Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

19.08.2013 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням і вселення, посилаючись на те, що 16.09.2005 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на момент звернення до суду мешкають разом з відповідачкою. За рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2012 року шлюб розірвано. На утримання дітей за рішенням суду позивач сплачує аліменти, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] набули у власність трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За ініціативою [PERSON] зазначена квартира була поділена між подружжям: [PERSON] належить право власності на 12 частку квартири [ADDRESS] та [PERSON] належить 12 частка зазначеної квартири, що підтверджено договором про поділ нерухомого майна від 01.11.2007 року, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В., реєстр № 5-2244. Між сторонами постійно виникали сварки та скандали, внаслідок чого [PERSON] разом з дітьми в 2011 році переїхали жити до своїх батьків. В зв'язку з тим, що основна діяльність позивача пов'язана з відрядженнями в інші міста, то він дуже часто був відсутній за місцем свого мешкання - в [ADDRESS]. За час його відрядження [PERSON] повернулась разом з дітьми до квартири для подальшого проживання. У травні 2013 року [PERSON] не зміг потрапити до свого житла, так як були замінені замки на вхідній двері і звернувся з заявою до міліції. Крім того, стало відомо, що в квартирі разом з відповідачкою та дітьми мешкає [PERSON], який є цивільним чоловіком [PERSON] Позивач запропонував відповідачці мирно вирішити непорозуміння щодо користування квартирою і виплатити йому певну суму коштів за 12 частку в квартирі, але не отримав на це згоди. [PERSON] надала позивачу ключі від квартири, так як з власної ініціативи змінила замки для безпеки дітей і майна. Позивач вважає, що його права порушені, йому перешкоджають користуватись власністю і просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням, квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] та вселити його. В судове засідання позивач не з'явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено відповідними повідомленням. У судовому засіданні 14.11.2013 року [PERSON] позов підтримав просив його задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - адвокат [PERSON] позов підтримала, вважає, що [PERSON] своїми діями перешкоджає [PERSON] користуватись його власністю, що підтверджено зверненням позивача до органів внутрішніх справ з відповідною заявою та показаннями свідка. Просить позов задовольнити та усунути перешкоди в користуванні квартирою і вселити позивача. Крім того, як зазначав їй [PERSON], останній дійсно 14.11.2013 року після судового засідання заходив до спірної квартири. Відповідач разом зі своїм братом [PERSON] піднялися до квартири, але відповідач пустила лише позивача. [PERSON] поспілкувався зі своїми дітьми та через деякий час покинув квартиру, так як з моральної точки зору не зміг там залишатися, враховуючи, що там постійно мешкає цивільний чоловік [PERSON] Позивач вважає, що остання його впустила тільки через те, що не закінчився судовий процес, а у подальшому, коли він буде приходити до квартири, відповідач його не буде пускати, тому він вважає за доцільне мати на руках рішення суду про його вселення, так як без цього правоохоронні органи не реагують на його заяви. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечують проти позову в повному обсязі, просять у задоволенні позову відмовити, так як відповідач взагалі не чинить перешкоди у користуванні власністю - 12 часткою квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] [PERSON] Відповідач пояснила, що в 2013 році переїхала жити разом з неповнолітніми дітьми та своїм цивільним чоловіком до квартири, змінила замок на вхідній двері лише тоді, коли він був зламаний. На цей час у дверях стоїть старий замок, від якого є ключі у [PERSON] У період, коли стояв новий замок, усі спроби знайти [PERSON] були марними, його телефонний номер був невідомий, на зв'язок з дітьми він не виходив, тому передати ключі від квартири не було можливим. Квартира, яка знаходиться в спільній сумісній власності має три кімнати, з яких вона з цивільним чоловіком та неповнолітніми дітьми займає лише дві. [PERSON] не має наміру перешкоджати користуватись позивачу його часткою квартири, так як в квартирі мешкають його неповнолітні діти і бажають спілкуватись з рідним батьком, який практично не приділяє їм уваги. Крім того, відповідач підтвердила, що дійсно мала розмову з [PERSON] щодо виплати коштів за його 12 частку в квартирі, але згоди вони доки не дійшли, так як для вирішення даного питання необхідна значна сума коштів, яку вимагає позивач. При цьому, плату за усі комунальні послуги та послуги з надання обслуговування будинку та прибудинкової території вносить [PERSON] самостійно. Доказом того, що вона не чинить перешкоди свідчить факт приходу позивача у спірну квартиру 14.11.2013 року. [PERSON] того вечора самостійно відчинив своїми ключами домофон та вхідні двері квартири. Позивач приходив разом із братом - [PERSON], який його чекав у коридорі, біля ліфту. [PERSON] прийшов тільки з подарунками до дітей, так як у них перед цим були Дні народження, інших речей, які б свідчили про те, що він бажає залишитися, він з собою не приносив. Позивач поспілкувався з дітьми, та через деякий час у квартиру повернувся її цивільний чоловік. Враховуючи, що був час вечеряти, вона запросила до столу і [PERSON], але останній відмовився та через деякий час, приблизно о 21-00 год., пішов. На цей час вони з позивачем намагаються домовитися за вартість 1/2 частини квартири. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснив, що він є рідним братом позивача, який постійно перебуває у відрядженнях, а коли повертається до м. Запоріжжя, то останньому ніде переночувати. Інколи позивач ночує у нього вдома, іноді у готелях. Приблизно у квітні 2013 року він на зустрів позивача, який відразу поїхав у спірну квартиру та не зміг туди попасти, так як був змінений замок. У подальшому, [PERSON] прохав відповідача дати дублікат ключів, але остання відмовила у цьому. Враховуючи такі обставини, позивач написав відповідну заяву у Комунарському РВ ЗМУ. 14.11.2013 року він бачив як позивач та відповідач спілкувалися на вулиці, щоб [PERSON] заходив у під'їзд, він не бачив та разом з останнім до спірної квартири не піднімався. Допитана свідком [PERSON] пояснила, що вона мешкає на одній площадці разом із відповідачем та її квартира знаходиться напроти квартири [PERSON] 14.11.2013 року вона чекала свого чоловіка з роботи та, почув, що ліфт зупинився на їх поверсі, виглянула у «глазок». Вона побачила, що з ліфту вийшли [PERSON] та його брат. Позивач своїм ключем відкрив квартиру, де на цей час мешкає [PERSON] з дітьми та зайшов туди, а брат залишався стояти біля ліфту. Через деякий час вона у «глазок» також бачила як позивач виходив зі спірної квартири. Допитаний у якості свідка [PERSON] пояснив, що він є цивільним позивачем [PERSON] та, приблизно рік вже проживає у квартирі останньої. [PERSON] жодного разу не чинила перешкод у користуванні квартирою позивачу. У травні 2013 року у них дійсно зламався замок, тому вони змінили його на інший та на декілька днів поїхали та відпочинок. 14.11.2013 року [PERSON] приходив до них додому, але без речей, лише з подарунками для дітей. Жодних перешкод щодо перебування у квартирі та користування нею з боку відповідача [PERSON] не чинилося, позивачу пропонували залишитися, але він відмовився та пішов. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, допитавши свідків, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції м. Запоріжжя, [PERSON] та [PERSON] одружилися 16.09.2005 року (а.с. 6). 01.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про поділ нерухомого майна, за яким: позивачу належить право власності на 12 частку квартири [ADDRESS] та відповідачу належить 12 частка зазначеної квартири, договір посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В., зареєстровано в реєстрі № 5-2244 (а.с. 7). Право власності на 12 частку квартири зареєстровано за [PERSON], що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16770934 від 23.11.2007 року (а.с. 8). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5). Згідно довідки МКП «Основаніє» № 738 від 13.08.2013 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], їх неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Отже, сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбу, набули у власність нерухоме майно і за договором про поділ нерухомого майна змінили право спільної сумісної власності на право спільної часткової власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що передбачено діючим законодавством України. Довідкою МКП «Основаніє» підтверджено, що в зазначеній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх спільні діти, ніхто не порушив право власності шляхом продажу частки квартири або реєстрації інших осіб на даній площі. Висновком про результати розгляду звернення громадян від 08.05.2013 року, затвердженим начальником Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Дорофеєвим О.М. встановлено, що позивач - [PERSON] 30.04.2013 року звертався до відділу міліції зі скаргою на свою колишню дружину, яка не пускає його в квартиру, просить вжити заходів. За клопотанням позивача, судом було витребувано з Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області на огляд матеріал висновку за зверненням [PERSON] № 2956 від 08.05.2013 року. Вивчивши зазначений матеріал: висновок про результати розгляду звернення громадян від 08.05.2013 року, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.04.2013 року, пояснення [PERSON] від 30.04.2013 року та рапорт лейтенанта міліції [PERSON], суд не вважає дане звернення доказом перешкод у користуванні власністю, так як висновок про результати розгляду звернення громадян повністю побудований на поясненнях [PERSON], який є заінтересованою особою, взагалі відсутні пояснення з цього приводу [PERSON], а з усних пояснень [PERSON] взагалі встановлено, що в зазначеній квартирі [PERSON] не мешкає. Відповідно до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], позивач не мешкає в зазначеній квартирі, дуже рідко туди приходить, зі своїми дітьми не підтримує стосунків, має вільний доступ до житла і в квартирі є вільна кімната для його проживання. З урахуванням викладеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Даними, які містяться на фотознімках, наданими [PERSON] встановлено, що свідок [PERSON] мала можливість спостерігати дії 14.11.2013 року, про які вона розповіла у судовому засіданні, враховуючи розташування квартири свідка та відповідача. Суд критично відноситься до показань свідка [PERSON] щодо подій 14.11.2013 року, так як вони повністю спростовуються показаннями відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] та самого позивача. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи та досліджених доказів позивачем та його представником не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів щодо фактів чинення перешкод зі сторони відповідача у користуванні квартирою та не надано достовірних доказів порушення законних прав [PERSON] з приводу чинення перешкод у користуванні квартирою зі сторони [PERSON] Крім цього, на неодноразові запитання суду, представник позивача пояснювала, що до інших установ та організацій з питань порушення прав на користування квартирою [PERSON] не звертався. Таким чином, характер спірних правовідносин свідчить про те, що відповідач не чинить перешкоди у користуванні квартирою, а фактично лише підтверджується неприязні відносини між ними. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою, на думку суду, слід відмовити через їх не обґрунтованість. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та враховуючи загальні засади цивільного судочинства, визначені ст.3 ЦК України, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд прийшов до висновку, що вимога про вселення позивача [PERSON] також не підлягає задоволенню за недоведеністю, оскільки, як вбачається з позовної заяви, пояснень позивача та його представника у судовому засіданні, [PERSON] вимушений знімати інше житло для особистого проживання, так як не може проживати у спірній квартирі через завдані перешкоди і проживання в ній відповідача зі своїм цивільним чоловіком та дітьми. Дослідивши обставини справи, пояснення відповідача та свідків, судом встановлено, що право позивача проживати у квартирі [PERSON] не порушує, тому [PERSON] має можливість проживати у квартирі, але сам цього не бажає через присутність там цивільного чоловіка відповідача. Таким чином, суд вважає, що право позивача проживати у квартирі відповідачем не порушується, а тому зазначена позовна також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed