Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

17 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за [PERSON] право власності на квартиру №38 у будинку №24-А у місті Миколаєві. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15.06.2011 року проживала однією сімєю з [PERSON], а 07.03.2003 року вони зареєстрували шлюб. 03 квітня 2009 року помер її чоловік [PERSON] Вказала, що він був власником квартири №38 по пр.. Леніна 24-А в м. Миколаєві, в якій вони разом проживали. Також зазначила, що за свої особисті кошти вона проводила ремонтні роботи в квартирі. Вказала, її чоловік дуже хворів і він потребував постійно медичної допомоги у лікарнях і сторонньої допомоги вдома, при цьому його лікуванням та утриманням займалась вона особисто. Вказала, що ремонт квартири та лікування чоловіка проводила за власні кошти, які отримала від продажу своїх будинків та своїх власних вкладів. Після смерті [PERSON] позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, крім неї також заяви подали і діти померлого: син [PERSON] та донька [PERSON] Зазначає, що відповідачі мешкають за кордоном, квартирою не цікавляться та оформляти спадщину відмовляються. Посилаючись на те, що квартирою вона займається особисто, просила задовольнити позов та визнати за нею право власності на квартиру №38 у будинку №24-А у місті Миколаєві. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просила повністю задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав свої позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що позивачка всі свої кошти вкладала в ремонт квартири та на лікування чоловіка, при цьому відповідачі зовсім не цікавились і не цікавляться квартирою. Просив повністю задовольнити позов. Відповідачі до судового засідання не зявились. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, посилаючись на безпідставність позовних вимог. В задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Суду пояснив, що факт вкладення грошових коштів позивачкою в квартиру є недоведеним. Крім того, вказав, що відповідач [PERSON] спілкувався зі своїм батьком та надавав йому допомогу за життя. В задоволенні позову просив відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] помер 01.квітня 2009 року. До складу спадщини, що відкрилась після його смерті, увійшла кквартира № 38 в буд. №24-А по проспекту Центральному (Леніна) в м.Миколаєві (далі - Квартира), яка за життя належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 травня 1997 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина - [PERSON] та його діти - [PERSON] та [PERSON], які відносяться до спадкоємців першої черги, і мають право на Квартиру в рівних частках згідно положень ч.1 ст.1267 ЦК України. Спадщину станом на час розгляду справи не оформлено. Позов заявлено з підстав передбачених ст. ст. 391, 392 ЦК України. Статтею 391 ЦК України встановлено, що Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень статті 392 ЦК України, Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з доказів, наданих сторонами та досліджених судом, позивачка прийняла, але не оформила спадщину після смерті [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину їй не видавалось. Її право на оформлення право на частку у спадщині, як спадкоємцем першої черги, в нотаріальному порядку не втрачено. Право власності на всю Квартиру, як зазначається у позові, у [PERSON] ніколи не виникало. Таким чином відсутні підстави для визнання за позивачкою прававласності на Квартиру з підстав передбачених ст.392 ЦК України. З підстав передбачених ст.391 ЦК України право власностіна Квартиру не може бути визнане, оскільки вказана стаття передбачає способи усунення перешкод в користуванні власністю, а не з підстав оспорювання права власності. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у позові позивачці слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed