Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

19 листопада 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду із позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 13803 грн. 41 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] (діє відповідно до довіреності) зазначив, що 15 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого останньому був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 18000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредиту. Однак, свої зобовязання відповідач належним чином не виконує, зокрема вчасно не повертає кредит та не сплачує відсотки за його використання, що призвело до спричинення позивачеві матеріальних збитків, розмір яких станом на 30 вересня 2015 року склав 13803 грн.41 коп., у т.ч., заборгованість за кредитним договором 1607 грн. 74 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8282 грн. 17 коп., заборгованість за пенею та комісією 2780, 00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф ( процентна складова) 633, 50 грн. В судове засідання представник позивача не прибув, надавши до суду письмову заяву від 06.11.2015 року, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, розглянувши справу без його участі. В цій же заяві вказав про згоду позивача на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином завчасно з дотриманням вимог ч.4 ст.74 ЦПК України був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про виклик в газеті «Одеські вісті» №7(4830) від 30 січня 2016 року. Про причини неприбуття відповідач не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у ній письмових доказів. Суд, дослідивши позовну заяву позивача та надані ним письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із договорів. Судом встановлено, що 15 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі [PERSON]) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким останньому було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку на суму 18000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредиту. При цьому, суд з врахуванням розяснень, які є в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», укладеним сторонами кредитним договором визнає заяву відповідача [PERSON] від 15 серпня 2012 року про надання кредиту, а також Умови і Правила надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобовязання вчасно сплачувати Банку частину від суми отриманого кредиту в якості погашення заборгованості за кредитним договором та відсотки за фактичне використання кредитних коштів. У відповідності з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Стаття 530 ЦК України визначає, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Згідно ст. 1049 ЦК України (правила які застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте відповідачем [PERSON], який є позичальником за кредитним договором, зобов'язання щодо погашення кредиту згідно умов договору та сплати відсотків за користування коштами належним чином не виконані, що підтверджується наданими Банком письмовими доказами. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Таким чином стягненню з відповідача на користь Банку підлягає 13803 грн. 41 коп., у т.ч., заборгованість за кредитним договором 1607 грн. 74 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8282 грн. 17 коп., заборгованість за пенею та комісією 2780, 00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф ( процентна складова) 633, 50 грн. Окрім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких ст.79 ЦПК відносить судовий збір та витрати на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп. (платіжне доручення від 06.11.2015 року №PROM6BVBKE) та 150 грн. витрат на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача (рахунок №85 від 21 січня 2016 року на оплату оголошення в газеті «Одеські вісті» №7(4830) від 30.01.2016 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved