Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

18.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 грудня 2007 року між банком та [PERSON] укладено Кредитний договір № 014/0124/35863/82, відповідно до якого банк надає відповідачу [PERSON] кредит у сумі 15\~000,00 доларів США. Позичальник зобовязувався оплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 14 % річних та повернути кредитні кошти до 27.12.2017 року. Банк виконав свої зобовязання за умовами кредитного договору перед позичальником, надавши йому кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених за цим договором, що підтверджується випискою по рахунку, станом на дату видачі кредитних коштів, а саме за 27.12.2007 року та меморіальним валютним ордером № ОТL530449 від 25.04.2008 року. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору позичальник зобовязувався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними ( однаковими ) платежами в розмірі згідно Графіку погашення кредиту та інших платежів. Відповідно до п. 7.2 кредитного договору, позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та процентів рівними ануїтентними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в дату відповідно до п. 1.3.3 цього договору, а саме: до 27 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту. Позичальник не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не вносить обовязкове часткове повернення кредитних коштів, чим суттєво порушує умови кредитного договору. У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором банк направив відповідачу листи-вимогу про дострокове повернення кредитних коштів від 24.04.2015 року, проте заборгованість погашено так і не було. Внаслідок чого станом на 07.07.2015 рік, заборгованість за кредитним договором 014/10124/35863/82 від 27.12.2007 року становить 8\~452,40 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ 179\~747,87 гривень, складається з наступного: 6\~772,23 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 144\~017,55 грн. заборгованість по кредиту в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 940,06 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 19\~991,22 грн.; 574,17 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 12\~210,24 грн. заборгованість по відсоткам в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам 548,19 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 11\~657,75 грн.; 1\~106,00 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 23\~520,08 грн. розрахована пеня. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір у розмірі 1\~797,48 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, у судове засідання повторно не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялася. Представник відповідача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечує, мотивуючи тим, що між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль» було укладено кредитний договір, але після значного підвищення курсу національної валюти України по відношенню до долара США, зобовязання по кредиту зросли, як і відсотки за користування кредитом, шо у відповідності до договору з банком мають сплачуватись у валюті кредиту, тобто у доларах США, що призвело до неможливості з її боку своєчасно виплачувати кредит та проценти за його користування, а ціна кредитного договору суттєво збільшилась і суттєво змінилися обставини при яких керувалися сторони укладаючи договір. Позивач, надавши кредит в іноземній валюті ( доларах США ), переклав ризики, повязані із знеціненням національної валюти на відповідача, тобто у договір положення, які за відомо є невигідними для відповідача. Спірний кредитний договір містить положення лише про відповідальність боржника ( позичальника ) за неналежне виконання зобовязань по кредитному договору, а відповідальність кредитора взагалі відсутня. Крім того, позивач вимагає стягнути пеню у розмірі 1\~106 доларів США, але з розрахунку заборгованості вбачається що банк намагається стягнути пеню за період, що перевищує один рік, що є неприпустимим, та просить застосувати строк позовної давності щодо даної вимоги. Розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача, у звязку з простроченням виконання зобовязань, мають бути враховані обставини про те, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитним договором, виходячи із загального принципу розумності і справедливості. Просить в позовних вимогах відмовити повністю. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між банком та [PERSON] укладено Кредитний договір № 014/0124/35863/82, відповідно до якого банк надає відповідачу [PERSON] кредит у сумі 15\~000,00 доларів США. Позичальник зобовязувався оплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 14 % річних та повернути кредитні кошти до 27.12.2017 року ( а.с. 11- 16 копія кредитного договору). Банк виконав свої зобовязання за умовами кредитного договору перед позичальником, надавши йому кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених за цим договором, що підтверджується випискою по рахунку, станом на дату видачі кредитних коштів, а саме за 27.12.2007 року та меморіальним валютним ордером № ОТL530449 ( а.с. 25,26). Відповідно до п. 7.1 кредитного договору позичальник зобовязувався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними ( однаковими ) платежами в розмірі згідно Графіку погашення кредиту та інших платежів. Відповідно до п. 7.2 кредитного договору, позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту та процентів рівними ануїтентними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в дату відповідно до п. 1.3.3 цього договору, а саме: до 27 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту. За факт невиконання або неналежне виконання зобовязань позичальником перед банком за цим договором банк надсилає позичальнику письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом одного місяця з моменту отримання позичальником цієї вимоги ( п. 16.4 кредитного договору). У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором банк направив відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредитних коштів від 24.04.2015 року, яка отримана відповідачем особисто, про що свідчить підпис про вручення письмового відправлення. Вимога про сплату заборгованості була відповідачем проігнорована, заборгованість за кредитним договором не погашена ( а.с. 27,28). У зв'язку із невиконанням зобов'язань за кредитним договором станом на станом на 07.07.2015 рік, заборгованість за кредитним договором 014/0124/35863/82 від 27.12.2007 року становить 8\~452,40 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ 179\~747,87 гривень, складається з наступного: 6\~772,23 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 144\~017,55 грн. заборгованість по кредиту в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 940,06 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 19\~991,22 грн.; 574,17 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 12\~210,24 грн. заборгованість по відсоткам в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам 548,19 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 11\~657,75 грн.; 1\~106,00 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ 23\~520,08 грн. розрахована пеня ( а.с. 7-10 розрахунок заборгованості). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 27 числа місяця наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст.\~261,\~530,631 ЦК України\~слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 551 ЦК України\~та умов договору розмір пені за прострочення виконання грошового зобов'язання визначений у розмірі 0,50 %; від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. За загальним правилом, що випливає ізЦивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не обмежується. За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже аналіз норм ст.\~266, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної\~\~давності за основною вимогою. Також у відповідності до ч. 3\~ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений\~\~за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших і обставин, які мають істотне значення. Проте, як видно з матеріалів справи, заборгованість по пені в межах строку позовної давності складає, за період 21.08.2014 року 27.06.2015 рік 881,59 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 18\~747,80 гривень. Таким чином заява представника відповідача про застосування строку позовної давності для розрахунку пені підлягає задоволенню Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі. Згідно положень частини 2\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей\~1050,\~1054 ЦК України\~і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене\~статтею 1050 ЦК України\~право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення\~статті 651 ЦК. Нормами\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Також суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1749,75 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial