Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

19 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року цивільна справа була прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2019 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було закрито. Позивач у своєму позові посилалася на те, що 14 грудня 2016 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який було посвідчено державним нотаріусом Другої дніпровської держнотконтори [PERSON] та зареєстровано у реєстрі за № 1-734. Позивач [PERSON] є власником 43/100 частин домоволодіння № 33/35 по вул. Лютневій у м. Дніпрі, право власності у встановленому законом порядку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Власником 57/100 частин спірного домоволодіння є третя особа [PERSON] У належній позивачеві частині домоволодіння, окрім позивача, зареєстровано також батька позивача [PERSON], [PERSON] його дружину, та відповідача [PERSON], який є племінником позивача. Відповідач у вказаному домоволодінні не проживає понад три роки, комунальні послуги не сплачує, витрати з утримання домоволодіння не несе, перешкод у користуванні домоволодінням йому ніхто не чинить. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 33/35 по вул. Лютневій у м. Дніпрі. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третій особі [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 14 грудня 2016 року, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської держнотконтори [PERSON] і зареєстрованого в реєстрі за № 1-734, [PERSON] є власником 43/100 частин домоволодіння № 33/35 по вул. Лютневій у м. Дніпрі (а.с. 12-15). Право власності у встановленому законом порядку 14 грудня 2016 року було зареєстровано Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер запису про право власності 18014620 (а.с. 16-17). Власником 57/100 частин домоволодіння № 33/35 по вул. Лютневій у м. Дніпрі є третя особа [PERSON] Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 22 оберт-23). Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб № 158, виданої 13 грудня 2018 року органом самоорганізації населення «Квартальним комітетом № 23» Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, у спірному домоволодінні зареєстровано позивача, [PERSON], [PERSON] та відповідача [PERSON], який є племінником уповноваженого власника, тобто [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до актів обстеження домоволодіння, складених 08 грудня 2018 року та 09 грудня 2018 року [PERSON] і [PERSON], засвідчених головою квартального комітету № 23, [PERSON] не проживає у спірному домоволодінні протягом останніх трьох-чотирьох років (а.с. 19, 20). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) домоволодіння № 33/35 по вул. Лютневій у м. Дніпрі, не проживає в ньому більше трьох років, його речей у будинку, належному позивачеві, немає, комунальні послуги він не сплачує, участь в утриманні домоволодіння не приймає, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування спірним будинком, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved