Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

19.12.2016р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом до Роздільнянського районного суду Одеської області до [PERSON] та просила суд визнати [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], батьком [PERSON], [INFO]. В подальшому уточнила позовні вимоги та просить суд: 1)Визнати батьком [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO]. 2)Вилучити із актового запису №291, зробленого в книзі реєстрації народжень 15.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про народження [PERSON], [INFO], відомості про батька [PERSON]. 3)Внести такі зміни до актового запису №291, зробленого в книзі реєстрації народжень 15.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про народження [PERSON], [INFO], вказавши в відомостях про батька - [PERSON], [INFO], громадянин України, а також змінити по батькові дитини з «Вікторович» на «Ігоревич». Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не зявився, особистих пояснень по суті заявлених вимог не надав, але в особі свого представника адвоката [PERSON] позов не визнав. Позивач [PERSON] суду пояснила, що тривалий час мала стосунки з відповідачем, хоч однією сімєю вони з ним ніколи не проживали. З відповідачем вони були знайомі з дитинства, оскільки її мати та його батько майже 10 років жили як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Потім, коли вони виросли, їх шляхи розійшлися, вона вийшла заміж, відповідач одружився, і вони тривалий час не бачились. У 2007 році вони зустрілись і почали зустрічатись як чоловік та жінка, але мешкали окремо. Відпвоідач зареєстрував її та її сина від першого шлюбу [PERSON] в своєму будинку №4 по вул.Садова в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області, але проживати там не дозволив. Вона на той час проживала зі старшим сином в орендованому житлі в с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області, а відповідач часто приїжджав до неї та залишався на декілька тижнів. На той час він був одружений на жінці на імя [PERSON], з якою пізніше розлучився, та проживав в м.Чорноморськ (Іллічівськ) Одеської області. Потім вони з відповідачем посварились і не бачились 5 років. В травні 2012 року відповідач прийшов з рейсу і 19 червня приїхав до неї в с.Кучурган, дав номер свого мобільного телефону та запросив до своєї квартири в м.Роздільна по вул.Леніна на зустріч. Також вони зустрічались і в м.Одесі, де відповідач винаймав квартиру. Завагітніла вона одразу в червні 2012 року і станом на 04 серпня 2012 року строк вагітності складав вже 1,5 місяця. Коли відповідач дізнався, що вона вагітна, він запропонував їй позбавитись дитина, але вона відмовилась. Він хотів дівчинку, а УЗД показало, що народиться хлопчик. Стосунки з цього часу між ними погіршились, але все вірно відповідач надав їй допомогу. Вона переїхала в м.Роздільна на вул..Тираспольску. 04.04.2013р у неї народився хлопчик [PERSON], якого вона зареєструвала на своє прізвище, а відомості про батька були внесені з її слів. Відповідач остаточно стосунки з неї не розірвав, відвідував її в пологовому будинку, допомагав матеріально, обіцяв придбати їй з дитиною житло. Але замість цього через суд зняв її зі старшим сином з реєстрації в своєму будинку. Вона заочне рішення суду про визнання її такою, що втратила право на користування житлом, не оскаржила, так як пропустила строки. Про наявність цього рішення дізналась від самого відповідача. Потім вона орендувала житло в смт.Лиманське Роздільнянського району Одеської області, де проживає з дітьми. З моменту народження сина [PERSON] відповідач підтримує з ними стосунки, інколи допомагає грошима, привозить дитині подарунки, хлопчик вважає його батьком. Але спільних фотографій у неї немає, оскільки проти цього заперечував відповідач. Він знов одружився і має дитину в новому шлюбі. Добровільно визнавати своє батьківство відповідач категорично не бажає. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є громадянкою України, зареєстрована згідно штампу в паспорті по вул..Садова,4 в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області з 07 травня 2017 року, проживає в [INFO]. Відповідач [PERSON], [INFO], громадянин України, народжений в с.Милолюбівка Роздільнянського району Одеської області, (ідентифікаційний номер [NUMBER]), зареєстрований [INFO], місце проживання невідомо. Дитина [PERSON], [INFO], народився в м.Роздільна Одеської області. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області складений відповідний актовий запис про народження 15.05.2013 за №291, згідно якого значаться батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.63). Актовий запис містить відмітку про внесення відомостей про батька дитини згідно з частиною 1\~статті 135 Сімейного Кодексу України\~. Якщо дитина походить від батьків, які не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначають на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини і: 1) за заявою матері та батька дитини, 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком, 3) за рішенням суду. За правилами частини 1\~статті 126 ЦК України\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до положень частини 1\~статті 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно\~статті 128 СК України\~позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Отже, щодо підвідомчості позовної заяви про визнання батьківства суду, то однією із обов'язкових умов є наявність запису про батька дитини у Книзі реєстрації народжень, вчиненого відповідно до частини 1\~статті 135 СК України, тобто запис про батька зроблений за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записане за її вказівкою. Умовою розгляду такої справи має бути те, що батьки дитини не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а батько у добровільному порядку не хоче записати дитину на своє ім'я або мати відмовляється добровільно записувати саме цю особу батьком дитини. Підставами позову є будь-які фактичні дані, які засвідчують походження дитини від певної особи, тобто суд повинен виходити із конкретних обставин справи, дотримуватись при цьому принципу змагальності. У цьому випадку кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ст.10 ЦПК України), на основі належних доказів та допустимих засобів доказування. Щодо предмета доказування по цій категорії справ, то за змістом положень частини 2\~статті 128 СК\~підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки питання стосується приватного життя кожної особи, то, зазвичай, обираються ті обставини, з якими, як правило, пов'язується спільне сімейне життя громадян, як то ведення домашнього господарства, перебування в одному помешканні, визнання батьком свого батьківства, його участь у вихованні дитини, турботі про неї, надання матеріальної допомоги тощо.\~\~ Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не перебували та не перебувають у шлюбі між собою, відповідач перебував в іншому шлюбі. Відтак, дитина, [PERSON] є дитиною, яка походить від батьків, які не перебувають у шлюбі між собою. При реєстрації народження дитини [PERSON], 04.04.2013р.н., матір [PERSON] не перебувала у шлюбі, була відсутня спільна заява батьків, рівно як і заява [PERSON], як наслідок запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері.\~\~ [PERSON] не виявив бажання добровільно записати себе батьком дитини, що змусило [PERSON] пред'явити позов до суду про визнання його батьківства. [PERSON] позовні вимоги про визнання батьківства не визнав. Справа в провадженні суду знаходилась з 19.12.2016, а тому сторони або їх представники, з огляду на принцип диспозитивності, мали реальну можливість на основі належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивач [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог, наявності у неї стосунків з відповідачем до народження дитини, зазначених нею обставин спілкування відповідача [PERSON] з дитиною, визнання відповідачем свого батьківства, надання ним матеріальної підтримки тощо підтвердила показаннями допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], копією індивідуальної карти вагітної і породіллі [PERSON], копією заочного рішення Роздільнянського районного суду від 26.10.2015 року по справі № 511/2614/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації. (а.с.6-8,9). Так, згідно копії індивідуальної карти вагітної і породіллі [PERSON], заведеної 18.10.2012р., особою, з якою вагітна перебувала в незареєстрованому шлюбі на той час, з її слів записаний відповідач [PERSON], 1975р.н., моряк, та вказана його група крові і резус-приналежність (а.с.6-8). Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.10.2015 року по справі № 511/2614/15-ц по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа Роздільнянський районний підрозділ ГУ ДМС України в Одеській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №4 по вул.Садова в с.Степанівка Роздільнянського району Одеської області на підставі договору дарування від 05.03.2007р., [PERSON] зареєстрована за цією ж адресою з 07.05.2007р., а її син [PERSON] з 20.12.2013р. З встановлених судовим рішенням обставин вбачається, що [PERSON] та її син від першого шлюбу [PERSON] могли бути зареєстровані за вказаною адресою тільки з дозволу власника будинку [PERSON] і не є невідомими для нього особами (а.с. 9-10). Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає в [INFO] та добре знає позивача [PERSON], так як багато років товаришувала з її матірю. Їй відомо, що [PERSON] народила дитину від [PERSON], з яким у неї були стосунки. [PERSON] сподівалася, що згодом в них буде сімя. [PERSON] вона бачила один раз в м.Чорноморськ у 2013 році, коли передавала через нього для [PERSON] дитячі речі, та мала з ним розмову. В ході розмови вона сказала [PERSON], що у них зі [PERSON] народилась дитина, що [PERSON] одна, на що він відповів, що буде допомагати [PERSON] чим зможе. Зі слів [PERSON] їй також відомо, що [PERSON] після народження дитини обіцяв одружитись з нею, зареєстрував її у себе в будинку, тільки просив зачекати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] на протязі 2-х років винаймала у неї квартиру разом з маленьким сином [PERSON] в смт.Лиманське Роздільнянського району Одеської області, вул.. Польова,28. За цей час [PERSON] двічі, коли приходив з рейсу - один раз весною, другий раз літом, приїжджав до них на білому автомобілі, привозив їм подарунки, возив їх на машині в [PERSON]. Він називав хлопчика своїм сином, брав його на руки, цілував, говорив на нього «батьків синок». Старший син [PERSON] навчався в училищі, та коли приходив до них, називав [PERSON] «дядя [PERSON]». Свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] як зятя свого товариша та постійного клієнта. Приблизно 2-3 роки тому свідок працював таксистом в м.Роздільна Одеської області та біля залізничного вокзалу взяв пасажирку - [PERSON] з маленьким хлопчиком, яка попросила відвезти їх в смт.Лиманське. На вул.Європейській в м.Роздільна на прохання [PERSON] до них в машину підсів пасажир, яким виявився [PERSON] По дорозі в смт.Лиманське [PERSON] представив йому [PERSON] як колишню дружину, а хлопчика як свого сина. [PERSON] з дитиною він висадив на верхній вулиці в смт. Лиманське, а [PERSON] відвіз в с.Розалівку (Мілолюбівку) до батьківської хати. Показав, що [PERSON] одружений на дочці його товариша і що його жінку звуть [PERSON], вони проживають в [INFO] напроти поліклініки та мають малолітнього сина віком приблизно 2 роки. Ухвалою суду від 12.06.2017р. за клопотанням позивачки по справі була призначена судова генетична експертиза, але вона не проведена у звязку з неявкою сторін для відібрання біологічних зразків (а.с.71,73-74). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявив суду, що відповідач не зможе зявитись за викликом експерта для надання зразків біологічного матеріалу у звязку з тим, що 19.06.2017р. виїхав на роботу за межі України на тривалий період. Позивач пояснила суду, що не було сенсу зявлятись з дитиною до експертної установи, оскільки відповідач вже був відсутній на території України, а біологічні зразки за вимогою експерта повинні бути відібрані одночасно у всіх. З довідки ДПС України, наданої на запит суду від 11.07.2017р [PERSON] у 2017 році перебував на території України з 08.05.2017р. по 19.06.2017 року (а.с.86-87,93,104). Про наявність в провадженні суду вказаної справи з самого початку були обізнані представники відповідача [PERSON] на підставі довіреності від 25.04.2016р. (а.с.19) та [PERSON] на підставі договору (а.с.50), а пізніше 09.06.2017 року був повідомлений і сам відповідач [PERSON] за телефоном №0970672914, який надала суду позивач (а.с.69). Але пасивна процесуальна поведінка [PERSON] як сторони у справі вказує на небажання довести свої заперечення проти батьківства, оскільки жодного доказу на спростування доводів позивачки за час перебування справи в провадженні суду не надано. Таким чином, в справі наявні відомості, які засвідчують походження дитини [PERSON], [INFO], від [PERSON], [INFO], протилежного під час розгляду справи не встановлено, відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання батьківства. Відповідно до положень\~статті 134 СК України\~рішення суду про визнання батьківства є підставою внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видачі нового свідоцтва про народження дитини. Судовий збір по справі на момент подачі позову складав 551,20 грн., повністю сплачено позивачем при зверненні до суду, а тому в порядку ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст.ст.125, 128 СК України,

Outcome: approved