Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

19 березня 2018 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ВАТ «Запорізький територіальний паливний концерн», відповідно до якої просить зобов`язати [PERSON] вивільнити (звільнити) битовку літ. А загальною площею 10,9 кв.м., паркану № [NUMBER] , воротам № [NUMBER] , підпірній стіні № 3 та замощенню І (реєстраційний номер майна 724267223101, номер об`єкта в РПВН 25897224), що розташовані за адресою: [ADDRESS] зі стягненням судового збору у розмірі 1762,00 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. Позивач зазначає, що на підставі Наказу начальника Регіонального відділення по Запорізькій області Фонду Державного майна України № 1613 від 28.12.1998 року та Акту № 4 від 26.04.1999 року володіє нерухомим майном, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано відповідно до технічного паспорту наступним чином: інв. № 1352,2321, паркан № 1, ворота № 3, підпірна стінка №4, замощення І, а також інші об`єкти. Рішенням Третейського суду визнано право приватної власності за ФОП [PERSON] на наступні об`єкти нерухомості: битовка літ. А загальною площею 10,9 кв.м., паркан № 1, ворота № 2, підпірну стінку № 3 та замощення І, які, окрім битовки літ. А, є приватною власністю позивача. ЗМБТІ на підставі рішення Третейського суду було зареєстровано право приватної власності за відповідачем на вищезазначене майно. ВАТ «Запорізький територіальний паливний концерн» було оскаржено вищевказане рішення Третейського суду та апеляційним судом Запорізької області 11.09.2014 року у справі №314/1245/13-ц рішення було скасовано. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 27.11.2014 року у справі № 6-38096св14 рішення апеляційної інстанції було залишено в силі та встановлено, що земельна ділянка з поштовою адресою [ADDRESS] а та з об`єктами нерухомості, які раніше належали [PERSON] , є складовою частиною земельної ділянки за адресою [NUMBER] , на якій знаходяться об`єкти нерухомості, належні позивачу. Згодом державним реєстратором реєстраційної служби Запорізького МУЮ Запорізької області було скасовано право власності [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Зазначене дає підстави вважати, що [PERSON] не має жодних прав на битовку літ. А загальною площею 10,9 кв.м., паркану №1, воротам № [NUMBER] , підпірній стіні №3 та замощенню І, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та фактично знаходяться за адресою [ADDRESS] . З дня проголошення ухвали апеляційного суду Запорізької області від 11.09.2014 та станом на сьогодні відповідач знаходиться у битовці літ. А, користується парканом № 1, воротами № 2, підпірною стінкою № 3 та замощенням І, які належить на праві приватної власності позивачу, та не дає доступ до свого майна останньому, у зв`язку з чим товариство не має можливості оформити договір оренди земельної ділянки. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2018 року відкрито провадження у справі №334/1739/18 за вказаною позовною заявою та призначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 04 червня 2018 року ВАТ «Запорізький територіальний паливний концерн» звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, обґрунтовуючи позовну заяву тим, що між позивачем та ПП «Укранвестпром» було укладено договір оренди нерухомого майна № 07/06-1 від 06.06.2015 року, а саме паливного складу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 07.06.2015 року сторони за вищевказаним договором виїхали на паливний склад задля підписання акту приймання-передач нерухомого майна, проте у здійсненні вищевказаного завадив відповідач, який не впустив на частину складу, де розташовано майно позивача, про що було складено відповідний акт. Того ж дня, ПП «Укрінвестпром» листом №21-06/15 повідомило позивача про розірвання договору оренди нерухомого майна, що спричинило позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди за період з 07.06.2015 року по 31.05.2018 року в розмірі 250600,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року цивільну справу № 334/3893/18 (2/334/2880/18) за позовом ВАТ «Запорізький територіальний паливний концерн» до [PERSON] про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди прийнято до провадження судді Гнатюка О.М. та продовжено слухання зі справою № 334/1739/18 (2/334/2326/18) за позовом ВАТ «Запорізький територіальний паливний концерн» до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення об`єктів нерухомості, об`єднавши їх в одне провадження №2/334/2326/18 та присвоївши номер справи 334/1739/18. Позивач просив зобов`язати [PERSON] вивільнити (звільнити) битовку літ. А загальною площею 10,9 кв.м., паркану №1, воротам № 2, підпірній стіні № 3 та замощенню І (реєстраційний номер майна 724267223101, номер об`єкта в РПВН 25897224), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідача на свою користь збитки у вигляді упущеної вигоди за період з 07.06.2015 року по 31.05.2018 року в розмірі 250600,00 грн., стягнути судові витрати. 08 жовтня 2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Представник відповідача зазначає, що згідно наданим документам позивача вбачається, що права власності на будь-яку нерухомість за адресою: [ADDRESS] у позивача немає, оскільки згідно акту №4 від 26.04.1999 року Обласна державна адміністрація передала товариству нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (на зараз 157), а перебування майна на балансі підприємства чи присвоєння інвентаризаційного номеру об`єкту нерухомості не є підтвердженням права власності. Крім цього, позивач не зазначає чи належить йому на праві власності чи користуванні земельні ділянки за вищевказаною адресою. Представник відповідача вказує, що відповідачу невідомо, де знаходиться майно товариства, та [PERSON] ні яким чином не чинить перешкод у користуванні позивачем свого майна. Водночас, у наданому позивачем акті не встановлено яка саме особа чинила опір позивачу. Оскільки позивачем не доведено належними доказами факту щодо підстав розірвання договору оренди саме через дії відповідача та обґрунтованість розміру вказаних витрат, останній вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення витрат у вигляді упущеної вигоди товариства. 16 січня 2019 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначає, що право власності на зазначені у позовних вимогах об`єкти встановлено ухвалами Вільнянського районного суду Запорізької області (від 14.05.2014 року у справі № 314/1245/13-ц), апеляційного суду Запорізької області (від 11.09.2014 року), а також Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ (від 27.11.2014 року у справі № 6-3809св14). Позивач зазначає, що у даному випадку немає значення чи є в позивача право власності/користування на земельну ділянку, оскільки позивач ставить питання щодо звільнення відповідачем об`єктів нерухомості, які належать позивачу. Вказує, що відповідачу відоме місцезнаходження майна позивача, а його протиправна поведінка та вина має місце. 15 квітня 2019 року позивачем надані пояснення, обставини якого є аналогічними з обставинами раніше наданої відповіді на відзив. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовних заявах. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо можливості задоволення вимог, вказавши, що позивач не є власником земельної ділянки, позивачем не доведено, що саме відповідачем здійснюються перешкоди в здійснення права власності позивачу та, що внаслідок дій відповідача наступили наслідки у вигляді упущеної вигоди. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного. Відповідно до акту №4 прийому-передачі об`єктів нерухомого майна у власності відкритому акціонерному товариству, що створено шляхом корпоратизації від 26 квітня 1999 року та доповнення №2 до акту №4 обласною державною адміністрацією передано у власності ВАТ «ЗТПК» будівля авто вагової, майданчик з твердим покриттям, майданчик вугільний, огорожа, гараж за адресою: [ADDRESS] . Згідно з наказом №1613 Регіонального відділення по Запорізькій області Фонду держмайна України від 28.12.1998 року завершено процес приватизації АТ «Запорізького територіального паливного концерну». Відповідно до ухвали апеляційного суду Запорізької області від 11 вересня 2014 року скасоване рішення постійно діючого Третейського суду при товарній біржі «Перший Міжрегіональний Арбітраж» у справі№240366 від 2.12.2008 року за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за [PERSON] на битовку літ. А, паркан №1, ворота №2, підпірну стінку №3 та замощення І з присвоєнням поштової адреси. Згідно з договором оренди №07-06/1 від 6 червня 2015 року ВАТ «ЗТПК» уклало договір оренди з ПП «Укрінвестпром», відповідно до якого предметом оренди виступили: будівля авто вагової, гараж з побутовими приміщеннями, навіс, вбиральня, паркан №2353, паркан №2, ворота №3, підпірна стінка №4, ворота №5, замощення І за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом від 7 червня 2015 року, складеним представниками ПП «Укрінвестпром» та ВАТ «ЗПТК», сторони договору оренди не змогли укласти акт приймання-передачі орендованого майна. Листом №21-06/15 від 7 червня 2015 року ПП «Укрінвестпром» повідомляє ВАТ «ЗПТК» про розірвання договору оренди №07-06/1 від 6 червня 2015 року. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності ВАТ «ЗТПК» є власником будівля авто вагової, гараж з побутовими приміщеннями. Розпорядженням голови Ленінської райадміністрації ЗМР №974р від 28 квітня 2004 року об`єкту нерухомості по [ADDRESS] . Відповідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування, та розпорядження своїм майном. За ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїми майном на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~ кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач у позові зазначає про порушення його прав відповідачем шляхом зайняття приміщення битовки, паркану, підпірної стінки та замощення. Відповідно до ухвали апеляційного суду Запорізької області від 11 вересня 2014 року скасоване рішення постійно діючого Третейського суду при товарній біржі «Перший Міжрегіональний Арбітраж» у справі №240366 від 2.12.2008 року за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за [PERSON] на битовку літ. А, паркан №1, ворота №2, підпірну стінку №3 та замощення І з присвоєнням поштової адреси. З урахуванням вказаного рішення суду та відсутності інших правовстановлюючих документів приміщення битовки літ. А не належить позивачу та є самочинно побудованим. У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення». В судовому засіданні не було доведено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у володінні парканом № [NUMBER] , воротами № [NUMBER] , підпірною стінкою № [ADDRESS] та замощенням І. Позивач, обґрунтовуючи наявність перешкод у здійсненні права власності нерухомого майна, вказує фактично на неможливість використання ним майданчику паливного складу (земельної ділянки), проте правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку суду надано не було За вказаних обставин вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні права власності не підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України \~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З урахуванням того, що в судовому засіданні не було доведено, що саме внаслідок дій відповідача позивачу було завдано збитки у вигляді упущеної вигоди, вимоги про відшкодування упущеної вигоди також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed