Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

19 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, [PERSON] про зняття арешту з ? частини квартири [ADDRESS] та з рухомого майна, що належить позивачу на праві власності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що накладений державним виконавцем арешт повинен зберігатися з метою належного виконання боржником своїх зобов'язань по сплаті аліментів у подальшому. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1890, виданого 28.03.2007 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини. В ході виконання рішення суду про стягнення аліментів, постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 09 лютого 2011 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] в межах суми звернення стягнення 18167 грн. 84 коп. Згідно довідки Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 20 січня 2014 року вбачається, що по виконавчому листу № 2-1890/07 заборгованість по аліментах станом на 20 січня 2014 року - відсутня. Наданими в справі квитанціями (а/с 4-9) підтверджується повне погашення заборгованості по аліментах. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тобто діє принцип диспозитивності цивільного судочинства. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За таких обставин, враховуючи, що у позивача на даний час відсутня заборгованість по аліментам, а тому позовні вимоги позивача про зняття арешту з ? частини квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню, так як відсутні підстави існування арешту майна боржника в рамках того виконавчого провадження, в якому арешт був накладений. Проте, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зняття арешту з рухомого майна, оскільки позивачем не зазначено конкретного переліку рухомого майна, яке йому належить, з якого необхідно зняти арешт. Враховуючи викладене,

Outcome: partial