Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

19 жовтня 2017 року позивач звернулась в суд із цивільним позовом до відповідача, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на навчання сина [PERSON] до досягнення ним 23 років у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона є матірю повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З його батьком у зареєстрованому шлюбі не перебувала. На теперішній час син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, навчається у ліцеї та потребує матеріальної допомоги. При цьому, відповідач працює водієм маршрутного такси, отримує заробітну плату та має змогу надавати допомогу на утримання сина. Проте, вона самостійно, власними силами, намагається виконувати обовязки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їх дитини. На даний час син є студентом денної форми навчання Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею та потребує матеріальної підтримки з боку батька. Однак, відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила задоволити їх в повному обсязі, а також зазначила, що на теперішній час син не навчається. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що отримує заробітну плату у розмірі 3200 грн. та не має можливості сплачувати аліменти на навчання сина, тим паче, що навчається він на бюджетній основі. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: - із свідоцтва про народження серії І-ОЛ №003756 вбачається, що 10 жовтня 1998 року народився [PERSON], та його батьками є [PERSON] та [PERSON]; - довідкою з місця навчання за №132 від 19.04.2017р., яка видана на імя [PERSON], стверджується, що він дійсно навчається в Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцеї за професією машиніст електровоза, слюсаря з ремонту рухомого складу. Наказ про зарахування №8-З-УДЗ від 31.08.2016 року. Навчання на бюджетній основі, стипендію отримує. Навчається з 01.09.2016 року по 28.02.2018 року. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, відповідач [PERSON] здоровий, інвалідом не визнаний, працездатний, інших утриманців не має і більш нікому аліменти не сплачує. Оцінивши представлені сторонами в силу ст. 81 ЦПК України докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] у відношенні повнолітнього сина, який навчався до 28 лютого 2018 року, і у звязку з чим потребував допомоги, не виконував передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, ухилявся від постійної участі в його утриманні в грошовій чи якій-небудь іншій формі, хоча мав можливість надавати матеріальну допомогу, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі й (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Беручи до уваги викладені обставини, з огляду на сімейне й майнове положення відповідача, його стан здоровя, а також те, що на час звернення до суду з позовом [PERSON] навчався, суд встановлює на утримання останнього на час його навчання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 19.10.2017 року (дня звернення позивача до суду з позовом) і до 28.02.2018 року (дня припинення навчання). [PERSON] 10 жовтня 2016 року досяг 18 років, тому положення ст. 182 СК України, яка встановлює мінімальний розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на нього не розповсюджується. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved