Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

17 листопада 2015 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд, стягнути з відповідача на свою користь, на навчання їхнього спільного сина [PERSON], [INFO], який є студентом і навчається на 3-му курсі денної форми навчання природоохоронного факультету в Одеському державному екологічному університеті - аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку, мотивуючи це відсутністю будь-якої матеріальної допомоги їхньому сину з боку відповідача батька дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, під розписку, але надала суду письмову заяву, в якій повністю підтримала свій позов та пославшись на ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення (а.с. 22,24). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою його місця проживання і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 20,23). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Одночасно, стаття 183 СК України зазначає частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 184 СК України передбачає якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, розмір яких, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд встановив, що під час перебування у шлюбі, у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 103846 від 26.11.1996 р., в якому батьком дитини записаний відповідач (а.с. 5). Шлюб між сторонами був розірваний 27.07.2005 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 005001 від 27.07.2005 р. (а.с. 6). 28.04.2007 р. позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Самойленко» на «Жулавську» (а.с. 12). Матеріалами справи підтверджується, що після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 13). Позивачка є інвалідом 3-ої групи загального захворювання, що підтверджується довідкою Акту огляді МСЕК серії 10ААВ № 745901 та пенсіонеркою по інвалідності згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії ААІ № 229262 (а.с. 10,17). Згідно довідок ОДЕУ № 3258 від 15.09.2015 р. [PERSON] є студентом і навчається на 3-му курсі денної (стаціонар) безплатної форми навчання природоохоронного факультету в Одеському державному екологічному університеті та отримує стипендію згідно довідки про доходи, яка за період з 01.09.2013 р. по 30.06.2014 р. за винятком аліментів становить 7409,50 грн. (а.с. 7-9) З позову вбачається, що у 2006 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина і на сьогодні, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] який проживає і перебуває на утриманні позивачки, утримуючи стипендію 730 грн. на місяць, у звязку з чим вони перебувають у скрутному матеріальному становищі. Таким чином, враховуючи вищевикладене та позицію позивачки, яка у своїй заяві підтримала позов, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved