overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

18 лютого 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 10.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 10000 грн. У порушенні умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.09.2015 року 38264,83 грн., а саме: за кредитом 8076,14 грн; 23725,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4165,32 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1798,32 грн. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 10.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 10000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 30.09.2015 р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом 8076,14 грн; 23725,04 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4165,32 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1798,32 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 38264,83 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.75 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

18 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний. Від попереднього шлюбу у позивача також є двоє неповнолітніх дітей. Діти перебувають на утриманні позивача, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Її дохід складається із соціальної допомоги на дітей в розмірі 1872 грн. Коштів не вистачає для забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним та має тимчасові заробітки за кордоном. Просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 1300 грн. щомісяця з дня звернення і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні своїх неповнолітніх дітей, не виконує в добровільному порядку обов'язки по їх утриманні, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, тому з нього слід стягувати аліменти на кожну дитину в розмірі по 650 грн. з дня звернення і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. До задоволення також відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 400 грн. понесених витрат на правову допомогу, що підтверджується документально (а.с.12-14). Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

18 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний. Від другого шлюбу у позивача народилося двоє неповнолітніх дітей. Діти перебувають на утриманні позивача, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Її дохід складається із соціальної допомоги на дітей в розмірі 1872 грн. Коштів не вистачає для забезпечення дітей всім необхідним. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним та має тимчасові заробітки. Просить суд стягувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 1300 грн. щомісяця з дня звернення і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставний і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не бере участі в утриманні своїх неповнолітніх дітей, не виконує в добровільному порядку обов'язки по їх утриманні, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу, тому з нього слід стягувати аліменти на кожну дитину в розмірі по 500 грн. з дня звернення і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного Кодексу України передбачає, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

18 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 31 жовтня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, неповагу один до одного небажання підтримувати шлюбні відносини. З відповідачем не проживає однією сім'єю та не мають спільного бюджету з лютого 2015 року. Відповідач забрала особисті речі та речі доньки і переїхала жити до своєї матері. Шлюбні відносини на сьогоднішній день повністю припинені. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Пояснив, що він з [PERSON] не проживає разом з лютого 2015 року, спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, неповагу відповідача до нього, оскільки всі його дії викликали у [PERSON] почуття невдоволення та обурення. Фактичні шлюбні відносини не підтримують, сім'я розпалася в тому числі і через суперечки щодо спільного сімейного бюджету. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Зазначила, що [PERSON] зробив все для того, щоб вона пішла із сім'ї. Додала, що мають спір про поділ майна, який буде вирішено окремо. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31 жовтня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 106 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 9). [INFO] року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 10). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, що призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. З лютого 2015 року шлюбні відносини між сторонами припинені, з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. В судовому засіданні сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їхня сім'я розпалась остаточно, примирення між ними неможливе та суперечитиме їх інтересам. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

18 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 08 серпня 2009 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Більше шести місяців сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

18 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 04 липня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння чоловіка з її двома дітьми від першого шлюбу, відсутність належного матеріального забезпечення сім'ї з його боку. Шлюбні відносини припинили з вересня 2015 року з того часу спільне господарство разом не ведуть. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 липня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 213 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння відповідача з двома дітьми позивача від першого шлюбу, та належне матеріальне забезпечення сім'ї з боку відповідача. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з жовтня 2015 року. У своїх письмових заявах, поданих до суду, сторони наполягали на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

18 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 16 липня 2011 року у міському відділі ДРАЦС Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 550, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили з січня 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 550, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 257446, виданим міським відділом ДРАЦС Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.610). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.11). З січня 2015 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

18 лютого 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 10 червня 2006 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], 2006 року народження. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння, наслідком чого ставали постійні сварки, у зв'язку із чим позивач звернулася до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач по справі не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримує та наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення (а.с.17). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2006 року Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.06.2006 року (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 07.09.2006 року (а.с.5). Дитина на даний час проживає разом з позивачем. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через відсутність взаємопорозуміння, поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, наслідком чого ставали постійні сварки, свідком яких ставала дитина. Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

18 лютого 2016 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому посилається не те, що між нею та відповідачем 14 липня 2006 року в Святошинському РАЦС м. Києва був зареєстрований шлюб, від якого у них народився син - [PERSON], [INFO], який знаходиться на вихованні позивача. Позивач стверджує, що їх спільне життя із відповідачем не склалося, вони виявились занадто різними людьми по характеру, поведінці в сім'ъ, поглядам на життя. Позивач прийшла до твердого рішення, що колись спільна сім'я розпалася і її неможливо зберегти у подальшому. Позивач просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає, судові витрати згодна понести самостійно. В судове засідання позивач не з'явилася; подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, перевіривши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2006 року, (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]). Суд прийшов до висновку, що спільна сім'я позивача з відповідачем розпалася, зазначений шлюб є формальним і таким, що може бути розірваним. Питання судових витрат вирішується на підставі ст. 88 ЦПК України. Судовий збір було сплачено позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

18 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 вересня 2010 року вони з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №9. Від подружнього життя сторони мають одного неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами по справі погіршилося у звязку з тим, що відповідач по справі постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, та неповнолітня донька позивачки від першого шлюбу, яка проживає разом зі сторонами. Позивачка довго терпіла таке ставлення відповідача до неї, однак чоловік змінюватись не хоче. Відповідач не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватись про побудову сімейних відносин. За таких обставин, вона змушена звернутись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не зявилась, однак направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.18). Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав (а.с.19). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Із свідоцтва про шлюб (а.с.4), видно, що 10 вересня 2010 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис за №9. Прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на «Стоянова». Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами наразі носить тільки формальний характер, відповідач втратив почуття поваги до позивачки, відносини між сторонами зіпсувалися, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а в першу чергу інтересам дітей, у звязку з чим, суд вважає, що шлюб має бути розірваний.

Outcome: approved