Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

17 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку №13 по вул. Шеченко в селищі Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, укладеного 13.10.2000 року та зареєстрованого за №673 на Вознесенській Універсальній товарно сировинній біржі дійсним. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що даний договір був укладений між ним та [PERSON], в письмовій формі і зареєстрований на Універсальній товарно сировинній біржі, нічиїх прав та законних інтересів не порушує і всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані. Посилаючись на те, що нотаріальне посвідчення договору неможливе в звязку з тим, що [PERSON] помер, всі умови договору купівлі-продажу будинку виконані, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 20.08.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просила розглядати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що 13.10.2000 року між [PERSON], як покупцем та [PERSON], як продавцем був укладений договір купівлі-продажу будинку №13 по вул. Шеченко в селищі Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області та зареєстрований в той же день на Вознесенський Універсальній товарно сировинній біржі за реєстровим №673. В судовому засіданні було встановлено, що сторони при укладенні договору як продавець та покупець прийшли до взаємної згоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобовязання, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі-продажу, але нотаріально посвідчити договір неможливо, оскільки [PERSON] 27 травня 2008 року помер (свідоцтво про смерть серії І-ФП №074648 від 27.05.2008 року). Спадкоємцем після його смерті є донька [PERSON] Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року. Згідно до ст. 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Згідно ч.2 ст.47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки сторони по договору купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали всі умови договору, а нотаріально посвідчити договір неможливо, суд вважає необхідним визнати дійсним вказаний договір купівлі-продажу.

Outcome: approved