Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

19. 09. 2014 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07. 07. 1993, виданого службою приватизації державного житлового фонду Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів за розпорядженням від 28. 06. 1993 № 23/39. Позивач зареєстрований у квартирі. У зазначеній квартирі зареєстрований також відповідач [PERSON] (син позивача), але останній у вказаному будинку не проживає, оплату за комунальні послуги відповідач не здійснює, особистих речей відповідача в будинку немає. Позивач самостійно утримує вказану квартиру. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з'явилася, суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи була належним чином повідомлений. Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07. 07. 1993, виданого службою приватизації державного житлового фонду Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів за розпорядженням від 28. 06. 1993 № 23/39. За даною адресою, окрім позивача, зареєстрований також і відповідач [PERSON]. Вказане підтверджується довідкою ЖЕК № 3 Житлово-комунального підприємства «Бриз» від 11. 09. 2014 № 3913. Відповідач [PERSON] з 2003 року в квартирі не проживає, що підтверджується актом про не проживання від 29. 07. 2014, складеним за участю свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт не проживання відповідача у спірній квартирі, та засвідченим ЖЕК № 3 Житлово-комунального підприємства «Бриз». Відповідач змінив місце проживання, забрав свої особисті речі, та проживає на теперішній час за іншою адресою, однак до теперішнього часу залишається зареєстрованим в спірній квартирі. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч. 2 ст. 405 ЦК України поширюється і на тих членів сім'ї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у будинку більше 1 року без поважних причин, суд вважає його особою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивач не заявляла, а тому питання розподілу судових витрат судом не розглядалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved