overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

19.03.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Син потребує матеріальної допомоги. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 27.01.2006 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Сторони визнали, що дитина [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Сторони визнали що дитина та відповідач мають задовільний стан здоровя. Відповідач не звільнений від обовязку утримувати дитину на підставі ст. 188, 189, 190 СК України, право на аліменти не припинено. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, думку відповідача, який визнав позовні вимоги, і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в частковому відношенні до його заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше чим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

19.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на дітей не надає, тому, позивач в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. І цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Виходячи з положень вказаної статті та ст. 181 СК України, у разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, що передбачено ч.1 ст. 183 СК України. При визначенні розміру аліментів, суд, враховує обставини даної справи та вимоги, викладені у ст. 182 СК України, відповідно до наданих доказів, тому, частка від доходу, яка підлягає стягненню з відповідача як аліменти, становить - 1/3 з дня подачі до суду позовної заяви, тобто, з 19.03.2015 року, що відповідає вимогам ч.1 ст. 191 СК України. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню в справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

19.03 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], проживають по [ADDRESS]. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.01.2015 року [PERSON] була позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] З 15.09.2014 року дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей як такий, що проживав в сім`ї, що перебуває у складних життєвих обставинах. Під час перевірки умов проживання дитини, встановлено, що для [PERSON] не створені належні умови для проживання, у дитини відсутній сезонних одяг, облаштування місця для відпочинку та сну дитини. Батьки перебували в алкогольному сп'янінні, поводились агресивно. [PERSON] не займається вихованням дитини, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальних спосіб життя, про що підтверджується актами від 15.08.2014 року, 12.09.2014 року, 09.10.2014 року, та свідченнями свідків. На теперішній час дитина проживає в м. Житомир у сім'ї рідної тітки [PERSON] В судовому засіданні представник позивач дала суду пояснення, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

19.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач не проживає в належній йому квартирі без поважних причин понад один рік. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Будучі допитаним в якості свідка показав, що на початку червня 2012 році відповідач добровільно покинула квартиру. З цього часу вона не проживає в квартирі без поважних причин і не сплачує за житлово-комунальні послуги. Позивач також показав, що ані він, ані члени його сім'ї не чинили відповідачу перешкоди у користуванні квартирою. Відповідач не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою позивача судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована й відповідач (а. с. 4). Як убачається з матеріалів справи (а. с. 3) та показань позивача, допитаного судом в якості свідка, які узгоджуються між собою, відповідач постійно не проживає в цій квартирі без поважних причин з початку червня 2012 року. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведеністю факту не проживання відповідача в квартирі позивача без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

19.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.05.2009 року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.3,4). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дочка фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні справи, враховуючи ту обставину, що закон встановив рівність з приводу обов'язків батьків утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

19.03.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 25.04.2012 року в розмірі 8428 грн 38 коп. В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем умов кредитного договору в частині дотримання строків сплати тіла кредиту, нарахованих відсотків і комісії, що призвело до виникнення заборгованості. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 25.04.2012 року сторони уклали кредитний договір № 6497-2012 відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 7000 грн, строком до 24.04.2014 року, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 22% річних (далі по тексту - Договір). Згідно пункту 3.5.3 Договору крім відсотків відповідач повинен щомісячно сплачувати позивачеві комісію в розмірі 35 грн. Пунктом 6.3 Договору передбачено нарахування пені, в разі прострочення відповідачем грошового зобов'язання, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 17.03.2015 року складає 8428 грн 38 коп., зокрема: заборгованість по кредиту - 4351 грн 72 коп., заборгованість по відсоткам - 2064 грн 49 коп., комісія - 910 грн пеня - 1102 грн 17 коп., Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а. с. 7), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

19.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 червня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 60, мотивуючи свій позов тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сумейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач до суду не з'явилася, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення судового засідання, причину неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд не має відомостей про причини його неявки, тому вважає потрібним відповідно до ст.224 ЦПК України, отримавши письмову згоду позивача, вирішувати справу шляхом ухвалення заочного рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи неявку у судове засідання повідомлених сторін, наявність заяви позивача про розгляд справи без його участі, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини розпаду сім'ї на які посилається позивач, є поважними і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

19.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на неможливість спільного проживання з відповідачем однією сімєю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення сімейних відносин. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Вона категорично відмовилася від надання судом строку на примирення з відповідачем і повідомила про відсутність наміру змінювати своє прізвище на дошлюбне. Відповідач при вирішенні справи послався на розсуд суду. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2009 року і мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сімї. З січня 2015 року сторони проживають окремо. Вони припинили сімейні відносини і не ведуть спільне господарство. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивач не бажає збереження шлюбу та спільного проживання однією сімєю з відповідачем, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

19.03.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, збереження шлюбу неможливе, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання дітей, які залишаються проживати з позивачкою. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про слухання справи за їхньою відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 28 липня 1998року Виноградівською сільскою радою Болградського району Одеської області (свідоцтво про одруження [NUMBER], видане 28.07.1998року, актовий запис №10, а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають дітей: - [PERSON], [INFO]. народження (свідоцтво про народження дитини [NUMBER], видане Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області 27.07.1999 року, а/з №27), [PERSON], [INFO]. народження (свідоцтво про народження дитини [NUMBER], видане Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області 07.04.2003 року, а/з №6), [PERSON], [INFO]. народження (свідоцтво про народження дитини [NUMBER], видане Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області 08.10.2007року, а/з №7), [PERSON], [INFO]. народження (свідоцтво про народження дитини [NUMBER], видане Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області 06.04.2010року, а/з№1), [PERSON], [INFO]. народження (свідоцтво про народження дитини [NUMBER], видане Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області 18.01.2013 року, а/з №2), які проживают з матір'ю; про наявність спору між сторонами про місце проживання дітей суду невідомо. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, дійсні причини розірвання шлюбу, а також те, що сторони у строк, наданий ним судом для примирення, не примирилися, наполягають на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, оскільки вони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, відповідач не заперечує проти задоволення позову, спору між сторонами про місце проживання дітей і їх утримання немає - діти залишаются проживати з позивачкою. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання їх права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу, що не суперечить вимогам законодавства України. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і розірвати цей шлюб, що не суперечить вимогам ст.ст.104,105,110,112 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

19.03.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що 18.11.2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З 2014 року сторони однією сім'єю не проживають, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, що ставить її у скрутне становище, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття. Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1466. Відповідно до довідки КСН «Центральний І» від 14.01.2015 року [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з дочкою [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

19.03.2015 р. ПАТ за кредитним договором №V01.188.34846 надав [PERSON] кредит в розмірі 48759 грн. зі сплатою 25% річних з погашенням кредиту та процентів за умовами договору. [PERSON] умови кредитного договору щодо вчасного повернення кредитних коштів не виконує, останній платіж вчинила 15.10.2015 р., виник борг в розмірі 62777,40 грн., який ПАТ просить стягнути із відповідача, а також судовий збір. Представник позивача позов підтримав, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, згідно копії кредитного договору № V01.188.34846 від 19.03.2015 р. ПАТ надав [PERSON] кредит з погашенням брогу згідно графіку. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту [PERSON] станом на 09.03.2016 р. борг складає 62777,40 грн., з них 45202,78 грн. боргу по кредиту, 2957,49 грн. простроченого боргу, 7776,82 грн. прострочені проценти, 625,03 грн. строкові проценти, 6215,28 грн. пені за несвоєчасне погашення платежів. Таким чином судом встановлено невиконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. В зв'язку з цим відповідно до ст.ст. 536, 610-612, 623, 1050 ЦК України позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved