Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

19.12.2016 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач посилався на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 23.11.2012 року відповідач отримав кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,6 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки, однак порушив зобов`язання: кредит не повертає, заборгованість станом на 28.11.2016 року склала в сумі 12762,48 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 743,28 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 8135,27 грн., заборгованість за комісією в сумі 2800 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 583,93 грн., прохає стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 12762,48 грн., а також судовий збір в сумі 1378 грн. 19.12.2016 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом представник позивача [PERSON] не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач позов не визнала, суду пояснивши, що не сплачувала кредит, а потім сплатила 500 грн. і знову не платила, думала, що все погасила. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: 23.11.2012 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, що підтверджується копією заяви позичальника (а.с.8), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.11-37). Відповідно до заяви позивач надає відповідачу кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами (а.с.8). Відповідач отримала кредит, що підтверджується її підписом в заяві позичальника (а.с.8) та поясненнями відповідача в судовому засіданні. Відповідач порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування, комісії та пені, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-7). Заборгованість станом на 28.11.2016 року склала в сумі 12762,48 грн., з якої заборгованість по кредиту в сумі 743,28 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 8135,27 грн., заборгованість за комісією в сумі 2800 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 583,93 грн. На момент розгляду справи судом відповідач заборгованість не погасив. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору № б/н від 23.11.2012 року, укладеного між сторонами, та умовами і правилами надання банківських послуг. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є кредитний договір № б/н від 23.11.2012 року, укладений між сторонами. Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості, а позичальник зобов'язується надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту (а.с.8). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач, зобов'язана згідно кредитного договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам та комісії, порушила зобов`язання по його поверненню частинами, відсотків за його користування, комісії та пені, так як сплачувала його не в повному розмірі та несвоєчасно, чим допустила неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та штрафів. Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення позики, відсотків за її користування, комісії та штрафів. Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене кредитним договором: повернення позики, відсотків за її користування та штрафів, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, відсотків за його користування, комісії та штрафів. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як рішення ухвалено на користь позивача на суму 12762,48 грн., то суд відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України присуджує понесені ним і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved