Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

19.09.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агро марс» про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок, ( а.с., 2). 24.09.2013 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання, ( а.с., 6). 19.09.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про визнання недійсним договору оренди землі, ( а.с., 14). 24.09.2013 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання, ( а.с., 19). 19.09.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про визнання недійсним договору оренди землі, ( а.с., 25). 24.09.2013 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання, ( а.с., 30). 19.09.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агро марс» про визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок, ( а.с., 36). 24.09.2013 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України відкрито провадження у справі та призначено справу до слухання, ( а.с., 41). 22.10.2013 року Кагарлицьким районним судом на підставі ч. 1 ст. 126 ЦПК України винесено ухвалу, якою вищевказані позови об»єднані в одне провадження, ( а.с., 68 - 70). Отже, позивачі по справі в прохальній частині позову просять суд винести рішення, яким визнати недійсним договори оренди земельних ділянок між ними та відповідачем, - товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс». Свої позовні вимоги позивачі в мотивувальній частині позову обґрунтовують наступним. У серпні 2013 р. вони випадково дізналися про те, що 1 січня 2010 р. невідомі особи заробили від їх імені договір оренди належних їм земельних ділянок, розташованих у с. Ліщинка Кагарлицького району. Згідно наявної копії договору він начебто укладений між ними і ТОВ «Комплекс Агромарс». Про існування цього договору їм стало відомо від голови СФГ «Гумінське» Гумінського М.В. Вказані договори мають бути визнані недійсним з наступних підстав: Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями є громадяни або юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки. Згідно ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки здійснюється зі згоди орендодавця. Земельні ділянки, про яку йде мова, належить позивачам на праві приватної власності згідно державного акта на право власності на землю. Отже, в даних правовідносинах орендодавцем вказаних земельних ділянок мають право виступати лише вони особисто, або ж за їх довіреністю інша особа. Нікому іншому вони довіреність на право укласти від їхнього імені договори оренди землі не надавали. Вони також вищевказані договори не укладали і не підписували. Це замість них зробив хтось інший. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди з усіх істотних умов договору. В даному випадку вказані вище договори належить вважати неукладеними з огляду на те що вони, як одна зі сторін, були позбавлені можливості обговорити умови договорів і здійснити своє волевиявлення у вигляді згоди чи незгоди на підписання цих договорів, оскільки вони не бачили договорів і не підписували їх. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент укладення правочину сторонами зазначених вище вимог. Про підробку договору свідчить також те, що їм не було надано другий його примірник і, як вже сказано вище, про його існування позивачі дізналися від третіх осіб. Отже, оскільки при укладенні невідомими особами вищевказаного договору оренди землі були порушені вимоги закону в частині обов»язкового підтвердження волевиявлення позивачів на укладення цього договору і вони його не укладали і не підписували, договір має бути визнаний недійсним. Верховний Суд України у постанові пленуму від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» з цього приводу, зокрема, вказав наступне: «п. 4 нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону не потребує визнання його таким судом». П. 8 Не є укладеними право чини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством України умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепти стороною, що направила оферту, тощо. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом вказані вище. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом вказані вище. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом вказані вище. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом вказані вище. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом вказані вище. В судовому засіданні представник відповідача Кузьменко Т.В. проти позову заперечувала в повному обсязі, так як на її думку договір існував, позивачі отримували орендну плату згідно умов договору. Суд, вислухавши позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], їх представника [PERSON], які позов підтримали, вислухавши представника відповідача Кузьменко Т.В., яка заперечувала проти позову, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Так, основною причиною, на підставі якої позивачі вимагають визнання недійсними договорів оренди землі є те, що, як стверджують позивачі, вони не ставили особисто підписи на договорах оренди землі, які є предметом спору в даному випадку, ( а.с., 4, 16, 27, 38, 39). З метою з»ясування обставини, чи підписували спірні договори позивачі, чи не підписували, судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, ( а.с., 178 - 181). Згідно висновку експерта № 656 від 08.08.2014 року, ( а.с., 194): Підпис від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки № 1507-КФ від 1 січня 2010 року, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Комплекс Агромарс», виконаний не гр. [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки № 530-КФ від 1 січня 2010 року, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Комплекс Агромарс», виконаний не гр. [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки № 1165-КФ від 1 січня 2010 року, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Комплекс Агромарс», виконаний не гр. [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в договорі оренди земельної ділянки № 1481-КФ від 1 січня 2010 року, укладеного між [PERSON] і ТОВ «Комплекс Агромарс», виконаний не гр. [PERSON], а іншою особою. Проте, суд вважає, що не підписання договорів позивачами не може слугувати в даному випадку підставою для визнання недійсними договорів оренди землі. Свою позицію суд обґрунтовує на підставі ст. 218 ЦК України. Так, згідно ст. 218 ЦК України: 1. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена зако ном, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. 2. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодер жання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Отже, ч 1 ст. 218 визначає, що у випадках, передбачених законом, недо тримання письмової форми правочину має наслідком його недійсність. Наприклад, недо тримання письмової форми правочину має наслідком недійсність: договору дарування май нового права, договору дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому (частина З статті 719 ЦК України); кредитного договору (частина 2 статті 1055 ЦК України); договору страхування (частина 2 статті 981 ЦК України) та інших. Якщо правочин мав бути вчиненим не лише у письмовій формі, а і підлягав нотаріаль ному посвідченню, порушення сторонами вимог щодо форми правочину матиме наслідком недійсність правочину, відповідно до статті 220 ЦК України. Ст. 218 ЦК України визначає неможливість доведення вчинення правочину щодо якого недотримана письмова форма свідченнями свідків. Відповідно до коментованої статті, до пустимими доказами в даному випадку є письмові докази (наприклад, Акт прийому-передачі товару, квитанція тощо), аудіо запис та інші докази. Процесуальне законодавство визначає засоби доказування, якими можуть доводитись фактичні обставини, якими сторо ни обґрунтовують свої вимоги та заперечення, а також обставини, які важливими для вирі шення справи. Наприклад, частина 2 статті 57 ЦПК України визначає засоби доказування, які використовуються в цивільному процесі, частина 2 статті 32 ГПК України - в госпо дарському процесі. У випадку якщо законом визначена недійсність правочину при порушенні пись мової форми, такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття вико нання. Таким чином, конклюдентні дії свідчать про вчинення правочину. Так, в матеріалах справи містяться копії документів, які засвідчують волю позивачів на укладення спірних договорів, зокрема, містяться документи, які засвідчують факт отримання позивачами продуктів та коштів за оренду землі: Так, в матеріалах справи міститься акт передачу зерна кукурудзи в грудні місяці 2012 року в рахунок орендної плати за оренду земельних ділянок (паї) за 2012 рік, ( а.с., 50), акт на передачу зерна пшениці в 2013 році в рахунок орендної плати за оренду земельних ділянок за 2012 рік, ( а.с., 51), відомість № 4 на видачу цукру в листопаді місяці 2012 року за оренду земельних часток (паїв) за 2012 рік, ( а.с., 52), відомість № 5 на видачу цукру і листопаді місяці за аренду земельних паїв, ( а.с., 53), відомість на видачу грошових коштів за аренду земельних часток (паїв) орендної плати за оренду земельних паїв за 2012 рік, ( а.с., 54 - 56), та інші акти видачі грошових коштів та продукції, ( а.с., 82 - 87). Крім того, були підписані акти приймання-передачі земельних ділянок, та акти про визначення меж земельних ділянок та передачу орендарю на зберігання межових знаків в межах Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області. З моменту укладання Договорів, ТОВ «Комплекс Агромарс» відкрито користувалося орендованими земельними ділянками, за що сплачувало позивачам передбачену договорами орендну плату, що підтверджується відомостями на отримання зерна за 2011 та 2012 роки, на що судом вказано вище. Суд вважає, що вказаний факт в свою чергу також підтверджує дійсність даних договорів. Слід зазначити, що жодних зауважень чи скарг зі сторони позивачів протягом цього часу не надходило. Відповідно до ч. З статті 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації є укладеним з моменту його державної реєстрації. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1021 від 0-9.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, яка набрала чинності 01.01.2011 року і діяла по 01.01.2013 року передбачалось, що державна реєстрація договорів оренди землі з 01.01.2011 року здійснюється відділами Держкомзему.

Outcome: dismissed