overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

17 липня 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], від участі у вихованні та утриманні дитини самоухиляється, не турбується про здоровя і розвиток дитини, а тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку. Позивачка направила заяву з якої видно, що на позові наполягає. Відповідач до суду не зявився, але направив заперечення з яких видно, що він фактично не заперечує проти сплати аліментів, але в твердій грошовій сумі в розмірі 713 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Одеська область, Ширяєвський район, с. Мар»янівка, без вулиці, не працює, є батьком малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою [PERSON] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється. В запереченнях, які направив до суду видно, що відповідач наполягає на сплаті аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з позовних вимог, та з метою захисту прав та інтересів дитини, суд рахує можливим визначити аліменти в частках від всіх видів доходів. Відповідно до ст.ст.182,184 СК України та враховуючи стан здоровя та матеріальне становище позивача та відповідача, отримувача аліментів його стан здоровя, з урахуванням того, що позивачка наполягає на сплаті аліментів у відсотках від заробітної плати та всіх доходів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

17 липня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від червня 1997 року. Від спільного проживання сторони мають двох дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 1, 2). Позивачка у судовому засіданні заявлений позов підтримала. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 20.06.1997 року (а.с. 6). Від спільного проживання сторони мають повнолітню дочку, [PERSON], [INFO], та малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з позивачкою (а.с.а.с. 7 9). Через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, зникнення у сторін бажання створити міцну та дружню сімю від жовтня 2009 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно і збереження сімї неможливе. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані й підлягають задоволенню. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

17 липня 2017 року рішенням Подільського районного суду м. Києва було частково задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. 13 жовтня 2017 року від [PERSON] до суду надійшла заява про постановлення додаткового рішення по справі, з огляду на те, що при вирішенні питання про стягнення аліментів судом не було вказано в резолютивній частині рішення, що аліменти мають сплачуватися відповідачем на користь позивача щомісячно. Заявник у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином, до початку судового засідання подала суду заяву, в якій вимоги підтримала, просила розглянути заяву про винесення додаткового рішення у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду даного питання відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність постановлення додаткового рішення у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що при ухваленні судового рішення судом не було вказано в резолютивній частині рішення про те, що аліменти мають сплачуватися відповідачем на користь позивача щомісячно. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно якої-небудь вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвально рішення (п. 1 ч.1 цієї статті). Зважаючи на те, що заявником порушувалось питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини до досягнення нею повноліття, суд дійшов висновку про необхідність постановлення додаткового рішення по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON], [INFO] звернулась до суду з заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що вона ще не досягла шлюбного віку. З заяви виходить, що заявниця у березні 2017 року познайомилась з [PERSON], від якого завагітніла і має намір народити дитину. Вони вирішили одружитись та звернулись з заявою до Чернігівського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, однак у прийнятті заяви і реєстрації шлюбу їм відмовили, оскільки заявниця не досягла шлюбного віку, встановленого ч.1 ст.22 СК України. Реєстрація шлюбу відповідає її інтересам, оскільки вони кохають один одного і хочуть щоб дитина народилась у шлюбі. У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити посилаючись на доводи викладені у заяві. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви та надав згоду на одруження з [PERSON]. Заінтересована особа - [PERSON], у судовому засіданні надала пояснення, які зводяться до того, що вона не заперечує проти укладання шлюбу її донькою до досягнення повноліття. Представник заінтересованої особи - Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Чернігівській області у судове засідання не з'явився, начальник відділу листом за №50.6-38/688/15.23 від 25.07.2018 року просить суд справу розглянути без участі представника відділу ДРАЦС, заперечень проти прийняття рішення не має. Судом з'ясовано усі обставини на які посилається [PERSON] та досліджено докази, якими вона їх обґрунтовує. У судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO], про що свідчить паспорт громадянина України [NUMBER], виданий 7.08.2017 року органом 7410 і таким чином її повний вік на час розгляду справи складає 17 років. Згідно ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено доказами [PERSON] та [PERSON] бажають одружитись, кохають один одного, мріють створити повноцінну сім'ю, що в даній ситуації відповідає їх інтересам. [PERSON] народився [INFO]., про що свідчить його паспорт громадянина України [NUMBER]. Згідно даних довідки поліклінічного відділення Решетилівської ЦРЛ Полтавської області за №332 від 13.07.2018, [PERSON] є вагітною зі строком 22 тижні. Відповідно до вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільне бажання укласти шлюб, з метою створення сім'ї. З'ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява про надання права на шлюб ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], в якій оспорював батьківство [PERSON], [INFO], та просив виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього як батька. Позивач, його представник та відповідачка в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, представник позивача в заяві зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги [PERSON] та судові витрати віднести на рахунок позивача; відповідачка в заяві зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2012 року по 29 жовтня 2014 року. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 02 травня 2013 року, виданого Куцурубською сільською радою Очаківського району Миколаївської області 23 травня 2013 року складено відповідний актовий запис № 9 про його народження, в графі «батько» записаний [PERSON]. Зазначені обставини підтверджується дослідженими у судовому засіданні копією рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2014 року та свідоцтвом про народження серії І-ФП № 187594 (а. с. 5-6). Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позов [PERSON] про оспорювання батьківства підлягає задоволенню. Судові витрати на прохання позивача суд відносить на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме - про те, що [PERSON], яка померла [INFO] року була його матір'ю. Встановлення даного факту заявнику необхідно для успадкування майна померлої. Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину є те, що за наявними документами неможливо довести факт родинних відносин заявника із спадкодавцем, зокрема, через різне написання прізвища. З огляду на викладене, [PERSON] просить його заяву задовольнити. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Чорноостівської сільської ради Хмельницького району направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, при винесені рішення поклались на думку суду. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO] року підтверджується: копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про народження заявника, де його батьками зазначені: [PERSON], мати [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON], копією паспорта [PERSON], копією господарської книги за 1980, 1981, 1982 роки та довідкою №130 від 3 травня 2017 року Чорноострівської селищної ради де зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, копією довідки комітету самоорганізації населення мікрорайону Лезнево від 30 грудня 2016 року, в якій зазначено, що мати заявника [PERSON] проживала разом із ним по [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житлом, посилаючись на те, що йому на праві особистої власності належить будинок [ADDRESS] У зазначеному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON]. Відповідач у даному будинку не проживає з 01 квітня 2017 року, фактичне місце проживання його не відоме. З огляду на викладене, позивач, зважаючи на те, що відповідач в будинку не проживає понад один рік без поважних причин, просить визнати його таким, що втратив право на користування квартирою. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Із письмової згоди позивача суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 18 березня 1982 року. У зазначеному будинку з 07 грудня 1993 року зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], [INFO]. Однак відповідно до акту складеного комітетом самоорганізації мікрорайону Книжківці від 31 травня 2018 року [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає з 01 квітня 2017 року. В силу ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач відсутній понад один рік, поважних причин такого не проживання судом не встановлено, а тому підстави для відмови у задоволенні позову у суду відсутні. Факт реєстрації відповідача в будинку [ADDRESS] перешкоджає позивачу оформити субсидію, у зв'язку із чим він несе надмірні витрати по утриманню житла. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON], якою просив розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказував, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з січня 2018 року. Подружжя дітей не має. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Ухвалою суду від 20.08.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 30.10.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 січня 2018 року. Подружжя спільних дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

17 липня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В підготовче судове засідання позивач не зявився, але надав до суду заяву в якій просив\~ справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач в підготовче судове засідання також не зявився, звернувся до суду із заявою в якій просив справу розглянути без його участі. Вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в підготовче судове засідання не зявились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідач є батьком малолітньої дитини позивача дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії СР №135701 від 30 червня 2011 року та не заперечується відповідачем. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що стверджується позивачем в позовній заяві та також не заперечується відповідачем і підтверджується довідкою про склад сім'ї від 10 липня 2018 року №118311. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 17 липня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягувати з останнього аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів доходу відповідача щомісячно і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 6 вересня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них 27 серпня 2016 року народився син [PERSON]. На даний час вони проживають окремо, син проживає біля неї та знаходиться на її утриманні. Здійснюючи догляд за сином до досягнення ним трирічного віку, вона не має змоги працювати, а тому потребує матеріальної допомоги від батька дитини. Зазначає, що [PERSON] має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки працює та має відповідний дохід. Позивачка в судове засідання не зявилась, подавши заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з 6 вересня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. 27 серпня 2016 року у них народився син [PERSON]. На даний час сторони проживають окремо, син проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка [PERSON] не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача. \~ \~ \~ \~Ці обставини сторонами підтверджуються: свідоцтвами про народження та про шлюб, довідкою виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №1202 від 05.09.2016 року про склад сімї [PERSON] \~ \~ \~ \~Частинами 2 та 4 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки малолітній син сторін [PERSON] проживає разом із позивачкою, яка, перебуваючи у відпустці по догляду за ним до досягнення трирічного віку, не має змоги працювати, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його доходу щомісячно до досягнення сином трирічного віку 27 серпня 2019 року. При цьому суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною особою та має матеріальну можливість утримувати дружину, інших осіб на утриманні не має. При подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved