Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

19 вересня 2020 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», в якому просив визнати виконавчий напис № 973, вчинений приватним нотаріусом Шевченко І.Л. від 20 травня 2019 року щодо звернення стягнення на предмет застави - автомобіля марки HYUNDAI 130, реєстраційний номерний знак [NUMBER] таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування\~заявлених вимог\~заявник зазначив,\~що 05 липня 2011 року між ним та ПАТ «Ерсте Банк» укладено Кредитний договір №014/ZAW33Q/5/001, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в національній валюті на придбання автомобіля марки HYUNDAI I30, реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 111720 грн. під 16,49 % відсотків річних за користування кредитними коштами із кінцевим строком повернення до 04 липня 2018 року. Вказував, що відповідно до договору № КМ-0000093 купівлі-продажу від 25 травня 2011 року позивач сплатив 30% вартості автомобіля, що складає 47880 грн., ТОВ «Український автомобільний холдинг». У забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором, між позивачем та ПАТ «Ерсте Банк» укладено Договір застави №014/ZAW33Q/5/001, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Остаховою Н.П., згідно якого позивачем передано в заставу ПАТ «Ерсте Банк» автомобіль марки HYUNDAI I30 реєстраційний номер [NUMBER] для забезпечення вимог заставодержателя, що витікають із кредитного договору. 25 грудня 2013 року між позивач та ПАТ «ФІДОБАНК», що є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Фідокомбанк» укладено додаткову угоду до Кредитного договору. 12 вересня 2019 року позивач дізнався, що 05 червня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області відкрито виконавче провадження № 59277199 про виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. № 973 від 20.05.2019 року про звернення стягнення на предмет застави та задоволення вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», яка відповідно до договору про відступлення прав вимоги набула право вимоги за договором застави в розмірі 128879 грн. 52 коп. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №59277199, позивач вважає, що виконавчий напис № 973 від 20 травня 2019 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірним є провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави, належний позивачу на праві власності. \~Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження в справі, залучено у справі учасниками справи сторонами: - позивачем [PERSON] , - відповідачем ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс», - третіми особами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інну Леонтіївну, приватного виконавця виконавчого округу Гречину Наталію Володимирівну, - ПУАТ «Фідобанк». Призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 листопада 2019 року визнано підготовку справи до розгляду закінченою, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні 11 листопада 2019 року третьою особою приватним виконавцем Гречиною Н.В. надано відзив на позов, в якому [PERSON] стверджує, що нотаріусу надано перелік документів, які підтверджували безспірність вимог Банку. [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову зважаючи на обставини викладені у відзиві. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 лютого 2020 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] \~до ТОВ\~«Фінансова Компанія\~«Сіті Фінанс»\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Представник відповідача ТОВ «Фінансова\~Компанія «Сіті\~Фінанс» повторно не прибув в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання керівництво товариства було повідомлене належним чином, про причини неявки представника суд не повідомляли та не подавали заяву про розгляд справи за відсутності представника. Треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. та представник третьої особи ПУАТ «Фідобанк» в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п. 3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі і установити, та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641 св 18), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом достовірно встановлено, що 05 липня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк» укладено кредитний договір №014/ZAW33Q/5/001, відповідно до якого банком надано позивачу кредитні кошти в національній валюті на придбання автомобіля марки HYUNDAI I30, реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 111720 грн. під 16,49 % відсотків річних за користування кредитними коштами із кінцевим строком повернення до 04 липня 2018 року. Відповідно до договору № КМ-0000093 купівлі-продажу від 25 травня 2011 року позивач сплатив 30% вартості автомобіля, що склало 47880 грн., ТОВ «Український автомобільний холдинг». У забезпечення виконання зобов`язань позивача за кредитним договором, між позивачем та ПАТ «Ерсте Банк» укладено Договір застави №014/ZAW33Q/5/001, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Остаховою Н.П., згідно якого позивачем передано в заставу ПАТ «Ерсте Банк» автомобіль марки HYUNDAI I30 реєстраційний номер [NUMBER] для забезпечення вимог заставодержателя, що витікають із кредитного договору. 25 грудня 2013 року між позивачем та ПАТ «ФІДОБАНК», що є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Фідокомбанк» укладено додаткову угоду до Кредитного договору. 20 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. вчинений виконавчий напис № 973 про звернення стягнення на предмет застави: автомобіля марки HYUNDAI I30, реєстраційний номер [NUMBER] . 05 червня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречиною Н.В. відкрито виконавче провадження № 59277199 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. № 973 від 20 травня 2019 року за заявою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» про звернення стягнення на предмет застави та задоволення вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором, а саме: в розмірі 128879 грн. 52 коп., в тому числі за основним боргом у розмірі 83 396,83 грн.; відсотками у розмірі 30200,95 грн.; плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 1500,00 грн.; витрат та винагороди приватного нотаріуса у розмірі 13781,74 грн. Виконавче провадження не є закінченим, сума боргу за виконавчим написом позивачем не сплачена. Як вбачається зі змісту вказаного виконавчого напису проводиться стягнення вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» за період з 07 листопада 2018 року по 22 квітня 2019 року. З розрахунку заборгованості, наведеному у виконавчому написі, не вбачається коли саме виникла заборгованість, що позбавляє суд можливості перевірити виникнення права вимоги у зазначеного товариства-стягувача в межах позовної давності. При цьому, нотаріус не перевірив, за який строк нарахована заборгованість і чи не перевищує цей строк три роки. За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат», за виконавчим написом заборгованість може бути стягнуто у межах трьох років з дня виникнення права вимоги. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса, встановлений законом, не може бути змінений домовленістю сторін. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Крім того, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» не надано жодних належних і допустимих доказів невиконання [PERSON] умов кредитного договору, набуття права вимоги до позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідачем, не надано суду жодних доказів на спростування вказаних доводів позивача щодо неправомірності вимог банку та ненадання детального розрахунку заборгованості, на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріуса. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, що становить 768 грн. 40 коп. за ставкою на день подання позову фізичною особою.

Outcome: approved