Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

18 січня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 28 травня 2009 року в розмірі 10 795,70 грн., яка складається з заборгованості за: простроченим тілом кредиту - 7 562,01 грн., простроченими відсотками - 3 233,69 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28 травня 2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого АТ КБ «Приватбанк» надало останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (далі - кредитний договір). Зазначений кредитний договір є договором приєднання та складається з підписаних відповідачем анкети-заяви, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», відповідно до яких позичальник надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту та його зміну за рішенням позивача. При укладенні вказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою врегульовано норми щодо договорів приєднання. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 11 листопада 2020 року виникла вказана вище заборгованість. В судове засідання представник позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик особи, розмішеним на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 травня 2009 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання к «Умовам та правилам надання банківських послуг в «ПриватБанк». З тексту даної анкети-заяви вбачається, що відповідач ознайомився та згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», виразив свою згоду, що ця заява разом з «Умовами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 16). Також 28 травня 2009 року відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторонами узгоджено, що базова відсоткова ставка на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) становить 2,5% (а.с. 17). Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зважаючи на факт підписання відповідачем вказаної вище анкети-заяви, суд дійшов висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем шляхом підписання 28 травня 2009 року анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» було укладено в письмовій формі кредитний договір за яким було відкрито картковий рахунок, визначено кредитний ліміт на надано кредитні картки (а.с. 14). З наданої позивачем довідки вбачається, що умови кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 28 травня 2009 року, виданої на ім`я відповідача за кредитним договором були змінені в частині розміру кредитного ліміту. 28 травня 2009 року кредитний ліміт був встановлений в розмірі 500,00 грн., 20 серпня 2009 року кредитний ліміт збільшений до 3 000,00 грн., 10 квітня 2010 року кредитний ліміт збільшений до 3 900,00 грн., 24 грудня 2010 року кредитний ліміт збільшений до 4 500,00 грн., 22 січня 2011 року кредитний ліміт збільшений до 5 300,00 грн., 24 жовтня 2011 року кредитний ліміт зменшений до 4 140,00 грн., 04 жовтня 2019 року кредитний ліміт зменшений до 0,00 грн.(а.с. 17). Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 30 листопада 2020 року становить 10 795,70 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 7 562,01 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 3 233,69 грн. З наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки про рух коштів вбачається, що відповідачем було фактично отримано суму кредиту. Виписка по руху коштів по картковому рахунку відповідача містить інформацію про рух коштів, що знаходяться на балансі зазначених вище кредитних карток, та всі операції за ними. За таких обставин, активація відповідачем кредитної картки та користування картковим рахунком також свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністрерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, виписки банків віднесені до первинних документів, які фіксують факти виконання госоперацій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку та в податкових документах. Відповідно до вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем надано до суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази укладення між сторонами кредитного договору та надання відповідачу кредитних грошових коштів. Оцінюючи в сукупності наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписку в якості доказу, судом встановлено, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, зважаючи на що утворилася заборгованість за кредитним договором. Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення кредитного договору та розмір заборгованості за тілом кредиту. Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Укладений між сторонами шляхом підписання анкети-заяви кредитний договір від 09 червня 2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи положення ч.2 ст. 530 ЦК України та той факт, що позичальником фактично отримані та використані кредитні грошові кошти в добровільному порядку на користь позивача не повернуті, АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав, шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язки з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 липня 2019 року по цивільній справі № 342/180/17. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, також просив суд, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками, в розмірі 3 233,69 грн. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованість за простроченими відсотками, з наступних підстав. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів . Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З підписаної відповідачем 28 травня 2009 року довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що сторони узгодили базову відсоткову ставку на місяць - 2,5% (що дорівнює 30 відсоткам річних) (а.с. 17). Проте, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним вище кредитним договором вбачається, що позивач в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, збільшив базову відсоткову ставку на місяць до 3,6 відсотків (а.с. 13). Зважаючи на те, що сторонами кредитного договору, шляхом підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», було узгоджено базову відсоткову ставку на місяць на рівні 2,5 відсотків, а в подальшому позивачем в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку до 3,6 відсотків, що суперечить положенням статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про перерахунок заборгованості за простроченими відсотками з урахуванням узгодженого між сторонами розміру базової відсоткової ставки на місяць на рівні 2,5 відсотків. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість. З матеріалів справи вбачається, що строк дії останньої виданої на ім`я відповідача кредитної карти № [NUMBER] до 30 вересня 2020 року (09/20). Позивач просить стягнути відповідача заборгованість за простроченими відсотками за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року. Заборгованість за тілом кредиту за період з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року становить 7 494,85 грн. (пройшло 30 днів). За період з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року відсотки дорівнюють 184,81 грн. (7 494,85 грн. ? 30% : 365 днів ? 30 днів). За період з 01 жовтня 2019 року по 29 лютого 2020 року заборгованість за тілом кредиту становить 7 562,01 грн. (пройшов 151 день). За період з 01 жовтня 2019 року по 29 лютого 2020 року відсотки дорівнюють 938,52 грн. (7 562,01 грн. ? 30% : 365 днів ? 151 день). Загальна заборгованість по відсотках становить 1 123,33 грн. (184,81 грн. + 938,52 грн.). Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 1 123,33 грн. Зважаючи на те, що відповідач погодив істотні умови договору кредитування в частині розміру базової відсоткової ставки шляхом підписання вказаної вище довідки, строк дії картки сплинув (09/20), суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по прострочених відсотках в розмірі 1 123,33 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позовної заяви в частині заборгованості за простроченим тілом кредиту, та необхідність перерахунку заборгованості за простроченими відсотками, зважаючи на що наявні правові підстави для часткового задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. (а.с. 1, 56), позовні вимоги задоволені частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 838,70 грн. (що дорівнює 81% задоволених позовних вимог).

Outcome: partial