Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

19.06.2018 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі- продажу транспортного засобу №5580/17/000478 від 13.07.2017 року укладений між [PERSON] філія МП «Універсал-ЛТД» та зайцевим [PERSON] та застосувати наслідки недійсності договору купівлі- продажу від 13.07.2017 року за 35580/17/000478 передбачені ст.. 216 ЦК України. Скориставшись своїм правом, 30.10.2018 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву,в якій просить визнати недійсним договір купівлі- продажу транспортного засобу №5580/17/000478 від 13.07.2017 року укладений між [PERSON] філія МП «Універсал-ЛТД» та [PERSON]; визнати недійсним договір комісії №5580/17/000478 від 13.07.2017 року, укладений [PERSON] з [PERSON] філією МП «Універсал-ЛТД»; застосувати наслідки недійсності договору купівлі- продажу від 13.07.2017 року за №5580/17/000478 передбачені ст216 ЦК України та стягнути на користь позивача судові витрати. Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» надав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та розглядати справу за відсутністю представника позивача, в разі неявки відповідачів, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] філія МП «Універсал-ЛТД» в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях сторони розпорядилися на свій розсуд. У зв'язку з тим, що відповідачами не надано відзиву, останні повідомлялись належним чином, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, суд, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що 10 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11357778000 . Відповідно до умов Кредитного договору. Позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 45 300,00 доларів США, а останній, в свою чергу, зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 11 червня 2029 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,50% річних. У пункті 2.2 Крединого договору сторони погодили, що «Кредит наданий банком також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку установленому законодавством України». Всупереч умов Кредитного договору [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе зобовязання з повернення кредитних коштів, що зумовило 18.12.2015 року звернення банку до Київського районного суду міста Одеса, з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. За результатами розгляду якої рішенням київського районного суу м.Одеси від 17.03.2016 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11357778000 від 10.06.2008р. Рішення суду набрало законної сили та видано виконавчі листи з виконання зазначеного рішення. 07.10.2016 року постановою Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ Одеської області відкри то виконавче провадження №52594289. У зв'язку з несплатою боргу, 13.10.2016 року постановою Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ Одеської області за ВП №52594289, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно що належить боржнику [PERSON]. Постановою державного виконавця від 18.07.2017 року, оголошено розшук майна [PERSON], в тому числі автомобіля [NUMBER], що належить боржнику. 13.07.2017 року, знаючи про існування рішення Київського районного суду міста Одеса у справі №520/17311/15-ц, та про перебування його на виконанні у ВДВС м. Одеса ГТУЮ Одеської обл., [PERSON], діючи як - «КОМІТЕНТ», уклав договір комісії № 5580/17/000478 з [PERSON] філія МП «Універсал-ЛТД» в договорі іменований - «КОМІССІОНЕР», відповідно до умов якого, а саме п. 1 договору комісії № 5580/17/000478, КОМІССІОНЕР зобовязується за дорученням КОМІТЕНТА та винагороду, здійснити від свого імені угоду з продажу ТОВАРУ, а саме: автомобіля марки Мазда 626 кузов №JMZGE14J201226637, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 року випуску. Надалі, 13.07.2017 року [PERSON] філія МП «Універсал-ЛТД», уклав з [PERSON], договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5580/17/000478. Однак 01.09.2017 року зазначений автомобіль під керуванням [PERSON] співробітниками поліції був зупинений, як такий, що перебуває у розшуку. У зв'язку з вищевикладеним, ПАТ «УкрСиббанк» як стягувач, позбавлений можливості виконання рішення Київського районного суду міста Одеса від 17.03.2016 року в повному обсязі. Суд приймає до уваги той факт, що згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 р були внесені зміни у Статут АК1Б «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до статті 16 Цивільного Кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з частинами першою - п'ятою статті 203ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Щодо договору купівлі- продажу транспортного засобу законодавець вказує наступне. Так, відповідно до статті 34 ЗУ «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід'ємно пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). \~ \~ \~ \~: Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 р. № 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від23.12.2009р.№ 1371),які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання- передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо- будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту). У відповідності з вимогами ст.655 ЦК України договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 328 ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пленум Верховного Суду України у пункті 4\~постанови від\~06\~листопада 2009\~року №\~9\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» роз'яснив, що судам відповідно до\~статті 215ЦК України\~необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша\~статті 225ЦК України\~тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперчує його дійсність на підставах встановлених законом , такий правочин може бути визнаний судом недійсними ( оспорюваний правочин) Так банк оспорює обидва правочини, договір комісії від 13.07.2017 року за № 5580/17/000478 та договір купівлі продажу від 13.07.2017 року за № 5580/17/000478, оскільки має пріоритетне право на автомобіль марки Мазда 626 кузов №JMZGE14J201226637, реєстраційний номер [NUMBER], 1992 року випуску. Відповідно до\~статті 216 ЦК України\~у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у випадку неможливості такого повернення (зокрема, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі) необхідно відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, у разі застосування реституції за недійсними договорами одержувач майна за договором купівлі- продажу, визнаним недійсним,зобов'язаний повернути власнику майно. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача та про задоволення останніх в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3524,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved