Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

18 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» про зобовязання обліку соціальної норми житла при проведенні розрахунків за поставлені послуги по централізованому опаленню житла. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом 2 групи. Позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Позивач вважає, що відповідачем при нарахуванні вартості поставленої теплової енергії не враховуються вимоги постанови КМУ від 6 вересня 2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» із змінами внесеними відповідно до постанови КМУ №842 від 28 жовтня 2015 року, а саме: нарахування вартості спожитої теплової енергії у лютому 2016 року було зроблено наступним чином (0,880230 Гкал х 781,65) (0,548 х 781,65 грн. х 0,442 коефіцієнт етажності) х 28,7 кв.м. = 144,66 грн. до оплати. Позивач, заперечуючи проти цього розрахунку, наводить свій розрахунок, згідно із яким, на його думку, необхідно брати соціальну норму житла у розмірі 31.5 кв.м, а не 28.7 кв.м. За розрахунком позивача (0,880230 Гкал х 781,65) (0,548 х 781,65 грн. х 0,442 коефіцієнт етажності) х 31.5 кв.м. = 688.3 596.38 = 91.65 грн до оплати. Різниця між цими двома розрахунками складає 53 гривні 01 копійку (144,66 грн. - 91,65 грн.) = 53.01 грн. Позивач просить зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» при розрахунку оплати вартості послуг за опалення враховувати йому соціальну норму житла - 31,5 кв.м. та провести йому відповідний перерахунок за поставлені послуги по централізованому опаленню житла за весь період часу, а саме з жовтня 2015 року по лютий 2016 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 6 серпня 2014 року, із змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України №842 від 28 жовтня 2015 року та стягнути моральну шкоду у розмірі 1 000 000 гривень. Завдання моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що він повинен був неодноразово звертатися у державні заклади за захистом свого порушеного права. Всі ці переживання призвели до звернення за медичною допомогою. Відповідач заперечував проти позову з тих підстав, що нарахування позивачу плати за отримані послуги з постачання теплової енергії на опалення та підігрів води здійснюється із дотриманням вимог постанови КМУ №409 від 06 серпня 2014 року, оскільки позивач користується пільгами відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - 100% знижкою як інвалід 2 групи. Опалювальна площа квартири позивача не перевищує 31.5 кв.м, тому і пільга нараховується на 28,7 кв.м. Рішенням Краматорського міського Донецької області від 30 травня 2016 року було частково задоволено позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» про зобовязання обліку соціальної норми житла при проведенні розрахунків за поставлені послуги по централізованому опаленню житла, а саме: *зобовязано відповідача при проведенні розрахунку вартості послуг за опалення враховувати соціальну норму житла [PERSON] 31.5 кв.м., *зобовязано відповідача провести перерахунок за поставлені позивачу послуги по центральному опаленню житла з жовтня 2015 року по лютий 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №409 від 6 серпня 2014 року із змінами, внесеними згідно Постанови Кабінету Міністрів України №42 від 28 жовтня 2015 року, * у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Не погодившись із рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» принесло апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав: - зобовязуючи відповідача зробити перерахунок вартості послуг з жовтня 2015 року по лютий 2016 року, суд першої інстанції не врахував, що в цей період нарахування за послуги не проводилось. В цей період через збій у компютерній програмі помилково була нарахована сума 40 гривень 98 копійок, але в подальшому підприємство самостійно усунуло цю помилку, - поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що пільги по сплаті комунальних послуг надаються державою. Відповідач по справі пільг не надає, а лише проводить нарахування за надані комунальні послуги у відповідності до діючого законодавства, а тому товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» не є належним відповідачем по справі, - судом не було дано оцінки тому, що [PERSON] праці та соціального захисту населення у [PERSON] від 12 травня 2016 року визнало право позивача на пільгу по сплаті за теплопостачання на 28.7 кв.м., що не перевищує 31.5 кв.м., - зобовязання відповідача проводити нарахування за послуги по теплопостачанню на більшу площу (31.5 кв.м.) є фізично неможливим, оскільки площа квартири складає 28.7 кв.м. Під час розгляду справи в апеляційній інстанції представник товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Позивач заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив її відхилити. Вислухавши суддю-доповідача, позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позову скасуванню з таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач при розрахунку оплати вартості послуг за опалення повинен враховувати соціальну норму житла 31.5 кв.м. та зобовязав відповідача зробити перерахунок вартості послуг по центральному опаленню житла позивача за весь період - з жовтня 2015 року по лютий 2016 року. Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з таких підстав. Із матеріалів справи вбачається. Позивач [PERSON] з 24 липня 2007 року зареєстрований в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як пенсіонер за віком, особа ЧАЕС 1 категорії та інвалід війни 2 групи. [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS]. Пунктом 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального розвитку» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги: 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Відповідно до пункту 27 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року площа житла, на яку нараховується 100-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами. Відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлені єдині для всієї України соціальні нормативи на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла та нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії малозабезпеченим громадянам. Пунктом 2 частини 2 Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» установлено громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла для: централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метрів на сімю. Згідно із [PERSON] праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради А-07/414 від 12 травня 2016 року на звернення товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» щодо пільг позивача [PERSON], останній знаходиться на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб. Які мають право на пільги з 24 липня 2007 року як пенсіонер за віком, особа ЧАЕС 1 категорії та інвалід війни 2 групи (а.с. 32). У цьому ж [PERSON] зазначено, що [PERSON] отримує 100% знижку на оплату комунальних послуг в межах середніх норм споживання. Опалювальна площа складає 28.7 кв.м., що не перевищує 31.5 кв.м., а тому пільга нараховується на 28.7 кв.м. (а.с. 32). Нарахування по оплаті за теплопостачання в квартиру позивача відповідачем проводиться на підставі показників прибору обліку теплової енергії, враховуючи наступні показники: у лютому 2016 року за вказаною адресою споживання тепла 0,88023 Гкал, тариф 1 Гкал 781,65. Нарахування по його квартирі за лютий 2016 року складає 688,03 грн. Площа квартири 28,7 кв.м (вся площа пільгова, пільга 100% , тобто вартість 1 кв.м 23,97 грн.) Відповідно до постанови КМУ №842 від 28 жовтня 2015 року компенсацію пільги УТСЗН провадить згідно етажності, тобто в будинках 5 та вище поверхів коефіцієнт дорівнює 0,442. Принцип нарахувань: (0,880230 Гкал х 781,65) (0,548 х 781,65 грн. х 0,442 коефіцієнт етажності) х 28,7 = 144,66 грн. до оплати (а.с. 5). Позивач оскаржує вказані дії відповідача щодо нарахування оплати за комунальні послуги, які, на його думку, порушують його права. З наведеного відповідачем розрахунку вбачається, що відповідач визнає право позивача на 100% пільгу по оплаті комунальних послуг і нараховує плату за теплопостачання виходячи із максимально можливого розміру, в межах площі житлового приміщення, яке належить позивачу, згідно з нормами користування (споживання), встановленими законодавство (пункт 27 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»). Апеляційний суд погоджується із вказаним розрахунком, оскільки він зроблений у відповідності до вимог Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального розвитку» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального розвитку» та Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» із подальшими змінами. Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позову, що свідчить про неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Оскільки судом першої інстанції були встановлені всі обставини по справі, але висновки суду зроблені із порушенням норм матеріального права, апеляційний суд вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржувалось.

Outcome: partial