Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

17 серпня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сімї. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послалась на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що з 21 лютого 1998 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON]ю Вікторівну, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне з відповідачем життя виявило розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, що привело до втрати порозуміння, поваги і любові один до одного. Шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 2016 року. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] та відновити її дошлюбне прізвище Пєрєвєрзєва. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав повністю, погоджується з обставинами, викладеними позивачем. Вважає, що сімя існує формально, вони втратили порозуміння, тому збереження сімейних відносин є неможливим. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. [PERSON] (дошлюбне прізвище Пєрєвєрзєва ) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 лютого 1998 року у Крюковській сільської раді Борисівського району, Бєлгородської області, Російської Федерації, актовий запис № 2. Подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON]ю Вікторівну, [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачем. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] фактично припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сімю. За приписами статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. У разі визнання відповідачем позову, як визначено в частині 4 статті 174 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, небажання\~\~кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам. За таких обставин заява позивача відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивач наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища, компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду не вимагає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved