Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

17 липня 2019 року позивач [PERSON] пред`явив вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. Так, [INFO] помер [PERSON] , про що 09.08.2012 року складено відповідний актовий запис № 288 та Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26.03.2019 р. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, складеного на його, [PERSON] ім`я на будинок [ADDRESS] . Проте, бажаючи оформити спадщину після смерті померлого, він 10.04.2019 року звернувся до Царичанської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] , проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті заповідача, який помер [INFO] ., у зв`язку з пропуском терміну для прийняття спадщини, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2019 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55810705 від 10.04.2019 року. Строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин. Так, з травня місяця 2012 року по березень 2014 року включно він тимчасово проживав за адресою: [ADDRESS] та доглядав хворих батьків - матір [PERSON] , 1944 року народження та батька [PERSON] , 1937 року народження, у зв`язку з чим пропустив визначений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини, тому вважає, поважними причини пропуску визначеного строку, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач, а також представник відповідача та третьої особи у судове засідання надали письмові заяви про можливий розгляд справи без їх участі підтримали та визнали позовні вимоги у повному обсязі і просили провести розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши спадкову справу спадкодавця, суд риходить до наступного висновку. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 09.08.2012 року складено відповідний актовий запис №288 та Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 26.03.2019 року. Померлий [PERSON] у період з 29.11.2010 року і на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] в КЗ «Могилівський геріатричний пансіонат ДОР» згідно наказу про зарахування № 333-а від 29.11.2010 р. і знаходився на повному державному утриманні, даний факт підтверджується Довідкою № 69 від 26.03.2019 р., виданою КЗ «Могилівський геріатричний пансіонат ДОР» та Довідкою № 572 від 26.03.2019 р., виданою виконкомом Могилівської сільської ради. Також встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт від 14.11.2011 року, посвідчений Зорянською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області, відповідно до якого заповідав позивачу - [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими, побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , який належав йому на праві приватної власності відповідно до Договору купівлі-продажу будинку від 10.03.1970 року. Даний заповіт на день смерті заповідача [PERSON] по Зорянській сільській раді не був змінений чи скасований. Рішенням Могилівської сільської ради від 30.11.2015 р. № 10-01/VІІ «Про припинення діяльності Зорянської сільської ради», Зорянську сільську раду було приєднано до Могилівської сільської ради, що підтверджується належно завіреним посвідченням Виконкому Могилівської сільської ради від 26.03.2019 року на зворотній стороні заповіту. Крім того встановлено, що заповіт від імені [PERSON] по Могилівській сільській раді зареєстровано 14.11.2011 р. за реєстровим № 49. Його майно під забороною та арештом не перебуває, що підтверджується відповідною Довідкою №572 від 26.03.2019 року, виданою виконкомом Могилівської сільської ради. У свою чергу, 10.04.2019 року позивач звернувся до Царичанської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] та отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті заповідача, який помер [INFO] , у зв`язку з пропуском терміну для прийняття спадщини, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.04.2019 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55810705 від 10.04.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин. Так, з травня місяця 2012 року по березень 2014 року включно [PERSON] тимчасово проживав за адресою: [ADDRESS] та доглядав хворих батьків - матір [PERSON] , 1944 року народження та батька [PERSON] , 1937 року народження, що підтверджується Довідкою № 99 від 12.03.2014 р., виданою Панасівською сільською радою, Довідкою № 596 від 03.09.2018 р., виданою Панасівською сільською радою та Довідкою від 31.08.2018 р., виданою ФАП с.Панасівка. Крім того, у червні 2014 року позивач вступив до Українського добровольчого корпусу, створеного Громадською організацією «Правий сектор». Місяць знаходився на території Дніпропетровської області, а потім в липні 2014 року був направлений в зону антитерористичної операції на територію Донецької та Луганської областей. В період з липня 2014 року по 25.01.2015 року безпосередньо брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей України. У період з 25.01.2015 року по 04.03.2015 року він перебував в полоні, де піддався жорстокому катуванню, внаслідок чого отримав численні пошкодження та травми довготривалого характеру. Після звільнення з полону він був змушений пройти тривалий період лікування та реабілітації у зв`язку з участю у антитерористичній операції та отриманими травмами. У період з 10 по 21 квітня 2015 року [PERSON] перебував у КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І. І. Мечникова», що підтверджується Випискою із медичної карти № 5816, а з 23 квітня по 13 травня 2015 року знаходився на обстеженні і лікуванні в ДУ «Інституту гастроентерології НАМИ України», що підтверджується Випискою із медичної карти № 1081. Також, позивач з 21.12.2016 року по 12.01.2017 року перебував в КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується Випискою із медичної карти № 3985. У 2017 р. проходив МРТ попереково-крижового відділу хребта, що підтверджується Висновком № 037032 від 13.10.2017 р., а в період з 31 січня по 16 лютого 2018 року знаходився та проходив лікування у КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується Випискою із медичної карти № 363. Крім того, 13.07.2018 року позивача направлено до КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни ДОР» на госпіталізацію до неврологічного відділення, що підтверджується відповідним направленням, а у період з 24 липня по 17 серпня 2018 року він перебував у КЗ «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується Виписками із медичної карти № 2271 та № 561. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем не оформлено право власності на спадщину, яка належить йому за заповітом [PERSON] та фактично не вступив в права спадкоємця у зв`язку з недотриманням шестимісячного терміну вступу в спадщину з поважних причин. За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачено ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч.3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Суд, відповідно до п.24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, за таких обставин, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк на прийняття спадщини після смерті спадкодавця тривалістю у 1 (один) місяці з моменту набрання рішення законної сили, так як є підстави вважати, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved