Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

18 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, і посилаючись на те, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, матеріальну допомогу відповідачка не надає, просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку(доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів підтримав та з врахуванням відзиву відповідачки, не заперечував проти стягнення аліментів у меншому розмірі. Відповідачка позовні вимоги визнала частково,подала відзив. Вислухавши сторони,повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.11), який проживає разом з позивачем (а.с.12) та знаходиться на його матеріальному утриманні. Шлюб сторін розірвано (а.с.13), проживають окремо. Відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка працевлаштована, але перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.29), оскільки на утриманні має малолітню [PERSON] , [INFO] (а.с.30). Отримує допомогу щомісячно у розмірі 860 грн.(а.с.30). Враховуючи матеріальний стан сторін, а також, те що відповідачка добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача, стягнувши аліменти з відповідачки на утримання дитини у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 18 серпня 2021 року. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 908 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved