Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

18.12.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг у сумі 1\~173\~060 гривень, три відсотки річних за невиконання грошового зобовязання, що на 01.12.2015 року становить 10\~605, 42 гривень та сплачений судовий збір у сумі 6090 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 10 липня 2015 року між ним та відповідачем було укладено Договір позики. За умовами вказаного договору відповідач отримав вгрошові кошти у сумі 1 070561, 80 гривень. Позивач вказує на те, що відповідно до умов договору позики строк виконання грошового зобовязання з боку відповідача мав настати 10.08.2015 року, однак відповідач після настання зазначеної дати не повернув йому грошові кошти, чим порушив умови договору позики. У звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 10 липня 2015 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено Договір позики грошей, відповідно до умов якого Позикодавець [PERSON] передав, а Позичальник [PERSON] прийняв у власність грошову суму у розмірі 1\~070\~561, 80 гривень, що в еквіваленті за курсом 2\~184, 82 гривень до ста доларів США, який встановлено Національним банком України станом на день підписання цього договору, становить 49\~000 дол. США. Позичальник зобовязався повернути Позикодавцю в строк та на умовах, передбачених цим Договором, позику в вищезазначеному розмірі. Відповідно до п. 4 даного Договору сторони домовились, що Позичальник зобовязаний повернути (погасити) таку ж суму грошових коштів в повному обсязі у строк до 10.08.2015 року включно, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Пунктом 5 Договору передбачено, що сторони узгодили, що у випадку зміни курсу гривні до долара США, позика підлягає поверненню, таким чином, щоб розмір повернутої позики (частини позики) відповідав доларовому еквіваленті позики за курсом продажу Національним банком України доларів США станом на дату повернення позики (частини позики). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно пояснень представника позивача, свої зобовязання за договором позивач виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу гроші, визначені в Договорі, а відповідач зобовязався повернути гроші після закінчення дії договору, однак свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ перебувають у позивача, так як, відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обовязку. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Як вбачається зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином сума боргу складається з суми основного боргу 1\~173\~060 гривень + 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦПК України за 110 днів прострочення складають 10\~605, 42 гривень. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Крім того в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, враховуючи визнання відповідачем позову, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову і стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики від 10 липня 2015 гривень в сумі 1\~173\~060 гривень, 3 відсотки річних у розмірі 10\~605 гривень та судових витрат у розмірі 6090 гривень за подання позовної заяви. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved