Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

19.03.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просить визнати відповідача батьком доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що вона з відповідачем проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року до 2017 року. [INFO] вона народила доньку - [PERSON] , батьком якої є відповідач. Зазначила, що ім`я доньки вибирав відповідач в пам`ять про свою бабусю, він забирав її з донькою з пологового будинку, до них у гості приїжджали родичі відповідача із Грузії. Також позивач зауважила, що відповідач не заперечував, що [PERSON] його донька. Оскільки відповідач перебував у відрядженні, то при державній реєстрації дитини позивач, з метою отримання свідоцтва про народження дочки, вказала своє прізвище, а інші дані вказала відповідача. В грудні 2009 року вони разом із відповідачем переїхали жити у місто Червоноград, оскільки відповідач вирішив працевлаштуватися у Збройних силах України. У зв`язку із цим відповідач був зареєстрований за адресою проживання позивачки. 14.05.2016 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб, а 13.07.2018 року на підставі рішення суду шлюб між ними було розірвано. Окрім цього, позивач зазначила про те, що відповідач постійно спілкується із дитиною по телефону, інколи передає дитині солодощі та надає невеликі суми на утримання дитини. Добровільно зареєструвати дитину в органі реєстрації відповідач не відмовляється, однак для цього не з`являється. Крім цього, позивач зауважила, що потребує коштів для утримання дитини, а її доходів для цього не достатньо. Тому, покликаючись на ст. ст. 126, 128, 181 СК України, просить позов задовольнити. 01.04.2021 року у даній справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи на 28.04.2021 року. 28.04.2021 р. учасники справи в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивачка вказала, що підтримує позовні вимоги, а відповідач зазначив, що визнає позов. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.05.2016 р. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.07.2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с.10). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а .с.8). Із довідки про склад сім`ї відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області №15901 від 16.12.2020 року вбачається, що в житловому приміщенні, що по [ADDRESS] зареєстровані: позивачка [PERSON] , [INFO] , дочка позивачки [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14). Позивачка вказує на те, що [PERSON] є їх спільною із відповідачем дочкою. Відповідач позов визнав і подав до суду відповідну заяву (а.с. 36). Суд ознайомившись із такою заявою дійшов висновку, що таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved