Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

18.11.2019 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] - звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зняття арешту з майна в якому вказувала, що позивач разом з третьою особою без самостійних вимог [PERSON] є власниками по Ѕ частці житлового будинку [ADDRESS] та по Ѕ частці квартири [ADDRESS] і при намірі відчужити нерухоме майно було з`ясовано наявність зареєстрованих обтяжень: Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за номером запису про обтяження - 10953428, дата державної реєстрації обтяження - 17.03.2011 року згідно постанови про арешт майна боржника від 16.03.2011 року та за номером запису про обтяження - 8969767, дата державної реєстрації обтяження - 24.07.2009 року згідно постанови про арешт майна боржника від 14.08.2009 року і Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою номер запису про обтяження - 8910283, дата державної реєстрації обтяження згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду про забезпечення позову від 22.07.2009 року. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказував, що згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт був накладений згідно постанов про арешт майна боржника від 16.03.2011 року та від 14.08.2009 року, який на теперішній час не знятий, але ніяких боргових зобов`язань за виконавчими провадженням позивач не має, правовою підставою накладення арешту на майно відповідача [PERSON] було рішення Вознесенського міськрайонного суду від 24.11.2010 року про стягнення з нього на користь [PERSON] 688263,36 грн., яке виконувалося державною виконавчою службою шляхом реалізації арештованого майна в порядку якого [PERSON] набув право власності на Ѕ частку вказаних об`єктів нерухомого майна прийнявши його в рахунок погашення боргу. Посилаючись на необхідність усунення порушення права позивача, як власника майна, представник позивача просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позовних вимог. Представник третьої особи - Вознесенського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, пояснення на позов не надав, судом належним чином повідомлений про розгляд позову, причину неявки суду не повідомив. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про відсутність заперечень проти позовної заяви. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частки квартири [ADDRESS] згідно свідоцтв (а.с. 4-7) виданих приватними нотаріусами Вознесенського міського нотаріального округу та Вознесенського районного нотаріального округу 05.11.2013 року на підставі актів складених державним виконавцем відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області передачі йому як стягувачу нереалізованого майна в рахунок погашення боргу згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 24.11.2010 року про стягнення з нього на користь [PERSON] 688263,36 грн. Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області від 29.11.2013 року виконавчий лист виданий 11.02.2011 року на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду від 24.11.2010 року про стягнення з нього на користь [PERSON] 688263,36 грн. було повернуто стягувачу через його заяви про залишення за собою нереалізованого майна, але рішення про зняття зареєстрованих обтяжень: Миколаївською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за номером запису про обтяження - 10953428, дата державної реєстрації обтяження - 17.03.2011 року згідно постанови про арешт майна боржника від 16.03.2011 року та за номером запису про обтяження - 8969767, дата державної реєстрації обтяження - 24.07.2009 року згідно постанови про арешт майна боржника від 14.08.2009 року і Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою номер запису про обтяження - 8910283, дата державної реєстрації обтяження згідно ухвали Вознесенського міськрайонного суду про забезпечення позову від 22.07.2009 року не було прийнято і згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до теперішнього часу ці обтяження є діючими. Таким чином наявних боргових зобов`язань боржника [PERSON] немає, ним виконано вказане зобов`язання, що підтверджується набуттям стягувачем [PERSON] права власності на арештоване вказане нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об`єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов`язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Таким чином, судом встановлено, що -на все майно належне відповідачу [PERSON] накладено арешт, який продовжує діяти і щодо набутого позивачем [PERSON] у власність Ѕ частки цього майна; -на час розгляду справи заборгованість [PERSON] перед [PERSON] в межах виконавчого провадження про стягнення за рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 24.11.2010 року про стягнення з нього на користь [PERSON] 688263,36 грн. не існує, а позивач не є стороною виконавчого провадження, внаслідок чого самостійне скасування виконавцем арешту, та оскарження його бездіяльності в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України неможливе; За встановлених обставин, суд вважає, що позов в межах вимог [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved