Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 20 березня 2013 року в результаті нещасного випадку померли його батько [PERSON] та дружина батька [PERSON]. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], але постановою нотаріуса нотаріус Новомосковської державної нотаріальної контори від 22 квітня 2014 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно, та не надано доказів родинних звязків із [PERSON]. В звязку з наведеним. в позовній заяві [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,790 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 20 березня 2013 року (Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ДП № 007519, виданий 17 жовтня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на імя [PERSON]). В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Голубівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, як відповідач, в своїй заяві просив суд розглядати справу без участі представника ради. Представник третьої особа Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 березня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя, 31 січня 2006 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, відповідно до якого, заповідала [PERSON] все належне їй на день смерті майно. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП № 007519, який виданий 17 жовтня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, [PERSON] бела власником земельної ділянки площею 4,790 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно спадкової справи, до нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлої 20 березня 2013 року, звернувся [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. Постановою нотаріуса нотаріус Новомосковської державної нотаріальної контори від 22 квітня 2014 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. оскільки ним не надані правовстановлюючі документи на спадкове майно, та не надано доказів родинних звязків із [PERSON]. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне нерухоме майно, оскільки право власності спадкодавця встановлена та підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

Outcome: approved