Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

19.01.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]« Про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням », в якому посилалася на те, що спірним житловим приміщенням є квартира № 128, розташована в будинку № 20-А по вулиці Ахсарова у Дзержинському районі м. Харкова, яка належить її на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2006, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 30.12.2005 за № 191/119 та зареєстрованого в КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації » 21.02.2006 за реєстраційним № 13915769 в книзі 1 номер запису 78631. В спірному житловому приміщенні зареєстровані та мешкають вона разом з сином [PERSON] та донькою [PERSON] Крім того, з 14.03.2001 по теперішній час в спірному житловому приміщенні зареєстрований за її згодою на праві члена сім»ї відповідач [PERSON], який на теперішній час є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано на підставі рішення суду в травні 2005 року. Відповідач [PERSON] у спірної квартирі не мешкає з 1994 року по теперішній час, так як разом з належним йому майном добровільно переїхав на постійне місце мешкання за іншою адресою, яка її на теперішній час невідома. Відповідач вказаним житлом не цікавиться, витрати по його утриманню не несе. За весь вказаний час відповідач не намагався вселитися у жиле приміщення, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив. Після вибуття, відповідач не знявся з реєстрації в добровільному порядку за вказаною адресою. Таким чином, у зв»язку з тим, що відповідач більш ніж один рік не мешкає за місцем реєстрації в належної її квартирі, без будь яких поважних причин, позивач просить суд усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження належною її спірною квартирою, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в письмовій заяві просив розгляд справи провести за її відсутністю, надавши право представляти свої інтереси в суді своєму представнику Лук»янової Л.І. ( а.с. 30 ). Представник позивача [PERSON]»янова Л.І., яка діє яка діє на підставі відповідного договору про надання правової допомоги ( а.с.а.с. 22, 23 ), підтримала заявлені позовні вимоги, з підстав, на які позивач посилається в своєї позовної заяві, пояснив, що відповідач в спірному приміщенні не мешкає без поважних причин на протязі більш ніж 1 року, адреса місця мешкання відповідача відома. З квартири відповідач виселився в добровільному порядку, забравши все належне йому майно. За весь вказаний час відповідач вселитися в квартиру не намагався. Перешкод в користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив. Участі в витратах на утримання квартири відповідач не приймає. Подальша реєстрація в спірної квартирі відповідача становить перешкоду позивачу в використанні в повному обсязі свого права власності у відношенні спірного житла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, так як в спірної квартирі, за місцем реєстрації не мешкає, його місце перебування у теперішній час невідомо. ( а.с.а.с. 21, 34 ). Треті особи - [PERSON] та [PERSON]в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в письмових заявах просили розгляд справи провести за їх відсутністю, задовольнивши позовні вимоги позивача в повному обсязі. ( а.с.а.с. 24, 26 ). При таких обставинах, суд враховуючи позицію представника позивача [PERSON]»янової Л.І. та наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON] та третіх осіб [PERSON] та [PERSON], на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухваливши рішення при заочному розгляді справи. Свідки [PERSON] та [PERSON], які мешкають в одному будинку з родиною позивача, в судовому засіданні пояснили, що відповідач не мешкає у спірному жилому приміщенні з 1994 року по теперішній час, так як, після утворення нової родини, переїхав мешкати за іншою адресою, яка їм невідома. З квартири він виїхав добровільно, забравши все належне йому майно. Перешкод в користування житлом позивач та інші особи відповідачу не чинили. В квартиру відповідач вселитися не намагався. В квартирі мешкає весь цей час позивач з дітьми, при цьому позивач, як власник квартири, сплачує відповідні кошти на утримання квартири. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. В судовому засіданні встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира № 128, розташована в будинку № 20-А по вулиці Ахсарова у Дзержинському районі м. Харкова, яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2006, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 30.12.2005 за № 191/119 та зареєстрованого в КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації » 21.02.2006 за реєстраційним № 13915769 в книзі 1 номер запису 78631, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні копіями свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2006, рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 30.12.2005 за № 191/119, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно в КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації », інформацією яка зазначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна. ( а.с.а.с. 7, 8, 10, 32-33 ). Як вбачається з інформації, наданої ЖК « Зарница 3 », копій загальногромадянських паспортів позивача та третіх осіб, довідки наданої [PERSON], УДМС України в (у) Х\\О в спірному житловому приміщенні квартирі № 128, розташованій в будинку № 20-А по вулиці Ахсарова в м. Харкові зареєстровані : з 09.10.1984 позивач [PERSON]; з 25.06.1997 та з 17.02.2005 діти позивача [PERSON] і [PERSON], з 14.03.2001 відповідач колишній чоловік позивача [PERSON], шлюб з яким було розірвано, відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу 31.05.2005. ( а.с.а.с. 9, 12, 15, 16, 25, 27, 31, ). З акту обстеження житлово побутових умов від 24.11.2015 року, затвердженого головою правління ЖК « Зарница 3 », вбачається, що у спірному житловому приміщенні квартирі № 128, розташованій в будинку № 20-А по вулиці Ахсарова в м. Харкові, відповідач [PERSON] не мешкає з 1994 року, його місцезнаходження невідомо. ( а.с. 12 ) З копій наданих позивачем [PERSON] квитанцій вбачається те, що оплату по утриманню спірного житлового приміщення та комунальних послуг, на протязі тривалого часу, проводить позивач. ( а.с. 13 ). Відповідно до довідки, наданої Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Х\\О за № 60/204058 від 28.12.1994 відповідач [PERSON] з вересня 1994 року за місцем реєстрації не мешкає. ( а.с. 11 ). Вищенаведеними доказами, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в спірному житловому приміщенні не мешкає на протязі тривалого часу. Таким чином, сукупність наведених доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідач [PERSON] не мешкає в спірному житловому приміщенні понад одного року без поважних причин, у зв'язку з чим він має бути визнаний таким, що втратив право користування спірною квартирою, яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, тому що в даному випадку порушаються житлові права позивача, як власника спірного житла. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]»янова Л.І., в разу задоволення позовних вимог її доверителя, не наполягала на стягненні з співвідповідачів на користь позивача понесених нею судових витрат по справі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 88 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved