Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

18 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що 25 лютого 1997 року помер його батько [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно земельна частка (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Дністер» с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району, розміром 1,86 в умовних кадастрових гектарах, належної померлому на підставі сертифіката серії ВН № 0186754, виданого Мурованокуриловецькою райдержадміністрацією на підставі її розпорядження від 21 жовтня 1996 року № 242 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 572. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, як така, що постійно проживала та була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем. 01 червня 1999 року [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно прийняте після смерті [PERSON] Померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради 22.10.1998 року за № 25 на його імя. Він спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном. Крім нього спадкоємцем за законом є також [PERSON], яка, в свою чергу, спадщини не прийняла. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі він не взмозі, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутній (втрачений), тому змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просить суд визнати в порядку спадкування за законом право на 1/2 земельної частки (паю) яка належала [PERSON] та в порядку спадкування за заповітом право на 1/2 в земельної частки (паю) яка належала [PERSON] як спадщина після смерті [PERSON] В судове засідання [PERSON] не зявився, просив справу розглянути у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві (а.с. 3). Відповідач [PERSON] також в судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності, позов визнає (а.с. 24). Відповідач [PERSON] сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області надала суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Позов визнає в повному обсязі (а.с. 21). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 1997 року в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.6). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності\~КСП Дністер с. Наддністрянське \~Мурованокуриловецького району Вінницької області, розміром 1,86 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ВН № 0186754. Вартість зазначеної земельної частки (паю) становить 50067,46 грн (а.с. 13, 14). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 9,10,23). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 246 від 23.03.2016 року спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, як така, що спільно проживала з померлим на час відкриття спадщини та позивач [PERSON] шляхом фактично вступу в управління спадковим майном (а.с. 10). Інший спадкоємець за законом [PERSON] спадщину не прийняла. Таким чином після смерті [PERSON] спадкоємці [PERSON] та [PERSON] успадкували та прийняли спадщину у виді належного померлому права на земельну частку (пай) по 1/2 частині кожний. З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи на ім'я померлого 25 лютого 1997 року [PERSON] слідує, що спадкові права на належну померлому земельну частку (пай) ніким не оформлялися. Позивачеві відмовлено в посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу необхідного для вчинення нотаріальної дії. 01 червня 1999 року в с. Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на 1/2 земельної частки (паю). При житті, 22 жовтня 1998 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, на що вона за законом матиме право, заповіла своєму синові [PERSON] (а.с. 11). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON], яка в свою чергу спадщину не прийняла та на неї не претендує (а.с. 8). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи на ім'я померлої 01 червня 1999 року [PERSON] слідує, що спадкові права на належну померлій частину земельної частки (паю) ніким не оформлялися. Позивачеві відмовлено в посвідченні свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу необхідного для вчинення нотаріальної дії. Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 673 від 12.08.2015 року, яка знаходиться в матеріалах зазначеної спадкової справи, позивач спадщину прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору не може оскільки оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну ділянку (пай) серія ВН № 0186754 втрачено (а.с.12), у звязку з чим державним нотаріусом відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Таким чином єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину в силу ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] Стаття 524 ЦК УРСР (1963 р.) встановлює, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За таких обставин суд вважає можливим задоволити позовні вимоги позивача повністю, оскільки \~матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом та прийняв спадщину після смерті [PERSON] та є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, інший спадкоємець спадщини не прийняв та на неї не претендує, відповідачі визнали позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, перешкод в прийнятті ним спадщини суд не вбачає.

Outcome: approved