Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

18.09.2020 року [PERSON] звернулася до Оратівського районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення: факту смерті на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа Оратівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Заява мотивована тим, що [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Очеретня Плисківського району Вінницької області, тривалий час проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , є матір`ю заявника [PERSON] . Мати [PERSON] була інвалідом першої групи, а з 2011 року, у неї стався інсульт, після якого здоров`я різко погіршилося та вона вотребувала постійного догляду, оскільки була лежача, і заявник перевезла її на догляд у м. Ялта АРК, де проживає сама, і [INFO] в м. Ялта АРК мати заявника померла, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, виданим Ялтинським міським відділом записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим. 17.09.2020 року з метою реєстрації смерті матері заявник [PERSON] звернулася до Оратівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті. Для отримання у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» порядку свідоцтва про смерть матері заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Очеретня Плисківського району Вінницької області, яка померла [INFO] в м. Ялта Автономної Республіки Крим, Україна. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала. Пояснила, що встановлення факту смерті їй необхідно для подальшого оформлення спадкового майна, яке залишилось після померлої та знаходиться на території Оратівського району Вінницької області. В судовому засідання представник заявника адвокат Крицька Т.В. заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи - Оратівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином. Натомість, 21.09.2020 року подано заяву про розгляд справи без участі представника Оратівського районного відділу ДРАЦС ЦЗ МРУ МЮ (м. Хмельницький), вирішення заявлені вимоги покладено на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.04.1952 року, [PERSON] народилася [INFO] в с. Очеретня Плисківського району Вінницької області. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.06.1952 року, 4 червня 1952 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів 04.06.1952 року зроблено відповідний актовий запис за № 12. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 16.10.1995 року, заявник [PERSON] народилася [INFO] , в графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» зазначено [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.1974 року, 10 листопада 1974 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів 10.11.1974 року зроблено відповідний актовий запис за № 25. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно довідки № [NUMBER] (видається інваліду), [PERSON] мала першу групу інвалідності загального захворювання та потребувала стаціонарного догляду. Як вбачається з заповіту від 08.10.2004 року посвідченого секретарем виконкому Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області Мерецькою Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 198, [PERSON] все своє майно, що буде належати на день її смерті, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] , заповідає своїй дочці [PERSON] . Вклад, який знаходиться на рахунку № [NUMBER] в Оратівському ощадному банку заповідає своєму синові [PERSON] . Вклад, який знаходиться на рахунку № [NUMBER] в Оратівському ощадному банку заповідає своєму синові [PERSON] . Згідно заповіту від 10.11.2011 року посвідченого сільським головою Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області Ткачуком О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 199, [PERSON] земельну ділянку розміром 4,9224 га, розташовану на території Скоморошківської сільської ради, наданої згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 687550, виданого Оратівською районною державною адміністрацією 14 квітня 2008 року, заповідає дочці [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.03.2020 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в м. Ялта Республіки Крим, Російської Федерації. Згідно медичного свідоцтва про смерть серії 35 № 068882, виданого 23.03.2020 року, [PERSON] померла [INFO] о 17:15 год. Як вбачається з довідки про смерть № С-00953 , [PERSON] померла [INFO] о 17:15 год. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації. Згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, оцінюючи надані заявником [PERSON] докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, та чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidouv. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozerv. TheRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprusv. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто, є окупованою)» (Mozerv. TheRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявником [PERSON] надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту смерті, зокрема свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 24.03.2020 року, медичне свідоцтво про смерть серії 35 № 068882, виданого 23.03.2020 року, довідку про смерть № С-00953, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на оформлення спадкового майна і іншого порядку його встановлення немає. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до вимог частини 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved