Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

17 січня 2017 року [PERSON] звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], який зареєстрований 18 липня 2015 року виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за актовим записом №75. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що з 18 липня 2015 року вона перебуває з [PERSON] у шлюбі. Від спільного подружнього життя вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. У позові також зазначає, що шлюб у неї та відповідача перший. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з тим, що між ними відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, між ними постійно виникають конфлікти та сварки у звязку з тим, що відповідач не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження одне від одного. Спору стосовно місця проживання дитини та розподілу майна у них немає. Вважає, що їх сімя фактично розпалася, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, а примирення недоцільним, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить шлюб, укладений 18 липня 2015 року з відповідачем [PERSON] розірвати та її шлюбне прізвище змінити на дошлюбне з «Чернявської» на «Косован». В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, наполягає на задоволенні позовних вимог за підставами, викладеними у позовній заяві. Після розірвання шлюбу її прізвище просить змінити на дошлюбне «Косован». В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу без його участі. Позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує, просить шлюб з [PERSON] розірвати та зазначає, що спору про місце проживання дитини та розподіл спільного майна у них немає. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 липня 2015 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за актовим записом №75, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.5). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування №2322/53 від 29 січня 2017 року малолітня дитина [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.6) Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові один до одного, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог та крім того, визнання позовних вимог відповідачем у повному обсязі, що відповідно до положень ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved