overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 08 жовтня 2004 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим. Шлюб фактично розпався, подальше суміжне життя і збереження сім'ї неможливе. Посилаючись на викладене, просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши письмові докази, що їх надав позивач, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 жовтня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] видане 13 травня 2009 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні позивач позов підтримала, а відповідач його визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2012 року (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне проживання та ведення спільного господарства припинено з 06 вересня 2014року. Поновлювати шлюбні стосунки сторони наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. У судове засідання сторони не з'явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 30 травня 2009 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач звернулася до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона з відповідачем мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся двічі належним чином, про що свідчать про одержання смс повісток. Заперечень щодо позову до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, не цікавиться її життям, чим [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по утриманню та вихованню сина [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 25.11.2009 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві актовий запис № 1906. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] - [INFO]. Вказує, що з вересня 2013 року ніж ними фактично було припинено шлюбні відносини, вони перестали вести спільне господарство та почали жити окремо. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, сімейне життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння з питань сімейного життя та виховання дітей. По домовленості між ними діти залишаються проживати з матір'ю. В зв'язку з вище викладеним позивач просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, проте не погоджувався з обґрунтуванням позову. Вислухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 25.11.2009 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві актовий запис № 1906. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] - [INFO]. Сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Причиною розірвання шлюбу стало відсутність взаєморозуміння між сторонами. За клопотанням відповідача судом надавався термін на примирення, однак на даний час сторони прийшли до висновку, що наміру зберігати сім*ю не мають . Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якомупроситьстягнути зі [PERSON], [INFO], мешканця м. Чернігова, на користь [PERSON] аліменти на утримання спільної доньки, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та має нерегулярний дохід. В судове засідання позивач не з'явилася, у поданій через канцелярію суду письмовій заяві надала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи оповіщався, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 березня 2012 (а.с. 4). Від цього шлюбумають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 5). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи обов'язок батька утримувати неповнолітніх дітей, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відсутність даних про наявність у відповідача постійного заробітку (доходу), інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд дійшов висновку, що позов підлягаєзадоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 500 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у сторін [INFO] році народився син - [PERSON], який проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає та не приймає участі у його вихованні, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, про час і день розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, заперечень не надав. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 07 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб (а.с.3), в якому у сторін [INFO] року народився син [PERSON], (а.с.2). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.4). Оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча в стані її надавати та зобов'язаний це робити згідно закону, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

19 грудня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 25 листопада 2014 року вона розірвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього проживання у них з відповідачем народилась дочка - [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, які пізніше погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Відповідач матеріально сім'ю не забезпечує. В добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Їй важко самостійно утримувати сім'ю, оскільки дитина росте, потребує багато додаткових витрат. Оскільки відповідач є молодим, працездатним чоловіком, його стан здоров'я та матеріальне становище дають можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, то просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача теж подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача, позовні вимоги відповідач визнає в повному обсязі. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO] /а.с.3/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має нерегулярний дохід, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

19 грудня 2014 року позивач пред'явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 02 вересня 2006 року у Міському відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис №2972. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що від спільного шлюбу у них є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO] Відносини з відповідачем не склалися, між ними виникали конфлікти та сварки. Через поведінку відповідача вона втратила до нього почуття любові, їх сім'я фактично розпалася та шлюб існує лише формально. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання надіслав заяву, в якій просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що мають істотне значення. Примирення між сторонами не можливе, шлюб носить формальний характер та його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

19 грудня 2014 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до кредитного договору №002-03041-180711 від 18.07.2011р. відповідачу [PERSON] було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 100000 грн., та на день укладення договору ліміт кредитної лінії на рахунку становив 2700 грн., на умовах викладених в додатку до кредитного договору. У відповідності до договору відповідач зобов'язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, що виникла за попередній звітний місяць, сплачувати суму процентів, пені та послуг за користування кредитною карткою та лінією. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.09.2014 року має заборгованість - 8584,46 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 8584,46 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 18.07.2011 року №002-03041-180711 відповідач [PERSON] отримала на умовах визначених договором відновлювальну кредитну лінію із лімітом на рахунку у розмірі 2700 грн. (а.с. 3-7). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконала, в результаті чого станом на 29.09.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 8584,46 грн. (а.с. 10). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 8584,46 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

19 грудня 2014 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до кредитного договору №004-03202-211011 від 21.10.2011р. відповідачу [PERSON] було відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 100000 грн., та на день укладення договору ліміт кредитної лінії на рахунку становив 5000 грн., на умовах викладених в додатку до кредитного договору. У відповідності до договору відповідач зобов'язаний здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, що виникла за попередній звітний місяць, сплачувати суму процентів, пені та послуг за користування кредитною карткою та лінією. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує. Так, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.09.2014 року має заборгованість 6913,45 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Дельта-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6913,45 грн. та судові витрати по справі у сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 21.10.2011 року №004-03202-211011 відповідач [PERSON] отримав на умовах визначених договором відновлювальну кредитну лінію із лімітом на рахунку у розмірі 5000 грн., що підтверджується Договором (а.с.3-8). Однак, відповідач зобов'язань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконав, в результаті чого станом на 29.09.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 6913,45 грн. (а.с. 11). За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 6913,45 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved