Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

18.09.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №8 по вул. К.Чуковського, у м. Одеса. При цьому позивач посилається на те, що відповідач більше року не проживає за вказаною адресою. Факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача, у зв'язку із чим позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою від 01.10.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні 12.10.2018 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, в подальшому до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та слухати справу за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Одесі по вул. Садовій (с. Чорноморка) під №8, що вбачається з договору купівлі-продажу від 29.09.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] /а.с.5/. Відповідач [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб, серії ІІІ-ЖД №380195 від 26.09.1992 року /а.с.11/. З довідки (з місця проживання про склад сімї і реєстрації) вих. №748 від 11.10.2018 року, виданої керівником ОСОН «Люстдорф» [PERSON], вбачається, що за адресою: м. Одеса (Чорноморка), вул. Садова ([PERSON]), буд. 8, з 16.12.2005 року зареєстрований [PERSON], [INFO] /а.с.20/. Судом досліджено лист начальника Таїровського відділення поліції Київського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області від 14.09.2018 року, №37/1-вх.Б-743, з якого вбачається, що перевіркою встановлено, що громадянин України [PERSON], [INFO], з 17.03.2017 року перебуває у державному розшуку як особа, яка переховується від органів досудового розслідування. З того часу за місцем реєстрації він не проживає та не зявляється. Теперішнє місце знаходження [PERSON] не відоме /а.с.12/. З Акту про не проживання та відсутність особистих речей від 13.09.2018 року, складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON], підписи яких засвідчені керівником ОСОН «Люстдорф» [PERSON], вбачається, що в будинку №8 по вул. Садовій в м. Одесі зареєстрований [PERSON], який з 10.12.2016 року за вказаною адресою фактично не проживає, особистих речей не виявлено, спальних місць та ознак, що вказують на його фактичне проживання немає /а.с.13/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки, факт реєстрації відповідача призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивачів порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом.\~ Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив правові підстави для проживання та реєстрації за адресою: м. Одеса (Чорноморка), вул. К. Чуковського (Садова), 8, в звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено,\~що зняття\~з реєстрації\~місця проживання\~особи здійснюється,\~зокрема,\~на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved