Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

18 грудня 2018 року адвокат Давиденко К.В., який діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом. 08 січня 2019 року, після усунення недоліків позову, на виконання ухвали суду від 22.12.2018 року, адвокат Давиденко К.В. звернувся з уточненою позовною заявою, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] року в селі Баштанівка Татарбунарського району Одеської області помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилась земельна частка (пай), із земель колишнього КСП ім. В.Тура, розміром 4.85 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 06.08.1998 року за №82, виданого на ім`я [PERSON] . Позивачка та її мати, яка є відповідачкою по справі, мають право успадкувати вищевказану земельну частку (пай) в порядку першої черги за законом. Однак, [PERSON] не заперечує проти прийняття позивачкою спадщини одноособово. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину, немає. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, позивачці було відмовлено в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи у зв`язку з втратою шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та не наданням доказів фактичного прийняття спадку. Разом з тим, на думку позивачки, вона вважається такою, що прийняла спадщину, так як після смерті спадкодавця, вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, як передбачено ч.1 ст.549 ЦК в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадку, оскільки не відмовилася від спадщини, яка залишилась після смерті батька, має на руках оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) спадкодавця, відразу після смерті батька розпорядилася деяким належним йому рухомим майном та отримувала орендну плату за налужний йому земельний пай в грошовій та натуральній формі. Відмова нотаріуса в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи стала причиною звернення останньої до суду з вказаним позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай), оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування зазначеного спадкового майна, вона позбавлена можливості. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 14 січня 2019 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. 11.03.2019 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. витребувано докази - інформацію щодо наявності спадкової справи та кола спадкоємців до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.32). На виконання ухвали суду від приватного нотаріуса Монастирліу О.П. надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо спадкодавця [PERSON] (а.с.35 ). Представник позивача адвокат Давиденко К.В. в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.29 ). Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обгрунтованими та законними, підтверджуючи факт прийняття спадку після смерті спадкодавця її донькою - позивачкою [PERSON] (а.с.28) Представник третьої особи - Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.27). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з частиною 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляду. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, враховуючи визнання позову відповідачкою, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, суд вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась [INFO] року - в день смерті спадкодавця [PERSON] , коли діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] на, належне спадкодавцю, право на спадкову земельну частку (пай), однак отримати свідоцтво про право на спадщину по закону, в порядку першої черги, через нотаріальну контору вона не має можливості у зв`язку пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутності доказів фактичного прийняття спадку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.11). Вказані обставини підтверджуються наступними доказами: - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.1982 року (а.с.6) , згідно якого батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] ; - копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області від 15.12.2001 року (а.с.7), з якої вбачається, що 15 грудня 2001 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] »; - копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2001 року (а.с.8), з якого слідує, що [PERSON] помер [INFO] ; - копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 27.07.1998 року (а.с.9), згідно якого [PERSON] є власником земельної частки (паю), розміром 4.85 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності КСП ім.В.Тура; -довідкою за №224, виданою виконавчим комітетом Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 08.10.2018 року (а.с.10), з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , фактично вступила в управління спадковим майном його донька [PERSON] , [INFO] ; - листом нотаріуса №958/01-16 від 11.10.2018 року (а.с.11), з якого слідує, що позивачці відмовлено в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після померлого [PERSON] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не наданням належних доказів фактичного прийняття спадщини. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ за №55714006 від 03.04.2019 року (а.с.25), наданою приватним нотаріусом Монастирліу О.П., повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] - інформація відсутня. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Ст. 5 Земельного кодексу України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Фактично успадкувавши після смерті свого батька [PERSON] належне останньому на день смерті право на земельну частку (пай), спадкоємець [PERSON] позбавлена можливості оформити на своє ім`я свідоцтво про право на спадкове майно через відмову нотаріуса, якому необхідно надати докази фактичного прийняття спадщини, що є перешкодою для реалізації нею спадкових прав. (а.с.11). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, враховуючи, що спадкодавцю [PERSON] дійсно належала земельна частка (пай) розміром 4,85 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП ім. В.Тура, про що свідчить копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.9), позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, у неї на руках є правовстановлюючий документ, відразу після смерті спадкодавця вона розпорядилася деяким належним останньому спадковим майном та отримувала орендну плату за земельну частку (пай), при відсутності інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, оскільки відсутня інформація про це в спадковому реєстрі (а.с.35 ) та визнанні вимог позову відповідачкою [PERSON] в повному обсязі (а.с.28), при відсутності можливості вирішити спір у позасудовому порядку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.11), суд вважає, що за [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, повинно бути визнано право на спадкову земельну частку (пай) розміром 4,85 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП ім. В.Тура Татарбунарського району Одеської області, відповідно до вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого 27.07.1998 року на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved