Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

18 серпня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за [PERSON] (і/н [NUMBER]) право власності на земельну ділянку, розташовану по вул.Татарській № 92-б у м.Дніпропетровську розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 24.09.1997р., зареєстрованого за №006084 в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю (серія ДП Д* № 006084 (78065003), в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 21.11.1997р. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, народилася 25.12.1941р., 20.01.1959р. вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище «Кряж» на прізвище «Бондаренко». Батьками позивача були батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. 21.11.1997р. померла мати позивача - [PERSON], яка при житті, склала заповіт на ім'я позивача, згідно з заповіту [PERSON] заповідала [PERSON] не тільки домоволодіння № 92-б по вул.Татарській у м.Дніпропетровську, а і земельну ділянку розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно з заповіту від 05.02.1988р. [PERSON], що мешкала по вулиці Татарській № 92-б у м.Дніпропетровську, своїм майном та вказала: на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: Все моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і в загалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю [PERSON]. Позивач прийняла спадщину, вступила в управління та володіння спадковим майном та не відмовилась від спадщини, також звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 27.02.2002р. Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований по вулиці Татарській № 92-б у м.Дніпропетровську. Стосовно видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану по вул.Татарській № 92-б розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд було відмовлено. 12.02.2015р. позивач звернулася с заявою до управління Держземагенства у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області Головного управління Держземагенства у Дніпропетровської області про надання інформації стосовно земельної ділянки, розташованої за адресою вул.Татарська № 92-б. 12.02.2015р. позивачу було надано належним чином завірений Державний акт на право приватної власності на землю від 24.09.1997р. на земельну ділянку, розташовану по вул.Татарській № 92-б на 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрованого за № 006084 в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю (серія ДП Д*№ 006084 (78065003), виданий на ім'я [PERSON]. Позивач як спадкоємець звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану теж по вул.Татарській № 92-б розміром 0,0701га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 17.05.2015р. постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій та було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, так як позивачем не було надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка розташована на території Красногвардійського району м.Дніпропетровська по вул.Татарській № 92-б. Позивач з 1995 року по теперішній час була зареєстрована та проживає у [INFO]. У звязку з тим, що нотаріус Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу, як спадкоємцю відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті її матері [PERSON], на яку вже був готовий Державний акт на право приватної власності на землю від 24.09.1997р., та вона не встигла його отримати, так як 21.11.1997р. померла. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Третя особа у судове засідання не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], 25.12.1941р.н., у графі відомостей про матір зазначено [PERSON] (а.с.13). Свідоцтвом про одруження підтверджується, що [PERSON], 1941р.н., 20.01.1959р. взяла шлюб із [PERSON], 1938р.н., та змінила прізвище на «Бондаренко» (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Кіровської районної ради м.Дніпропетровська, записом № 1749, [PERSON] померла 04.11.1997р. (а.с.15). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.02.2002р., яке видане державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво, складається з: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Татарській № 92-б в м.Дніпропетровську, що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Красногвардійської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська 21.02.1985р., зареєстрованого в Дніпропетровському інвентарбюро 21.02.1985р. за № 437-37. На присадибній земельній ділянці площею 1171м? (фактичне користування) знаходиться: А-1-житловий будинок цегла, житловою площею 59,9м?, Ґ-вбиральня-літній душ цегла, Ж-навіс ст. метал., М-сарай дощ. тимчасовий, №1-12-огорожа шифер, метал, №13, №14-зливна яма, водоколонка цегла, із га. тр., І, ІІ-мостіння бетон., садові плити (а.с.16). Державним актом на право приватної власності на землю від 24.09.1997р. підтверджується, що померлій 04.11.1997р. [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 21.08.1997р. №1343 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0701га, яка розташована на території Красногвардійського району м.Дніпропетровська по вулиці Татарській № 92-б. Землю передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.18). Постановою державного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.04.2015р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка розташована на території Красногвардійського району м.Дніпропетровська по вулиці Татарській № 92-б, у звязку із ненаданням правовстановлюючого документу (а.с.19). Згідно з довідкою від 14.05.2015р., яка видана головою квартального комітету Красногвардійського району м.Дніпропетровська № 42 [PERSON], [PERSON], 25.12.1941р.н., з 1995 року зареєстрована за адресою: [INFO], де проживає й до теперішнього часу (а.с.20). Довідкою від 14.05.2015р., яка видана головою квартального комітету Красногвардійського району м.Дніпропетровська № 42 [PERSON] та засвідчена свідками, підтверджується, що [PERSON], 25.12.1941р.н., з 1995 року по 04.11.1997р. - день смерті матері [PERSON] проживала з останньою за адресою: вул.Татарська № 92-б, м.Дніпропетровськ, та ховала її за власний кошт (а.с.21). Записом у домовій книзі будинку 92-б по вулиці Татарській у м.Дніпропетровську, підтверджується, що [PERSON], 25.12.1941р.н., зареєстрована за зазначеною адресою з 25.12.1995р. (а.с.22-25). Відповідно до довідки від 13.08.2015р., яка видана головою квартального комітету Красногвардійського району м.Дніпропетровська № 42 [PERSON], за адресою: вул.Татарська № 92-б, м.Дніпропетровськ, зареєстровані [PERSON], 1941р.н., [PERSON], 1974р.н., [PERSON], 1999р.н. (а.с.27). Як випливає із матеріалів спадкової справи, позивач та її чоловік [PERSON], який помер 22.11.2008р. (а.с.80) були спадкоємцями за заповітом, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку (а.с.50, 51). Отже, єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені або необхідна для їх обслуговування, якщо іншій її розмір не визначений заповітом. Позивач звернулась до суду з клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою, яке обґрунтовано тим, що в силу нестатку коштів та значних витрат які пішли на поховання матері та згодом на лікування хвороби чоловіка, у позивача не було фінансової можливості звернутись з позовом до суду, оскільки вона є людиною юридично необізнаною, а для того щоб звернутись до суду потребувала юридичної допомоги, за яку необхідно було сплачувати кошти. Згідно зі\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 5\~ст.267 ЦК України\~передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Зазначені причини несвоєчасного звернення позивача до суду (тяжке матеріальне становище) за захистом порушеного права суд визнає поважними, отже, порушене право підлягає захисту. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а також враховуючи, що позивач в інший спосіб, окрім як звернутись з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, не може захистити своє порушене право, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку розміром 0,0701га, яка розташована за вищезазначеною адресою в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved