Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

19 березня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони у шлюбі не перебували, однак у 2012 - 2013 роках проживали однією сім'єю. Сімейне життя між ними не склалось. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, син проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу, проте часто це незначна допомога, оскільки він має нерегулярний, мінливий дохід. Постійного місця роботи він не має, але підробляє, тому на думку позивача, відповідач в змозі сплачувати аліменти. Позивач жодних доходів не отримує, а державних виплат на дитину не вистачає для нормального забезпечення потреб дитини у харчуванні, одязі, якісних іграшках, а також створення необхідних умов для життя. Вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти, оскільки інших утриманців не має та стягнення за виконавчими документами не проводяться, у зв'язку з чим просить стягнути на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав та погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Пояснив, що дитина проживає з позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 12.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання неповнолітнього сина, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом враховується, що дитина проживає разом з матір'ю, відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, на даний час не працює, постійного заробітку не має. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітнього [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, оскільки його доходи можуть мати мінливий характер, в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2014 року до повноліття сина. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved