Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

18.11.2019 р. фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 112 000,00 грн в якості оплати оренди квартири [ADDRESS] , 46 000,00 грн штрафних санкцій за порушення строку оплати орендних платежів, 20 000,00 грн штрафних санкцій у відповідності до пункту 9.8 договору № 03/09 від 09.02.2017 р., 32 585,65 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в ході оренди квартири. Позов фізичної особи-підприємця [PERSON] обґрунтований тим, що 09.02.2017 р. між ними укладено договір № 03/09, за умовами якого вона передала, а відповідач прийняла для проживання двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Розмір орендної плати становить 14 000,00 грн на місяць, термін дії договору до 09.02.2018 р., відповідач у встановлений договором двомісячний строк до закінчення терміну дії договору не повідомила про наміри припинення відносин оренди та продовжила користуватися орендованим майном у період часу: січень, лютий та березень 2019 р., оплачуючи проживання у квартирі, відповідно, 10.01.2019 р., 09.02.2019 р., 09.03.2019 р., отже договір подовжено до 09.02.2020 р., а, починаючи з 09.04.2019 р., в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов`язання по оренді нерухомості та оплати проживання у квартирі, покинувши її, без належного повернення орендованого майна, підписання акту передачі, ключів від квартири. Причиною такого зникнення відповідача виявилося заподіяння їй матеріальної шкоди у виді псування елементу дивану, фарбованого покриття стін, вартість матеріалів для поновлення пошкодженої меблі складає 3 095,60 грн, вартість робіт складає 4 200,00 грн, штрафні санкції у відповідності до пункту 9.8 договору № 03/09 від 09.02.2017 р. складають 20 000,00 грн, вартість відновлювальних робіт по усуненню пошкоджень стін квартири складає 25 209,65 грн. Крім того відповідач протягом квітня-листопада 2019 р. не здійснила орендну плату за проживання, тому станом на 13.11.2019 р. її заборгованість складає 112 000,00 грн, а сума штрафних санкцій складає 460 000 грн, з урахуванням заставної суми у розмірі 14 000,00 грн, просить стягнути з останньої 46 000,00 грн штрафних санкцій. Ухвалою суду від 20.11.2019 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Постановою Київського апеляційного суду від 28.01.2020 р. залишено без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] , ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2019 р. залишено без змін; матеріали справи повернуті суду 12.02.2020 р. Ухвалою суду від 02.03.2020 р. здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 01.06.2020 р. залишено без розгляду позов суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Постановою Київського апеляційного суду від 23.09.2020 р. задоволено апеляційну скаргу суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] , скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01.06.2020 р., справу направлено до того ж суду для продовження розгляду; матеріали справи повернуті суду 07.10.2020 р. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини справи, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що у задоволенні позову фізичної особи-підприємця [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом установлено, що спірні правовідносини між позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендодавець) та відповідачем [PERSON] (орендар) виникли на підставі укладеного між ними 09.02.2017 р. договору № 03/09, яким врегульовані питання щодо найму (оренди) житлового приміщення квартири [ADDRESS] . Так, за умовами договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування житлове приміщення двокімнатної квартири [ADDRESS] , площею 62,2 кв.м, облаштоване меблями та побутовою технікою, передає орендарю ключі від орендованого приміщення (пункти 1.1, 2.2 договору). Орендар приймає на себе зобов`язання сплатити заставну (гарантійну) суму у розмірі, що дорівнює розміру суми оплати за перший місяць проживання; сплачувати орендну плату не пізніше 9 числа місяця, за який вона нараховується, готівкою або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок орендодавця; звільнити орендоване приміщення, зробивши генеральне прибирання протягом двох календарних днів після дати розірвання чи припинення даного договору; відшкодувати вартість комунальних послуг орендованого приміщення окремо від орендної плати; плату за користування електричної енергією сплавляти згідно показників електролічильника шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок або готівкою на користь відповідної комунальної служби (пункти 2.2, 4.1, 2.4, 4.8, 4.9 договору). За домовленістю сторін орендна плата за перший місяць оренди та розмір завдаткової суми визначені у розмірі 28 000,00 грн, що становить еквівалент 1 000,00 доларів США, орендна плата за наступні місяці оренди становить 14 000,00 грн, що становить еквівалент 500,00 доларів США (пункт 4.3 договору). Строк дії оренди визначений до 09.02.2018 р. (пункт 3.2 договору). Якщо орендар продовжує користуватися майном після закінчення строку договору оренди, то за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договору (пункт 3.3 договору). Отже до правовідносин між фізичною особою-підприємцем [PERSON] і [PERSON] , що виникли на підставі укладеного договору, застосовуються у відповідних частинах положення цивільного законодавства, що регулюють відносини найму (оренди) житла. За загальними положеннями про найм (оренду) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України); за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина перша статті 762 ЦК України); договір найму укладається на строк, встановлений договором (частина перша статті 763 ЦК України). Згідно частини першої статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно абзацу 1 частини першої, абзацу 1 частини третьої статті 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Строк договору найму житла визначений статтею 821 ЦК України, зокрема, договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк у договорі не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Аналіз змісту означених норм закону свідчить, що істотними умовами договору найму є погодження сторонами предмету договору (об`єкту, який передається в найм), строк його дії та розміру плати. Отже між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендодавець) та відповідачем [PERSON] було укладено договір найму житла та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. За приписами частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини четвертої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно частин першої, третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] , звертаючись до суду із вимогами до [PERSON] про стягнення 112 000,00 грн в якості оплати оренди квартири [ADDRESS] , 46 000,00 грн штрафних санкцій за порушення строку оплати орендних платежів, 20 000,00 грн штрафних санкцій у відповідності до пункту 9.8 договору № 03/09 від 09.02.2017 р, 32 585,65 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в ході оренди квартири, надала докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги: копію свідоцтва про право власності від 12.04.2007 р., видане Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на квартиру [ADDRESS] , видане на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення № 603-С/КІ від 02.04.2007 р.; детальну інформацію про фізичну особу-підприємця [PERSON] ; оригінали: договору № 03/09 найму (оренди) житлового приміщення, укладеного між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] ; акту приймання-передачі житлового приміщення до договору № 03/09 найму (оренди) житлового приміщення від 09.02.2017 р.; додатку № 1 до акту приймання-передачі від 09.02.2017 р.; дублікати квитанцій № 67835550771173782133 від 10.01.2019 р., № 67835550797113595266 від 09.02.2019 р., № 67835550721457028300 від 09.03.2019 р.; два фото; оригінали: видаткової накладної № 23994 від 10.04.2019 р.: гарантійного талону СПДФО [PERSON] ; договору підряду № БГ 15/05 від 15.05.2019 р., укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Благобуд-Гарант», із додатками, квитанції від 13.11.2019 р. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач зазначає, що [PERSON] починаючи з 09.04.2019 р., в односторонньому порядку відмовилася від виконання зобов`язання по оренді нерухомості та оплати проживання у квартирі, покинувши її, без належного повернення орендованого майна, підписання акту передачі, ключів від квартири, втім наявні в матеріалах справи докази свідчать, що відповідач скористалася своїм правом дострокового розірвання укладеного договору та за 60 днів до запланованої нею дати припинення даного договору письмово повідомила фізичну особу-підприємця [PERSON] про припинення укладеного договору, звільнила орендоване приміщення, зробивши генеральне прибирання, ці ж докази свідчать про те, що орендоване приміщення вважається повернутим орендодавцю саме 05.04.2019 р., оскільки в цей день сторони підписали акт приймання-передачі житлового приміщення, та в цей же день було передано ключі від орендованого приміщення. Означене відповідає положенням пунктів 6.1, 2.4, 2.7 договору № 03/09 від 09.02.2017 р., відповідно до яких орендар має право достроково розірвати даний договір, письмово повідомивши орендодавця за 60 днів до запланованої ним дати припинення даного договору. В такому випадку заставний (гарантійний) внесок залишається у орендодавця. Орендар зобов`язаний звільнити орендоване приміщення, що засвідчується актом приймання-передачі, зробивши генеральне прибирання протягом двох календарних днів після дати розірвання чи припинення даного договору. Орендоване приміщення вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі та передачі ключів від орендованого приміщення. Крім того наявні в матеріалах справи квитанції свідчать, що [PERSON] сплачувала орендну плату саме до дати розірвання договору, про яку вона повідомила позивача, а саме: лютий та березень 2019 р.; що вона, діючи в межах договору, залишила фізичній особі-підприємцю [PERSON] заставний (гарантійний) внесок у сумі 14 000,00 грн. Суд також вбачає, що у підписаному сторонами 05.04.2019 р. акті приймання-передачі житлового приміщення відображено показники гарячого, холодного водопостачання, постачання електричної енергії станом на дату підписання акту, при цьому ані підписаний сторонами акт, ані додаток № 1 до акту приймання-передачі майна, що знаходиться у квартирі [ADDRESS] , не відображають інформації про пошкодження орендованого майна, зокрема, псування елементів дивану, фарбованого покриття стін, отже орендодавцем не заявлено жодних претензій щодо стану нерухомого майна, не висунуто фізичною особою-підприємцем [PERSON] претензій щодо стану об`єкта нерухомості і в листуванні із [PERSON] у месенджері Viber, означена переписка свідчить про те, що позивач, перебуваючи в орендованій квартирі, знайшовши речі відповідача, питає в ней, чи потрібні ці речі дівчині, питає пароль Wi-Fi, тобто фізична особа-підприємець [PERSON] обізнана, що відповідач виїхала з орендованого житла, а договір є припиненим, означене свідчить, що у позивача наявні ключі від вхідних дверей квартири. Надані суду докази свідчать, що вже 18.04.2019 р. було подано об`яву про здачу в оренду цієї квартири. При таких обставинах суд, враховуючи, що [PERSON] не порушила жодних умов укладеного договору, а позивачем не надано належних та достатніх доказів для доведення протилежного, знаходить позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed