overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

19.04.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON], в якій вказала, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 13 жовтня 2001 року виконавчим комітетом Світлодарської міської ради м. Дебальцеве Донецької області, про що в книзі реєстрації актів є запис під № 86. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Сумісне господарство між ними не ведеться, сторони проживають окремо. Діти залишаються проживати з відповідачкою, спору про розподіл майна немає. Позивач просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач на позовних вимогах про розірвання шлюбу наполягала та просила їх задовольнити, понесені нею судові витрати просила стягнути з відповідача, після розірвання шлюбу просила їй залишити прізвище «Томашевська».. Відповідач у судове засідання не зявився, телефоном повідомив, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши доводи та пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, беручи до уваги те, що сторони вже припинили сімейно-шлюбні відносини, подальше сумісне життя та збереження сімї між ними неможливе, шлюб між подружжям має бути розірвано. Згідно зі ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що за обставин, які склалися, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, оскільки це буде суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

19.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини з якою проживає дитина. В позові зазначила, що вона з відповідачем по справі проживала в незареєстрованому шлюбі з вересня 2013 року. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, а вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання та на утримання сина, тому вона змушена звернутись з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги змінила і просить стягнути з чоловіка аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку на утримання сина та 1/6 частку на її утримання до досягнення сином 3-річного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини на утримання сина та на утримання позивачки. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Із копії свідоцтва про народження (а.с.2) судом встановлено, що позивачка [PERSON] [INFO]. Із копії свідоцтва про народження (а.с.4) судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Довідка Дяковецької сільської ради за №219 від 14.04.2016 року (а.с.5) свідчить, що син [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання його дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.84 Сімейного Кодексу України - дружина має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх його видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, оскільки відповідач являється батьком дитини, має стабільний дохід. Враховуючи, що позивачка ніде не працює та здійснює догляд за дитиною, якій ще не виповнилося 3 роки, яка в свою чергу також потребує матеріальної допомоги, тому суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання дружини з якою проживає дитина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

19.04.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 06.10.2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, у звязку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, подружні відносини припинені. Шлюб у позивачки та відповідача перший, майнові суперечки відсутні. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, з матеріалів справи вбачається нотаріально завірена заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. (а.с. 7) Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 жовтня 2010 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 1118, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Шлюб у позивачки та відповідача перший, майнові суперечки відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

19.04.2016 року позивач ТОВ Бахмут енергія звернувся до суду з заявою, в якій вказує, що відповідачу по справі [PERSON] за адресою: м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області, вул.Чайковського, 2/28, підприємство ТОВ Бахмут-енергія регулярно надавало послуги по постачанню теплової енергії, за які необхідно щомісячно вносити плату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати вартості наданих йому послуг і, не зважаючи на попередження, у добровільному порядку заборгованість, яка утворилася за період з 01.10.2008 року по 01.07.2015 року, не погашає. Розмір заборгованості за вказаний період складає 7\~723 грн. 28 коп. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу, а також судовий збір у сумі 1\~378 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви. У судове засідання представник позивача не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу у її відсутність та вказала, що на вимогах позовної заяви наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки він суд не сповістив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач за адресою: м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, вул. Чайковського, 2/28 отримує послуги по теплопостачанню, які надає позивач. Порядок надання послуг та розрахунків встановлено відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, а також Правилами надання послуг по централізованому опаленню, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Згідно зі ст. 32 Закону України Про житлово комунальні послуги та ст. 162 ЖК України, плата за послуги по постачанню теплової енергії і гарячого водопостачання стягується за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує своїх обовязків по оплаті за надані йому послуги і має заборгованість, що виникла за період з 01.10.2008 року по 01.07.2015 року у розмірі 7\~723 грн. 28 коп. Це підтверджується витягом з особового рахунку № 26027, відкритого на імя [PERSON] Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. Ці кошти також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Беручи до уваги наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

19.04.2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 24.12.2011 р. уклала шлюбу з відповідачем, від шлюбу мають двох дітей [INFO] та [INFO], які проживають разом із нею і перебувають на її утриманні, та залишаться проживати разом із нею. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, подружнє життя не склалось через несумісність характерів, непорозуміння, відсутність спільних поглядів на життя та сімю. Подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем вважає неможливим, тому збереження шлюбу є недоречним, спору про розподіл майна на даний час не має. У останнє судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, уточнила, що з відповідачем не проживає з 2013 року. Відповідач також не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 24.12.2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 815, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 173157 (а.с. 7). Сторони мають дітей [INFO] та [INFO] (а.с. 8, 9). Подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально, доказів іншого суду не надано. Досягнуто згоди про проживання дітей разом із позивачем. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається. Винними у розпаді сім,ї суд вважає обох із подружжя, застосування засобів щодо примирення подружжя на думку суду є недоцільним, оскільки позивач проти цього заперечує. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Питання про судові витрати вирішено відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

19.04.2016 Уманський міськрайонний суд Черкаської області ухвалив рішення суду в цивільній справі № 705/1483/16-ц, 2/705/703/16 за заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з резолютивною частиною цього рішення суд вирішив: «Позов [PERSON] задовольнити повністю. Розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 25.11.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1112. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок. У стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 500,00\~грн. відмовити». На 16.06.2016 за ініціативою суду було призначене судове засідання з розгляду питання про виправлення описки у вказаному рішенні суду, оскільки в четвертому та пятому абзаці його резолютивної частини було неправильно зазначене по батькові позивача «Рибки Катерини Михайлівни», замість «Рибки Катерини Миколаївни», як вказано в її паспорті громадянина України. Сторони, повідомлені про день, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явились. Відповідно до ст.\~219 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі, повідомлених про час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень у судове рішення. Дослідивши рішення суду від 19.04.2016 та копію паспорта громадянина України на ім'я позивача [PERSON], суд дійшов висновку, що необхідно постановити ухвалу про виправлення описок в рішенні суду, враховуючи такі мотиви. У рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2016 в четвертому та пятому абзаці резолютивної частини допущена описка, оскільки в них зазначене по батькові позивача як «Михайлівна», замість «Миколаївна». Відповідно до ст.\~219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в судовому рішенні описки, про що постановляє ухвалу. На підставі наведеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

19.04.2017 заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON]. При оформленні спадкових прав, заявник виявила, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 16.03.2005 серії [NUMBER] прізвище спадкодавця записано невірно, а саме замість [PERSON] вказано [PERSON]. Дана помилка створює труднощі в оформленні спадщини. Представник заявника надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги свого довірителя підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] у с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, у Свідоцтві про народження від 12.03.1953 серії [NUMBER] її батьками вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.4,5). Дошлюбне прізвище матері заявника - Ігнатенко, що підтверджується матеріалами справи, а саме копією Довідки від 15.04.2005 № 171, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського РУЮ Житомирської області. На ім'я «[PERSON]» видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 16.03.2005 серії [NUMBER], згідно якого їй належить земельна ділянка загальною площею 3,44 га, кадастровий номер [NUMBER], цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області (а.с.6). [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років у с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від [INFO] серії [NUMBER] (а.с.7). Встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки остання хоче оформити свої спадкові права. Отже, факт належності [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.03.2005 серії [NUMBER] знайшов своє підтвердження відповідно до наявних у справі письмових доказів. Враховуючи, що не встановлення вищевказаного факту може призвести до порушення майнових прав заявника, а інший порядок встановлення даного факту законом не визначено, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

19.04.2017 позивач звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері. Відповідач відмовляється добровільно виділяти кошти на прожиття та на утримання матері, договір про надання утримання сторони не уклали, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача на її утримання у розмірі 1/6 частини із заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України (далі СК України) повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Таким чином, зазначеними нормою встановлено обовязок дітей утримувати батьків. Відповідач зазначені обовязки по утриманню непрацездатної матері не виконує у добровільному та договірному порядку, тому аліменти необхідно стягнути. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

19.04.2017 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 24.04.2015 р. перебуває з [PERSON] (далі - відповідач) у зареєстрованому шлюбі. Під час даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомогу на утримання дружини, тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав, а саме - про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. У судове засідання позивачка не з'явилася, у телефонограмі від 10.05.2017 р. повідомила, що просить розглядати справу без її участі; позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, у телефонограмі від 10.05.2017 р. повідомив, що просить розглядати справу без його участі; позов визнає у повному обсязі. Крім цього зазначив, що інших утриманців не має. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.08.2015 р.; який проживає разом із матір'ю, довідка КП «Затишок» № 639 від 19.04.2017 р. Відповідач добровільно коштів на утримання матері спільної з ним дитини не надає; угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved