Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

19 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Хмельницькобленерго» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 16 квітня 2013 року працював у ПАТ «Хмельницькобленерго», в тому числі з 18 липня 2016 року на посаді контролера енергонагляду. Відповідач, переслідуючи мету звільнення позивача звернувся до первинної профспілкової організації Хмельницького міського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» щодо надання згоди на його звільнення. 14 лютого 2018 року профком надав згоду на звільнення позивача за вчинені прогули. Відповідне рішення оформлене протоколом було надіслано [PERSON] 19 лютого 2018 року. На засіданні профкому були присутні представники власника. На думку позивача обставини викладені у протоколі є сфабрикованими та такими, що не відповідають дійсності, профокомом не було взято до уваги причини конфлікту із роботодавцем. 20 березня 2018 року [PERSON] було звільнено із займаної посади та видано трудову книжку. Позивач вважає, що відповідачем було пропущено строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки з часу надання профкомом згоди на звільнення роботодавець мав до 15 березня 2018 року прийняти відповідне рішення, однак це зроблено було тільки 20 березня 2018 року, з огляду на що відповідно до ст.ст.147-149 КЗпП України просить його вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що усі документи є сфабрикованими, строк притягнення до дисциплінарної відповідальності сплинув, а тому просив вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечуючи проти позову зазначила, що [PERSON] було звільнено за допущені прогули 23, 25, 26, 27 січня 2018 року за ст.40 п.4 КЗпП України. Відповідно до ст.43 КЗпП України директором Хмельницького МРЕМ було направлено подання до профспілкової організації щодо надання згоди на звільнення [PERSON] Відповідну згоду викладену у письмовому вигляді було отримано 19 лютого 2018 року та в місячний строк здійснено звільнення позивача. Будь-яких порушень з боку ПАТ «Хмельницькобленерго» не було, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 квітня 2018 року за клопотанням позивача було витребувано з ПАТ «Хмельницькобленерго» докази. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 16 квітня 2013 року прийнятий на роботу у ПАТ «Хмельницькобленерго» на посаду електромонтера 3 розряду з експлуатації, електричних лічильників Хмельницького міського РЕМ, з 4 травня 2016 року переведений на посаду двірника Хмельницького міського РЕМ, 18 липня 2016 року переведений на посаду контролера енергонагляду 3 розряду. Актами від 23 січня 2018 року, від 25 січня 2018 року, від 26 січня 2018 року, від 27 січня 2018 року було зафіксовано факти відсутності [PERSON] на роботі більше трьох годин, а саме: 23 січня з 13 год. 00 хв. до 16 год. 15 хв., 25 січня з 13 год. 00 хв. до 16 год. 15 хв., 26 січня з 13 год. 00 хв. до 16 год. 15 хв., 27 січня з 08 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. В наданих письмових поясненнях від 25 січня 2018 року [PERSON] зазначив, що 23 січня 2018 року з 13 год. до 17 год. 15 хв. був відсутній на роботі у зв'язку із сімейними обставинами, про що повідомив по телефону майстра [PERSON], написав заяву, яку залишив на столі в кабінеті. В поясненнях від 31 січня 2018 року [PERSON] зазначив, що 25 січня 2018 року у зв'язку із сімейними обставинами в 12 год. відлучився з роботи, про що повідомив майстра і залишив йому заяву про відгул з 12 год. до 17 год. В наданих поясненнях від 31 січня 2018 року [PERSON] зазначив, 26 січня 2018 року у зв'язку із сімейними обставинами залишив робоче місце, про що повідомив майстра, охорону, написав заяву про надання відгулу без збереження заробітної плати на 26 січня 2018 року з 13 год. до 17 год 15 хв. та 27 січня 2018 року на цілий день, однак у зв'язку із тим, що в приймальні нікого не було залишив заяву на столі. У зв'язку із допущеними [PERSON] прогулами до голови первинної профспілкової організації Хмельницького міського РЕМ звернувся директор підприємства [PERSON] із поданням про надання згоди на звільнення [PERSON] контролера ХМРЕМ за прогули відповідно до ст.ст.40, 43 КЗпП України. 14 лютого 2018 року відбулося засідання профспілкового комітету Хмельницького міського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» на якому був присутній [PERSON], та [PERSON] (директор ХМРЕМ). На запитання щодо прогулів [PERSON] відповів що у нього виникла необхідність вирішити особисті питання за сімейними обставинами, було написано заяву, яку заніс в приймальню о 12 год., керівництва не було, у зв'язку із чим зателефонував майстру [PERSON] та повідомив, що йде додому, написану заяву залишив на столі. На запитання щодо підстав залишити робоче місце [PERSON] відповів, що одного дня було потрібно забрати дитину, потім було потрібно в МРЕВ, ще відправити службу в церкві, сходити в лікарню на масаж. За результатами розгляду подання профспілковий комітет надав згоду на звільнення [PERSON], контролера ХМРЕМ за прогули, що мали місце з 9 січня 2018 року по 18 січня 2018 року, в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 23 січня 2018 року, 25 січня 2018 року, 26 січня 2018 року, 27 січня 2018 року п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. 19 лютого 2018 року директору ХМРЕМ [PERSON] було направлено повідомлення №1 про надання згоди на звільнення [PERSON] за прогули та надано копію засідання профспілкового комітету. 19 лютого 2018 року в.о Генерального директора ПАТ «Хмельницькобленерго» [PERSON] було направлено службову записку про вчинені [PERSON] прогулів, на якій міститься резолюція керівника про необхідність звільнення працівника за систематичні прогули. 20 березня 2018 року [PERSON] на підставі наказу №393-к був звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин (відсутність на роботі більше трьох годин - 23 січня з 13 год. 00 хв. до 16 год. 15 хв., 25 січня з 13 год. 00 хв. до 16 год. 15 хв., 26 січня з 13 год. 00 хв. до 16 год. 15 хв., 27 січня з 08 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.) відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Позивач, обґрунтовуючи позов посилається на те, що на його думку звільнення було здійснено із порушенням вимог ст.148 КЗпП України, зокрема після спливу одного місяця з часу виявлення дисциплінарного проступку. Після надання дозволу на звільнення профспілковим органом, яке мало бути направлене власнику в строк до 17 лютого 2018 року, останній повинен був винести наказ про звільнення 19 лютого 2018 року. Крім цього на засіданні профкому був присутній представник власника, у зв'язку із чим факт одержання згоди на звільнення йому був відомий ще в той самий день, та відповідно строк розірвання договору сплив 15 березня 2018 року. Також відповідно до ст.9 Конвенції МОП №158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця, законність підстав для звільнення покладається на роботодавця. Представник АТ «Хмельницькобленерго» заперечуючи проти позову, зазначив, що факт відсутності [PERSON] на робочому місці було зафіксовано в установленому законом порядку, вжито заходів щодо з'ясування причин відсутності на робочому місці працівника, отримано дозвіл на його звільнення від профспілкового комітету, та винесено наказ про звільнення [PERSON] в місячний строк, з часу отримання згоди профспілкового комітету на звільнення відповідно до ст.43 КЗпП України. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази, приходить до такого висновку. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Факт прогулу зафіксовано у відповідних актах від 23, 25, 26, 27 січня 2018 року. На виконання вимог ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення від [PERSON] було отримано пояснення щодо причин відсутності на робочому місці, які були зведені до необхідності за сімейними обставинами, однак більш детальніше це питання ним було розкрито на засіданні профспілкового комітету від 14 лютого 2018 року, та було пов'язано із необхідністю забрати дитину, поїздкою до МРЕВ, отримання масажу, відправлення служби в церкві. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Враховуючи, систематичний характер вчинених дисциплінарних проступків уповноваженим власником органом було прийнято рішення звільнення [PERSON] на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України прогули. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Письмова згода профспілкового органу, як того вимагає ст.43 КЗпП України була отримана Хмельницьким МРЕМ 19 лютого 2018 року. Відповідно до ч.1 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. [PERSON] хоча і був присутній на засіданні профспілкового комітету з однак з 2 лютого 2018 року по 11 лютого 2018 року, а також з 15 лютого 2018 року до 16 березня 2018 року перебував на лікарняному, що підтверджується завіреними копіями листків непрацездатності. До роботи йому слід було приступити 17 березня 2018 року, однак в цей день він на роботу не вийшов, що було зафіксовано актом відсутності працівника на робочому місці, а 20 березня 2018 року у зв'язку із відмовою надати пояснення було складено відповідний акт, копія якого міститься в матеріалах справи. В цей же день було видано наказ про звільнення [PERSON] і з займаної посади за вчинені прогули. Враховуючи, що [PERSON] згідно табелів обліку робочого часу за лютий 2018 року перебував на роботі 1,13,14,15 числа, а в березні 2018 року тільки 20 числа, оскільки 17 числа зафіксовано прогул, а 18 та 19 число місяця згідно виробничого календаря на 2018 рік є вихідними днями для позивача, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулося із дотриманням усіх вимог ст.ст.147-149 КЗпП України в межах визначених цими статтями, при цьому слід взяти до уваги, що час перебування позивача на лікарняному не враховується до загального строку місячного строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому доводи позивача щодо його пропуску є безпідставними. З огляду на викладене підстави для задоволення позову [PERSON] у суду відсутні. Враховуючи, що підстави для поновлення на роботі [PERSON] у суду відсутні, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Судові витрати по справі відповідно до ст.141 ЦПК України віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed