overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

17 січня 2018 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON]про розірвання шлюбу, в якій вказав, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 вересня 2006 року, Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1070. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, так як сімя розпалась остаточно, по причині протилежних поглядів на життя, фактично шлюбні відносини припинені з січня 2016 року, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з несумісністю характерів подружжя, їхніх поглядів на спільне життя та сімейні відносини, а також інших обставин, що роблять неможливим їхнє подальше спільне проживання і суперечить інтересам позивача. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України ( 2947-14 )). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України ( 2947-14 )). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, а допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України (2947-14 )). Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

17січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 29 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баришівського районного управління юстиції у Київської області за актовим записом № 107, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І ОК № 163795. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. У позові він зазначив, що у них з відповідачем не склалось спільне життя у звязку з несумісністю характерів, різними інтересами та поглядами на життя, втратою взаємопорозуміння та почуттів один до одного. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

17 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру, укладеного 10 серпня 2012 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 04 січня 2018 року заборгованість перед банком становить 12238,82 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій позов визнав повністю, просить позов задовольнити. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 10 серпня 2012 року укладено кредитний договір, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобов'язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 04 січня 2018 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 12238,82 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 12238,82 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1762 гривень судового збору, пов'язаних із сплатою при поданні позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

17 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру, укладеного 26 липня 2008 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконував, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 01 січня 2018 року заборгованість перед банком становить 12326,77 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій позов визнав повністю, просить вимоги позивача задовольнити. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 26 липня 2008 року укладено кредитний договір, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобов'язання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 01 січня 2018 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 12326,77 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 2987,24 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 857,72 грн.; заборгованість за пенею - 7656,73 грн., а також 250 грн. штрафу (фіксованої частини) та 575,08 грн. штрафу (процентної складової). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 12326,77 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1762 гривень судового збору, пов'язаних із сплатою при поданні позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

17 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором без номеру, укладеного 28 травня 2015 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Зазначив, що відповідно до умов договору, [PERSON] отримав кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання за фактичне використання кредиту та погашення кредиту не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 20 грудня 2017 року заборгованість перед банком становить 24934,67 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, будь - яких заяв про неможливість явки в судове засідання до суду не направив. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що між сторонами 28 травня 2015 року укладено кредитний договір, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язувався надати грошовий кредит, а [PERSON] повернути отримані в кредит грошові кошти в строки, вказані в договорі та сплатити кредитору проценти нараховані в період всього терміну використання грошових коштів. Свої зобов'язання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого станом на 20 грудня 2017 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 24934,67 грн., а саме: заборгованість по кредиту - 5673,96 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 9901,47 грн.; заборгованість за пенею - 7695,68 грн., а також 500 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1163,56 грн. штрафу (процентної складової). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума боргу, що становить 24934,67 грн. Розмір заборгованості, визначений позивачем, позичальником не спростований. Крім того, суд стягує з відповідача документально підтверджені 1762 гривень судового збору, пов'язаних із сплатою при поданні позовної заяви на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

17 січня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.09.2008 року з [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 250 грн. у твердій грошовій сумі. Позивачка вважає що сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання сина. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнали частково, погодились на сплату аліментів в сумі 1000 грн. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали, прийшов до висновку, що позов піддягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], що визнається сторонами та підтверджується копією свідоцтва про його народження. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03 вересня 2008 року з [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 250 грн. у твердій грошовій сумі до повноліття дитини. Відповідне рішення набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] не надає достатньої матеріальної допомоги [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], а тому відповідно до ст.ст.180,181,182,183,192 Сімейного кодексу України з нього підлягають стягненню аліменти на користь останньої.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

17 січня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка\~надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 03 лютого 2012 року, від якого мають доньку Милану, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

17 січня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 70, мотивуючи свій позов тим, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, в сім`ї постійно відбуваються сварки в наслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 13 лютого 2018 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12 березня 2018 року. Позивач в судове засідання не з`явилась проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачі у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі з позовом згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 70 (а.с.6). Від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серія [NUMBER] та серія [NUMBER]( а.с. 10,11). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, в сім`ї постійно відбуваються сварки в наслідок чого, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення суду про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не вбачається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

17 січня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 січня 2013 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подала заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 січня 2013 року, актовий запис № 38 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а/с 5). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

17 січня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина. Позивачка позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, від надання їй матеріальної допомоги відповідач ухиляється. Позивачка просить стягнути з відповідача компенсацію половини її витрат, пов'язаних з навчанням сина, у сумі 25 314,50 грн. (а.с.а.с. 1 - 3). Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частин 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частиною 1 статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від 24.04.2004 року по 27.09.2012 року (а.с.а.с. 4, 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.а.с. 5, 7). Позивачка здорова, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, інших дітей не має. [PERSON] з урахуванням потреб розвитку матеріально забезпечений недостатньо, навчається у ТОВ «Компютерна академія «ШАГ» на курсі програми «xLab» (загальна вартість навчання - 12 300,00 грн.), а також на базовому курсі програми «Мала Компютерна Академія ШАГ» (загальна вартість навчання - 38 329,00 грн.) (а.с.а.с. 10 - 14). За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, стягнувши з відповідача половину вартості послуг з навчання малолітнього [PERSON] у ТОВ «Компютерна академія «ШАГ», а саме 25 314,50 грн. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved