Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

19 листопада 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 6 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 149. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем і відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини між сторонами припинені з 2010 року, спільне господарство не ведеться. У судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог та враховуючи їх визнання відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи\~\~встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, виданого 06 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 06.11.2002 року зареєстрували\~\~шлюб, про що був здійснений актовий запис № 149. Після укладення шлюбу\~\~присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON], батьком якого є відповідач, мати - позивачка, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи, яка залишається проживати разом з позивачкою. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною розірвання шлюбу стало те, що незважаючи на тривалий час шлюбу,\~\~у подружжя не склалися нормальні сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними припинені в 2010 році. Відповідно вони не ведуть з того часу спільного господарства. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне\~\~життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б\~\~інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що\~\~за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання,\~\~почуття любові\~\~один до одного між сторонами втрачено.\~\~Примирення між подружжям та збереження сім'ї неможливо.\~\~ За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд\~\~вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити,\~\~оскільки позовні вимоги\~\~є обґрунтованими\~\~і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається з позовної заяви, спору щодо\~\~розподілу сумісно нажитого майна\~\~у сторін немає.\~ Питання щодо утримання дитини між сторонами вирішено добровільно. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка\~\~змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити\~\~своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища від позивачки до суду не надійшло. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держав, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі викладеного,

Outcome: approved