Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

18 травня 2020 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Позивач, Банк, АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.09.2011 у сумі 5857,93 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] (далі - Позичальник) звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 02.09.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тобто у порушення умов кредитного договору Позичальник зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості утворилася заборгованість у сумі 5857,93 грн., з яких 5857,93 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. [INFO] Позичальник помер. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . 05.12.2017 Позивачем на виконання вимог ст. 1281 ЦК України була направлена претензія кредитора до Другої криворізької державної нотаріальної контори, звідки 29.01.2018 надійшла відповідь, в якій зазначалося, що претензію кредитора переслано до Жовтоводської нотаріальної контори. 16.02.2018 від Жовтоводської державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа була заведена після смерті спадкодавця на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». На думку Позивача, Відповідач [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому Позивач вважає, що відсутність свідоцтва про права на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 27.09.2019 до спадкоємця [PERSON] було направлено претензію, згідно якій Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Ухвалою суду від 26 травня 2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд та витребувано докази за клопотанням позивача. 16 червня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі с [PERSON] з 28.06.1996 по 22.12.2012, який був розірваний на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.10.2012. Датою припинення шлюбу є дата набрання рішенням суду законної сили - 22.12.2012. У мотивувальній частині рішення встановлено судом припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з жовтня 2011 року. Як вказано у розрахунках заборгованості борг почав виникати у померлого чоловіка відповідача з 26.05.2015, а до того постійно погашався. Таким чином, на думку відповідача, борг колишнього чоловіка виник майже 3 роки після розірвання шлюбу. Спільно набутого майна за період знаходження у шлюбі відповідача та Позичальника не було. З моменту розірвання шлюбу втрачається право на одержання спадщини за законом після смерті колишнього чоловіка. Крім того, зазначає, що застосовувати до правовідносин ч. 3 ст. 1268 ЦК України, де вказується про автоматичне прийняття спадщини особами, які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є помилковим, адже на момент смерті [PERSON] не проживав та не був зареєстрований з Відповідачем. 19.12.2016 рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу знято з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де проживала на час смерті відповідач. Відповідно до мотивувальної частини рішення [PERSON] не проживав за вказаною адресою з липня 2013 року. Додатково повідомила, що після смерті [PERSON] його син, який мав право на спадщину за законом, відмовився від спадщини та написав відповідну заяву. Враховуюче вищезазначене, вважає, що відповідач не може відповідати за обов`язки колишнього чоловіка. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 23 червня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. 06 липня 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просив задовольнити позовні вимоги, а також просив прийняти до розгляду клопотання про витребування доказів, питання щодо якого було вирішено ухвалою суду від 23.06.2020 року. Ухвалою суду від 13 липня 2020 року відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в її відзиві на позов. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 2011 року [PERSON] , [INFO] , підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Кредитний договір), згідно якого йому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, (а.с.16-34). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.38). У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 5857,93 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.11-15). 22 жовтня 2017 року за вих. №SAMDN0000049965597 Банком було надіслано претензію кредитора на адресу Другої криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 42), на яку було отримано відповідь, що претензія передана за територіальністю до Жовтоводської держнотконтори, оскільки в її провадженні знаходиться спадкова справа заведена після померлого [PERSON] (а.с.43). На адресу Позивача 16 лютого 2018 року надійшла відповідь від Жовтоводської державної нотаріальної контори від 09 січня 2018 року за № 12/02-14 про те, що після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 253/2017 (а.с. 43 зворотній бік). АТ КБ «Приватбанк» 06 вересня 2019 року надіслав на адресу [PERSON] лист претензію, в якій повідомив, що вона є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , у якого перед Банком наявна заборгованості за кредитним договором, при цьому посилався на положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України (а.с. 44). Як виходить зі змісту позовної заяви надіслання такого листа відповідачу зумовлено тим, що на думку Банку, [PERSON] є спадкоємцем за законом, оскільки вона постійно проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем, в паспортах Позичальника та Відповідача зазначена одна адреса реєстрації і відповідач не заявляла про відмову від спадщини (а.с. 5). Таким чином, на думку Позивача, спадкування Відповідачем кредитних зобов`язань [PERSON] відбулось відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовлялася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та постійно проживаючи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини фактично прийняла спадщину після його смерті, до складу якої входять і кредитні зобов`язання [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статями 608, 1219 ЦК України передбачено, що у зв`язку зі смертю боржника припиняється лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися в наслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора, у зв`язку з чим

Outcome: dismissed