Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

18.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] , в якій зареєстровані колишні її власники: [PERSON] та [PERSON] .. Відповідач [PERSON] не проживає в квартирі з 2008 року, після того як продав її [PERSON] .. В лютому 2009 року вона придбала квартиру у відповідача [PERSON] , в якій він мешкав ще до 2014 року, однак після відчуження квартири відповідачі досі не знялися з реєстраційного обліку. З огляду на зазначені обставини, позивач як власник квартири не може розпорядитися нею на свій розсуд та отримати субсидію, що вимусило її звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Про причину неявки суд не повідомили, відзиви не подали, у зв`язку з чим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належала [PERSON] , яку він на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.05.2008 року, посвідченого Першою краматорською державною нотаріальною конторою, реєстровий №1-4726, придбав у [PERSON] .. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2009 року, посвідченого нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Фареником О.О., реєстровий №2-693, [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] , право власності на яку за [PERSON] зареєстровано в Краматорському міському БТІ 03.03.2009 року, номер запису 22940-П в книзі 81; В-9, стор. 291. Разом з тим, згідно довідок №45111 від 25.10.2019 року та №45110 від 25.10.2019 року, виданих Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, [PERSON] з 18.03.2003 року, а [PERSON] з 16.07.2008 року, зареєстровані в квартирі [ADDRESS] по теперішній час. Відповідно до довідок комітету мікрорайону №3 Краматорської міської ради від 17.10.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 2008 року, а [PERSON] не проживає з 2014 року по теперішній час. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] по усунення перешкод в користуванні власністю суд виходить з наступного. У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таким чином, позивач як власник квартири, згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї і таке право згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як колишні власники зареєстрований в спірній квартирі, чим порушують право власності позивача, позбавляють можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, отримати субсидію, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивачки шляхом подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідачів на її користь необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved