Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

18.12.2013 року позивач звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. 20.01.2014 року позивач просив залишити вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі без розгляду внаслідок того, що відповідач таку заборгованість йому виплатив. Згідно ухвали суду від 20.01.2014 року позовні вимоги в цій частині залишені без розгляду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 02 квітня 2012 року по 31 жовтня 2013 року він працював у ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» та був звільнений за п.6 ст. 36 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платні при звільненні виплачена не була і тільки 20.12.2013 року підприємство перерахувало цю заборгованість. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені законодавством, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньоденна заробітна плата його складає 289,50 гривень, то середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2013 року по 20 .12.2013 року. складе 9115, 56 грн. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача 9115.56 грн. Представник відповідача позовні вимоги [PERSON] визнав частково, а саме вважає, що позивач неправильно провів розрахунок суми середньомісячного заробітку,виходячи з восьмигодинного робочого часу, тоді як фактично його робочий час складав 12 годин. Тож, виходячи з такого розрахунку до сплати позивачу належить сума 7527 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно даних трудової книжки [PERSON] з 02.04.2012 року по 31.10.2013 рік працював машиністом розливочних машин 4 розряду в ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ». Відповідно до наказу № 486-к від 31.10.2013 року [PERSON] звільнений на підставі пункту 6 ст. 36 КЗпП України з 31.10.2013 року. В день звільнення з позивачем не був проведений остаточний розрахунок, а саме - згідно наданої довідки ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ», заборгованість по заробітній платні на момент звільнення складала 11818,68 гривень, з яких заробітна плата за 15 фактичних виходів у жовтні 2013 року в сумі 3590,22 гривень, доплата за працю в нічний час 223,39 гривень, компенсація за невикористану відпустку за 14 к/днів у розмірі 1982,52 грн., виплата вихідної допомоги у розмірі 4487,30 грн.; оплата переробки норми годин при підсумовуванні робочої часу за 2013 рік в сумі 1535,25 грн. за 69 годин. З урахуванням утримань (ЕСВ та ПДФО) заробітна платня до видачі складала 7576,19 гривень. 10.12.2013 року відповідачем було виплачено позивачу 2272,86 гривень. 20.12.2013 року ТОВ «ЕНЕРГОКАПІТАЛ» виплатило [PERSON] 5303,33 гривень. Тобто заборгованість по заробітній платі була виплачена в повному обсязі 20.12.2013 року. Отже період затримки у виплаті належних [PERSON] сум при звільненні склав з 01.11.2013 року по 20.12.2013 року включно. Відповідно до частини 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності , а також осіб , які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. .116 КЗпП України при звільненні працівника виплата сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст.117 КзпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року зі змінами, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -погодинниками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період Враховуючи, що позивач був звільнений 31.10.2013 року, то середньоденна заробітна плата повинна обчислюватися виходячи з виплат за 2 останні календарні місяці роботи, що передують події, тобто за серпень та вересень 2013 року. Згідно наданих позивачем табуляграм та довідки позивачу [PERSON] в серпні 2013 року було нараховано 4500,69 гривень за 180 годин роботи (15 виходів по 12 годин), в вересні 2013 року було нараховано 4473,91 гривень за 192 годин (16 виходів по 12 годин). Таким чином, годинна заробітна плата позивача склала 24.12 гривень (7849,43 гривень /324 годин). В період затримки виплати заробітної плати позивачу згідно табелю було 26 виходів (робочих днів) по 12 годин, тобто 312 робочі години. Зазначений факт також визнаний сторонами, тому у відповідності вимог ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доведенню. Середній заробіток який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час затримки розрахунку при звільнені становить 7527 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229.40 гривень.

Outcome: partial