Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

18 січня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного договору між позивачем та відповідачем №б/н від 10.08.2012 року, відповідач отримала кредит у розмірі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку №4149437802618411 Універсальна зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанку. Однак відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконувала, у звязку з чим допустила заборгованість на загальну суму 42552,43 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 2666,61 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 33649,88 грн.; заборгованість за пенею 3733,44 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - фіксована частина; 2002,50 грн. процентна складова. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає та згоден на заочний розгляд справи /а.с.42/. Тому, відповідно до ст.169 ЦПК України справа розглянута у відсутність представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що вона зверталася до Приватбанку з приводу отримання лише зарплатної картки, а кредитну картку вона не отримувала, тому і будь-якої заборгованості перед позивачем вона не має. В подальшому відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про день та час розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, 24.03.2017 року відповідач була повідомлена про призначення судового засідання по справі на 07.04.2017 року, однак в судове засідання вона не зявилася, направивши до суду заяву про перенесення судового засідання на іншу дату, у звязку з тим, що через скрутне матеріальне становище вона не може зявитися до суду. Судову повістку про виклик в судове засідання на 26.04.2017 року відповідач отримала 14.04.2017 року, однак в судове засідання вона не зявилась, направивши до суду аналогічну заяву /а.с.69, 79, 81, 82/. Таке формулювання відповідачем причин для відкладення розгляду справи суд вважає зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами, так як остання у судовому засіданні вказала, що вона працює, тому посилання на скрутне матеріальне становище є лише способом затягування розгляду справи. Тому суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у її відсутність в порядку ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10.08.2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до положень якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши зазначену анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідач підтвердила, що ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Приватбанку. Таким чином, [PERSON] уклала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №б/н від 10.08.2012 року, за яким отримала кредит в сумі 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.9-11, 48/. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банком проведено перевірку наданих документів та прийнято рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту у сумі 300 грн. В подальшому - 11.11.2012 року розмір кредитного ліміту збільшено до 2700 грн. /а.с.48/. Відповідно до п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитратах кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу кредитора виконати зобов'язання по поверненню кредиту /в тому числі простроченого кредиту і Овердрафту/, сплатити винагороду банку /а.с.30/. П.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій /а.с.31/. Згідно з п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені п.п.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: пеня = базова процентна ставка по договору /30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний належним чином виконувати взяті зобовязання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідач не виконала зобовязання в строк, передбачений кредитним договором і станом на 31 жовтня 2016 року заборгованість за кредитним договором склала 42552,43 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 2666,61 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 33649,88 грн.; заборгованість за пенею 3733,44 грн., штраф 2502,50 грн. /а.с.49-50/. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст..61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти позову, відповідач, в порушення ст.60 ЦПК України, будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень не надала. Її посилання на те, що вона не отримувала кредитної картки в Приватбанку, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, факт отримання відповідачем саме кредитної картки підтверджується оглянутим в судовому засіданні фотознімком, наданим позивачем в електронному вигляді, який долучений до матеріалів справи на CD-диску, зробленим позивачем під час видачі відповідачу кредитної картки, на якому зображена відповідач [PERSON], яка тримає платіжну картку Приватбанку чорного кольору з зображенням полуниці з написом «кредитка». Зовнішній вигляд зазначеної картки відповідає зовнішньому вигляду кредитної картки Приватбанку «Універсальна», зразок якої розміщений на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с.74, зворот а.с.74/. Крім того, як вбачається з виписки з особового рахунку відповідача, кошти найчастіше знімалися через банкомат за місцем проживання відповідача в с.м.т. [PERSON] Одеської області, а також в сусідньому районному центрі - в м.Котовськ Одеської області /а.с.52-53/. З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позов грунтується на законі, у звязку з чим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved