Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

17.12.2018 позивач [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить суд розірвати їх шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області 21.02.2004, актовий запис за №15. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 21.02.2004 позивач уклала шлюб з відповідачем, в якому в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, відповідач не цінує її як жінку, зловживає спиртними напоями, зневажливо ставиться до своїх подружніх обов`язків, принижує її, нехтує сімейними цінностями. Неодноразово пробувала налагодити їх сімейні стосунки, проте важко знайти спільну мову з відповідачем, знайти в ньому підтримку та розуміння, через що між ними часто трапляються сварки. З відповідачем не проживають з жовтня 2018. Вона з дітьми проживає окремо у матері. Фактичні подружні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження їх сім`ї є неможливими, що є підставою для розірвання їх шлюбу. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 07.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 31.08.2020 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. 05.10.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 21.02.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №15, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.02.2004. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (арк. справи 6). У шлюбі сторони мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції у Львівській області), сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області). Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сторони разом не проживають тривалий час, відсутність спільного побуту, наявність в них двоє неповнолітніх дітей, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в шлюбі, суд вважає за необхідне залишити позивачу прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704, 80 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved