Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

17 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання під час навчання у вищому навчальному закладі. У заяві вказує, що є сином відповідача. 1 жовтня 2019 року та є студентом денної форми навчання Краківської академії імені [PERSON] за напрямом інформатика та економетрія. Батько позивача участі в утриманні сина не бере, хоча позивач потребує матеріальної допомоги. Всі витрати, пов`язані з організацією навчання, несе його мати третя особа в справі. До вказаних витрат відносяться 10000 грн., сплачені за договором від 07.02.2019 року, предметом якого є підготовка документів та отримання консультацій з приводу вступу до вищого навчального закладу в Польщі, 530 злотих як щомісячна плата за проживання в гуртожитку. Крім того він несе видатки з організації власної життєдіяльності в іншій державі, які фінансує його мати. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина, хоча має таку можливість, будучи працевлаштованим і стабільно отримуючи гідну заробітну плату. На підставі викладеного позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову. Просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя. Представник відповідача позов визнала частково, вважаючи, що розмір аліментів в частці від заробітку, що становить 1/20 частину доходів відповідача, буде домірним як фінансовим можливостям відповідача, так і потребі повнолітнього сина в утриманні. Обчислена відповідачем частка становить 7587 грн. 50 коп., які дорівнюють Ѕ частині витрат, необхідних для організації проживання та навчання у сумі 15175 грн. (7587 грн. 50 коп. х 2), яка є наслідком складання мінімальної заробітної плати в Польщі в 2020 році та вартості навчання в Краківській академії імені А.Ф. Моджевського за один місяць в сумі 3058 грн. згідно з відомостями на офіційному сайті академії. Представник відповідача просить врахувати обставини, які мають істотне значення при вирішенні цього спору, такі як: участь позивача в утриманні непрацездатних за віком батьків, наявність у нього сім`ї, в якій виховуються двоє малолітніх дітей та перебування на його утриманні дружини, яка є непрацевлаштованою. У зв`язку з викладеним просить про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/20 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Третя особа вважає, що аліменти в розмірі 1/6 частини є необхідними і достатніми для того, що компенсувати Ѕ частину її витрат, що припадають на батька повнолітнього сина, на утримання сина, який продовжує навчання. Вислухавши учасників справи, \~ \~ \~ \~з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що відповідач і третя особа є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 5), який є студентом денної форми навчання Краківської академії імені [PERSON] за напрямом інформатика та економетрія на контрактній основі (а. с. 10-11). Статтею 199 СК України внормовано обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей за сукупності кількох передумов (якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу). В силу роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я й матеріальне становище сина, а також платника аліментів, який є працевлаштованим і має постійний дохід у вигляді заробітної плати. Враховує суд і розмір заробітної плати відповідача, який виходить за межі середньостатистичного заробітку для робітників в різних сферах трудової діяльності в Україні і обумовлений особливими умовами праці відповідача та становить в середньому 150000 грн. на місяць. Разом з тим бере до уваги суд і ту обставину, що позивач створив нову сім`ю, в якій виховуються двоє дітей, 2007 та 2012 років народження, непрацевлаштованість його дружини, вік непрацездатності, якого досягли батьки відповідача (а. с. 32-50). З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/13 частини його доходу щомісяця на утримання повнолітнього сина, які, на думку суду, є домірними як майновому стану платника аліментів, так і потребі повнолітнього сина, який продовжує навчання, в утриманні. Хоча ст. 182 СК України, положеннями якої в силу ст. 200 СК повинен керуватися суд, визначаючи розмір аліментів для повнолітніх доньки, сина, і встановлює мінімальну межу аліментів у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не знаходить підстав для обмеження розміру аліментів посиланням на цей розмір, оскільки в силу наведеної статті 182 СК її положення ґрунтуються на прожитковому мінімумі для дитини, тоді як позивач, досягнувши віку повної цивільної дієздатності, в силу закону втратив цей статус. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial