю, суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, спадкові права [PERSON] підлягають захисту судом шляхом визнання за нею права власності на ? частину вказаної земельної ділянки.

Outcome: approved