Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

17 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що після смерті 07 травня 1998 року чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Лугова, 8, в с. Нуйно Камінь-Каширського району Волинської області. Вважає, що шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, своєчасно прийняла спадщину. Інших спадкоємців немає. Маючи намір прийняти спадщину звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не має можливості у звязку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів на нього. Просить визнати за нею право власності на вищезгадане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що її чоловік за життя не встиг зареєструвати право власності на належне йому нерухоме майно, а тому на даний час вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Просить позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечив, про що подав заяву, де просить справу розглянути без участі його представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. Судом установлено, що 07 травня 1998 року після смерті чоловіка позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть (а.с. 8), у відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Лугова, 8, в с. Нуйно Камінь-Каширського району Волинської області. Належність вказаного будинковолодіння [PERSON] стверджено довідкою Нуйнівської сільської ради Камінь-Каширського району від 30 жовтня 2014 року № 1111 (а.с. 9), витягом з погосподарської книги №1 за 1998 рік цієї сільської ради (а.с. 10) та свідоцтвом на забудову індивідуальної садиби (а.с. а.с. 13-18). [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, згідно ст. ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст. 549 ч. 1 п. 1 цього Кодексу, прийняла спадщину. Спадкоємців першої черги за законом немає. Згідно п. 1.2 глави 2 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Розділу 2 цього Порядку відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину. [PERSON]М за життя такого свідоцтва не мав, що стверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна, інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 20 серпня 2015 року, тому позивач оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса не має можливості. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно ст. 1216 ЦК являє собою перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на встановлені судом обставини, позивача слід визнати власником житлового будинку з надвірними будівлями. З відповідача суд судових витрат не стягує, оскільки позивач таких вимог не заявляла.

Outcome: approved