Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

19.01.2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищевказаною позовною заявою. Вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2012 року, який рішенням суду від 29.07.2014 року було розірвано, від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначала, що між нею та відповідачем було досягнуто усної домовленості про сплату аліментів на утримання сина в розмірі 8 000 грн. щомісячно, тобто по 2 000 грн. кожного понеділка, однак відповідач не дотримується досягнутої домовленості, оскільки надає матеріальну допомогу нерегулярно та не в обумовлених розмірах, хоча має фінансову можливість в достатньому обсягу забезпечувати їхнього сина. Посилаючись на порушення відповідачем умов вказаної домовленості, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 45 000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі до суду позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно з дня подачі до суду позовної заяви та до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Крім того, позивач пояснила, що за час спільного проживання відповідач заробляв приблизно від 12 000 до 30 000 грн. на місяць, оскільки в нього є свій бізнес. Наявність у відповідача фінансової можливості сплачувати аліменти підтверджується, в тому числі, і копіями чеків ПАТ КБ «ПриватБанк» про перерахування відповідачем коштів на її ім'я. Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що оскільки відповідач є приватним підприємцем, тому державному виконавцю буде важко визначити щомісячну грошову суму аліментів, тому стягнення аліментів потрібно визначати саме у твердій грошовій сумі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмове заперечення на позов в якому погодився сплачувати аліменти на утримання сина до досягнення ним 18 років, а також на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму на кожного. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився з розміром аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 1 000 грн. на місяць, а також з розміром аліментів на особисте утримання позивача в сумі 1 000 грн., пояснивши, що відповідач має у чистому вигляді незначний дохід, оскільки відомості з податкової інспекції містять інформацію виключно щодо валового доходу, не заперечував щодо домовленості між сторонами з приводу надання відповідачем коштів на утримання сина, однак розмір аліментів визначався в межах фінансових можливостей відповідача. Перерахування коштів на картковий рахунок позивача пояснив наявністю у відповідача певних заощаджень. Заслухавши пояснення позивача, її представника, а також пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 22.08.2012 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2014 року було розірвано. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження останнього (а.с. 7). Відповідно до отриманого на запиту суду листа Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 24.03.2016 року, громадянин [PERSON] перебуває на обліку в Білоцерківській ОДПІ як фізична особа-підприємець з 18.05.2011 року. В період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року працював по спрощеній системі оподаткування. Задекларований дохід становив: за 2014 рік - 914 487,35 грн.; за 2015 рік - 458 639 грн. Згідно декларації з податку на прибуток підприємства, поданої ТОВ «Тітан-Трейд БЦ» за 2015 рік дохід від будь-якої діяльності становить 17 281 676 грн., фінансовий результат до оподаткування 231 349 грн. Згідно довідки ТОВ «Тітан Трейд БЦ» від 19.02.2016 року, [PERSON] дійсно являється співзасновником ТОВ «Тітан Трейд Бц». У трудових відносинах [PERSON] з товариством не перебуває, будь-яких доходів, дивідендів від господарської діяльності товариства він не отримував (а.с. 43). Положеннями ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає два способи визнання розміру аліментів: у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України) та у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). З досліджених судом матеріалів справи, а також пояснень учасників процесу вбачається, що відповідач по справі є працездатним, працює приватним підприємцем та має постійний дохід, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо наявності у відповідача обов'язку по сплаті аліментів на утримання дитини, а також коштів на особисте утримання позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина та на її особисте утримання у частці від заробітку (доходу) батька дитини, оскільки дохід останнього є постійним та не є мінливим. Крім того, нормами чинного Сімейного кодексу України не заборонено, в залежності від встановлених в судовому засіданні обставин справи, визначати розмір аліментів у частці, якій підлягає стягненню з дня звернення до суду з позовною заявою, тобто з 19.01.2016 року. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоров'я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч. 4 та ч. 6 ст. 84 СК України). З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що відповідач по справі є працездатним, працює офіційно та отримує дохід, тобто може надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що фіксована аліментна частка від суми доходу відповідача у розмірі 1/4 частини на утримання однієї дитини, а також на особисте утримання колишньої дружини відповідає вимогам закону. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Приписами ч. 7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи-підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа-підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Доводи представника позивача про те, що стягнення аліментів у частці ускладнить виконання рішення суду, тому що державному виконавцю буде важко визначити щомісячний розмір аліментів у грошовій сумі, суд оцінює критично, оскільки порядок нарахування розміру аліментів врегульовано Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, позивачем не доведено в судовому засіданні про необхідність стягнення з відповідача аліментів саме у заявленому в позовній заяві розмірі. Разом з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що згідно вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial