Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

19 жовтня 2020 року представник позивачки адвокат Омелай Наталія Михайлівна звернулася до суду з позовною заявою в інтересах позивачки [PERSON] до відповідача [PERSON] , у якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ,аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 5 000 гривень щомісячно, до досягнення 23-ти річного віку. Витрати на правову допомогу прохала стягнути з відповідача [PERSON] у розмірі 6 400 гривень. Згідно ухвали суду від 22 жовтня 2020 року справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26 листопада 2020 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги визнав частково та вважає, що розмір аліментів, який позивач просить стягнути з нього, є занадто великим та жодним чином не обґрунтованим. Також відповідач у відзиві зазначив, що позивачка [PERSON] проживає разом із своєю матір`ю у квартирі, що належить йому та матері позивачки на праві спільної власності за адресою: [ADDRESS] , та не витрачає коштів на житло та проїзд за місцем навчання. Він являється інвалідом другої групи загального захворювання та отримує пенсію. Позовна заява не містить обґрунтування, з яких підстав позивач виходив, коли визначав розмір щомісячних аліментів у розмірі 5 000 гривень. Плата за навчання складає 11 900 гривень на рік. Позивачем не надано доказів отримання відповідачем доходів від підприємницької діяльності, а сам факт наявності у нього статусу фізичної особи підприємця не доводить факт отриманням доходу від такої діяльності. Відповідач вважає, що законним та адекватним розміром аліментів, який він може надавати на утримання доньки [PERSON] становить 1 000 гривень на місяць, зважаючи на його стан здоров`я, пенсійний вік та непрацездатність у зв`язку з виходом на пенсію за інвалідністю. 09 рудня 2020 року від представника позивача адвоката Омелай\~Н.М. на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи у якості доказів копії довідки з Комунального закладу освіти Кременчуцького медичного фахового коледжу ім. В.І. Литвиненка від 25.09.2020 за № 3910, виданої [PERSON] . Протокольною ухвалою суду клопотання задоволено, докази долучено до матеріалів справи. Представник позивачки адвокат Омелай Н.М. у судове засідання, яке призначене у режимі відеоконференції, не з`явилася, через канцелярію суду направила заяву про перенесення слухання справи на іншу дату у зв`язку з її зайнятістю у іншому судовому засіданні. Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника позивачки про перенесення слухання справи на іншу дату, зважаючи на обмежені процесуальні строки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, встановлені ст. 275 ЦПК України, а також зважаючи на той факт, що дату та час судового засідання було погоджено заздалегідь під час судового засідання в режимі відеоконференції з представником позивачки адвокатом Омелай Н.М., яка повідомила суду, що погоджені з нею дата та час є вільними від інших судових засідань. У відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Таким чином позивачка [PERSON] також вважається належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду справи, так як судова повістка була заздалегідь вручена її представникові. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнали частково, відзив на позовну заяву підтримали та погодилися на добровільну сплату аліментів у розмірі 1000,00 гривень на утримання повнолітньої доньки відповідача, яка продовжує навчання. Указували на те, що й на даний час усі витрати на навчання позивачки несе відповідач та постійно допомагає своєї дитині матеріально. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце його засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що батьком позивачки [PERSON] ( [INFO] ) є відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 липня 2016 року (а.с. 12). Матір`ю - [PERSON] . Згідно довідки Комунального закладу освіти Кременчуцького медичного фахового коледжу імені В.І. Литвиненка Полтавської обласної ради від 25 вересня 2020 року № 3910 [PERSON] навчається на договірній денній формі навчання у комунальному закладі освіти Кременчуцькому медичному фаховому коледжі імені В. І. Литвиненка на 3 курсі за спеціальністю «Медсестринство» спеціалізацією «Акушерська справа» та закінчує навчання 31.01.2021 року (а.с. 51). Наведене не заперечується та визнається відповідачем. Відповідно до повідомлення навчального закладу від 15.05.2019 (а.с. 8), наданої позивачкою на обґрунтування власних позовних вимог, вартість навчання з урахуванням індексу інфляції складає 11900,00 грн. Відповідно до копії пенсійного посвідчення, серії [NUMBER] , від 21.08.2019 відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи загального захворювання (а.с. 31). Згідно довідки від 23.11.2020 № 0557915794190511, виданої пенсіонеру [PERSON] , він перебуває на обліку у Кременчуцькому об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.01.2020 по 31.10.2020 складає 16 676,00 гривень , сума пенсії за останній місяць (жовтень 2020 року) складає 1712,00 грн. З інформації, отриманої судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. Доказів на підтвердженням отримуваних ним доходів від підприємницької діяльності та їх розміру позивачка не надала, клопотання про витребування таких доказів судом - не подавала. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті\~\~182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому,\~Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 308/2268/16-ц. Стаття 182 СК України\~визначає обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів,\~у тому\~числі:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3 1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Згідно\~зі статтею 89\~ЦПК України\~ виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої\~статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Ураховуючи, що позивачка є повнолітню дитиною відповідача та продовжує навчання до 31.01.2021 у комунальному закладі освіти Кременчуцькому медичному фаховому коледжі імені В. І. Литвиненка Полтавської обласної ради, та, відповідно, потребує на період навчання матеріальної допомоги від її батька, а відповідач є пенсіонером, отримує пенсію як особа з інвалідністю у сумі 1712,00 грн щомісячно, отримання ним доходу у більшому розмірі позивачкою не доведено, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково та стягнути з відповідача на користь та на утримання позивачки аліменти у твердій грошові сумі, а саме 1000,00 грн щомісяця, до досягнення позивачкою 23-річного віку, але не довше ніж до дати припинення нею навчання. При цьому суд враховує те, що обидва батьки мають нести рівний обов`язок щодо утримання дитини, а вартість навчання позивачки у навчальному закладі складає 11900,00 грн на рік, відповідно, вартість навчання з розрахунку на місяць складає 991,67 грн, тобто аліменти, що стягнуті з відповідача у сумі 1000,00 грн, повністю задовольнять потреби повнолітньої [PERSON] у витратах на покриття вартості навчання. І такий розмір аліментів не є занадто обтяжливим для відповідача, так як він добровільно погоджується сплачувати аліменти у такому розмірі, та, відповідно, має матеріальну можливість. У той же час, позивачем не доведено, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі 5000,00 грн. Оцінюючи вимогу повнолітньої [PERSON] стягувати аліменти на її утримання, але на користь її матері [PERSON] ( [PERSON] ), суд зазначає таке. Незважаючи на те, що частиною третьою статті 199 СК України передбачено можливість звернення до суду з позовом про стягнення аліментів як тим з батьків, з ким проживає дочка, так і самою дочкою, ця норма надає право тільки батькам звертатися до суду в інтересах своїх дітей, та не наділяє правом повнолітніх дітей подавати до суду позови з метою стягнення аліментів на їх утримання, але на користь іншого з батьків. [PERSON] станом на дату звернення з позовом до суду було 21 рік. У відповідності до ч. 1 ст. 47 ЦПК України вона має цивільну процесуальну дієздатність, її матір - [PERSON] на представництво її інтересів у суді не уповноважувала, тому суд розцінює заявлений позивачкою позов як такий, що пред`явлений нею у власних інтересах та на власну користь. Відповідно, позов підлягає задоволенню шляхом стягненню аліментів на користь самої позивачки [PERSON] , а не на користь її матері [PERSON] , як зазначено у прохальній частині позовної заяви. Отже з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] , аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 5 000 гривень, щомісячно, до досягнення 23-ти річного віку, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь та на утримання позивачки щомісячного розміру аліментів у сумі 1000,00 грн до досягнення нею 23-х років, але не довше ніж протягом періоду її навчання у навчальному закладі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оскільки з позовом [PERSON] звернулася до суду 19.10.2020, аліменти підлягають стягненню на її користь, починаючи з саме з цієї дати, й до припинення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Також відповідно до п. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць з відповідача на користь позивача підлягає до негайного виконання. Ураховуючи те, що обидві сторони: й позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» й відповідач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (як особа з інвалідністю ІІ групи), звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях, судові витрати відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial