Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

18 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 27 грудня 2019 року між ним, як адвокатом, і останнім було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги на час судового розгляду в суді першої інстанції кримінальної справи №573/2343/19 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України. Умовами договору було визначено, що його гонорар складає 15000 грн. Під час судового розгляду кримінальної справи, незважаючи на сумлінне виконання ним обов`язків за договором та проведений значний обсяг роботи, [PERSON] сплатив йому лише 5000 грн. У зв`язку з ухваленням 29 червня 2021 року в кримінальній справі вироку закінчився обумовлений договором строк його участі як захисника в провадженні, але [PERSON] гонорар так і не виплатив. 08 липня 2021 року він направив [PERSON] претензію щодо виплати решти гонорару, на що останній відповів, що кошти будуть виплачені після стадії апеляції. На даний час останній на телефонні дзвінки не відповідає, уникає спілкування, уклав договір з іншим адвокатом, що свідчить про його небажання виконувати свої зобов`язання. Умовами договору було передбачено, що за несвоєчасну оплату гонорару клієнт сплачує пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення, яка за один день червня, 31 день липня та 18 днів серпня складає 7500 грн. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь несплачену частину гонорару адвоката в сумі 10000 грн. і 7500 грн. пені, а також судові витрати в сумі 968 грн., які складаються з судового збору та витрат на направлення поштою претензії щодо сплати коштів. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 серпня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання [PERSON] не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 43). Подав заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 45). Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а. с. 44). Відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Ради адвокатів Сумської області від 27 лютого 2017 року №2 [PERSON] має право на заняття адвокатською діяльністю, про що видане відповідне свідоцтво (а. с. 35). 27 грудня 2019 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір б/н про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати правничу допомогу під час судового розгляду кримінальної справи №573/2343/19 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, в обсязі та на умовах передбачених договором, а [PERSON] зобов`язався сплатити винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень (а. с. 4-6). Як вбачається з пункту 1.2 договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень надає клієнту консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього, представляє інтереси клієнта в судах, правоохоронних органах. Сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє під час судового розгляду в суді першої інстанції кримінальної справи №573/2343/19. Пунктами 2.2.3, 4.2 договору встановлено, що клієнт зобов`язаний оплачувати витрати, необхідні для виконання його доручень, а також винагороду (гонорар) за надання правничої (правової) допомоги в порядку та строки обумовлені сторонами в договорі. За правничу (правову) допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правничої (правової) допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору. Пунктом 6.7 договору передбачено, що клієнт дає згоду на отримання ним звернень (повідомлень, звітів, запитів тощо) засобами СМС-розсилок, поштового зв`язку, електронною поштою та/або факсимільним зв`язком. При цьому в графі реквізити сторін договору вказаний телефон [PERSON] : [NUMBER] . 27 грудня 2019 року [PERSON] і [PERSON] підписано додаток №1 до вказаного договору, який є його невід`ємною частиною, пунктами 2, 6, 9 якого визначено, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або в процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін. За несвоєчасну оплату адвокату, передбачених договором сум клієнт сплачує пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Сторонами досягнуто домовленості про те, що адвокат здійснює виконання покладеного на нього договором додаткової роботи (підготовку до виконання) за договором про надання правової допомоги з розміром гонорару в сумі, яка дорівнює еквіваленту 15000 грн., який повинен бути сплачений клієнтом у день підписання цього договору, або інший узгоджений сторонами день, про що надається розрахунковий документ. На підтвердження виконання зобов`язань за договором [PERSON] надав суду копії підготовлених ним 02 червня, 24 вересня 2020 року, 08 лютого 2021 року клопотань по справі №573/2343/19. Також згідно з довідкою Білопільського районного суду Сумської області судові засідання в справі по обвинуваченню [PERSON] за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, в яких [PERSON] приймав участь як захисник, призначалися на 27 грудня 2019 року, 30 січня, 03 лютого, 30 березня, 13 травня, 02 червня, 03 грудня, 24 грудня 2020 року, 28 січня, 08 лютого, 03 березня, 19 квітня, 17 травня, 31 травня, 25 червня 2021 року (а. с. 29). Відповідно до копій розрахункових квитанцій від 02 червня та 30 березня 2020 року [PERSON] сплатив [PERSON] за договором від 27 грудня 2019 року 2000 грн. та 1000 грн. відповідно (а. с. 34). Згідно з копією дубліката квитанції від 27 січня 2021 року [PERSON] перерахував [PERSON] 2010 грн. 05 коп. (а. с. 34 зв.). Таким чином, відповідач всього сплатив позивачу 5010 грн. 05 коп. 29 червня 2021 року Білопільським районним судом Сумської області ухвалено вирок у справі №573/2343/19, в якій [PERSON] був одним з обвинувачених (а. с. 13-28). 08 липня 2021 року [PERSON] складена претензія щодо оплати [PERSON] у семиденний строк решти гонорару у зв`язку із закінченням дії договору від 27 грудня 2019 року, яка була направлена останньому цього ж дня листом з рекомендованим повідомленням та в мобільному застосунку на номер телефону [NUMBER] , який вказаний у договорі (а. с. 30-32). Відповідно до п. 4 ч. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у редакції чинній на час укладення договору між сторонами, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з ч. 1 ст. 26, ч. ч. 3, 5 ст. 27 вказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Частинами 1 та 2 статті 30 зазначеного Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 28, ст. 30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, зі змінами, затвердженими з`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи з власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Право адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об`єднання на отримання невнесеного (недовнесеного) гонорару не залежить від результату виконання доручення, якщо інше не передбачене договором про надання правової допомоги. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 627, ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Адвокат Семишкур С.В. свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу правничу допомогу при розгляді кримінальної справи №573/2343/19 у суді першої інстанції. У той же час, останній скориставшись послугами адвоката, сплатив йому лише частину гонорару. Невиплачена сума гонорару становить 9989 грн. 95 коп. (15000 грн. - 5010 грн. 05 коп.). Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 9989 грн. 95 коп. невиплаченої суми гонорару, 7500 грн. пені за період з 30 червня по 18 серпня 2021 року, а всього 17489 грн. 95 коп. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (99,94%) слід також стягнути 907 грн. 46 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат (судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду). Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача в рахунок судових витрат коштів в сумі 60 грн., витрачених ним за направлення [PERSON] 08 липня 2021 року листом з рекомендованим повідомленням претензії про сплату гонорару, повернення цього листа, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, направлення претензії [PERSON] не відноситься до витрат, пов`язаних з розглядом справи, не є процесуальною дією, а тому вказана сума стягненню не підлягає. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 07 серпня 2019 року в справі №910/4923/14, від 19 лютого 2020 року в справі №904/1643/19. На підставі викладеного,

Outcome: partial