Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

18.04.2019 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з нього на її користь щомісячно аліменти на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] перебуває з 12.08.2016 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки у сім`ї розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Збереження шлюбу між ними вважає неможливим, строк на примирення просить не надавати, оскільки це призведе до подальших сварок та вплине на нормальний психічний розвиток дитини. Спору щодо місця проживання дитини вони не мають. Та оскільки дитина залишається проживати з позивачкою, батько дитини повинен сплачувати кошти на утримання дитини (аліменти). В подальшому в своїй заяві позивачка [PERSON] уточнила розмір аліментів та просила стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та задовольнити позов, зазначила, що просить залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягувати аліменти з врахуванням попереднього рішення суду та наявності на утриманні відповідача ще однієї дитини на яку він сплачує аліменти, тому вона уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але надав заяву з проханням справу розглядати без його участі та задовольнити позов і врахувати , що у нього на утриманні ще є одна дитина - [PERSON] .. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. [PERSON] та [PERSON] , 12.08.2016 року зареєстрували шлюб у Новгород-Сіверському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 63, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.08.2016 року (а.с.9). Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, фактично їх сім`я розпалась, шлюб існує лише формально. Позивачка [PERSON] в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач [PERSON] не повідомив суду жодних заперечень щодо цього, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивачка, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище « [PERSON] ». Питання щодо місця проживання доньки сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання доньки визначити разом з матір`ю. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини разом з яким проживає дитина. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки позивачкою заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , відсутність відомостей про розмір доходів відповідача, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 18.04.2019 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць, за період з 18.04.2019 року по 17.05.2019 року. Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за позовні вимоги про стягнення аліментів, та на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. за позовні вимоги про розірвання шлюбу.

Outcome: approved