Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

19 листопада 2018 року [PERSON], від імені якого діє [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд постановити рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування даним житловим будинком та зняття її з реєстрації. В обгрунтування своїх вимог зіслався на те, що він, [PERSON], є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих у [ADDRESS], загальною площею 100,8 кв.м., житловою площею - 50 кв.м. У вищевказаному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка не є членом його сім'ї. Відповідач в його будинку не проживає, а знятися добровільно з реєстрації відмовляється. Через неправомірні дії відповідача він змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. В судове засідання, яке було призначено на 23 січня 2019 року о 11.00 год., позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися. Однак, представник позивача [PERSON] подала у канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позов, просить його задовольнити, розглядати справу за її відсутності та проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася в установленому порядку та не подала відзив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280,281 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.9). З довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №6175, яка видана ЛКП «Збоїща - 408» від 12 листопада 2018 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] та власником будинку є [PERSON] (а.с.6). В Акті №1491, який складений комісією ЛКП «Збоїща - 408» 12 листопада 2018 року, зазначено, що під час обстеження було виявлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає [PERSON] більше одного року (а.с.7). В силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частиною 4 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь - який час. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved