Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

18.08.2014 року позивачка звернулася до Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області, [PERSON] з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] в с.Чорнорудка Ружинського району Житомирської області, яка за життя склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, вона заповіла їй. Після смерті матері відкрилась спадщина, згідно якої спадкоємницею за заповітом являється вона, та чоловік померлої - [PERSON], який на час смерті своєї дружини був непрацездатним, оскільки досяг 60-річного віку. Спадкове майно складається із житлового будинку з по господарськими спорудами та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою : [ADDRESS]. Проте, на данний час у позивача виникли труднощі щодо реалізації її спадкових права на оформлення спадщини відносно земельної ділянки. Так батьки позивача за життя перебували у зареєстрованому шлюбі та мали у спільній сумісній власності житловий будинок і земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку, але в установленому законом порядку не зареєстрували право власності на вказане майно. Після смерті матері позивача, її батько, [PERSON] успадкував спадщину, до якого повністю перейшло право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована в [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку. [INFO] батько позивача, [PERSON] помер, за життя заповів все своє майно відповідачу [PERSON], яка у свою чергу звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно на земельну ділянку. Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку у держаній нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлючий документ на земельну ділянку, а тому позивачка просить визнати недійсним рішення 21 сесії 4 скликання Чорнорудської сільської ради Ржинського району Житомирської області від 20.12.2004 року та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №135676 виданий 18.07.2005 року на ім.»я [PERSON] в частині розміру земельної ділянки, та визнати за нею право власності на спадкове майно на 7/18 часток земельної ділянки. Позивачка та представник позивача в судове засідання не з»явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачка, та представник відповідача в судове засідання не з»явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги визнають повністю. Дослідивши та оглянувши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [PERSON], який помер [INFO] в с.Чорнорудка Ружинського району Житомирської області, та [PERSON], яка померла [INFO] в с.Чорнорудка Ружинського району Житомирської області, перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про одруження та свідоцтвами про їх смерть( а.с. 24, 25, 45). Відповідно до ст.ст.22, 28 КпШС України майно нажите подружжям під час перебування в шлюбі є їх спільною сумісною власністю та у разі поділу вказаного майна, частки подружжя визнаються рівними. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і до її спадкового майна ввійшла, зокрема, 12 частка спірної земельної ділянки. Статтею 524 ЦК УРСР , який діяв на час відкриття спадщини [PERSON], передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого (ст.529 ЦК УРСР). Чоловіком [PERSON] на час її смерті був [PERSON], а дітьми-доньки [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], що вбачається як із свідоцтв про одруження, так і із свідоцтв про народження позивачки та відповідачки. Зі спадкової справи №418, заведеної Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої, [INFO], [PERSON], вбачається, що її спадщину шляхом вступу в фактичне володіння спадковим майном, як це передбачено ст.549 ЦК УРСР, прийняли : чоловік [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 28.02.1995р. секретарем Чорнорудської сільської ради Ружинського району Житомирської області та зареєстрований в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договора) 28.02.1995р., яким заповіла все своє майно [PERSON]. Статтею 535 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця, а також непрацездатні дружина, батьки(усиновителі) і утриманці померлого успадковують незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка б належала б кожному з них при спадкуванні за законом (обов'язкова частка). На час смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] був непрацездатним, оскільки досяг 60-річного віку: з копії його паспорта, що міститься в спадковій справі, вбачається, що він народився [INFO]. Суду не надано доказів про те, що інший спадкоємець по закону першої черги - [PERSON] на час смерті [PERSON] була непрацездатною і, відповідно, мала права на обов'язкову частку в спадковому майні.Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] набув право на обов'язкову частку в спадковому майні своєї дружини. Розмір цієї частки складає , з врахуванням наявності трьох спадкоємців по закону першої черги, 23 від 13 частки у спадковому майні, тобто 29 часток від спадкового майна [PERSON] Решта - 79 часток вказаного спадкового майна перейшло в порядку спадкування по заповіту до [PERSON] І таким чином остання успадкувала, 79 часток спадкового майна [PERSON], зокрема, 79 часток від 12 частини належної спадкодавцю земельної ділянки по [ADDRESS], що в загальному складає 718 часток всієї земельної ділянки (38.9%). На підставі вищевикладеного після смерті дружини [PERSON] мав у власності 1118 часток вищевказаної земельної ділянки, а саме: 29 частки, які він успадкував після її смерті, та 12 частки, що належала йому у спільній сумісній власності подружжя. Відповідно рішення 21 сесії 4 скликання Чорнорудської сільської ради від 20.12.2004 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №135678, виданого 18.07.2005 року Чорнорудською сільською радою Ружинського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] було передано у приватну власність земельної ділянки площею 0.2500 га, розташовану в [ADDRESS] та призначену для обслуговування житлового будинку; Проте, це суперечить нормам ст..535 ЦК УРСР, якою передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця, а також непрацездатні дружина, батьки ( усиновителі ) і утриманці померлого успадковують незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка б належала б кожному з них при спадкуванні за законом ( обов»язкова частка). [PERSON] помер [INFO], що вбачається з свідоцтва про його смерть. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадоємців). Статею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на чспадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зі спадкової справи №260/2013р., заведеної Ружинською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] вбачається , що його спадщину прийняли [PERSON], та [PERSON] шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори (ст.1269 ЦК України). [PERSON] 27.05.2009р. склав заповіт, посвідчений секретарем Чорнорудської сільської ради Ружинського району, та зареєстрований в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договора) 03.08.2009р., яким заповів все своє майно [PERSON]. Доказів того, що інший спадкоємець по закону першої черги - [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині, що передбаченост.1241 ЦК України, суду надано не було. Однак, як вбачається з довідки нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на земельну ділянку, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на неї, оскільки державний акт видано на ім»я [PERSON]. У відповідності ч.1 ст.1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст..1268 ч.5 Цивільного Кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право [PERSON] на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з їх вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у них є неотримання спадкодавцями за свого життя правовстановлюючого документа на вказане майно, хоча право власності [PERSON], та [PERSON] на вказане майно ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно. А тому з вищевикладених підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved