Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

18.01.2018 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що 21.11.2015 р. вона з відповідачем уклала шлюб. Від спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Останнім часом спільне сімейне життя між ними погіршилося із-за поведінки відповідача, внаслідок чого в сімї почали виникати різного роду сварки, непорозуміння, конфлікти, що призвело до того, що втратили взаємні почуття один до одного. На протязі шести місяців спільно не проживають, за таких обставин шлюб між ними існує тільки формально і примирення між ними не можу бути. Відповідач кошти на утримання дитини не надає і не цікавиться її вихованням, тому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини. Позивачка [PERSON] та її представник на розгляд справи не зявилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, хоча був належним чином повідомленим про розгляд справи, через офіційний веб-портал судової влади України в мережі Інтернет на веб-сайті: http://mg.zk.court.gov.ua. Суд ухвалив, за згодою позивачки, яка зазначена у заяві поданої позивачкою, винести заочне рішення в справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 21.11.2015 р., на даний час сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують жодних стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач суду відзив проти позову не надав. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено , що від спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивачка народила одну малолітню дитину, відповідач не оспорив батьківство, ухиляється від утримання дітей, чим порушує вищезазначену норму сімейного законодавства. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги такі обставини. Позивачка [PERSON] утримує одну малолітню дитину, ніде не працює, на утриманні має ще одну дитину від першого шлюбу сина [PERSON], [INFO], враховуючи матеріальний стан відповідача, який ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн. щомісячно, починаючи з 18.01.20178року і до досягнення дитиною повноліття, взявши при цьому до уваги те, що обов'язок утримувати дитину покладено на обидвох батьків (ст.180 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави та на користь позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved