Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

17 лютого 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що відповідач її брат, зареєстрований в квартирі, але фактично в ній не мешкає з 2017 року, його речей у квартирі немає. Місце фактичного проживання відповідача невідоме. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг. Ухвалою від 19 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 05 квітня 2021 року. 02 квітня 2021 року надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, зазначеною у позовній заяві, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причину неявки відповідач не повідомив, відзиву на позов не надійшло. Клопотання позивача про розгляд справи у її відсутність не містить заперечень проти заочного розгляду справи. Тому суд проводить заочний розгляд справи відповідно до положень статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України та ст.\~405\~ЦК України право члена сім`ї власника житла, який не є його співвласником, на користування цим житлом обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-64, виданого 15 січня 2020 року державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (а.с.8). У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання брата власника [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Актом, складеним 14 лютого 2021 року головою ЖБК «Комунальник №1» з участю сусідів, підтверджується, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] , починаючи з 2017 року (а.с.11). Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18, члени сім`ї власника житла набувають право користування чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Як передбачено ч.2 ст.406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів видно, що відповідач не підтримує з власником будинку сімейних стосунків, не пов`язаний з нею спільним побутом, з 2017 року не проживає у квартирі, яка належить позивачу. Доказів протилежного суду не надано. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини 2 статті 406 ЦК України. Таким чином наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн згідно квитанції № 032810017 від 17 лютого 2021 року (а.с.1). Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому у зв`язку із задоволенням позову немайнового характеру судові витрати на сплату судового збору, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved