Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

18 травня 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві та судовому засіданні посилалась на те, що вони з відповідачем одружені з 26 листопада 1999 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні позивача. З осені 2009 року між сторонами припинено подружні стосунки та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, відсутність довіри в родині, постійні сварки та погрози. Враховуючи вищевикладене, позивач зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам та інтересам дитини, тому позивач звернулась до суду та просила суд шлюб розірвати (а.с. 2-3). Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, просила неповнолітню дочку залишити на проживанні і утриманні у неї, підтвердила відсутність матеріальних претензій до відповідача стосовно судових витрат. Відповідач у судовому засіданні проти заявленого позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 1999 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 545, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження (а.с. 4,5). Також у судовому засіданні встановлено, що з осені 2009 року між сторонами по даній цивільній справі були припиненні подружні стосунки та ведення спільного господарства через відсутність взаєморозуміння, відсутність довіри в родині, постійні сварки, тому зберігати сім'ю сторони не бажають й вважають, що це не можливе, а також суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, дані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд при розгляді справи про розірвання шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд визнає доведеними обставини, вказані позивачкою, що шлюбні відносини припинені сторонами остаточно, сім'я розпалась і фактично не існує. Суд вважає недоцільним надання строку на примирення, на чому наполягають і самі сторони, доводи позивачки про втрату любові та поваги до відповідача суд визнає обґрунтованими, а тому шлюб сторін підлягає розірванню, питання про проживання неповнолітньої дитини сторін разом з позивачем сторони вирішили добровільно, суд вважає таке за можливе, оскільки права та інтереси сторін та їх неповнолітньої дитини не порушуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved