Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-24 00:00:00

18.09.2013 року до суду із позовною заявою звернулася [PERSON]. Посилається на те, що на підставі рішення Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області від 20.11.2009 року [PERSON] було оформлено та видано свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 11.12.2009 року. Позивачка вважає, що вказане рішення та свідоцтво суперечать вимогам закону. Стверджує, що спірний житловий будинок та господарську споруду біля нього (стайню) було збудовано нею та за грошові кошти її та її чоловіка, [PERSON] Вони із чоловіком працювали, отримували заробітну плату та фінансували будівництво спірного будинку. В 2003 році було завершено будівництво коробки та покрівлі будинку. В подальшому вона завершила будівництво цілого будинку, а саме: три кімнати, кухня і веранда. Це будівництво було здійснено за її кошти, які вона отримала, працюючи за кордоном. Так, жителем с.Мельничне, [PERSON], збудовано печі, жителем с. Явора, [PERSON], виготовлено та встановлено вікна та двері, підключено будинок до електромережі. За її грошові кошти було придбано будівельні матеріали для будинку на суму 6034,5 грвн., що підтверджується товарними чеками, виданими ПП [PERSON] Окрім того, між нею та відповідачем 08.07.2008 року було укладено акт розподілу майна, згідно з яким спірний житловий будинок залишається їй, а відповідач, у зв'язку із тим, що брав часткову участь у зведенні фундаменту будинку, отримує інше майно. Також вона є користувачем земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок. Твердження сільського голови про те, що земельна ділянка була у користуванні відповідача ще з часів колгоспу, викладене в листі № 54 від 29.01.2013 року, не відповідає дійсності та нічим не підтверджено, оскільки відповідно до рішення Завадівської сільської ради № 198 від 22.09.2003 року було припинено землекористування відповідача земельною ділянкою площею 0,74 га в урочищі «загорода», на якій і є побудований спірний житловий будинок. Вона проживала на території села Мельничне та була головою двору спірного житлового будинку, спірний житловий будинок було побудовано нею, між нею та відповідачем було здійснено розподіл майна згідно з актом від 08.07.2008 року. Про це було відомо сільській раді. Однак при прийнятті рішення № 321 від 11.04.2008 року та № 833 від 20.11.2009 року та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно сільською радою не було перевірено всіх обставин. А також не взято до уваги, що вона була користувачем земельної ділянки. Враховуючи наведене вище, спірний житловий будинок є її власністю. Оскаржуваними нею рішеннями сільської ради та свідоцтвом її було позбавлено права власності на житловий будинок та земельну ділянку. Спірний житловий будинок було побудовано самовільно, без дозволів і проекту на будівництво. Будівельний паспорт виготовлено лише в 2008 році. Цей паспорт не погоджено, не затверджено та не перевірено жодною уповноваженою на це особою. Спірний житловий будинок не було здано в експлуатацію відповідно до порядку, встановленого постановою КМ України № 1035 від 09.09.2009 року. Також право власності на будинок не могло бути оформлено в силу приписів ст.. 9 Конституції України та наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року. Просить суд: - визнати незаконним та скасувати рішення Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області № 833 від 20.11.2009 року; - визнати незаконним та скасувати рішення Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області № 321 від 11.04.2008 року; - визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на житловий будинок [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на господарське приміщення (стайню), що знаходиться біля будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат [PERSON], надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судовому засіданні відповідач, [PERSON], позов не визнав і пояснив, що будинок [ADDRESS] він будував сам, позивачка ніяких коштів у будівництво не вкладала. Рішенням сесії сільради право власності на будинок було оформлено на нього. В судовому засіданні представник Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області позов не визнав і пояснив, що рішення сільською радою приймалися на законних підставах, оскільки будинок будував відповідач, він мав бути власником. А позивачка до 1996 року не проживала в селі Мельничне. Вислухавши сторони, представника позивачки, свідка [PERSON], дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно розпочав будівництво житлового бцдинку [ADDRESS], яке закінчив у 2008 році. Згідно з актом від 28.04.2008 року про прийняття та здачу в експлуатацію житлового будинку, що належить відповідачу, будинок прийнятий в експлуатацію, також Самбірському МБТІ вказано зареєструвати житловий будинок та видати свідоцтво про право власності будинок. 11.04.2008 року Завадівська сільська рада прийняла рішення № 321 , яким як власник земельної ділянки, не заперечувала проти будівництва відповідачем спірного житлового будинку та зобов'язала відповідача отримати будівельний паспорт. 20.11.2009 року Завадівська сільська рада Турківського району Львівської області прийняла рішення № 833 від 20.11.2009 року, яким затвердила акт від 28.04.2008 року про прийняття та здачу в експлуатацію житлового будинку, що належить відповідачу, в якому також Самбірському МБТІ вказано зареєструвати житловий будинок та видати свідоцтво про право власності. Про вказані рішення сільської ради позивачці відомо із квітня 2011 року, коли за захистом свого права власності до суду вперше звернувся [PERSON] із позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення. Це рішення суду позивачка не оскаржувала і з ним погодилася. Наведені вище обставини підтверджуються: свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS], яке видане Завадівською сільською радою Турківського району Львівської області 11.12.2009 року на підставі рішення Завадівської сільської ради № 833 від 20.11.2009 року (а.с.12); актом від 08.07.2008 року про розподіл майна між сторонами (а.с. 13); копією рішення Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області № 321 від 11.04.2008 року, із якого вбачається, що сільська рада, власник земельної ділянки, не заперечувала проти будівництва відповідачем спірного житлового будинку та зобов'язала відповідача отримати будівельний паспорт (а.с. 14, 192); копією рішення Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області № 833 від 20.11.2009 року, із якого вбачається, що сільська рада, власник земельної ділянки, затвердила акт від 28.04.2008 року про прийняття та здачу в експлуатацію житлового будинку, що належить відповідачу, в якому також Самбірському МБТІ вказано зареєструвати житловий будинок та видати свідоцтво про право власності (а.с.15,193); довідкою № 2074, виданою 23.10.2009 року Завадівською сільською радою Турківського району Львівської області про те, що позивачка користується земельною ділянкою площею 1,44 га по [ADDRESS] (а.с. 16); будинковою книгою на будинок [ADDRESS], із якої вбачається, що в даному будинку зареєстровані позивачка, її чоловік і діти та відповідч (а.с. 17-22); актом по допуску в експлуатацію електроустановки споживача [PERSON] від 17.10.2003 року (а.с. 184, 185); копіями рішення суду від 04.05.2011 року та від 06.12.2012 року (а.с . 186-188); реєстраційною справою (а.с. 195-234); технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS], власником якого є [PERSON] (а.с 239-241); копіями рішень Турківського районного суду Львівської області від 04.05.2011 року по справі № 2-167/2011 р. та від 06.12.2012 року по справіі № 1325/1388/2012 2/1325/380/2012, із яких вбачається, що судом було задоволено позови [PERSON] про захист права власності, рішення суду за 2011 рік позивачка, як вона пояснила в судовому засіданні, не оскаржувала, а рішення суду за 2012 рік скасоване апеляційним судом лише в частині відшкодування моральної шклоди. Не довіряти вказаним доказам у суду підстав немає. Оцінюючи письмові пояснення [PERSON] від 21.10.2009 року та 27.12.2012 року про те, що в 2003 році він ставив два п'єци із цегли [PERSON], 1971 року, яка із ним розрахувалася, в жовтні 2003 року в будинку ще не було електромережі (а.с. 23,238) та [PERSON] [INFO], с.Явора, від 21.10.2009 року про те, що він в 2004 році робив [PERSON] для її будинку вікна і двері, яка із ним розрахувалася (а.с. 24), суд не може прийняти до уваги, оскільки дані особи в судовому засіданні в якості свідків не допитувалися, а також обставини складання ними цих письмових пояснень суду не відомі. Оцінюючи довідку № 217/335 від 05.11.2009 року начальника Турківського РЕМ про те, що абонент [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], заборгованості за електроенергію станом на 01.11.2009 року не має (а.с. 27), суд звертає увагу, що довідка видана на будинок [ADDRESS], а не [ADDRESS], а тому вважає, що вона не має юридичного значення. Також суд вважає, що рішення Завадівської сільської ради № 189 від 22.09.2003 року та № 207 від 26.12.2003 року про припинення землекористування земельних ділянок площею 0,74 га в урочищі «Загорода» та площею 0,60 га в урочищі «Лан» (а.с.30,31) не мають по даній справі юридичного значення, оскільки власником земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, і по даний час є Завадівська сільська рада, яка в особі свого представника в судовому засіданні висловила свою думку щодо належності спірного будинку на праві власності відповідачу [PERSON] Суд зауважує, що свідок [PERSON]є чоловіком позивачки та зацікавленою в справі особою, оскільки проживає у спірному будинку, а тому суд не може прийняти до уваги як доказ його показання в судовому засіданні в якості свідка. Окрім цього, оцінюючи показання свідка [PERSON], чоловіка позивачки, суд вважає, що вони не спростовують факту наявності права власності на будинок у відповідача [PERSON] В силу ст.ст. 316, 321,328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності та вимоги закону суд вважає, що право власності та інші речові права позивачки Завадівською сільською радою при прийнятті оспорюваних рішень не порушено, оскільки такого права у позивачки не виникло. Враховучи представлені позивачкою суду докази, суд вважає, що позивачкою не доведено те, що будинок побудований нею та за її кошти. Посилання позивачки на те, що вона в 2012 році проводила ремонти в будинку, вкладала свої кошти, суд вважає такими, що не мають по даній справі юридичного значення, оскільки позивачка проживала із сім'єю в будинку відповідача тривалий час, за проживання нічого не оплачувала, однак не просила у [PERSON] дозволу на проведення ремонтів і вкладання коштів, а тому її претензії в цій частині є необгрунтованими. Як вбачається із довідок від 07.10.2013 року та 10.10.2012 року (а.с. 242,243), будівельні матеріали позивачкою купувалися та ремонтні роботи проводилися за власною ініціативою, вже після оформлення права власності на будинок за [PERSON] і без його дозволу. Враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, у суду відсутні підстави для задоволення позову. Також, враховуючи те, що позивачкою не наведено достовірних доказів того, що саме вона та за свої особисті кошти побудувала спірний житловий будинок та стайню, суд не знаходить підстав для скасування оспорюваних позивачкою рішень Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області. В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із позивачки в користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає недоплачений нею при поданні позовної заяви до суду судовий збір в сумі 1700 гривень, оскільки мав бути сплачений в сумі 2414 гривень - 1% від ціни позову - 241 440 гривень (вартість житлового будинку - 225 686 гривень та стайні - 15754 гривні). На підставі наведеного вище та

Outcome: dismissed