Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

19 грудня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить визнати за ним право власності на будинок №100 по вул.Чухновського у м.Дніпро, загальною площею 102,2м2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 вересня 1994р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розміщений на земельній ділянці 0,0793га, кадастровий номер 1210100000:07:372:0004, за адресом: м.Дніпро, вул.Чухновського, 100. В подальшому в період з 1994 по 2015р.р. позивач на місці придбаного будинку загальною площею 33,8м2 самочинно збудував житловий будинок загальною площею 102,2м2. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. З отриманим технічним паспортом позивач звернувся із заявою до Дніпропетровської міської ради про введення будинку в експлуатацію та оформлення права власності. 05 грудня 2016р. листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради повідомлено, що немає правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого позивачем будинку та запропоновано звернутись до вирішення цього питання до суду. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити позов. Представник відповідача залишив вирішення цієї цивільної справи на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 08 вересня 1994р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в м.Дніпропетровську, вул.Чухновського, 100, на присадибній земельній ділянці якого знаходиться: житловий будинок А-1 деревяномазаний, обл. 1/2 частини кипричем, жилой площею 11,6кв.м, та такі господарчі та побутові будівлі та споруди: Б сарай шлакобетонний, В уборна дощата, № 1-2 огорожі деревяні, водоколонка №3, який посвідчено державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.13) На підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 18.06.1998р. № 1167 [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Д*№013497 площею 0,0793га, розташованої на території Красногвардійського району м.Дніпропетровська, вул.Чухновського, б.100 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №013497 (а.с.12). Згідно із технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок №100 по вулиці Чухновського у м.Дніпропетровську, який виготовлено директором ПП «ПАРАДІЗБУД» [PERSON] 17.08.2015р., [PERSON] був замовником технічної інвентаризації зазначеного домоволодіння та станом на 17.08.2015р. домоволодіння за зазначеною адресою складається з: житлового будинку А-1, житлової прибудови А1-1, прибудови а2-1, підвал під А1-1, погріб під А1-1, сарай Б, убиральня В, душ Г, сарай тимчасовий Д, огорожа №1, хвіртка №2, колонка№3, ворота №4, яма зливна №5. Загальна площа складає 102,2кв.м, житлова - 30,5кв.м . Житловий будинок А-1 складається з: 1 - коридор площею 4,6кв.м, 2 коридор площею 4,4кв.м, 3 - кухня площею 7,6кв.м, 4 - житлова кімната площею 11,6кв.м, 5 - коридор площею 4,5кв.м, 6 прихожа площею 6,5кв.м, 7 вітальна площею 12.0кв.м, 8 - житлова кімната площею 6,9кв.м, 9 санвузол площею 3,3кв.м, 10 - кухня площею 3,2кв.м, а також у зазначеному технічному паспорті маються відмітки про самочинне будівництво (а.с.3-10). 05 грудня 2016 року листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради повідомлено [PERSON] про те, що немає правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого [PERSON] будинку та запропоновано звернутись для вирішення цього питання до суду (а.с.14). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст.318 ЦК України субєктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин. Усі субєкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва створення майна). Згідно із ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно із ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Враховуючи вищенаведене, а також враховуючи, що позивач в інший спосіб, окрім як звернутись з позовом до суду про визнання права власності, не може захистити своє право, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказане майно. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved