Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

19 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що сторони з 18 червня 2004 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2014 року у справі №161/13818/14-ц. Від шлюбу у подружжя є донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З врахуванням вказаного, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини у частці у розмірі ј частки від всіх його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів - 03.03.2021р. (ухвалою суду від 30 березня 2021 року у справі №161/4086/21 було відмовлено у видачі вказаного судового наказу) і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому провадженні. Позивачка у судове засідання не з`явилася, представник позивачки у заяві від 7 червня 2021 року просив здійснювати розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, водночас у заяві від 7 липня 2021 року просив розгляд справи здійснювати без його участі. При цьому, позовні вимоги визнав у повному обсязі.. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 18 червня 2004 року перебували у шлюбі, однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 вересня 2014 року у справі №161/13818/14-ц шлюб між сторонами був розірваний (а.с.5). У шлюбі в подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Позивачка стверджує, що відповідач коштів на утримання дитини не надає. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо неможливості працевлаштуватися чи заборону працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дитини, матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей. Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину. Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є працездатним та спроможним отримувати доходи, позовні вимоги визнав частково, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці у розмірі ј частки від всіх його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня подання позовної заяви, тобто з 19 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Що вимоги позивача про стягнення аліментіввід дня звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів - 03.03.2021р. (ухвалою суду від 30 березня 2021 року у справі №161/4086/21 було відмовлено у видачі вказаного судового наказу), то суд зазначає, що нормами процесуального та матеріального право чітко встановленні строки, з яких присуджуються аліменти. Так, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, процесуальний порядок звернення до суду із заявою про видачу судового наказу та позовною заявою регулюється різними нормами ЦПК України, і не є тотожними. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави 908,00 грн. судового збору.

Outcome: partial