Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

18.03.2020 року позивачка звернулася до суду з цим позовом, у якому просила: 1) визнати за нею право власності на 1/2 частини автомобіля «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , 2011 року випуску, придбаного за час спільного проживання; 2) припинити за нею право власності на 1/2 частини автомобіля «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , 2011 року випуску, придбаного за час спільного проживання, та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості даного майна, тобто в розмірі 123 000, 00 грн. згідно ринкової вартості. На обґрунтування своїх вимог послалася на те, що 25.04.1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі, спільними зусиллями та за спільні кошти, ними було придбано вказаний вище транспортний засіб, який був зареєстрований на відповідача. Станом на 18.03.2020 р. середня ринкова вартість вказаного автомобіля становить 244 533,00 грн.. Зазначає, що 24.10.2019 р. відповідач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу. У підсумку вказала, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна подружжя, відповідач не визнає автомобіль спільною сумісною власністю, заперечує проти виплати їй компенсації вартості належної їй частки. 08.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідача вказав, що позов визнає. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 25.04.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюб Серії [NUMBER] . У період перебування у шлюбі сторонами придбано автомобіль марки «Skoda Octavia A5», д.н.з. [NUMBER] , 2011 року випуску, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.03.2019 р. серії [NUMBER] на ім`я власника автомобіля [PERSON] .. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - постанова ПВСУ від 21.12.2007 року № 11), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно із ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи визнання сторонами, що спірне майно є їх спільною сумісною власністю, шлюбний договір сторони не уклали та відсутня домовленість між ними щодо поділу спірного майна, виходячи із засади рівності часток, суд дійшов висновку про те, що спірне майно слід поділити між сторонами у спосіб, про який просить позивач. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1230, 00 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у розмірі 1230, 00 грн.

Outcome: approved