Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

18 березня 2021 року представник позивача-адвокат Красовський В.Б. звернувся до суду із заявою, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення в справі за позовом ПСП «Україна» до Центру надання адміністративних послуг Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, визнання свідоцтва недійсним, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн., мотивуючи тим, що при ухваленні рішення судом не було вирішено це питання. У судовому засіданні представник позивача вимоги про ухвалення додаткового рішення підтримав повністю та просить також вирішити питання про компенсацію сплаченого позивачем судового збору в розмірі 4204 грн. за рахунок держави, оскільки [PERSON] звільнений від сплати судового збору. Відповідач [PERSON] та його захисник адвокат Бойчук К.М. просять у задоволення вимог про стягнення судових витрат відмовити, оскільки з огляду на складність справи та фінансовий стан учасників справи не є співмірними. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Установлено, що вподаній у березні 2020 року в суд заяві представник ПСП «Україна» просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно - будівлю гаража для легкових автомобілів по [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 602305656226; зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області здійснити реєстраційну дію про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 9125617) на зазначену будівлю гаража;визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20 березня 2015 року, індексний номер 35245767 на об`єкт нерухомого майна - будівлю гаража для легкових автомобілів по [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати. Також, при поданні позову позивачем заявлено про його орієнтовні витрати, пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції, зокрема, про сплату ним 27 лютого 2020 року судового збору за подання позовної заяви в сумі 4204 грн. та орієнтовні витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 16000 грн. Заявою від 04 березня 2021 року на підставі п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач відмовився в частині вимог про зобов`язання Центр надання адміністративних послуг Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області здійснити реєстраційну дію про скасування державної реєстрації на спірну будівлю гаража, решту вимог підтримав. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 березня 2021 року позовнівимогиПСП «Україна» були задоволені повністю, проте питання про судові витрати ухваленим у справі рішенням не вирішено. З положень ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України). Відповідач згідно посвідчення інваліда війни, виданого управлінням праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому 16 липня 2018 року серії [NUMBER] , є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України, а тому згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України). За змістом ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.5 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат згідно ч.6 ст.137 ЦПК України покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оплата позивачем судового збору в розмірі 4204 грн. підтверджується платіжним дорученням №1207 від 27 лютого 2020 року, а понесені витрати на професійну правничу допомогу договором про надання правової допомоги від 14 лютого 2020 року з додатками та додатковою угодою від 29 грудня 2020 року до нього, рахунком від 15 березня 2021 року, платіжним дорученням від 16 березня 2021 року, актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 12 березня 2021 року, проміжним звітом з описом наданої правової допомоги адвокатським бюро «Миколи Бляшина» в сумі 16000 грн. Відповідачем клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України не заявлялося, а неспівмірність витрат на розгляд справи належними доказами не доведено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги є обґрунтованими, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved