Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

18.03.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування\~заявлених позовних вимог позивач зазначила, що\~з 23.07.2014 перебуває з відповідачем у шлюбі. За час шлюбу у спільну власність було набуте майно, яке по реєстраційних документах належить відповідачу, зокрема житловий будинок загальною площею 120,2 кв. м за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером 4622185200:01:007:0315 та земельна ділянка за кадастровим номером 4622185200:01:007:0315 за адресою: [ADDRESS] . З тим, що в реєстраційних документах власником записаний чоловік, вона не згідна, а згоди на даний час щодо добровільного поділу цього майна між ними не досягнуто, тому звернулася до суду. Ухвалою суду від 14.04.2020 провадження в справі відкрито та призначено підготовче засідання. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. В підготовче засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, щодо розподілу майна не заперечує. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони 23 липня 2014 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. За час шлюбу сторони набули у власність будинок, що за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0568 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4622185200:01:007:0315. Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 03.10.2014, [PERSON] зареєстрований власником земельної ділянки площею 0,0568 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4622185200:01:007:0315, що за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2017, житловий будинок загальною площею 120,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер 4622185200:01:007:0315, зареєстрований за [PERSON] . Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Главою 26 ЦК України та Главою 8 СК України. Відповідно до частини першої\~статті 60 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною першою\~статті 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною першою\~статті 70 СК України\~та абзацом 1 частини другої\~статті 372 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною першою\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 69 СК України\~передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Також, суд враховує роз`яснення, викладені в пункті 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якимим вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Суд погоджується з аргументами позивача, викладеними в позові, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що спірний будинок та земельна ділянка набуті під час перебування сторін у шлюбі і право власності на будинок та земельну ділянку зареєстрований за відповідачем, а тому належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved