Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

18 жовтня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що\~ позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.07.1991 року Славутицьким міським відділом РАГС Київській області, актовий запис № 118. Під час шлюбу народилася\~дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час вже доросла. Причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що спільне життя у позивача та відповідача не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, вони припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство, в кожного окремий бюджет. В зв»язку з тим, що неповнолітніх дітей немає позивач пропонував відповідачу оформити їх розлучення через органи РАГСу, від чого вона відмовилась, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання 22.11.2017 року сторони не з,явилися, від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити, розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідачка надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнала, просила надати строк для примирення три місяці. Ухвалою Славутицького міського суду від 22.11.2017 року сторонам було надано строк для примирення три місяці. Ухвалою Славутицького міського суду від 22.02.2018 року провадження у справі було відновлено і призначено справу до судового розгляду. Відповідно до п.9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, розгляд даної справи після набрання чинності даним Кодексом здійснено за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання позивач та відповідач не зявилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю та розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 20 липня 1991 року Славутицьким міським відділом РАГС Київській області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 20 липня 1991 року зареєстрували \~шлюб, про що був здійснений актовий запис № 118. Після укладення шлюбу \~присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне сімейне життя у позивача та відповідача не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за строк наданий сторонам примирення між ними не відбулося. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved