Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

19.11.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] та внесення відомостей до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини. В обґрунтування позову зазначив, що він тривалий час проживав з відповідачем з 15.10.2017 однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач повідомила про свою вагітність позивача, [INFO] пішла в декретну відпустку та переїхала до міста Чернігова. 16.04.2018 позивача повідомила про народження сина, проте в актовому записі про народження [PERSON] , в графі батько зроблений запис зі слів матері, що стало причиною звернення до суду. У судовому засіданні 26.09.2019 позивач заявлені вимоги підтримав, в подальшому в судове засідання 12.11.2019 подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`являлася, про причини неявки суду повідомляла. Представник відповідача позов не визнав. Він вважає, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження свого батьківства по відношенню до малолітньої сина відповідача. Одночасно вказав, що відповідач не ухилялася від проведення судової експертизи, просто не мала можливості з`явитися на її проведення, проте в судовому засіданні відмовився від призначення повторної судової молекулярно-генетичної експертизи. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний в актовому запису про народження за вказівкою матері « [PERSON] » . Відповідно до частини першої статті 126 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно частин першої, другої, четвертої статті 128 Кодексу за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, в тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Крім того, за клопотанням позивача судом було призначено судово-генетичну експертизу від 27.02.2019 для встановлення факту кровного споріднення позивача з сином відповідача. Втім, відповідач ухилилася від явки разом із дитиною до експертної установи для відбору експериментальних зразків, що стало причиною повернення ухвали суду без виконання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2019 за клопотанням позивача призначено у справі судово молекулярну-генетачну експертизу для визначення походження [PERSON] , [INFO] . Відповідач через свого представника була сповіщена про час і дату проведення відбору зразків крові, проте не з`явилася, причини поважності неявки не надала, тому ухвала суду була повернута без виконання. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.07.2019 скасовано ухвалу про призначення судової експертизи. Статтею 105 ЦПК не передбачено обов`язкове проведення судової експертизи у справах про визнання батьківства. У той же час, статтею 109 цього Кодексу передбачено, що ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого кспертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Виходячи з принципу змагальності наведеного у ч.3 ст.12 ЦПК України, суд вважає можливим визнати батьківство позивача по відношенню до малолітнього сина відповідача без висновку судової експертизи на підставі матеріалів справи, що не було спростовано відповідачем. Таким чином, суд доходить висновку про визнання [PERSON] , [INFO] , громадянина України батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Одночасно слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved