overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеозначеним позовом до [PERSON] селищної ради Новотроїцького району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями під номером 12, розташованого по вулиці Шкільній в смт. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області, вказуючи на те, що 04.07.2015 року померла його бабуся [PERSON]. Позивач прийняв спадщину після [PERSON] подавши до Новотроїцької державної нотаріальної контори Херсонської області заяву про прийняття спадщини . Інших осіб, які мають право на спадщину не має. В січні 2017 року позивач звернувся до Новотроїцької державної нотаріальної контори Херсонської області з метою оформлення спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як з»ясувалося, що правовстановлюючі документи на будинок були втрачені ще за життя спадкодавця, відновити на даний момент їх неможливо у звязку із смертю власника. Через нотаріальну контору позивач не має можливості оформити спадщину тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] селищної ради у судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про слухання справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок розташований в смт Сиваське Новотроїцького району Херсонської області, вулиця Шкільна, 12, який вона ще за життя заповіла позивачу [PERSON]М.(а.с. 5-7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-КГ № 200478 від 06.07.2015 року [PERSON] померла 06.07.2015 року (а.с. 4). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є рідним онуком [PERSON]. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 392 ЦК України, в разі невизнання права власності права власності на майно, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, його власник може предявити позов визнання його права власності. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивач фактично прийняв спадщину та інших осіб, які мають право на спадщину немає, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку. На підставі зазначеного, ст. 328, 1221, 1225, 1218, 1268 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про\~\~розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 12.06.2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання у шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини у сторін припинилися, через втрачене взаєморозуміння, у родині виникають постійно конфлікти, сварки, тривалий час вони проживають окремо, спільного побуту не ведуть, тому позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, та просить суд розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: [PERSON] на позовних вимогах наполягає, та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]; [PERSON] проти позовних вимог не заперечує ( а.с. 18,19 заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без участі сторін та без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2\~ст. 197 ЦПК України). Судом встановлено,\~\~що\~\~сторони\~\~зареєстрували\~\~шлюб\~12.06.2010 року, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено актовий запис № 201 ( а.с. 6 копія свідоцтва про шлюб ). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тривалий час проживають окремо, тому шлюб суперечить їх інтересам, і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст.\~105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] з означеним вище позовом, вказуючи на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст. 174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КГ № 190478 від 28.11.2014 року батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 5). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я як дитини так і платника аліментів, вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки, за заявою останньої, аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.\~ \~ \~ \~ Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним віднести на рахунок відповідача і стягнути з нього 640, 00 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача з означеним вище позовом, вказуючи на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей певного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст. 174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КГ № 170628 від 11.02.2014 року батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 3). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Суд, враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я як дитини так і платника аліментів, вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки, за заявою останньої, аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позов підлягає задоволенню.\~ \~ \~ \~ Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним віднести на рахунок відповідача і стягнути з нього 640, 00 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання дітей, в якій вказала, що 29.07.2013 року я з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі нею позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі . Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 29.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області). Неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів. Крім цього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 200 гривень, сплата, яких позивачем підтверджується квитанцією № 04 від 18.01.2017 року. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.10.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований виконавчим комітетом Сивашівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, актовий запис № 03. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. На даний момент сімя фактично розпалася, сторони разом не проживають з серпня 2016 року, спільного господарства не ведуть. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст. 174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-КГ № 090875 від 04.10.2014 року виданого виконавчим комітетом Сивашівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, актовий запис № 03 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Від даного шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують з серпня 2016 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, тому суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе та є підстави для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.11.2007 року вона уклала шлюб з відповідачем зареєстрований Буряківською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області , актовий запис № 5. Від спільного шлюбу дітей не мають. Причиною розпаду сімї є те, що відповідач почав проявляти негативні риси свого характеру у поведінці стосовно позивача. Він не рахувався з її думкою , ігнорував нею , все робив на свій власний розсуд , не цікавився матеріальним становищем сімї , не вживав заходів щодо забезпечення благоустрою сімї, не працював і не намагався працевлаштуватися. Згодом поїхав на заробітки , зраджував, жодних коштів на утримання сі'мї не надавав, від серпня 2016 року проживають окремо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявляється, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що вбачається з поштових повідомлень, заяви про розгляд справи у його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дані правовідносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами сімейного законодавства: ст. 105 ч. 3, 110 ч. 1, 112, 115 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких за заявою одного із подружжя за наявності підстав, шлюб може бути розірваний у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач категорично вказує, що подальше спільне життя неможливе, сімя фактично розпалась. Від серпня 2016 року разом не проживають. Збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. 110-112, 115 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 30.07.2005 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1066. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з 03.09.2016 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у подружжя 20.06.2007 року народилася донька - Ніколь. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. При цьому позивач пояснила, що після розірвання просить залишити їй шлюбне прізвище «Швера». Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просить шлюб розірвати. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30.07.2005 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Юрійчук/ уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1066, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 005993 /а.с. 6/. 20.06.2007 року народилася [PERSON], актовий запис № 405, що слідує із свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 097109, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 7/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 03.09.2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання доньки, її утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач позовні вимоги визнав та просить шлюб розірвати, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

18.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, вказуючи на те, що 29 вересня 2015 року померла його мати [PERSON], у звязку з чим відкрилась спадщина. Він має право на спадкування майна матері за заповітом, однак у спадкодавця не було правовстановлюючого документа на будинок. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника. При вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Позивач [PERSON] народився 01.01.1954 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження його батьками є: [PERSON], [PERSON]. 29.09.2015 року померла мати позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 262287). Після її смерті залишився будинок за адресою: с. Вільне, вул. Шевченка, буд. 57, Коропського району, Чернігівської області, за яким не зареєстровано право власності. Спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 22.04.1997 року є її син [PERSON], який звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та прийняв спадщину. Згідно довідки Вільненської сільської ради № 649 від 18.10.2016 року будинок, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 57, с. Вільне Коропського району, Чернігівської області дійсно був збудований у 1961 році [PERSON], яка померла 29 вересня 2015 року. Згідно по господарської книги № 2 за 1967-1970 роки. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої матері, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 34/2016 суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved