Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

18.03.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач позов не визнала, в його задоволенні просила відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Судом встановлено, що сторони від укладеного 02.08.2003 року шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час сторони та їх неповнолітні діти проживаються за адресою [ADDRESS] У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст..181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 03.06.2013 року задоволено позов [PERSON] та у відповідності до ст..180 СК України стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.02.2013 року до досягнення ними повноліття. З вказаного рішення вбачається, що [PERSON] погодився на стягнення аліментів на утримання дітей на користь [PERSON]. На даний час вказане рішення ніким не оскаржувалось, набрало законної сили, виконання проводиться у відповідності до вимог законодавства. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розмірі платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміну розміру, строків або звільнення від них. В лютому 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він, відповідач, а також їхні діти на даний час мешкають разом, утримання з його доходу 1/2 частини аліментів ставить позивача у скрутне матеріальне становище, позивач бажає добровільно надавати дітям матеріальну допомогу, дбати про їх фізичний та духовний розвиток, а тому відсутні підстави для стягнення з нього аліментів. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.03.2014 року в задоволенні позову відмовлено. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, позивачем не доведено, що відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченню дітей і з неї на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed