Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

17 червня 2013 року, позивач звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що [PERSON] на підставі договору дарування від 30 вересня 1996 року посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицькогоо міського нотаріального округу Спариняк Л.В. за р.№ 3584, зареєстрованого в Дрогобицькому МБТІ за р.№ 3910 належав житловий будинок [ADDRESS] . Будинок складався з: чотирьох кімнат житловою площею 85.4 кв.м., двох кухонь, до будинку відносяться господарські будівлі: сарай-літня кухня, металла огорожа, земельна ділянка площею 600 кв.м. ВДВС Дрогобицького міського управління юстиції 08.12.1999 року в приміщенні ВДВС Дрогобицького міського управління юстиції на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Молокус Б.В. від 10 березня 1999 року, про стягнення з [PERSON] заборгованості в користь АТ «Укрінбанк» реалізовано з публічних торгів майно боржника, а саме житловий будинок «А-2» ( адреса будинку не вказана), що підтверджується актом про публічні торги від 08.12.1999 року складеного та затвердженого начальником ВДВС Дрогобицького міського управління юстиції С.Семковичем. Проведення публічних торгів (з реалізації заставленого майна [PERSON] ) підтверджується протоколом № 113 від 08.12.1999 р. На підставі цих документів, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Молокус Б.В. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 року № 1448, видав свідоцтво за № [NUMBER] яким посвідчив, що [PERSON] ( в даний час [PERSON] прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу) [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] належить на праві приватної власності майно, яке складається з: житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ; будинок складається з чотирьох кімнат житловою площею 85,4 кв.м., двох кухонь, до будинку відносяться господарські будівлі: сарай-літня кухня, металева огорожа, земельна ділянка площею 600 кв.м., що раніше належало [PERSON] , котра мешкає в [ADDRESS] на підставі договору дарування. Вважає, що 08.12.1999 року проведені публічні торги з реалізації предмета іпотеки - житлового будинку [ADDRESS] проведено з порушенням вимог ст.ст.203, 215 ЦК України, оскільки власника майна не повідомлено в установленому порядку про оцінку майна та час і місце проведення прилюдних торгів. Договір купівлі-продажу житлового будинку оформлений у вигляді протоколу проведення публічних торгів не відповідає вимогам ст.ст.655, 656 ЦК України. Крім цього, при проведенні публічних торгів були порушені встановлені законодавством правила проведення торгів визначені Положенням про порядок проведення аукціоні (публічних торгів ) з реалізації заставленого майна затвердженого постановою КМ України від 22 грудня 1997 року № 1448. Реалізація майна у виконавчому провадженні здійснюється згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», а тому з огляду на вказане вище в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів. Представник позивача [PERSON] та адвокат Кунців П. Р . в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити. Представник Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір Світлана Тадеївна, в судовому засіданні пояснила, що у відділі ДВС на виконанні не перебувало жодних виконавчих документів щодо реалізації спірного майна, а від так не має жодних документів щодо оскаржуваних позивачем торгів. Щодо задоволення позову покладається на думку суду. Вимогами ч.1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідач [PERSON] в порушення наведеного вище, в судове засідання не з`явилася вкотре, не повідомивши причин неявки. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України «Право на захист цивільних прав та інтересів» кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України «Захист цивільних прав та інтересів судом», а згідно частини 2 цієї ж статті визначено способи захисту цих цивільних прав та інтересів. Матеріалами справи встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 30 вересня 1996 року посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицькогоо міського нотаріального округу Спариняк Л.В. за р.№ 3584, зареєстрованого в Дрогобицькому МБТІ за р.№ 3910 належав житловий будинок [ADDRESS] . Будинок складався з: чотирьох кімнат житловою площею 85.4 кв.м., двох кухонь, до будинку відносяться господарські будівлі: сарай-літня кухня, металла огорожа, земельна ділянка площею 600 кв.м. (том 1 а.с.16) Вказаний вище будинок був проданий на публічних торгах [PERSON] згідно протоколу № 113 від 08.12.1999 року та акту про публічні торги від 08.12.1999 року. В протоколі публічних торгів (з реалазіції заставленого майна) вказано, що в публічних торгах приймали участь покупці: [PERSON] та [PERSON] , що на продаж виставляється арештоване майно, яке належить [PERSON] , а саме: житловий будинок «А-2», що знаходиться в [ADDRESS] : будинок складається з чотирьох кімнат житловою площею 85,4 кв.м., двох кухонь, до будинку відносяться господарські будівлі: сарай-літня кухня, металева огорожа, земельна ділянка площею 600 кв.м.. Державний виконавець оголосив переможцю торгів Шумило Н.Я., що протягом 10 днів з моменту проведення аукціону вона повинна внести на рахунок відділу державного казначейства у м.Дрогобичі повну вартість проданого майна, не враховуючи першочерговий внесок за участь у торгах, тобто 132900 грн. Іншого учасника торгів повідомлено, що протягом 10 днів він вправі отримати внесок за участь в торгах в сумі 8100 гривень. Даний протокол був складений державним виконавцем Ледахівською І., що стверджується її підписом. (том 1 а.с.11) При цьому як встановлено вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2017 та ухвалою Львівського апеляційного суду від 13.02.2020 у справі про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 ККУ: [PERSON] участі в проведенні публічних торгів не приймала, коштів на придбання будинку у неї не було та потреби у такій купівлі теж не було. Про свою участь в аукціоні дізналася після того як по заяві [PERSON] було розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення та її викликали в Дрогобицький МВ ГУМВСУ у Л/о для дачі пояснень. В акті про публічні торги від 08.12.1999 року складеного начальником ВДВС Дрогобицького міського управління юстиції Семковичем С.М. вказано, що в приміщенні ВДВС Дрогобицького міського управління юстиції, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Молокус Б.В. від 10.03.1999 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в користь АТ «Укрінбанк», реалізовано з торгів майно боржника, а саме : житловий будинок « А-2» (складається з чотирьох кімнат житловою площею 85,4 кв.м., двох кухонь, до будинку відносяться господарські будівлі: сарай-літня кухня, металева огорожа, земельна ділянка площею 600 кв.м.), адреса будинку не вказана. Вказані фізичні особи внесли на депозитний рахунок Дрогобицького управління юстиції першочерговий внесок для участі у аукціоні в сумі 8100 грн., кожен. Доказів, про те що покупці внесли першочерговий внесок для участі в аукціоні не представлено. Про те, що будуть проводитися публічні торги належного [PERSON] будинку саме 08.12.1999 року її не повідомляли, і в місцевій пресі не була опублікована інформація про майно, що буде підлягати реалізації, про що свідчать довідки редактора газети «Галицька Зоря «п.Мацан від 20.06.2011р. з якої вбачається, що оголошення Дрогобицької виконавчої служби щодо продажу приватного будинку за адресою: [ADDRESS] протягом 1999 року в газеті « Галицька Зоря» не публікувалося, та довідка № 102 від 30.12.2005 року, з якої вбачається, що протягом 1999 року Укрінбанк не подавав для друку інформацію про продаж будинку [ADDRESS] . Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України: Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, про те , що 08.12.1999 року проведені публічні торги з реалізації предмета іпотеки - житлового будинку [ADDRESS] були незаконними, підтверджується вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2017 та ухвалою Львівського апеляційного суду від 13.02.2020 у справі про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 ККУ, зокрема встановлено, що публічні торги не проводились, а протокол № 113 від 8.12.1999 року проведення публічних торгів з реалізації заставного майна [PERSON] та акт про публічні торги від 8.12.1999 року даного будинку є підробленими, а відтак їх слід визнати недійсними. На підставі вказаного вище протоколу № 113 від 8.12.1999 року про проведення публічних торгів з реалізації заставного майна [PERSON] та акту про публічні торги від 8.12.1999 року, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Молокус Б.В. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 року № 1448, видав свідоцтво за № [NUMBER] яким посвідчив, що [PERSON] (на даний час [PERSON] прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу) [PERSON] , належить на праві приватної власності майно, яке складається з: житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ; будинок складається з чотирьох кімнат житловою площею 85,4 кв.м., двох кухонь, до будинку відносяться господарські будівлі: сарай-літня кухня, металева огорожа, земельна ділянка площею 600 кв.м., що раніше належало [PERSON] , котра мешкає в [ADDRESS] на підставі договору дарування. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; Оскільки протокол № 113 від 8.12.1999 року проведення публічних торгів з реалізації заставного майна [PERSON] та акт про публічні торги від 8.12.1999 року визнано недійсними то відповідно особа, яка вчиняла правочин, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, відтак Договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] укладений на ім`я [PERSON] від 08.12.1999 р. та Свідоцтво про право приватної власності № [NUMBER] та зареєстроване в реєстрі за № 904 на житловий будинок житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] також слід визнати недійсними, як такі, що не відповідають вимогам ст..ст.655, 656 ЦК України. Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved