Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

17 грудня 2015 року до Краснолиманського міського суду звернулася [PERSON] з зазначеним позовом до [PERSON] Посилалася на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Дубоноса 53 в місті Лиман Донецької області належить їй та відповідачу в рівних частках по ? частині кожному на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 06 жовтня 2006 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори. Однак відповідач, який на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем - матірю [PERSON] з 2006 року по теперішній час перешкоджає їй користуватися вказаним домоволодінням, а саме змінив замки на вхідних дверях житлового будинку та не передав їй екземпляр ключів, чим перешкоджає її вільному доступу до приміщень домобудівні. Просила усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами; зобов'язати [PERSON] видати їй один екземпляр ключів від вхідних дверей всіх приміщень та вільний доступ до приміщень домобудівні; заборонити [PERSON] вчиняти дії, які можуть порушити право користування [PERSON] та встановити порядок користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, виділити їй в користування житлову кімнату площею 14,8 кв.м; [PERSON] виділити в користування житлові кімнати площею 9,7 кв.м та 6,7 кв.м, інші приміщення в житловому будинку та господарсько-побутові будівлі та споруди залишити в загальному користуванні; стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, навела доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що дійсно змінив замок на вхідній двері спірного житлового будинку, однак двері не зачиняє, оскільки у вказаному приміщенні не проживає, мешкає разом з сімєю в літній кухні. Екземпляр ключів від вхідній двері житлового будинку позивачу не передавав. Територію домобудівлі охороняє собака, який не знаходиться в окремому вольєрі чи на привязі, тому стороні особи, в тому числі і позивач самостійно не можуть потрапити у двір. Однак вважає, що це не є перешкодою позивачу в користуванні житловим будинком. З запропонованим позивачем порядком користування житловим будинком не згоден, оскільки кімната площею 14,8 кв.м є прохідною, а обладнання дверного отвору між приміщеннями позначеним на плані будинку під літ. 1-1 і літ. 1-4 не можливо, оскільки стіна є несучою. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Дубоноса 53 в місті Лиман Донецької області належить позивачу та відповідачу в рівних частках по ? частині кожному на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 06 жовтня 2006 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори (а.с. 12-14, 68-71). Судом встановлено і це не заперечувалось сторонами, що позивач [PERSON] разом з сімєю: чоловіком [PERSON] дочкою [PERSON] та онукою [PERSON]О проживають в житловому будинку по вул. Дубоноса, 59, м. Лиман Донецької області; відповідач [PERSON] разом з сімєю: дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] проживають в літній кухні спірного домоволодіння по вул. Дубоноса, 53, м. Лиман Донецької області. Житловим будинком за зазначеною адресою ніхто не користується. Після отримання спадщини між сторонами виникли розбіжності, що до порядку користування та розпорядження спірним будинком. В 2015 році відповідач без узгодження з позивачем змінив вхідні двері з замком в житловий будинок екземпляру ключів позивачу не передав. Дані обставини як не заперечуються сторонами так і підтверджуються актами, складеними головою вуличного комітету (а.с. 15, 51-52), претензією та відповіддю на неї (а.с 16-18), зверненням [PERSON] з заявою до Краснолиманського міжрайонного прокурора від 19.12.2005 року, та прийнятим за цим зверненням рішенням про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 30-34). З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що між сторонами тривалий час існує спір стосовно спадкового майна, яке складається зі спірної домобудівлі, а також те, що будинок охороняє собака, яка усуває вільний доступ до двору. Вирішуючи позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні будинком та зобовязання вчинити певні дії суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно до ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи, що позивач [PERSON] є співвласником спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будивляим та спорудами, відповідач [PERSON] не має права порушувати її законні права на володіння та користування спірним будинком, в тому числі право на проживання в цьому будинкуі. Позивач має право на володіння та користування належною їй на праві власності часткою спірного будинку незалежно від від стосунків, які склалися між сторонами та незалежно від наявності у неї іншого житла. Доводи відповідача [PERSON] про те, що у позивача є інше житло, не впливають на висновки суду. Сторони визнають, що право власності на належну позивачу частку в спірному будинку на теперішній час не припинено, а тому позивач не може бути позбавлений права користування належною йому часткою будинку У відповідності до частини 2 статті 396 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Істотною вимогою негаторного позову є усунення порушень, яке триває у часі або має місце на момент звернення до суду з позовом. отже, якщо перешкоди у користуванні або розпорядженні майном усунуті, то, відповідно, відсутні і підстави для звернення з негаторним позовом. Але такий стан не означає відсутність у власника можливості пред'явлення позову про заборону порушень прав власності, які можуть мати місце у майбутньому. Така можливість передбачена власнику майна на підставі частини 2 статті 386 ЦК. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушує право позивача на користування будинком, не пускає її до будинку, змінив вхідні двері з замком, а собака який вільно переміщується по території домобудівні виключає можливість користування позивачем спірним будинком, а тому суд приходить до висновку про захист права позивача на користування власністю - усунення йому перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом зобов'язання відповідача вручити йому один екземпляр ключів від вхідної двері будинку, забезпечити вільний доступ до приміщень домобудівні та заборонити вчиняти дії, які можуть порушити право користування позивача. Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення порядку користування житловими приміщеннями суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК Української РСР громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд... Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку (квартири) в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Згідно ст.47 ЖК УРСР норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Розпорядженням представника Президента України №27 від 20.01.1994 р. «Про норму середньої забезпеченості жилою площею в Донецькій області» встановлено норму середньою забезпеченості жилою площею у всіх містах та районах області на одну людину в розмірі 9,0 кв.м. Відповідно до інвентаризаційної справи складеної КП БТІ м. Словянська за адресою вул. Дубоноса 53, міста Лиман Донецької області знаходяться житловий будинок, позначений на плані літ. А-1, літня кухня літ. «В», туалет - літ. «Д», деревяний сарай - літ. «Е» , навіс літ. «Е», цегляний сарай - літ. «Ж», колонка - літ. «К». Згідно плану будівлі та експлікації до плану житловий будинок літ. А-1 містить наступні приміщення: житлові кімнати: літ 1-3 площею 14,8 кв.м; літ.1-4 площею 9,7 кв.м, літ.1-2 площею 6,7 кв.м та; інші приміщення: кухню - літ. 1-1 площею 9,8 кв.м, комору літ. 1-5 площею 3,5 м, неопалювану частину «І» площею 3,3 кв.м та неопалювану частину «ІІ» площею 4,5 кв.м. (а.с. 64-67). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 55 від 22 лютого 2016 року відповідно до вимог нормативно правових актів ( п.2.22 ДНБ В.2.2-15-2005) загальної площі житлового будинку для розподілу на дві однакові частини (виділення в натурі по ? частки кожному співвласнику) в місті Лиман Донецької області по вул. Дубоноса, 53 недостатньо. Порядок користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами можливий в наступному порядку: Першому співвласнику - житлова кімната літ 1-3 площею 14,8 кв.м; Другому співвласнику - житлова кімната - літ.1-4 площею 9,7 кв.м, - житлову кімнату - літ.1-2 площею 6,7 кв.м В спільному користуванні: - кухня - літ. 1-1 площею 9,8 кв.м, - комора літ. 1-5 площею 3,5 м, - неопалювана частина «І» площею 3,3 кв.м, - неопалювана частина «ІІ» площею 4,5 кв.м та господарсько-побутові будівлі та споруди: літня кухня літ. «В», туалет - літ. «Д», деревяний сарай - літ. «Е» , навіс літ. «Е», цегляний сарай - літ. «Ж», колонка - літ. «К». При наданому порядку користування необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: - закласти дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-4 і літ. 1-3. - пробити дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-1 і літ. 1-4 (а.с. 100-108). В судовому засіданні судовий експерт [PERSON], розяснюючи за клопотанням відповідача висновок судової будівельно-технічної експертизи № 55 від 22 лютого 2016 року, пояснила, що стіна між приміщеннями позначеним на плані будинку під літ. 1-1 і літ. 1-4 не є несучою, що дозволяє обладнати дверний отвір в зазначеному в експертизі місці. Проведення зазначених ремонтно-будівельних робіт, які не передбачають перебудови житлового будинку погоджені Лиманською міською радою Донецької області (а.с 138-139). Встановлюючи порядок користування будинком суд виходить з запропонованого судовим експертом порядку користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який відповідає нормам середньої забезпеченості житловими приміщеннями, наявністю іншого житла у позивача, а також принципу користування житлом за статевою ознакою, і важає за можливе встановити порядок користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованим по вулиці Дубоноса 53 в місті Лиман Донецької області в наступному порядку: [PERSON] виділити в користування житлову кімнату - літ 1-3 площею 14,8 кв.м; [PERSON] виділити в користування житлову кімнату - літ.1-4 площею 9,7 кв.м, житлову кімнату - літ.1-2 площею 6,7 кв.м та. Інші приміщення в житловому будинку: кухню - літ. 1-1 площею 9,8 кв.м, комору літ. 1-5 площею 3,5 м, неопалювану частину «І» площею 3,3 кв.м, неопалювану частину «ІІ» площею 4,5 кв.м та господарсько-побутові будівлі та споруди: літню кухню літ. «В», туалет - літ. «Д», деревяний сарай - літ. «Е» , навіс літ. «Е», цегляний сарай - літ. «Ж», колонку - літ. «К» залишити в загальному користуванні. При наданому порядку користування слід зобовязати позивача закласти дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-4 і літ. 1-3, а відповідача пробити дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-1 і літ. 1-4. Суд приходить до висновку, що [PERSON] точно визначилася з предметом позову - вимогою про усунення перешкод у користування будинком, який знаходиться в спільній частковій власності позивача та відповідача та способом цивільного захисту на відновлення своїх прав на належне користування майном, що дає підстави суду задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 4\~226,40 грн, в тому числі по сплаті судового збору у розмірі 1461,60 грн. (а.с 2) та витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 2764,80 грн. (а.с 92).

Outcome: approved