Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

18 квітня 2018 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вказаним позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року з 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Після уточнення вимог просив змінити спосіб стягнення аліментів з 1/3 частини доходів на тверду грошову суму - в розмірі 1 000,00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття та починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з часу стягнення аліментів його матеріальний стан змінився. Згідно довідки, виданої виконкомом Слобідської сільської ради вих. № 457 від 03.07.2018 року, з 15.09.2017 року він не працює, а з 12.09.2017 року він зареєстрований Кагарлицькою районною державною адміністрацією та взятий на податковий облік до Кагарлицького відділення Білоцерківської ОДПІ як особа, яка займається підприємницькою діяльністю з 12.09.2017 року, і згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємниця дохід від провадження підприємницької діяльності за перше півріччя 2018 року він взагалі не отримував. На думку позивача, розмір аліментів визначений судовим рішенням від 12.04.2017 року ставить його у скрутне становище, оскільки вказаним рішення з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу на дитину та у розмірі 1/6 частини - на дружину. Заборгованості по сплаті аліментів він не має, але його матеріальне становище змінилося, оскільки на час розгляду справи про стягнення аліментів він працював, а зараз перейшов працювати ФОП і дохід від підприємницької діяльності не отримує, що ставить його у скрутне становище, та дає можливість переглянути розмір аліментів, які з його стягуються на користь відповідача. На сьогодні, на думку позивача, він має змогу сплачувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000.00 гривень щомісячно. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON], який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнали посилаючись на наступне. На її думку позивач вводить суд в оману, вказуючи про відсутність заборгованості по аліментам, оскільки станом на 13.06.2018 позивач не сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] та має заборгованість на загальну суму 3679,08 грн., що згідно нарахувань ДВС складає більше 2 місяців. Єдиною підставою для зменшення розміру аліментів позивач зазначає те, що з 12.09.2017 почав самостійно займатися підприємницькою діяльністю за видом економічної діяльності КВЕД 52.24 Транспортне оброблення вантажів та КВЕД 49.42 надання послуг перевезення речей (переїзду) тобто транспортні послуги. За наявною в неї інформацією позивач постійно надає послуги із перевезення та оброблення вантажів і для цього в нього є у власності автомобіль ГАЗель-330202-288 2011 року випуску білого кольору державний реєстраційний № [NUMBER]. Підтвердженням наявності автомобіля та грошових коштів у Позивача також є факт продажу автомобіля марки « Geely Emgrand 7» 2014 року випуску державний реєстраційний [NUMBER] та отримання ним коштів у сумі 144 401,85 грн. Відповідач також зазначила, що малолітній син [PERSON] 2015 р.н. часто хворіє і перебуває на постійному «Д» обліку у педіатра з 09.12.2015 року з діагнозом «Алергічний дерматит період ремісії», що підтверджується довідкою лікаря. Стан здоров'я дитини та періодичне лікування вимагає від неї постійних фінансових витрат на обстеження та лікування, при цьому Позивач не приймає жодної участі у лікуванні дитини і не надає окрім аліментів жодної фінансової допомоги. Таким чином відповідач вважає, що Позивач навмисне приховує доходи, хоча їй відомо, що в нього є картковий рахунок в ПАТ «Приватбанк» на який йому надходять кошти за надані послуги перевезення вантажів і намагається безпідставно зменшити розмір аліментів, чим самим негативно вплинути на здоров'я та розвиток дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року по справі № 368/161/17 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.02.2017 року і повноліття дитини (а.с.9). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач [PERSON] з 12 вересня 2017 року є фізичною особою підприємцем з основним видом економічної діяльності 52.54 «Транспортне оброблення вантажів» (а.с.16). Згідно податкових декларацій платника єдиного податку ФОП [PERSON] від 09 січня 2018 року та 05 квітня 2018 року, останній прибутку від провадження підприємницької діяльності за перше півріччя 2018 року він взагалі не отримував (а.с.12-15). Відповідно до довідки № 457 від 03 липня 2018 року виданої Виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Кагарлицького району Київської області [PERSON], згідно запису трудової книжки за № 13 від 15.09.2017 року не працює (а.с.42). Відповідно до довідки-розрахунку № 8652 від 13.06.2018 року про стан заборгованості по аліментах станом на 31.05.2018 року за [PERSON] нараховується заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 3679,08 грн. (а.с.50). З рішення Апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя встановлено, що 14 лютого 2017 року автомобіль марки « Geely Emgrand 7» був відчужений [PERSON] за 144 401 грн. 85 коп. (а.с.53). Згідно з ч.2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а відповідно до ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, а п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з правового аналізу ст.ст.181, 192 СК України можна стверджувати,що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та може бути зменшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Позивач в обґрунтування заявлених ним вимог щодо зменшення розміру стягуваних аліментів посилається факт зміни (погіршення) його матеріального стану, у зв'язку із тим що він звільнився з роботи і тепер займається підприємницькою діяльністю та є фізичною особою-підприємцем. Однак, посилання позивача на вказані вище факти не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки за змістом статті 192 Сімейного кодексу України у системному зв'язку із положеннями статті 182 Сімейного кодексу України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітньої дитини, суд зобов'язаний виходити з пріоритету інтересів дитини. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінюючи твердження позивача про необхідність зміни розміру аліментів, що пов'язане із погіршенням його матеріального стану, суд виходить із того, що факт зміни професії чи виду зайнятості не свідчить про зміну матеріального стану без надання належних та допустимих доказів погіршення матеріального стану платника аліментів, як зазначено у постанові Верховного Суду від 09.08.2018 р .у справі N 640/10064/16-ц. Так на підтвердження погіршення свого матеріального стану позивач [PERSON] надає суду декларації платника єдиного податку ФОП від 09 січня 2018 року та 05 квітня 2018 року (а.с.12-15), з яких вбачається, що останній прибутку від провадження підприємницької діяльності за перше півріччя 2018 року він взагалі не отримував. Однак суд не може прийняти вказані податкові декларації як належний та допустимий доказ, оскільки дані декларації, окрім підпису позивача (декларанта) не містять інших відміток. Так частина декларації, що заповнюється посадовими особами контролюючого органу не містить відміток про внесення даних до електронної бази податкової звітності, а також не містить відміток за результатами камеральної перевірки декларації (чи були виявлені порушення). За таких обставин суд не може вважати данні занесені в податкову декларацію належними та достовірними доказами матеріального стану позивача. Визначений рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року розмір аліментів відповідає вимогам СК України, та його зменшення без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не сприятиме належному забезпеченню його сина [PERSON], [INFO], та суперечитиме його інтересам. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України позивач, окрім зазначених податкових декларацій, не надав жодних інших належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, з якими закон передбачає можливість зменшення розміру аліментів. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач, [PERSON], має працездатний вік, являється само зайнятою особою, ним не надано доказів щодо погіршення стану його здоров'я, матеріального стану, інших істотних обставин, достатніх та переконливих доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів, а наведені останнім факти не є, на думку суду, передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав з якими законодавець пов'язує зменшення розміру стягуваних аліментів. Одночасно суд враховує положення частини 1 статті 81 ЦПК, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами 1, 2 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень статей 78, 79 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, те, що матеріальне становище платника аліментів не змінилося, оскільки позивачем не надано до суду доказів протилежного, виходячи з пріоритету інтересів дитини, враховуючи її потреби, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, у зв'язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed