overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між ними. Вимоги мотивує тим, що 07 вересня 2007 року виконкомом Линовицької селищної ради Прилуцького району, Чернігівської області було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] 12 рудня [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та різних поглядів на життя. Спільне подружнє життя між сторонами припинено з січня 2018 року. Примирення між позивачем та відповідачем не можливе. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Олександрюк». У судове засідання сторони не зявилися, проте надали до суду заяви, в яких позивачка позовні вимоги підтримала, а відповідач\~\~їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Основним аргументом при визначенні підстави припинення шлюбу являється стійкий розлад подружніх стосунків, а в даному випадку позивачка довела перед судом, що причини розірвання шлюбу являються суттєвими, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сімї, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин, суд зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 06 вересня 2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 608. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з липня 2017 року ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 06 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 608. Свідоцтвами про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], актовий запис № 157, та [PERSON], [INFO], актовий запис № 368. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У звязку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , вказавши, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31.07.2019 року, шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні, домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утримання дитини рівною мірою, як батька так і матері не досягнуто, тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що 31.07.2009 між сторонами було зареєстровано шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, що підтверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Батьками якого є сторони, що підтверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] (а.с.4). Дитина проживають з позивачем, що підтверджується довідкою Залузької сільської ради від 16.07.2018 року, знаходиться на її утриманні. Відповідач працює неофіційно та отримує доходи, інформації щодо поганого стану здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 183 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу). Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що позивач самостійно забезпечує дитину, відповідач являючись батьком дітей, має задовільний стан здоров`я, є працездатний, працює, має постійний дохід, тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~18\~липня 2018\~року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області 01 червня 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення\~дитиною повноліття. Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року та призначено судовий розгляд справи на 23 серпня 2018 року. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Тож, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, оскільки відповідач позов визнав повністю і сторони проти такого вирішення справи не заперечували. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, в межах заявлених вимог, визнання позову відповідачем,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В направленому на адресу суду позові позивач [PERSON] зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01 вересня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO]. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного. Сім'я фактично розпалася в 2013 році. Шлюб просила розірвати та залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але направила на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов нею підтримується, а справу вона просить розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся про день та час судового розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, офіційного веб-порталу судової влади. Відзив на позов не направлено. Відповідно до ч.2 ст. 191 ЦПК України У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Судові витрати у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через втрату почуттів, взаєморозуміння сумісне життя є неможливим, а тому просила розірвати їхній з відповідачем шлюб, та залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка та відповідач в підготовче судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Крім цього, зазначили, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги; відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2008 року відділом реєстрації реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що складено відповідний запис за № 168. Зазначений факт підтверджується дослідженим у судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 041068. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 098254. Причинами розпаду\~сімї стала\~втрата почуттів\~та взаєморозуміння,\~подружні стосунки\~фактично припинені. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 15 травня 2001 року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими зареєстровано 4 липня 1998 року Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї [PERSON], неповнолітня дочка проживає разом з матірю. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а саме батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дітей, тому з відповідача слід стягти аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 27 січня 1988 року у Шацькому районному відділі ЗАГС Рязанської області Російської Федерації зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №8. Від даного шлюбу народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON]В, [INFO]. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не поживають, спільного господарства не ведуть, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 27 січня 1988 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу, видане Шацьким районним відділом ЗАГС Рязанської області Російської Федерації, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №8 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. Діти повнолітні.\~ З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. покласти на відповідача, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 16 грудня 2016 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляд на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON]\~та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2016 року, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Сторони припинили шлюбні відносини з 15 грудня 2017 року, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

18 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 вересня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Ухвалою суду від 7 вересня 2018 року сторонам було надано строк на примирення три місяці. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Сторони припинили шлюбні відносини з липня 2018 року, у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, вжиті судом заходи для примирення подружжя бажаний результатів не дали, оскільки сторони продовжують наполягати на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить інтересам позивач.

Outcome: approved