Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

18.10.2019 позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 22.11.2003 вона з відповідачем уклала шлюб. Від спільного проживання у шлюбі в них народилося троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалося, на грунті особистих непорозумінь між ними постійно виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти та скандали, все це призвело до того, що вони втратили почуття один до одного і це створює негативну. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися, і вони не пов`язані спільним побутом. Відповідач не приймає участі у вихованні і не надає кошти на утримання малолітніх дітей, тому позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем та присудити стягувати аліменти з відповідача на утримання дітей. Представник позивача [PERSON] при розгляді справи позов в частині розірвання шлюбу підтримав, просить такі задоволити. Також усно заявив про зміну позовних вимоги у частині стягнення аліментів та просить стягувати такі із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідач [PERSON] при розгляді справи позовні вимоги визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу, а також згідний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 104 ч.2 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 22.11.2003, на даний час сторони як одна сім`я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов та згідний на розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON] .. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено , що від спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивачка народила трьох малолітніх дітей, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка [PERSON] утримує трьох неповнолітніх дітей, працює медичною сестрою в Міжгірській РЛ, отримує заробітну плату в розмірі 7000 грн., враховуючи матеріальний стан відповідача, який є приватним підприємцем, відповідач згідний сплачувати у твердій грошовій сумі, і тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.10.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» та те, що обов`язок утримувати дітей покладено на обидвох батьків (ст.180 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 142 ч.1 ЦПК України та ст. 7 ч.3 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнав повністю, то є підстави для повернення позивачці [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні нею позову.

Outcome: approved