Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

18 січня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем №б/н від 30.01.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві про надання банківських послуг відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанку. Однак відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконувала, у звязку з чим допустила заборгованість на загальну суму 11849,72 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 6000,36 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 4260,09 грн.; заборгованість за пенею 548,81 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 540,46 грн. процентна складова. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.24/. Тому, відповідно до ст.169 ЦПК України справа розглянута у відсутність представника позивача. Відповідач позов визнала частково, пояснивши, що дійсно вона отримала кредитну картку в Приватбанку та погоджується на стягнення з неї заборгованості лише за тілом кредиту. Все інше вона не визнає, так як вона вже близько десяти років платить, але кредит чомусь не гаситься, хоча вона вже давно повернула ті 5 тисяч, що зняла. Вона є пенсіонеркою та отримує невелику пенсію, тому повністю погасити заборгованість не може, а так як зменшення заборгованості за кредитом після внесення нею платежу вона не помічає, то з початку 2017 року вона взагалі перестала вносити на картку кошти для повернення кредиту. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 січня 2007 року [PERSON] звернулася до ЗАТ КБ «Приватбанк» з заявою про надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, складає між нею та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши заяву про надання банківських послуг, відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» /а.с.22/. Таким чином, [PERSON]Б уклала з ЗАТ КБ «Приватбанк» (після зміни найменування ПАТ КБ «Приватбанк») кредитний договір №б/н від 30.01.2007 року, за яким 20.02.2007 року отримала кредит в сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.11/. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг 10.02.2012 року розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту збільшено до 5600 грн. /а.с.30/. Відповідно до п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов'язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.15/. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною договору, передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову. Крім того, за несвоєчасне погашення заборгованості тарифами, які є невідємною частиною договору, передбачено нарахування пені, а саме: пеня = 0,24% (нараховується за кожен день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) +50 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту або відсоткам на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% (нараховується за кожен день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) +100 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту або відсоткам на суму від 100 грн. другий місяць підряд і більше /а.с.35/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 30 листопада 2016 року заборгованість по кредитному договору склала 11849,72 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту (в тому числі овердрафт) 6000,36 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 4260,09 грн.; заборгованість за пенею 548,81 грн., штраф - 1040,46 грн. /а.с.31-34/. Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості, останній платіж на погашення заборгованості відповідачем було здійснено 16 березня 2016 року. При цьому 20 березня 2016 року відповідач знову знімала готівку з кредитної картки через банкомат /а.с.57-58/. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний належним чином виконувати взяті зобовязання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконала зобовязання в строк, передбачений кредитним договором, то позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір. Посилання відповідача на те, що вона зняла лише 5 тисяч і вже давно їх повернула і навіть переплатила, не можуть бути прийнятими судом до уваги, оскільки відповідно до виписки з особового рахунку відповідача, за період користування карткою з лютого 2007 року остання зняла з кредитної картки понад 22000 грн. готівкою. Так, відповідач вносила кошти на погашення кредиту, а через кілька днів після цього знову їх знімала з картки, здійснювала поповнення рахунку мобільного телефону, іноді виходячи в Овердрафт (здійснюючи операції понад встановлений кредитний ліміт), у звязку з чим заборгованість до цього часу не погашена. Також судом не можуть бути прийнятими до уваги посилання відповідача на те, що кошти, які вона знімала це «її проценти», які вона могла витрачати на свій розсуд, так як кредитним договором такі умови не передбачені.

Outcome: approved