Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

19.03.2020 р. [PERSON] звернувся до Доманівського районного суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», просить визнати недійсним кредитний договір № 376257-А від 24.09.2018 р. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.09.2018 р. між ними укладено кредитний договір № 376257-А, вважає, що при його укладенні відповідачем не було дотримано норми Закону. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 23.03.2020 р. позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору передано за територіальною підсудністю Печерському районному суду м. Києва, матеріали надійшли до суду 21.04.2020 р., наступного дня передані судді Волковій С.Я. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020 р.). Ухвалою суду від 24.04.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження в справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» відзив на позовну заяву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суду надано договір надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, № 376357-А, укладений 24.09.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» (далі - «Кредитодавець») та [PERSON] (далі - «Позичальник»), за яким Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в кредит у сумі 2 000,00 грн строком до 22.10.2018 р., а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. У пункті 10.10. кредитного договору Позичальник підтверджує, до укладення цього договору отримав від Кредитодавця інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; повідомлений про свої права відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; підтвердив, що інформація надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. У пунктах 10.7., 10.8. кредитного договору Позичальник підтверджує, що укладаючи договір, усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; що під час укладення договору не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин. Суд вбачає, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання споживчих кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», затверджені 05.04.2017 р. наказом № 0504-1. Уклавши означений договір, Позичальник підтвердив, що він ознайомлений з текстом Правил, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця за посиланням https://ccloan (пункт 10.3. договору), отже Правила є у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Кредитодавця до укладення договору, і сам позивач додав до позовної заяви означені Правила. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставленням електронного підпису [PERSON] . За Правилами надання споживчих кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», які визначають порядок і умови надання кредиту, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору, а також регулюють відносини, що виникають між Кредитодавцем і Позичальником, а також є пропозицією укласти електронний договір в розумінні частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», та які розроблені відповідно до вимог ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 913 від 07.12.2016 р., та інших нормативно-правових актів щодо регулювання ринків фінансових послуг, договір - це електронний договір в розумінні пункту п`ятого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», становить домовленість Кредитодавця та Позичальника, спрямовану на встановлення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту; дата укладення кредитного договору - дата підписання договору сторонами; заявка - заповнений на сайті товариства документ, який містить інформацію щодо наміру фізичної особи отримати кредит; електронний договір - домовленість заявника та товариства, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у виді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються Заявником до інших електронних даних, та надсилаються товариству; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує заявник шляхом реєстрації на сайті товариства. Товариство може передавати одноразовий ідентифікатор заявнику засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення смс-повідомлення за номером телефону, вказаним заявником під час заповнення заявки, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від заявника; особистий кабінет - частина сайту товариства, доступ до якої отримує заявник за умови реєстрації з використанням логіну та пароля особистого кабінету. Доступ до особистого кабінету здійснюється заявником/позичальником шляхом введення логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету на сайті товариства. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання укладеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує тим, що договір укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» тому, що відсутнє будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з інформацією, яка стосується наданих відповідачем фінансових послуг, що договір укладений з порушенням Закону України «Про захист персональних даних» тому, що в укладеній угоді не прописано його право відізвати свою згоду на обробку персональних даних. Між тим між сторонами було укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором і сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором» задекларовано у частинах 3-4 пункту 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію». Факт оформлення заявки на отримання споживчого кредиту, яку оформив [PERSON] , є акцептом на укладення кредитного договору (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до загального порядку дій Позичальника з метою укладення електронного договору Позичальник пройшов реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, що свідчить про те, що він ознайомився з Правилами надання споживчих кредитів та іншою наданою йому інформацією, до того ж строк користування кредитом розпочинається з дня надання кредиту Позичальнику і закінчується в останній день строку користування кредитом (пункт 2.1.2. договору), повернення кредиту Позичальником здійснюватися згідно графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього договору, розміщується в особистому кабінеті та надається Позичальнику разом із договором (пункт 4.2. договору), порядок нарахування та сплати процентів визначений розділом 4 договору, права та обов`язки сторін визначені розділом 3 договору, відповідальність сторін визначено розділом 5 договору, строк дії договору, порядок зміни та припинення дії договору визначені розділом 6 договору, з чого слідує, що і договором, і Правилами надання споживчих кредитів товариства чітко визначені умови надання кредиту, порядок та черговості зарахування коштів на погашення кредиту, до того ж саме [PERSON] був ініціатором укладення договору. Так, позивач після завершення процедури реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та створення особистого кабінету зайшов у свій особистий кабінет, у якому вчинив наступні дії: подав кредитну заяву (в якій обрав бажану суму і строк кредиту), пройшов процедуру верифікації своєї платіжної картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти, до моменту укладення кредитного договору Позичальник ознайомився в своєму особистому кабінеті з паспортом продукції «споживчий кредит» шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, у якому зазначені: сума/ліміт кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, процентна ставка у відсотках річних, базова процентна ставка в день, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі, тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі, реальна річна процентна ставка, відсотків річних, загальні витрати за кредитом, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, розмір штрафних санкцій тощо), до моменту укладення кредитного договору Позичальник ознайомився з Правилами надання споживчих кредитів, а також інформацією, зазначеною в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», іншою інформацією, до того ж без проставлення відміток про те, що Позичальник ознайомився у своєму особистому кабінеті з Правилами надання споживчих кредитів, з інформацією, зазначеною у частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», він не зміг би завершити процес подачі кредитної заяви в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, після отримання кредитної заяви Позичальника та погодження з ним умов надання кредиту Позичальнику було надано для укладення електронний кредитний договір. Вказаний кредитний договір [PERSON] уклав з відповідачем в своєму особистому кабінеті шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. Отже, спростовані твердження [PERSON] , що відповідач не виконав імперативних вимог, встановлених частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», такі твердження не відповідають дійсності, спростовуються наданими ним же доказами, суд вбачає, що позивач пройшов весь алгоритм дій фінансової установи при укладенні кредитного договору. У випадку незгоди з умовами отримання чи погашення кредиту та/або іншою наданою/розміщеною та веб-сайті та/або в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця інформацією [PERSON] мав можливість відмовитись від отримання кредиту та вийти з інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитодавця. Згідно статтей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у виді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. Якщо автором створюються ідентичний за документарною інформацією та реквізитами електронний документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, допустимість електронного документа, як доказу, не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Що стосується того, що укладена угода не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки укладений договір містить умови, які є несправедливими, то кредит на суму 2 000,00 грн. надавався строком до 22.10.2018 р., на умовах строковості, зворотності, платності, Позичальник прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно пункту 2.1.5. укладеного договору. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту Позичальнику, і припиняється в останній день строку користування кредитом. Кредит має бути повернутий згідно графіку платежів до 22.10.2018 р., Суму кредиту в розмірі 2 000,00 грн. позивач отримав в повному обсязі шляхом безготівкового перерахування на особистий рахунок. Доводи [PERSON] про несправедливість та невідповідність закону умов укладеного між сторонами договору не знайшли свого підтвердження, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Кодексу, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 1 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко прояснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні і грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його звернення до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору № 376257-А вимогам законодавства та про несправедливість його умов, оскільки доводи [PERSON] ґрунтуються виключно на його поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання означеного договору недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтею 8 Закону України «Про захист персональних даних». Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів копії: сторінок свого паспорта, картки платника податків, договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № 376257-А, Правила надання споживчих кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», затверджені 05.04.2017 р. наказом № 0504-1. Розгляд справи позивач просив провести у його відсутності. Частиною 8 статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визнання кредитного договору недійсним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed