Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

19.12.2017 року [PERSON] звернулась до Сколівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем, зареєстрований 03.03.2006 року виконавчим комітетом Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 7. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.03.2006 року. У шлюбі вони фактично прожили пять років. З 2011 року в неї почались нервові та психічні розлади здоровя. Зазначає, що довгий час перебувала на стаціонарному лікуванні, відповідач жодного разу її не навідував. Крім того, дізнавшись про її захворювання, покинув її та більше не повертався. Ані вона, ані відповідач жодних спроб примирення не робили. Спільних дітей в цьому шлюбу сторони не мають. Просить позов задоволити. В судове засідання для розгляду справи належним чином повідомлені сторони не прибули. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 17 ). Відповідач [PERSON] двічі 31.01.2018 р., 01.03.2018 р. в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, заяв про розгляд справи у його відсутності, про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у строк, встановлений\~ЦПК України, до суду не подав, а тому відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.03.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СГ № 326649, виданим повторно. (а.с. 10). Судом встановлено, що позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду. (а.с. 3-4,17). Також, судом встановлено, що сторони від сумісного проживання дітей не мають. Спільне життя не склалось тому що позивач на даний час хворіє, тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні. Сторони не проживають з 2011 року. Зазначені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Згідно із\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1\~ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1\~ст. 110 СК України). Згідно зі\~ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з зазначеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved