Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

17.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування 9/100 частками домоволодіння за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач в спірному будинку не проживає з 2010 року, житловою площею не користується без поважних причин, обов'язки, які витікають з договору найму житлового приміщення відповідач не виконує. Ухвалою суду від 20.11.2017 року провадження по справі було відкрито. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2004 року належить 9/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] Згідно наданої копії домової книги, у 2008 році у спірному домоволодінні була зареєстрована [PERSON] Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] у домоволодінні по [ADDRESS] не проживає з 01.06.2010 року. Спірним домоволодінням не користується без поважних причин, витрати, пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несе, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 14.11.2017 року. Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON] у домоволодінні, понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, якімають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі йог відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачкою та [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користується 9/100 частками домоволодіння за адресою: [ADDRESS], суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні.

Outcome: approved