Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

17.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві [PERSON] просить суд стягнути на його користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] 13.04.2004р.н., в розмірі 1/2 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, та мають спільних дітей: [PERSON], яка на даний час навчається в Одеському національному економічному університеті на першому курсі та сина [PERSON], [INFO]. Діти повністю знаходяться на утриманні та вихованні позивача. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі в їх вихованні. На час звернення до суду із зазначеним позовом, сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. З урахуванням зазначеного та відсутності зі сторони відповідача заінтересованості у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 15). [PERSON] не з'явилася в судове засідання. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а. с. 17). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а. с. 7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо не ведуть спільного господарства. Відповідач записана матірю в свідоцтвах про народження дітей (а. с. 6-7). 11.12.2015р. Виконавчим комітетом Савранськогої селищної ради Одеської області здійснено обстеження умов проживання жителя [INFO] [PERSON], 05.06.1966р.н. Як вбачається з акту обстеження умови проживання задовільні, створено всі належні умови для виховання та утримання дітей. Крім того, батько сам займається належним вихованням та утриманням дітей (а.с.5). [PERSON] вказує про те, що відповідач працює та отримує заробітну плату. Проте, позивачем не надано доказів про можливість сплачувати відповідачем аліменти на утримання дітей в розмірі позовних вимог. Таким чином, суд вважає доцільним встановити розмір аліментів в твердій грошовій сумі відповідно до положень ст. 182 ч. 2 СК України, зі змісту якої вбачається, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2015 року складає 1286 гривень. Суд приходить до висновку про те, що з [PERSON] необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на утримання кожної дитини, а саме: [PERSON] та [PERSON] до досягнення їх повноліття. Ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачка звільнення від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial