Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

18.03.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила суд: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , за період з 01.09.2015 року по 12.06.2018 року, включно, в розмірі 27 514, 93 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах з кінця 2008 року по кінець 2014 року. Від даного шлюбних відносин у сторін по справі є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . 05.11.2015 Корабельним районним судом м. Миколаєва на користь позивача винесено заочне рішення по справі № 488/4172/15-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 16.12.2015 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист по справі № 488/4172/15-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2015 року і до повноліття дитини. Рішення підлягало негайному виконанню в межах одного місяця, зазначений виконавчий лист позивачем направлено на виконання до Березанського районного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області. Виконавче провадження № 50505212 відкрито 15.03.2016 року. Внаслідок тривалого невиконання відповідачем рішення суду - станом на 01.06.2018 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на дитину в сумі 27514,93 грн., що підтвержується розрахунками заборгованості по аліментам, розрахованими Березанським РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області та направленими на електронну адресу позивача листами від 15.11.2018 року № 5249/14.3-36, від 15.12.2017 № 7848/14.3- 41, від 12.09.2018 № 4659/14.3-36. Борг відповідачем було сплачено позивачу лише 13.06.2018, що підтверджується листом Березанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області від 12.09.2018 № 4659/14.3-36 та випискою з карткового рахунку АТКБ «ПриватБанк». Заборгованість по аліментам у боржника виникла з 01.09.2015 року (за рішенням суду аліменти стягнуто з 17.09.2015 року та звернено до негайного виконання в межах одного місяця). За такого, сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача складає 99607,08 грн. Але, враховуючи норму ст. 196 СКУ розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 01.09.2015 по 12.06.2018 становить 27514,93 грн. На підставі вищезазначеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 24.04.2019 року, провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін. Ухвала суду була невідкладно направлена сторонам по справі. В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунаційну систему. Крім того, ухвалу суду від 24.04.2019 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з відповідачем [PERSON] , позивач перебувала у шлюбних відносинах з кінця 2008 року по кінець 2014 року. Від даного шлюбних відносин у сторін по справі є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . 05.11.2015 Корабельним районним судом м. Миколаєва на користь позивача винесено заочне рішення по справі № 488/4172/15-ц про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 16.12.2015 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист по справі № 488/4172/15-ц про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2015 року і до повноліття дитини. Рішення підлягало негайному виконанню в межах одного місяця, зазначений виконавчий лист позивачем направлено на виконання до Березанського районного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області. Виконавче провадження № 50505212 відкрито 15.03.2016 року. Внаслідок тривалого невиконання відповідачем рішення суду - станом на 01.06.2018 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на дитину в сумі 27514,93 грн., що підтвержується розрахунками заборгованості по аліментам, розрахованими Березанським РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області та направленими на електронну адресу позивача листами від 15.11.2018 року № 5249/14.3-36, від 15.12.2017 № 7848/14.3- 41, від 12.09.2018 № 4659/14.3-36. Борг відповідачем було сплачено позивачу лише 13.06.2018, що підтверджується листом Березанського РВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області від 12.09.2018 № 4659/14.3-36 та випискою з карткового рахунку АТКБ «ПриватБанк». Заборгованість по аліментам у боржника виникла з 01.09.2015 року (за рішенням суду аліменти стягнуто з 17.09.2015 року та звернено до негайного виконання в межах одного місяця). За такого, сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача складає 99607,08 грн. Але, враховуючи норму ст. 196 СКУ розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 01.09.2015 по 12.06.2018 становить 27514,93 грн. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості. Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по аліментам у боржника виникла по його вині та є наслідком його дій щодо ухилення від сплати аліментів. Так, станом на дату винесення виконавчого листа боржник був працевлаштований, що підтверджується листом УДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 10.03.2017 № Д-115/2/7.1.7. Після отримання підприємством, в якокму працював боржник, постанови про звернення стягнення на заробітну плату - він одразу звільнився і до сьогодні, працевлаштований не офіційно. 07.12.2017 року та 25.04.2018 року - державним виконавцем відділу ДВС направлено до Березанського відділення поліції Очаківскього ВП ГУНП в Миколаївській області повідомлення про злочин у відношенні боржника за ознаками злочину передбаченого ст. 382 КК України (листи УДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 08.12.2017 № Д-115/2/7.1.7 та від 26.04.2018 № Д-323/2/7-17). 25.04.2018 державним виконавцем боржнику було направлено вимогу про явку до відділу для надання пояснень про причини несплати заборгованості по аліментам. Боржник не з`явився, і не з`являвся протягом усього часу, за який виникла заборгованість (з 2015 року). Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. \~ \~ \~ \~і Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Таким чином, є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., на підставі звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду.

Outcome: approved