Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

19 вересня 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь різницю між страховим відшкодуванням та реальним збитком в розмірі 17 460, 28 грн., моральну шкоду у розмірі 7 000, 00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 320, 00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 05.12.2013 р. на території Російської Федерації у Бєлгородській області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Ухвалою про відмову в порушенні справи про адміністративне правопорушення від 05.12.2013 р. та довідкою про ДТП від 05.12.2013 р., встановлена вина водія [PERSON] у скоєнні ДТП. У зв'язку з даною подією позивачу був заподіяний матеріальний збиток належному йому на праві власності автомобілю [NUMBER]. Позивач звернувся із повідомлення про настання події. В подальшому страховиком проведена оцінка вартості матеріального збитку нанесеного майну позивача. Вартість матеріального збитку, згідно звіту № 1062 від 26.12.2013 р., становить 67 460, 28 грн. Однак ліміт страхового відшкодування становить 50 000, 00 грн. Таким чином, різниця між страховим відшкодування та реальним збитком складає 17 460, 28 грн. Позивач отримав від СГ «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 50 000, 00 грн. Однак, відповідач в добровільному порядку різницю між страховим відшкодуванням та реальним збитком позивачу не відшкодував, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з зазначеним позовом. Крім того, із-за пошкодження транспортного засобу позивача, відповідач завдав йому моральну шкоду, а саме порушено встановлений раніше уклад життя. Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі, порядок прийняття і наслідки ухвалення заочного рішення позивачу відмові та зрозумілі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти, та відповідні їм правовідносини. 05.12.2013 р. на території Російської Федерації у Бєлгородській області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керування [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Ухвалою про відмову в порушенні справи про адміністративне правопорушення від 05.12.2013 р. та довідкою про ДТП від 05.12.2013 р., встановлена вина водія [PERSON] у скоєнні ДТП (а.с.6-8). У зв'язку з даною подією позивачу був заподіяний матеріальний збиток належному йому на праві власності автомобілю [NUMBER] (а.с.5). Цивільна відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована у страховій компанії СГ «ТАС» полісом страхування «Зелена картка» № UA/0789390569. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди, зобов'язана виплатити потерпілій стороні різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування. На підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», позивач звернувся із повідомлення про настання події. В подальшому страховиком проведена оцінка вартості матеріального збитку нанесеного майну позивача. Вартість матеріального збитку, згідно звіту № 1062 від 26.12.2013 р., становить 67 460, 28 грн. (а.с.9-17). Однак ліміт страхового відшкодування становить 50 000, 00 грн. Таким чином, різниця між страховим відшкодування та реальним збитком складає 17 460, 28 грн. Позивач отримав від СГ «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 50 000, 00 грн. Однак, на даний час відповідач в добровільному порядку різницю між страховим відшкодуванням та реальним збитком позивачу не відшкодував. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства України моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У відповідності зі ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті. Суд вважає, що в результаті винних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральної шкоди: змінився уклад його життя, він змушений докладати додаткових зусиль для відновлення колишнього укладу життя, переніс у зв'язку з ДТП моральні переживання та незручності. Тому, позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню і при визнанні його обсягу суд враховує як тривалість перенесених страждань і незручностей, так і матеріальну можливість відповідача до відшкодування шкоди. Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. У відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Такими чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial