Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

17 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «ДельтаБанк» про порушення прав споживачів та відшкодування збитків завданих неповерненням грошових коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.12.2014 року між ним та ПАТ «ДельтаБанк» було укладено Договір №00003009753134 банківського вкладу «Найкращий від Миколая on-line» у доларах США на суму 10679,45, за умовами якого процента ставка на суму вкладу становить 5,5% річних зі сплатою процентів щомісячно строком дії договору до 29 березня 2015 року, та 18 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено ще один договір банківського вкладу за №00002009996678 на суму 6127,93 доларів США строком дії до 18 квітня 2015 року. 02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України №150 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 про введення з 03.03.2015 року тимчасову адміністрацію та призначення відповідальної особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. В вересні 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було повернуто 200000 грн., що становить 7448,79 доларів США по курсу НБУ станом на день введення тимчасової адміністрації 26,85 грн. за один долар США 02.03.2015 року. Таким чином, відповідач перед позивачем виконав свої зобовязання за договором №00003009753134 частково. На час подання позовної заяви залишок заборгованості за депозитним договором №00003009753134 становить 3230 доларів 66 центів США, що згідно з курсом НБУ станом на 02 березня 2015 року становить 86743,22 грн. За договором №00002009996678 відповідач не виконав свої зобовязання в повному обсязі, відповідно до чого заборгованість відповідача перед позивачем за договором №00002009996678 становить 6127,93 доларів США. Після закінчення строку дії договору, позивач звернувся до відповідача з проханням сплатити суму вкладу та нараховані відсотки згідно умов Договору, але відповідач відмовився сплачувати грошові кошти. В подальшому всі інші звернення позивача відповідачем були проігноровані. Позивач вважає що йому до сплати підлягають три відсотки річних за договором №00003009753134 від 29.12.2014 року за прострочені дні з 29.03.2015 року по 08.12.2015 року у розмірі 67,44 доларів США, що еквівалентно 1810,76 грн.; три відсотки річних за договором №00002009996678 від 18.01.2015 року за прострочені дні з 18.04.2015 року по 08.12.2015 року у розмірі 117,85 доларів США, що еквівалентно 3164,27 грн., а також сума залишку вкладу за депозитним договором №00003009753134 від 29.12.2014 року у розмірі 3230,66 доларів США, вклад за договором №00002009996678 від 18.01.2015 року. Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути вищезазначену заборгованість, загалом у розмірі 9543,88 доларів США, що еквівалентно 256253,17 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заперечення, відповідно до яких, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у звязку з чим, суд вважає за можливо розглянути справу за його відсутності відповідно до положень ч.4 ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволення позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 29.12.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір №00003009753134 банківського вкладу «Найкращий від Миколая on-line» у доларах США на суму 10679,45, за умовами якого процента ставка на суму вкладу становить 5,5% річних зі сплатою процентів щомісячно строком дії договору до 29 березня 2015 року та 18 січня 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено ще один договір банківського вкладу за № 00002009996678 на суму 6127,93 доларів США строком дії до 18 квітня 2015 року (а.с. 20-21). Строк дії банківського вкладу від 29.12.2014 року закінчився 29.03.2015 року, банківського вкладу від 18.01.2015 року 18.04.2015 року. Після закінчення строку дії Договорів позивач звернуся до відділення банку з проханням сплатити суму вкладу та нараховані відсотки згідно умов Договору, однак йому було відмовлено. Так, 03 березня 2015 року на підставі постанови Правління національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фонд запровадив тимчасову адміністрацію і розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. 16.07.2015 року та 23.07.2015 року під час дії тимчасової адміністрації, Фондом гарантування фізичних осіб було виплачено на користь позивача [PERSON] гарантовану суму вкладу в розмірі 200000 грн. Дані обставини встановлені в судовому засіданні та не заперечувались жодною зі сторін. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку. Встановленому цим Законом. Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Враховуючи той факт, що на момент звернення позивача до суду Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вже було запроваджено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-якій інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Outcome: dismissed