Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

18.04.2019 року представник позивача [PERSON] (далі - представник позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 30 969 грн. 44 коп. та середнього заробітку за період затримки розрахунку з 1 березня 2019 року по 10 квітня 2019 року в сумі 5 939 грн. 36 коп. на користь [PERSON] (далі - позивач). В обґрунтування позову зазначив, що відповідач затримував виплату заробітної плати, чим порушував право позивача на належну оплату праці. Ухвалою суду від 19.04.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 08.05.2019 року на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі позивача та про розмір середнього заробітку. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача з 30 вересня 1974 року по 28 лютого 2019 року, звільнена з роботи у зв`язку зі скороченням штату, чисельності працівників. Відповідно до положень статті 115 КЗпП України (далі - Кодекс) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка становить 30 969 грн. 44 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 06.05.2019 № 466/137. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи сума середньоденної заробітної плати позивача становить 165 грн. 16 коп. Позивач працювала при 4 денному графіку роботи. З 01.03.2019 року ( наступного дня після останнього робочого дня) до 10.04.2019 року пройшло 23 робочі дні, отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 23 дні х 165,16 = 3798 грн 68 коп. (з даної суми не утримані податки і обов`язкові платежі), а тому позивачу має бути виплачена вказана сума після відрахування податків і обов`язкових платежів. Таким чином, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial