Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

19.03.2019р. представник позивача [PERSON] - адвокат Григорук Г.П. звернувся до суду з позовом та просить розірвати договір поставки автомобіля під замовлення №124, укладений 19.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львів Авто Преміум» ( надалі-Товариство) та [PERSON] , а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] кошти в сумі 179 310 грн., що еквівалентно 64050 дол. США. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.01.2019р року було укладено зазначений договір, а також Додатки №1 та №2 до даного договору, про вартість послуг на оформлення автомобіля та про вибір транспортного засобу. Відповідно до п.2.1 договору, виконавець брав на себе зобов`язання в строк до 26.01.2019р. надати автомобіль BMWx6 , тип кузова SUV 2013 року, двигун об`ємом 2998 см3, пальне -дизель, чорного кольору, 5 дверей, коробка передач автомат. Згідно п.3.1.1 договору, [PERSON] сплатив 30% від загальної вартості автомобіля в розмірі 179 310 грн., еквівалент 6450 дол.США. Загальна вартість автомобіля становить 21500 дол.США. На час подачі позову жодного автомобіля [PERSON] не отримав, тому 09.02.2019р. направив претензію на адресу відповідача з вимогою повернути сплачені 6450 дол.США, яка залишилась без відповіді. Вважає, що відповідачем істотно порушено умови укладеного договору, так як [PERSON] не отримав автомобіль та йому не повернуті кошти. Посилаючись на ч.2 ст.651, ч.5 ст.653 ЦК України, позов просить задовольнити. 16.04.2019р. по справі відкрито загальне позовне провадження. 23.05.2019 р. представник відповідача - директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів Авто Преміум» Дмишко Р.Д. подав відзив, позов вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки Товариство є уповноваженим дилером «LEXUS» в Україні та не займається доставкою автомобілів з країн Європи. На посаді директора він працює з 2014 року та не укладав і не підписував договір на поставку автомобіля від 19.01.2019р., не знайомий з [PERSON] та не отримував від нього кошти в сумі 179 310 грн. Підпис на договорі, виконаний від його імені, виконаний не ним та не співпадає з його фактичним підписом, як не співпадає відтиск печатки, який значиться на договорі, з дійсною печаткою Товариства. Тому підпис та печатку на договорі вважає фіктивним. Дійсно Товариство отримувало претензію [PERSON] від 19.02.2019р., відповідь на яку було направлено 01.03.2019р. за №36, яка отримана позивачем 12.03.2019р. У зв`язку з фальсифікацією документів та безпідставним вимаганням коштів, він звернувся в поліцію. Крім того йому відомо, що СУ ГУНП у м.Києві проводиться розслідування кримінального провадження по аналогічних випадках за ознаками ч.4 ст.190 КК України. Під час проведення підготовчого засідання суд визнав обов`язковою участь в судових засіданнях позивача та зобов`язав його надати суду для огляду оригінал оспорюваного договору. Однак позивач чи уповноважений ним представник дану вимогу суду не виконали, зокрема в судові засідання неодноразово не являлися та направляли на адресу суду заяви про слухання справи у їх відсутність, або ж про відкладення розгляду справи, не надали суду для огляду оригінал зазначеного договору. Суд визнав нез`явлення позивача та його представника без поважних причин, що не перешкоджає вирішенню спору на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні представники відповідача Дмишко Р . Д . та Горбачова Н.О. позов не визнали з підстав, зазначених у відзиві. Стверджують, що оспорюваний договір не укладався, кошти не передавались, на підтвердження зазначених у позові обставин позивач не надав оригінал договору та доказів підтвердження факту передачі коштів. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду. Відповідно до ст.ст.79,80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Під час судового розгляду відповідач заперечив факт підписання ним оспорюваного договору та стверджує, що такий не укладався, підпис від імені директора Дмишко Р.Д. виконаний не ним, а відтиск печатки Товариства не відповідає існуючій печатці. Для з`ясування даних обставин суд зобов`язав позивача надати оригінал оспорюваного договору, однак такий не був наданий. Суд критично оцінює надану позивачем нотаріально посвідчену копія договору від 19.01.2019р. і вважає такі дії позивача як факт ухилення від виконання вимоги суду, та з цих підстав визнає надану позивачем копію договору недостовірним доказом. Крім того позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження факту передачі коштів, які просить стягнути на його користь з відповідача, який даний факт заперечує. З врахуванням встановленого суд вважає що позивач, звернувшись до суду з вимогою розірвати договір поставки автомобіля під замовлення №124, від 19.01.2019 року, а також стягнути на його користь кошти в сумі 179 310 грн., не надав суду достовірних та достатніх доказів на підтвердження існування даних обставин. Щодо посилань позивача на ч.2 ст.651, ч.5 ст.653 ЦК України, як обраний ним спосіб захисту порушених, на його думку прав, то вимоги таких в даному випадку не можуть бути застосовані судом, оскільки факт укладення договору та передачі коштів не знайшов підтвердження. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, а позивачем при зверненні до суду сплачено 1793,10 грн. судового збору, дані судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed