Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

17 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Дружківки в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якому вказала, що 18 листопаду 1968 року помер її прадід [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та фактично мешкав на час смерті за адресою : м. Дружківка, вул. Котляревського, 179. Станом на 18 листопада 1968 року будинок № 179 по вул. Котляревського у м. Дружківка фактично належав на праві особистої власності [PERSON] на підставі рішень Дружківської міської ради від 25.01.1951 року № 4, від 05.10.1983 року № 461, свідоцтва на право власності на будівлю наданого житловим управлінням Дружківського міськвиконкому 26.01.1951 року за № 15 та свідоцтва від 05.10.1983 року наданого виконкомом Дружківської міської ради. Після смерті прадіда прабабка позивача [PERSON], [INFO], яка мешкала з [PERSON] у будинку за № 179 по вул. Котляревського у м. Дружківка, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном [PERSON], а саме в управління та володіння будинком за адресою: м. Дружківка, вул. Котляревського, 179, прийнявши таким чином на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року спадщину після смерті останнього. Заяву про прийнята спадщини після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори [PERSON] не надавала. 11 січня 1972 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] бабка позивача [PERSON] (дошлюбне дівоче прізвище [PERSON]), яка мешкала поруч зі своїми батьками - [PERSON] та [PERSON] у будинку за № 181 по вул. Котляревського у м. Дружківка, на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР фактично вступила в управління та володіння спадковим майном своїх батьків [PERSON], а саме в управління та володіння будинком за адресою: м. Дружківка, вул. Котляревського, 179, прийнявши таким чином на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року спадщину після їх смерті. Заяву про прийнята спадщини після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори [PERSON] Г не надавала. 07 лютого 1999 року [PERSON] померла. Батько позивача [PERSON], [INFO], був рідним сином [PERSON] Після смерті [PERSON] [PERSON] подав до Дружківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та 23.04.2002 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1-726 , зареєстрованому у Дружківському БТІ за № 5619 у книзі № 18 від 20.05.2002 року та таким чином прийняв у власність за спадщиною будинок № 181 по вул. Котляревського у м. Дружківка. У свою чергу, після смерті бабки - [PERSON] , а саме з лютого 1999 року по теперішній час, позивач [PERSON] відкрито, добросовісно та безперервно володіє будинком № 179 по вул. Котляревського у м. Дружківка. За цей період часу вона декілька разів за власні кошти робили капітальний та поточний ремонт будинку та надвірних будівель , а саме : підняла стіни, зробила нову кровлю, пофарбувала та відремонтувала підлогу, вела господарство, обробляла земельну ділянку і фактично проживала у цьому будинку більше 10 років. За станом здоровя [PERSON] не бажав володіти, користуватися та розпоряджатися будинком з надвірними будівлями за адресою м. Дружківка, вул. Котляревського, 179. Документи та будинкова книжка на будинок № 179 по вул. Котляревського в м. Дружківка знаходяться у позивача з часу смерті та поховання бабки [PERSON], а саме з лютого 1999 року. Позивач вважає, що вона набула право власності за набувальною давністю на будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою по вул. Котляревського, 179 в м. Дружківка, тому що відкрито, добросовісно та безперервно володіє, користується та розпоряджається будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою по вул. Котляревського, 179 більше 10 років. Просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою по вул. Котляревського, 179 в м. Дружківці Донецької області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених позові, просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його присутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи. Будинок №179 по вул. Котляревського у м. Дружківці Донецької області належить [PERSON]. Цим будинком з лютого 1999 року користується позивач [PERSON], що підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили той факт, що позивач [PERSON] дійсно з дитинства мешкає у цьому будинку, а після смерті [PERSON] повністю утримує будинок, користується ним та земельною ділянкою, робить капітальні та поточні ремонти у будинку та на подвірї. Цей факт також підтверджується наявністю у [PERSON] усіх документів щодо будинку технічного паспорта, домової книги, генерального плану, рішень виконкому Дружківської міської ради про визнання права власності на цей будинок тощо. Відповідно до стаття 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що позивач набула право власності на будинок №179 по вул. Котляревського у м. Дружківці Донецької області, оскільки вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років. Відповідно до статті 119 Земельного кодексу України, який набув чинності з 01 січня 2002 року, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Як вбачається із положень вищенаведеної норми, право на земельну ділянку за давністю користування не виникає автоматично. Наявність у сукупності всіх зазначених умов, передбачених ст. 119 Земельного Кодексу України, породжує у громадянина право на звернення до уповноваженого органу з клопотанням про передачу відповідної земельної ділянки у власність або надання у користування. Право на звернення до уповноваженого органу, у віданні якого перебуває земельна ділянка, виникає у громадянина з моменту закінчення 15-річного строку добросовісного, відкритого і безперервного користування земельною ділянкою. Початок цього строку має бути пов'язаний з моментом, коли громадянин приступив до використання земельної ділянки. Право на звернення громадянина до уповноваженого органу щодо передачі йому земельної ділянки на підставі набувальної давності може бути реалізовано ним у встановленому порядку. Оскільки норма статті 119 Земельного Кодексу України набула чинності 01 січня 2002 року, то право на звернення до уповноваженого органу з клопотанням про передачу відповідної земельної ділянки у власність або надання у користування може бути реалізовано не раніше січня 2017 року. Тому, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.

Outcome: partial