Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому прохав визнати недійсним договір оренди землі №14 від 20.11.2014 року, укладеного між відповідачами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено та підписано 27.07.2011 року договір оренди землі, за яким позивач отримав у строкове платне користування земельну ділянку розміром 3,45 умовних кадастрових гектари, право на яку належало відповідачці [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0285405. В грудні 2014 року позивачеві стало відомо, що відповідачка [PERSON] на підставі вказаного сертифікату отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку під кадастровим номером 5322084600:00:002:0520 розміром 3,29га, та без повідомлення позивача, без розірвання договору оренди із позивачем, уклала спірний договір оренди землі №14 від 20.11.2014 року з відповідачем - ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ФОРТУНА-11», за яким передала земельну ділянку в оренду на строк 10 років. Позивач вважає, що спірний договір оренди є недійсним, оскільки його укладено при наявності чинного договору оренди землі від 27.07.2011 року, укладеного та підписано з ним, як орендарем, без попереднього розірвання або припинення цього договору у встановленому порядку, без державної реєстрації такого розірвання або припинення. Порушення своїх прав укладанням спірного договору позивач обґрунтовує тим, що правомірно використовує земельну ділянку, що є предметом спірного договору, провів витрати на осінньо-польові роботи, а дії відповідачів позбавляють його права на законне землекористування та отримання доходів. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у письмових поясненнях зазначила, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення земельної частки у натурі та видачі державного акту на право власності на землю. На момент підписання договору оренди з позивачем була обмежена у виборі орендаря, так як їй не було відомо де буде отримано земельну ділянку. З моменту визначення в натурі на місцевості конкретної земельної ділянки вона отримала право власності та право вибору орендаря. Вважає, що позивач не має переважного права на укладення з нею договору оренди. Також спростовує твердження позивача про необхідність реєстрації договору оренди виключно органами місцевого самоврядування. В судовому засіданні відповідач [PERSON] також позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Пояснила, що договір оренди з позивачем виконувався неналежним чином, тому вона відмовилась від нього. За її дорученням діти виконували дії щодо розірвання цього договору. Після цього вона уклала договір з ФГ «ФОРТУНА-11». Представник відповідача ФГ «ФОРТУНА-11» Кишка С.М. надала письмові заперечення щодо позову, де зазначила, що повноваження місцевих органів самоврядування щодо реєстрації договорів оренди землі з 2011 року відсутні. Вважає, що до отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку [PERSON] мала лише майнові права на отримання земельної ділянки, а не була власником самої земельної ділянки, тому при підписанні договору оренди між [PERSON] та позивачем був відсутній об'єкт оренди. За цієї підстави, на думку представника ФГ «ФОРТУНА-11», договір оренди від 27.07.2011 року є неукладеним. З часу отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) втратив чинність, тому договір оренди від 27.07.2011 року є припиненим, а його переукладання можливе тільки за наявності волі сторін. В судовому засіданні представник відповідача ФГ «ФОРТУНА-11» Кишка С.М. підтримала надані заперечення. Також пояснила, що їй було відомо про те, що [PERSON] попереджали позивача про розірвання договору як усно, так і письмово. За вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача ФГ «Фортуна-11» Сенкевич В.І, позов не визнав і прохав відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність права позивача на спірну земельну ділянку і укладанні договору оренди земельної частки (паю) 27.07.2011 року за зразком договору оренди земельної ділянки, виділеної в натурі, тоді як такого виділення не відбулось і реєстрації спірного договору в некомпетентному органі Пригарівській сільській раді Козельщинського району Полтавської області після позбавлення органів місцевого самоврядування з 1.01.2011року права на таку реєстрацію і визначення іншого органу, уповноваженого реєструвати договори оренди землі, вважав такий договір неукладеним. Також посилався на позицію Верховного Суду України, що міститьсяя у роз»ясненнях щодо припинення дії договору, укладеного на підставі сертифікату після отримання Державного Акту на право власності на земельну ділянку. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, РЕЄСТРАЦІЙНА СЛУЖБА КОЗЕЛЬЩИНСЬКОГО РУЮ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПРИГАРІВСЬКА СІЛЬСЬКА РАДА, належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відділ Держземагенства у Козельщинському районі представника до суду не направив, направив листа, в якому висловив позицію про переважне право орендаря на укладання договору оренди після отримання права власності на земельну ділянку і визначення її меж на місцевості. У судовому засіданні на підставі наявних у матеріалах справи доказів було встановлено наступні фактичні обставини спірних правовідносин. На підставі розпорядження Козельщинської райдержадміністрації від 07.03.1997 року №89 [PERSON] отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0285405 в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Сушківське» розміром 3,45 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.21). 27.07.2011 року між [PERSON] та позивачем підписано договір оренди землі, який зареєстрований у Пригарівській сільській раді, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.09.2012 року за №147. Відповідно до пунктів 1, 2, 7 вказаного договору орендодавець - [PERSON] - надає, а орендар - ПРИВАТНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «БАТЬКІВЩИНА» - приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Пригарівської сільської ради, загальною площею 3,45га строком на 5 років, але у будь-якому випадку до моменту закінчення збирання урожаю орендарем (а.с.19, 20). Між сторонами договору 27.07.2011 року складено акт приймання-передачі земельної ділянки, яка знаходиться на території Пригарівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області площею 3,45 га (а.с.20). 20.11.2014 року між [PERSON] та ФГ «ФОРТУНА-11» підписано договір оренди землі №14, за яким [PERSON] (орендодавець) надає, а ФГ «ФОРТУНА-11» (орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 3,29га, яка знаходиться на території Пригарівської сільської ради. Відповідно до п.2 вказаного договору об'єктом оренди є земельна ділянка під кадастровим номером 5322084600:00:002:0520 площею 3,29га (а.с.16, 17). 27.11.2014 року [PERSON] отримано свідоцтво про право власності на земельну ділянку під кадастровим номером 5322084600:00:002:0520 площею 3,29га, розташовану за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, сільська рада Пригарівська, яке видано РЕЄСТРАЦІЙНОЮ СЛУЖБОЮ КОЗЕЛЬЩИНСЬКОГО РУЮ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (а.с.8). 27.11.2014 року третьою особою РЕЄСТРАЦІЙНОЮ СЛУЖБОЮ КОЗЕЛЬЩИНСЬКОГО РУЮ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ зареєстровано за ФГ «ФОРТУНА-11» право оренди вказаної земельної ділянки (а.с.9). 19.12.2014 року позивач звернувся до голови ПРИГАРІВСЬКОЇ СІЛЬСКОЇ РАДИ з приводу розбіжностей в кількості облікованих земель (а.с.15). 22.12.2014 року ПРИГАРІВСЬКОЮ СІЛЬСКОЮ РАДОЮ надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до довідки ФГ «ФОРТУНА-11» №1 від 15.12.2014 року вказане підприємство обробляє земельні ділянки, в тому числі, громадянки [PERSON] (а.с.14). 10.01.2015 року позивачем складено лист №3 до [PERSON] з проханням повідомити відомості щодо укладання договору оренди з іншим орендарем (а.с.12, 13). 10.01.2015 року позивачем складено лист №4 до ФГ «ФОРТУНА-11» з повідомленням про отриману інформацію та наявність договору оренди між позивачем та [PERSON] (а.с.10). У відповідь отримано листа ФГ «ФОРТУНА-11» з повідомленням про те, що 27.11.2014 року РЕЄСТРАЦІЙНОЮ СЛУЖБОЮ КОЗЕЛЬЩИНСЬКОГО РУЮ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ зареєстровано за ФГ «ФОРТУНА-11» право оренди земельної ділянки, належної громадянці [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, з'ясувавши фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, з 27.11.2014 року громадянка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого РЕЄСТРАЦІЙНОЮ СЛУЖБОЮ КОЗЕЛЬЩИНСЬКОГО РУЮ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, набула право власності на земельну ділянку під кадастровим номером 5322084600:00:002:0520 площею 3,29га, розташовану за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, сільська рада Пригарівська. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є об'єкт оренди, а саме, кадастровий номер та місце розташування земельної ділянки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Таким чином, відповідачка [PERSON] є власником речі - земельної ділянки, яка визначена індивідуальними ознаками, в тому числі, описом меж; площі; міри ліній по периметру; координат поворотних точок меж; даних про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує порушення своїх прав як орендаря земельної ділянки, межі якої не визначено на місцевості, а площа обрахована в умовних кадастрових одиницях. Так, відповідно до п.21 договору оренди, підписаному 27.07.2011 року між позивачем та [PERSON], передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення. Звернення позивача до голови ПРИГАРІВСЬКОЇ СІЛЬСКОЇ РАДИ з приводу розбіжностей в кількості облікованих земель (а.с.15) та відповідь на звернення (а.с.14) свідчать про те, що позивачем здійснюється землекористування декількома земельними ділянками, які не розмежовані між орендодавцями. Таким чином, позивачем не доведено те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5322084600:00:002:0520 площею 3,29га, розташована за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, Пригарівська сільська рада повністю чи частково збігається із земельною ділянкою, що є предметом договору оренди, підписаному 27.07.2011 року між позивачем та [PERSON] Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України та п.5 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК ( 435-15 ) вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Враховуючи вищенаведене, суд вважає недоведеним порушення прав або охоронюваних законом інтересів позивача укладанням спірного договору. Крім цього, відповідно до п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Оскільки з часу отримання свідоцтва про право власності на землю змінено предмет оренди та статус орендодавця - [PERSON], договір оренди, підписаний 27.07.2011 року між позивачем та [PERSON], слід вважати припиненим з 27.11.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Реалізуючи свої права, відповідачка [PERSON] уклала договір оренди землі з відповідачем ФГ «ФОРТУНА-11». Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 27.11.2014 року третьою особою РЕЄСТРАЦІЙНОЮ СЛУЖБОЮ КОЗЕЛЬЩИНСЬКОГО РУЮ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ зареєстровано за ФГ «ФОРТУНА-11» право оренди вказаної земельної ділянки Положення п. 8 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України та розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» щодо переукладання договору оренди земельної частки (паю) передбачають право на переукладання договору оренди і не можуть бути примусом для власника земельної ділянки. На підставі вищенаведеного, ст. ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, ст. ст. 90, 125 Земельного кодексу України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», ст. 6 ЗУ «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed