Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

17 серпня 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказувала, що проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на дитину і сім'ю не надає. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала про що надала письмову заяву. Відповідач [PERSON] не прибув повторно у судові засідання, хоча був повідомлений про дату розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки в судові засідання не повідомляв та не подавав заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що сторони від фактичних сімейно-шлюбних відносин мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили відносини і проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач працює у ПАТ «Кременчуцький мясокомбінат». Відповідач аліментних зобовязань перед іншими особами не має, матеріальної допомоги дружині на її утримання та на утримання дитини не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст.183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, наявність підстав для звільнення його від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, зменшення розміру аліментів, запропонованих позивачем та на підтвердження обставин, що свідчать про нерегулярні і мінливі доходи. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на утримання дитини, недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітньої дитини та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, а також на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Крім того, суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено. Відповідно п. 7 ч.1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved