Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

19.10.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, по якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 25% з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття; стягувати на її користь з відповідача на утримання позивача, як годуючої матері, кошти в розмірі двох прожиткових мінімумів щомісячно та додатково 30% частки прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими, такими, що стосуються сімейних правовідносин, урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №454275 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 10083 у сторін є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Разом з тим, представник позивача вказує, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Добровільно сторони не змогли домовитись про сплату аліментів. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Як зазначено в п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище сторін, вважає, що з відповідача слід стягувати ? від всіх видів заробітку/ доходів/ щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON]. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі двох прожиткових мінімумів щомісячно та додатково 30% частки прожиткового мінімуму щомісячно, суд вважає за необхідне зазначити про таке. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду та на підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивач просить суд стягувати з відповідача суму аліментів в розмірі двох прожиткових мінімумів щомісячно та додатково 30% частки прожиткового мінімуму щомісячно, однак належних та допустимих доказів в підтвердження того, що відповідач має змогу їх сплачувати та має стабільний дохід суду надано не було. Таким чином, суд, враховуючи матеріальне становище відповідача, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання позивача сумі у розмірі 1/6 частики від його заробітку починаючи з 19.10.2016 року до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку, а саме до 25.09.2018 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного і

Outcome: partial