Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

18.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], померла [INFO] є однією ж і тією ж особою; визнати за ним, в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] право власності на: 7/8 часток земельної ділянки від загальної площі 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства; 4/15 часток майнового паю (свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER]); 71/240 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності подружжя належить [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожному, крім того земельна ділянка та майновий пай, що входять до складу спадкового майна належать [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай. Відповідно до заповіту від 09.09.2003 року, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до заповіту від 12.05.2006 року, [PERSON] заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку, що розташована там же - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожному, тобто по 1/4 частці. [PERSON] прийняла обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка, що складає 1/20 частку. Спадщина у вигляді майнового паю не охоплена заповітом, а отже спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], являються дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON] [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; 1/5 часток майнового паю; земельної ділянки площею 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до заповіту від 31.03.2007 року, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось і із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом на день смерті буде мати право - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожному. Відповідно до заповіту від 28.10.2014 року, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 1,00 га, кадастровий номер [NUMBER], надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 20.09.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 05.08.2002 року № 603/А-2002 - [PERSON], [INFO]. [PERSON], як особа з інвалідністю І групи, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку. [PERSON], у встановлений законом строк подала до Ізмаїльської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, тобто її частка за заповітом переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними. [PERSON] прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутня підстава зміни прізвища спадкодавця з «[PERSON]» (за свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]) на «[PERSON]» (за свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]); на присадибну земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутній; немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. 28 жовтня 2014 року за №3912, на всю земельну ділянку тільки на ім'я [PERSON], у зв'язку з тим, що є спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, як особа з інвалідністю І групи, - син померлої [PERSON], який прийняв спадщину. 03.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просить визнати за нею в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] та після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] право власності на 7/8 часток земельної ділянки від загальної площі 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства (Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER], виданий 02.04.2003 року Ізмаїльською районною держадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-03-169); 7/15 часток майнового паю (свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER]); 49/120 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності подружжя належить [PERSON] та [PERSON], в рівних частках кожному, крім того земельна ділянка та майновий пай, що входять до складу спадкового майна належать [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою:[ADDRESS] земельна ділянка площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай. Відповідно до заповіту від 09.09.2003 року, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до заповіту від 12.05.2006 року, [PERSON] заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку, що розташована там же - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожному, тобто по 1/4 частці. [PERSON] прийняла обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка, що складає 1/20 частку. Спадщина у вигляді майнового паю не охоплена заповітом, а отже спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], являються дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON], донька [PERSON] [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]; 1/5 часток майнового паю; земельної ділянки площею 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до заповіту від 31.03.2007 року, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось і із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом на день смерті буде мати право - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожному. Відповідно до заповіту від 28.10.2014 року, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 1,00 га, кадастровий номер [NUMBER], надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 20.09.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 05.08.2002 року № 603/А-2002 - [PERSON], [INFO]. [PERSON], як особа з інвалідністю І групи, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку. [PERSON], у встановлений законом строк подала до Ізмаїльської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, тобто її частка за заповітом переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними. [PERSON] прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутня підстава зміни прізвища спадкодавця з «[PERSON]» (за свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]) на «[PERSON]» (за свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]); на присадибну земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутній; немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] 28 жовтня 2014 року за №3912, на всю земельну ділянку тільки на ім'я [PERSON], у зв'язку з тим, що є спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, як особа з інвалідністю І групи, - син померлої [PERSON], який прийняв спадщину. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно був прийнятий до свого провадження та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог. Представник позивача за зустрічним позовом в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні та зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, первісні та зустрічні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні та зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], [PERSON], віком 22 року, та [PERSON], віком 20 року, 28.01.1952 року уклали шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №21; згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ім'я власника зазначено [PERSON] згідно записів будинкової книги на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] за вказаною адресою значиться зареєстрованою [PERSON], [INFO]; згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON], померла [INFO]. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе встановити факт того, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], померла [INFO] є однією ж і тією ж особою. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу Укараїни - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки був придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 05.11.1974 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-5998, в період шлюбу, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER]. Відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об'єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно технічного паспорта на житловий будинок № 6 по вул. Повстанській в м. Ізмаїлі Одеської області, вищевказаний житловий будинок побудований у 1971 році, роки побудови надвірних споруд та господарських будівель - 1971 рік, 1986 рік. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належить зокрема: - 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], виданого 02.04.2003 року Ізмаїльською районною держадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-03-169; - майновий пай на підставі свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER]. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01.02.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України - заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до заповіту від 09.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4681, [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - [PERSON] та [PERSON]. Частиною 2 статті 1254 ЦК України визначено, що заповідач має у будь - який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до заповіту від 12.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2820, [PERSON] заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку, що розташована там же - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожному, тобто по 1/4 частці. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54260793 від 28.11.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіти [PERSON] від 09.09.2003 року, зареєстрований за № 4681 та від 12.05.2006 року, зареєстрований за № 2820, чинні. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). [PERSON], як особа з інвалідністю І групи, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадковому майні, а саме: земельній ділянці площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено пенсійним посвідченням № [NUMBER], виданим 17.02.1999 року, безстроково. Дружина спадкодавця [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною за віком. Розмір обов'язкової частки [PERSON] складає 1/20 частку, яка була розрахована наступним чином: у разі спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON], до спадкування закликались би його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та його дружина [PERSON], частки кожного були б по 1/5, обов'язкова частка 1/5:2=1/10, а у спадковому майні, яке складається з 1/2 частки житлового будинку - 1/20 частка (1/2:5=1/10:2=1/20). [PERSON] від прийняття спадщини за заповітом відмовився. Статтею 1245 ЦК України визначено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Спадщина у вигляді майнового паю не охоплена заповітом, а отже спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємцями за законом відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON], померлого [INFO], являються: - дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, повторно виданого 23.11.2016 року; - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] - син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER]; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]; - донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено будинковою книгою, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [INFO] померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: - 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (1/2 частка на праві спільної сумісної власності подружжя, 1/20 обов'язкова частка за заповітом, яку [PERSON] прийняла, але юридично не оформила після смерті чоловіка [PERSON]); - 1/5 часток майнового паю; - земельної ділянки площею 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 20.09.2005 року Ізмаїльською районною держадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.05.521.00115, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]). Відповідно до заповіту від 31.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1557, [PERSON] заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось і із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом на день смерті буде мати право - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках кожному. Відповідно до заповіту від 28.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3912, [PERSON] заповіла земельну ділянку площею 1,00 га, кадастровий номер [NUMBER], надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 20.09.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 05.08.2002 року № 603/А-2002 - [PERSON], [INFO]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47989917 від 07.06.2017 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], заповіти [PERSON] від 31.03.2007 року, зареєстрований за № 1557 та від 28.10.2014 року, зареєстрований за № 3912, чинні. [PERSON], як особа з інвалідністю І групи, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку, що підтверджено пенсійним посвідченням № [NUMBER], виданим 17.02.1999 року, безстроково. Розмір обов'язкової частки [PERSON] складає 1/8 частку, яка була розрахована наступним чином: у разі спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON], до спадкування закликались би її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], частки кожного були б по 1/4, обов'язкова частка 1/4:2=1/8. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України - якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними. [PERSON], у встановлений законом строк подала до Ізмаїльської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, тобто її частка за заповітом переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними. [PERSON] прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 853/02-14 від 26.07.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутня підстава зміни прізвища спадкодавця з «[PERSON]» (за свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]) на «[PERSON]» (за свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]); на присадибну земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутній; немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. 28 жовтня 2014 року за №3912, на всю земельну ділянку тільки на ім'я [PERSON], у зв'язку з тим, що є спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, як особа з інвалідністю І групи, - син померлої [PERSON], який прийняв спадщину. Приймаючи до уваги, що в зв'язку з тим, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним та за зустрічним неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] та [PERSON] вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved