Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

17 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Третя Львівська державна нотаріальна контора про призначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві зазначав, що він є внуком [PERSON], яка померла 4 березня 1993 року. Вона була власником житлового будинку по вул. Грінченка, 16 «а» в м. Львові на підставі рішення виконкому Шевченківської районної Ради депутатів трудящих № 144 від 21 лютого 1964 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння». У [PERSON] було четверо дітей : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Останній був батьком позивача. 29 листопада 1985 року помер [PERSON] і позивач залишився проживати з [PERSON] по вул. Грінченка, 16 «а» в м. Львові. Після її смерті [PERSON] став проживати з [PERSON], котра є його матірю, по вул. Театральній 23/60 в м. Львові. Позивач зазначає, що померла [PERSON] заповіту не склала і після її смерті будинок по вул. Грінченка, 16 «а» в м. Львові успадкувала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 26 липня 1995 року, котра померла 1 вересня 1999 року і вищевказаний будинок успадкувала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 квітня 2000 року. [PERSON] не брала участі у спадкуванні. На день відкриття спадщини, а саме 4 березня 1993 року, позивачу було 14 років і він не міг самостійно реалізувати своє право на спадщину. У період з 15 січня 2002 року по 17 липня 2012 року [PERSON] відбував покарання у Львівській виправній колонії № 48 і не володів достовірною інформацією щодо розподілу спадщини. [PERSON] зазначає, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 липня 1995 року грубо порушено його право на спадщину. Просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки пропустив його з поважних причин В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, стверджуючи, що позивач був неодноразово засуджений і через власну недбалість пропустив термін для прийняття спадщини. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є внуком [PERSON], яка померла 04 березня 1993 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 297211. Вона була власником житлового будинку по вул. Грінченка, 16 «а» в м. Львові на підставі рішення виконкому Шевченківської районної Ради депутатів трудящих № 144 від 21 лютого 1964 року «Про оформлення права власності на будинковолодіння». У [PERSON] було четверо дітей : [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Останній був батьком позивача. 29 листопада 1985 року помер [PERSON] і позивач залишився проживати з [PERSON] по вул. Грінченка, 16 «а» в м. Львові. Після її смерті [PERSON] став проживати з [PERSON], котра є його матірю, по вул. Театральній 23/60 в м. Львові. Позивач зазначає, що померла [PERSON] заповіту не склала і після її смерті будинок по вул. Грінченка, 16 «а» в м. Львові успадкувала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 26 липня 1995 року, котра померла 1 вересня 1999 року і вищевказаний будинок успадкувала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 квітня 2000 року. [PERSON] не брала участі у спадкуванні. На день відкриття спадщини, а саме 4 березня 1993 року, позивачу було 14 років і він не міг самостійно реалізувати своє право на спадщину. Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК Ураїни «Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу». У період з 27 липня 1997 року до 11 березня 1998 року [PERSON] відбував покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ч. 2 ст. 198 2, ст. 44, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 193, ст. 42 КК України згідно копії довідки серії БД № 002396. Згідно копії довідки серії ЛЬВ № 08262 [PERSON] з 16 січня 2002 року по 17 липня 2012 року [PERSON] відбував покарання у Львівській виправній колонії № 48 і не володів достовірною інформацією щодо розподілу спадщини. 03.09.2012 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Третя Львівська державна нотаріальна контора про визначення частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину спадкового майна, яка ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2014 року була залишена без розгляду. 17.07.2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Третя Львівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки пропустив його з поважних причин. У відповідності до ст. 1272 ЦК України, у разі пропущення спадкоємцем строку для прийняття спадщини, встановленого у ст. 1270 цього кодексу, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що до Третьої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся з пропущенням встановленого законом строку за обставин, які суд вважає поважними, йому слід призначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved