Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

19.01.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку в гуртожитку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що у її власності перебуває квартира [ADDRESS] відповідно до ордеру № 40 на право зайняття жилого приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання від 18.03.2003 року. 09.08.2005 року у зазначеній квартирі було зареєстровано [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі. 06.06.2013 року шлюб розірвано, про що свідчить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2013 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] перестав проживати за місцем реєстрації. Крім того, факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується актами про не проживання від 12.05, 09.07., 26.08.2014 року. Враховуючи той факт, що відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, комунальні платежі не сплачує, в квартирі відсутні його особисті речі просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зобов»язати зняти останнього з реєстраційного обліку. У судове засідання позивач не з»явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач, у судове засідання не з»явився, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання, повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених до [PERSON] позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] що підтверджено ордером № 40 на право зайняття жилого приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання від 18.03.2003 року (а.с. 10). За даними довідки форми № 3 на квартиру [ADDRESS] у квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] з 01.04.2003 року; [PERSON] з 09.08.2005 року, [PERSON] з 01.04.2003 року, [PERSON] з 01.04.2003 року, [PERSON] з 25.04.2006 року, [PERSON] з 29.05.2007 року (а.с. 11). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] поселився до спірної квартири та був зареєстрованим в якості члена сім»ї власниці зазначеної квартири [PERSON] Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2013 року, що набрало законної сили 17.06.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 06.06.2013 року (а.с. 4). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджують, що відповідач з моменту розірвання шлюбу з нею, не є членом її сім»ї, після розірвання шлюбу припинив проживання в спірній квартирі, однак не знявся з реєстраційного обліку, а тому у такий спосіб чинить їй перешкоди щодо використання на власний розсуд належного їй майна, яким є спірна квартира. Крім того, за даними актів: від 12.05.2014 року складеного комісією у складі майстрів т/д № 3, 4, [PERSON], [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], від 09.07.2014 року складеного комісією у складі майстрів т/д № 2, 3, 4, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та завідувача гуртожитку [PERSON], від 26.08.2014 року складеного комісією у складі майстра т/д № 4 [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON] та завідувача гуртожитку [PERSON], затверджених директором КП «ЖЕО-103» щодо обстеження квартири [ADDRESS] на предмет встановлення факту не проживання [PERSON], комісією встановлено, що [PERSON] у квартирі за вище вказаною адресою не проживає (а.с. 5, 6, 7). За правилами ст. 405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наразі, приймаючи до уваги, що відповідач був зареєстрований та проживав у спірній квартирі в якості члена сім»ї власниці, яка приходились йому дружиною, однак більше не проживає у зазначеній квартирі, а факт розірвання шлюбу з [PERSON] є підставою для висновку, що обставини за яких відповідач поселився до квартири [ADDRESS] та проживав у ній, як чоловік останньої відпали, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняття останнього з реєстраційного обліку в гуртожитку. На підставі викладеного,

Outcome: approved