Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

18.10.2016р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що з 17.05.2014р. вона з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін 29.06.2015р. народився син [PERSON] Данііл, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач пішов з сім,ї , проживає окремо, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у звязку з чим позивачка просила суд стягувати з відповідача щомісячно аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття та проводи стягнення на користь позивачки. В наданій суду 01.12.2016р. заяві, позивачка змінила позовні вимоги у звязку з тим, що відповідач не працює, та просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно на утримання дитини та розглядати справу за її відсутності без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 23). Відповідач [PERSON] у судове засідання 01.12.2016р. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів в уточненому розмірі, а саме у сумі 500 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина (а.с. №24). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін. Справа розглянута відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком малолітнього сина [PERSON], 29.06.2015р. народження, є відповідач (а.с. № 6). Малолітня дитина мешкає зі своєю матірю з [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується актом від 07.11.2016р. (а.с. 18) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, починаючи від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів в уточненому розмірі, суд вважає за можливе позовні вимоги з урахуванням уточнень від 01.12.2016р. задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON], 29.06.2015р. народження, до досягнення ним повноліття, в розмірі 500 грн. (пятсот) грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON], починаючи стягнення з дня предявлення позову, а саме з 18.10.2016р. При постановлені даного рішення суд керується вимогами ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де зазначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved