Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

18 липня 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСУ) звернулося до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 17 грудня 2011 року о 20 годині 30 хвилин, відповідач [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Купріна в м. Донецьку, скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER], в результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивач зазначає, що на дату скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно постанови Кіровського районного суду м. Донецька від 17 лютого 2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач вказує, що в результаті вищезазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] та вартість відновлювального ремонту, якого згідно висновку № 1/01-12 від 17 січня 2012 року становить 9 983,86 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] відшкодовано [PERSON] не була. Позивач вказує, що 03 травня 2012 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON], з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування Згідно наказу № 3282 від 08 листопада 2012 року та копії платіжного доручення № 1/1-16232 від 09 листопада 2012 року Моторно (транспортного) страхового бюро України\~\~ [PERSON] перераховано\~\~страхове відшкодування в сумі 8\~319,88 грн. Позивач зазначає, що після проведення виплати [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] З огляду на вищенаведене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити та стягнути з [PERSON] витрати повязані з виплатою страхового відшкодування у сумі 8\~319,88 грн., витрати на правову допомогу у сумі 1 500 грн. та судові витрати в сумі 1378 грн. Представник позивача МТСУ [PERSON], у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Кіровського районного суду м. Донецька від 17 лютого 2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. в дохід держави. Згідно вищевказаної постанови, 17 грудня 2011 року о 20 год. 30 хв., відповідач [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Купріна в м. Донецьку, діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме виконуючи маневр повороту ліворуч не переконався у безпеці своїх дій, в наслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Згідно звіту визначення вартості розміру збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу № 1/01-12 від 17 січня 2012 року, складеного спеціалістом Центру незалежних експертиз [PERSON], вартість матеріальної шкоди заподіяну автомобілю «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, становить 9\~983,86 грн. З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2012 року позивачем було видано наказ № 3282 про виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 8\~319,88 грн., та яка 09 листопада 2012 року, згідно платіжного доручення № 1/1-16232 була виплачена [PERSON] Відповідно до ст. ст. 1191, 1192 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону№1961-ІV) встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу в разі якщо останній спричинив ДТП, але його відповідальність на час такої ДТП застрахована не була (п. 38.2.1 ст. 38 Закону №1961-ІV). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення виплаченої ним суми страхового відшкодування в порядку регресу з відповідача відповідають вимогам закону та є обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, склад та розмір витрат, повязаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. При цьому недопосутимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували факт сплати витрат, повязаних з наданням правової допомоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат, повязаних з наданням правової допомоги. Як зазначалось судом вище, відповідач своїм правом з'явитись в судове засідання і спростувати або підтвердити доводи позивача не скористався, відтак суд, виходячи зі встановлених обставин справи, підтверджених належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати повязані з виплатою страхового відшкодування у сумі 8\~319,88 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1378 грн.

Outcome: partial