Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

18.10.2018 р. ТОВ «Фінансова компанія є гроші» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 17.05.2018 р. ТОВ «Фінансьва компанія є гроші» та [PERSON] укладено договір №3448014015-004577 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладання договору. Так, договір №3448014015-004577 є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченої ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі,а саме надав відповідачу позику у розмірі 1000 грн., що підтверджується повідомленням від 17.05.2018 року, згідно якого позивачем зазначену суму було перераховано на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Строк, на який надається позика за цим договором, становить 31 день. Дата повернення позики не пізніше 23:00 16.06.2018 року включно. Однак в обумовлені договором про кредит строки відповідач не виконував свої зобов`язання за та не здійснював повернення кредиту, у зв`язку з чим у нього станом на 10.10.2018 р. утворилася заборгованість в загальній сумі 7163,70 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2683,70 грн., заборгованість за пенею 3480 грн. В добровільному порядку відповідач не погашає борг. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом, понесені судові витрати у розмірі 1762,00 грн. та за юридичні послуги 1500 грн. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 01.11.2018 року постановлено відкрити провадження у вказаній справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 22.11.2018 року до суду від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого позивач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, посилаючи на те, що він ніколи ніяких угод з позивачем не укладав, коштів від позивача не отримував. Угоду від 17.05.2018 року з позивачем було укладено невідомою особою, яка скористалась недійсним паспортом відповідача, який був ним втрачений 16.05.2017 року разом з довідкою про присвоєння ідентифікаційного коду фізичній особі. Відповідач не міг укласти угоду з позивачем 17.05.2018 року в м. Дніпро ще і з тієї причини, що перебував на той час і перебуває зараз на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , яка базується в с. Гущинці Вінницької області. підтвердженням цього являється наступне: паспорт серії [NUMBER] виданий 08.06.2010 року Балтським РВ ГУМВС України в Одеській області на ім`я [PERSON] , [INFO] , був втрачений ним 16.05.2017 року в м. Балта. Про це свідчить лист Балтського ВП ГУНП в Одеській області № 4025 від 24.05.2017 року; 30.05.2017 року [PERSON] , [INFO] отримав новий паспорт № [NUMBER] (копія нового паспорту додається); починаючи з 07.03.2018 року відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі по контракту у військовій частині № [NUMBER] , яка дислокується в с. Гущинці Вінницької області. Підтвердженням цього є контракт про проходження військової служби, копія якого додається; при порівнянні копії паспорту [PERSON] , яка додана до позову та копії паспорта [PERSON] , яка зберігалася в нього, стає очевидним, що фотокартку у втраченому паспорті [PERSON] було замінено на фотокартку невідомої особи. Підтвердженням є копія паспорту [NUMBER] на ім`я [PERSON] , яка збереглась у нього. Крім того, у даному відзиві представник відповідача адвокат Бузовський О.І. просив викликати відповідача для надання пояснень по суті. Позивачеві надіслана копія відзиву, але відповідь на відзив він не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 26.11.2018 року було задоволено клопотання представника відповідача про виклик відповідача в судове засідання для надання пояснень по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте надав заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності. 13.02.2018 року до суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, до [PERSON] , [INFO] , мав паспорт серії [NUMBER] , виданий Балтським РВ ГУМВС України в Одеській області від 02.06.2010 року. [PERSON] звернувся до Балтського ВП ГУНП в Одеській області з заявою про втрату паспорту на своє ім`я. Згідно ЗУ «Про звернення громадян» за даним зверненням матеріали були зареєстровані до ЖЄО за №1761 від 18.05.2017 року. Встановлено, що 16.05.2017 року о 10:00 год. на міському ринку м. Балта по власній необережності [PERSON] втратив паспорт громадянина України. Втрачений паспорт серії [NUMBER] , виданий Балтським РВ ГУМВС України в Одеській області від 02.06.2010 року, вважається недійсним з дати подачі заяви та всіх необхідних документів, а саме, 19.05.2017 року був внесений в базу недійних документів. 30.05.2017 року [PERSON] , [INFO] , отримав новий паспорт № [NUMBER] . 17.05.2018 року від імені відповідача [PERSON] та ТОВ «ФК Є ГРОШІ» було укладено договір № 3448014015-004577 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті http://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Так, договір № 3448014015-004577 від 17.05.2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченої ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами. Згідно витягу з наказу № 66 від 07.03.2018 року солдат [PERSON] є військовослужбовцем за контрактом військової частини [NUMBER] . Відповідач посилається на те, що 17.05.2018 року перебував і перебуває зараз на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , яка базується в с. Гущинці Вінницької області. Відповідно до наказу командира частини №125 від 14.05.2018 року [PERSON] вибув до військово-медичного клінічного центру Центрального регіону м. Вінниця та прибув до військової частини [NUMBER] 18.06.2018 року відповідно до наказу командира частини № [NUMBER] . Згідно відповіді військово-медичного клінічного центру Центрального регіону №383 від 25.01.2019 року [PERSON] перебував на лікуванні в неврологічному відділенні з 14.05.2018 року до 01.06.2018 року. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України) Частиною першою ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, і які полягають у тому, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У свою чергу, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 цього Кодексу). Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Враховуючи викладені обставини та норми Закону, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 3448014015-004577 від 17.05.2018 у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом даного письмового документа - не підписувався відповідачем. Відповідне волевиявлення [PERSON] як учасника даного правочину взагалі було відсутнім. Натомість перевіреними та оціненими судом доказами стверджується, що спірний договір було укладено позивачем з невідомою особою, що стало можливим у зв`язку з використання загублених документів відповідача та неналежною їх перевіркою працівниками ТОВ «Фінансова компанія є гроші». При порівнянні копії паспорта на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Балтським РВ ГУМВС України в Одеській області від 02.06.2010 року. доданого позивачем до позову, та копією цього ж паспорта, наданого відповідачем, очевидним є той факт, що в цих копіях паспортів містяться фотокартки осіб, що не схожі між собою. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд констатує, що позивачем не надано безспірних доказів про укладення кредитного договору саме з відповідачем, отже, підстав для задоволення позову немає. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed