Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

17 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду з позовом до Виконавчого комітету Білозерської міської ради Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю, третя особа [PERSON], посилаючись в позовній заяві на те, що на початку 2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено усну домовленість про те, що вона продає йому свій будинок, який розташований за адресою в м. Білозерське вул. Пушкіна буд. 30. В серпні 2005 року позивач зі своєю дружиною переїхали мешкати у вказаний будинок. Гр. [PERSON] виїхала на постійне місце мешкання в Луганську область, купівлю-продаж житлового будинку не оформляли в установленому законом порядку, тому житловий будинок значиться за гр. [PERSON] 18 жовтня 2006 року він зареєструвався за вказаною адресою, 16 травня 2007 року зареєструвалась його дружина - третя особа по справі [PERSON] 21 липня 2008 року гр. [PERSON] відповідно до довіреності, зареєстрованої в реєстрі №1450, уповноважила його дружину [PERSON] продати житловий будинок за її власним розсудом. [PERSON] в м. Білозерське більше не приїздила, жила в Луганській області, зі слів знайомих там і померла. В звязку з проведенням АТО в Луганській області, позивач не має змоги отримати свідоцтво про смерть гр. [PERSON] 05 серпня 2008 року, позивач уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою в м. Білозерське вул. Пушкіна буд. 30. Того ж дня вони склали акт прийому-передачі на вказану будівлю, згідно до якого претензій один до одного не мають. Документи не були засвідчені нотаріально. В період часу з 2005 року по теперішній час позивач проживає та зареєстрований за адресою в [INFO], утримує його та користується усіма речами, які в ньому залишились, що підтверджується актом обстеження житлово-побутового та матеріального положення, виданого депутатом Білозерської міської ради. Позивач не порушує нічиїх прав та інтересів. Просить визнати право власності на житловий будинок №30 в м. Білозерське по вул. Пушкіна, за набувальною давністю. Позивач, представник відповідача, третя особа в судове засідання не зявились, позивач надав заяву про слухання справи в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, представник виконкому Білозерської міської ради Донецької області надали листа з проханням розглянути справу в їх відсутність, не заперечують проти задоволення позовних вимог, третя особа [PERSON] надала листа з проханням розглянути справу в її відсутність, проти вимог [PERSON] не заперечує. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим розглянути справу в відсутність позивача, представника відповідача, третьої особи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позиція суду підтверджується наступним. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено: Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної підсудністю є позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Спірний житловий будинок розташований за адресою в м. Білозерське Добропільського району Донецької області вул. Пушкіна буд. 30, тобто на території Добропільського району. З позовної заяви вбачається, що на початку 2005 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено усну домовленість про те, що вона продає йому свій будинок, який розташований за адресою в м. Білозерське вул. Пушкіна буд. 30. В серпні 2005 року позивач зі своєю дружиною переїхали мешкати у вказаний будинок. Вказана інформація підтверджується письмовими свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] щодо того, що [PERSON] мешкає за адресою в м. Білозерське вул. Пушкіна буд. 30 по теперішній час, веде домашнє господарство. (арк.справи 22,23,26,27). Вказаний факт також підтверджується актом обстеження обстеження житлово-побутового та матеріального положення, виданого депутатом Білозерської міської ради від 29 січня 2016 року, з якого вбачається, що гр. [PERSON] мешкає та зареєстрований за адресою в [INFO], разом з дружиною [PERSON], за даними опитаних сусідів [PERSON] та [PERSON] мешкають з серпня 2005 року. (арк.справи 15) Відповідно до довіреності від 21 липня 2008 року (арк.справи 6) гр. [PERSON] вказана як така, що мешкає за адресою - Луганська область Антрацитівський район селище Христофорівка вул. Пролетарська буд. 5, та уповноважила дружину [PERSON] - [PERSON] продати житловий будинок за адресою в м. Білозерське вул. Пушкіна буд. 30, на умовах і за її власним розсудом. (арк.справи 6). Згідно до копії паспортів позивача, третьої особи, доданих до матеріалів справи (арк.справи 3,4) вбачається, що реєстрація осіб в м. Білозерське вул. Пушкіна буд. 30, у позивача з 18 жовтня 2006 року, у третьої особи з 16 травня 2007 року. 05 серпня 2008 року, позивач уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою в м. Білозерське вул. Пушкіна буд. 30. Того ж дня вони склали акт прийому-передачі на вказану будівлю, згідно до якого претензій один до одного не мають. (арк.справи 7,8) Вказана дія не іде всупереч довіреності, яка видана 21 липня 2008 року (арк.справи 6) гр. [PERSON] про доручення [PERSON] продати житловий будинок на умовах і за її власним розсудом, що і було виконано при оформленні договору купівлі-продажу будинку. В період часу з 2005 року по теперішній час позивач проживає та зареєстрований за адресою в [INFO], утримує його та користується усіма речами, які в ньому залишились, що підтверджується актом Згідно зі ст. 321 ЦПК України и ст. 41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Як вбачається зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. У звязку з викладеним, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, бо в судовому засіданні знайшли повне підтвердження факти, викладені в позовній заяві, що позивач на протязі тривалого часу більше десяти років користується житловим будинком, проводить поточний та капітальний ремонт, про вказаний факт було відомо відповідачу, ні чиїх інтересів не порушено.

Outcome: approved