Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

17 квітня 2018 року позивач,Хмельницька ощадна кредитна спілка, звернулася до суду з уточненими під час підготовчого засідання позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 155503,51 грн.). На обґрунтування позову зазначив, що 16 вересня 2014 року міжХмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25-2014 , відповідно до умов якого відповідач фактично отримав кредит у розмірі 13500 грн. строком на 12 місяців при умові дотримання узгодженого порядку виплати кредиту та процентів, визначеного графіком ( п.2 .1 Договору та додаток). В цей період плата за користування кредитом (проценти) становить 55%. Базою нарахування відсотків є залишок основної суми кредиту ( п.3.1 Договору). При порушенні порядку виплат та не проведення повного розрахунку за кредитом до 16.09.2015р.,договір вважається пролонгованим на невизначений строк, але цей строк не може бути меншим , ніж строк виконання сторонами своїх обов`язків ( п.п.2.1,6.1).При таких умовах плата за користування кредитом визначена п.3.1 договору збільшується в 3 рази та становить 165 %. Відповідач в заяві про отримання кредиту засвідчив своїм підписом, що умови кредиту для нього вигідні і він не знаходиться у стані збігу тяжких обставин. Кредитна спілка виконала свої зобов`язання за кредитним договором і надала відповідачу грошові кошти в розмірі 13500 грн. ,касові ордера від 16.09.2014р. на суму 9500 грн., та від 19.09.,26.09. на суму по 2000 грн., а [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, унаслідок чого станом на 31 березня 20168 року утворилась заборгованість у розмірі 155503,51 грн., тому Хмельницька ощадна кредитна спілка просила суд стягнути з [PERSON] на користь кредитної спілки заборгованість за кредитним договором від 16.09.2014р.в сумі 155503 грн.,51 коп., що складається із : заборгованості по тілу кредиту - 11905,38 грн., заборгованості за користування кредитом (проценти) - 52593,41 грн., пені - 86909,27 грн., інфляційних втрат -4095,45 грн. Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 травня 2018р. даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження , розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 29 травня 2018р. відповідач, [PERSON] ,подав до суду зустрічний позов до Хмельницької ощадної кредитної спілки про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання по наданні фінансової послуги (ціна позову 16425 грн.). Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 15 червня 2018р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розгляд почато зі стадії відкриття провадження у справі і призначено підготовче судове засідання. 16 липня 2018р. згідно ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області до розгляду прийтято зустрічний позов [PERSON] до Хмельницької ощадної кредитної спілки про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання по наданні фінансової послуги (ціна позову 16425 грн.) і об`єднано в одне провадження з первісним позовом Хмельницької ощадної кредитної спілки до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 155503,51 грн.) . Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року визнавалася обов`язкова явка в судове засідання відповідача -позивача [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача -відповідача Хмельницької ощадної кредитної спілки Персіянова -Гаврилюк Н.С. заявлений кредитною спілкою позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладенні у позовній заяві обставини та просила його задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити, застосувавши строки позовної давності , оскільки позичальнику з 2014 року було відомо про неотримання ним решти суми кредиту, на отримання яких він не наполягав. Відповідач -позивач [PERSON] позов Хмельницької ощадної кредитної спілки визнав частково, в задоволенні тіла кредиту та інфляційних витрат не заперечує, а щодо стягнення з 16.09.2015 року по 17.04. 2018р. процентів, то просив застосувати строк позовної давності по кожному простроченому платежу, про що подав відзив. Заявлений зустрічний позов підтримав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16 вересня 2014 року міжХмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір № 25-2014, предметом договору був кредит в розмірі 15000 грн., строком дії договору становить 12 місяців, тобто з 16 вересня 2014р. та позичальнику повернути кредит та проценти за його використання до 16 вересня 2015р ( п..п.2.2 договору). Строки договору починають свій перебіг з дня видачі кредиту і закінчуються після повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.2.5 договору). Плата за користування кредитом (проценти) становить 55%. Базою нарахування відсотків є залишок основної суми кредиту ( п.3.1 Договору). Підставою для укладення кредитного договору була заява [PERSON] від 16.09.2014р., в якій він гарантував повернення відсотків, основної суми та штрафних санкцій при порушенні умов кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Встановлено, що відповідачем -позивачем [PERSON] отримано кредит в розмірі 13500 грн.,що підтверджується касовими ордерами від 16.09.2014р. на суму 9500 грн., та від 19.09.2014р., 26.09. 2014р. на суму по 2000 грн.( а.п.8-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом з тим, стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно п.3.3 договору сторони домовилися про погашення кредиту та відсотків згідно графіка, а при порушенні строків сплати кредиту та (або) відсотків спілка має право подвоїти процентну ставку до моменту повного погашення простроченої заборгованості ( п.3.5 договору). Пунктом договору 7.3 передбачено, що договір діє до 16 вересня 2015року, але цей строк не може бути меншим, ніж строк виконання сторонами своїх обов`язків за ним, однак п.6.1 договору передбачено, що у випадку не проведення повного розрахунку за кредитним договором до дати 16.09.2015р., договір вважається пролонгованим на невизначений строк, при цьому позичальник зобов`язаний провести погашення повного боргу за договором в дводенний термін з дня пред`явлення вимоги чи направлення претензії. У випадку пролонгації договору відсоткова ставка визначена п.3.1 збільшується в 3 рази. Дані умови договору погодженні позичальником [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2018р. вбачається, що позичальник кредиту [PERSON] починаючи з 30квітня 2015 р. не сплачує ні тіло кредиту, ні відсотки і заборгованість по тілу кредиту становить -11905,38 грн. Станом на 16.09.2015р. нараховувалася відсоткова ставка 55%, а починаючи з 30.09.2015р. відсоткова ставка збільшилася в 3 рази згідно п.3.5 договору, а тому заборгованість за користування кредитом (проценти) становить 52593,41 грн. Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За змістом приписів параграфа 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не зазначено у законі або в договорі. Умовами договору встановлено (п.6.1), що при порушенні терміну розрахунку позичальник сплачує пеню в розмірі 2% за кожен день прострочки за рішенням правління, а також застосовуються вимоги ст.549 ЦК України. Згідно протоколу засідання правління №3-18 від 17 липня 2018р. вирішено застосувати пеню до [PERSON] по кредитному договору « 25-2014 від 16.09.2014р. за порушення грошового зобов`язання і невиконання умов договору із розрахунку 2 % від суми основного зобов`язання ( тіло кредиту) за кожний день прострочення, термін - один рік. Згідно розрахунку розмір нарахованої пені за період з 17.07.2017р. по 17.07.2018р. становить 11905.38 х2%х365 =86909,27 грн. Оскільки відповідач -позивач [PERSON] порушив умови договору, прострочив виконання грошового зобов`язання, кредит, відсотки за його користування відповідно до умов договору не погашав, а тому вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту, відсотків та пені є правомірними та підлягають задоволенню. Позивачем також заявлені вимоги про стягнення інфляційних витрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України ,згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Борг з врахуванням індексу інфляції становить 4095,45 грн., що підтверджується доданим розрахунком, і який підлягає стягненню з відповідача -позивача [PERSON] на користь Хмельницької ощадної кредитної спілки в повному обсязі. Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності окремо по кожному простроченому платежу ,визначеному графіком погашення кредиту, оскільки з розрахунку заборгованості по кредиту остання проплата по тілу та відсотках по кредиту була 16.04.2015 р. , а з вимогами до суду позивач звернувся 13.04.2018р., тобто в встановленні строки звернення до суду. Відповідачем -позивачем [PERSON] заявлено зустрічний позов до Хмельницької ощадної кредитної спілки про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання по наданні фінансової послуги (ціна позову 16425 грн.)., згідно якою позивач зазначає, що умовами кредитного договору № 25-2014 від 16.09.2014р. встановлено надання кредиту в сумі 15000 грн. в строк до16.09.2014р.,однак позичальником [PERSON] отримано 13500 грн. в період з 16.09.2014р. по 26.09.2014р.. Іншу частину залишку кредиту 1500 грн., позичальником не отримано, чим допущено кредитною спілкою прострочення виконання зобов`язання , зокрема п.2.2 договору щодо передачі позичальнику коштів на умовах кредиту Сплата неустойки (пені) встановлена в разі не виконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання в натурі. Строк нарахування пені -останні 365 днів, що передують позову з 15.06.2017р. по 15.06.2018р. , сума пені становить 365 (днів) х45(розмір пені за день) = 16425 грн., яку просить стягнути з позивача -відповідача. Представником позивача -відповідача зустрічний позов [PERSON] визнано в частині нарахування пені, однак просила відмовити в позові ,застосувати строки позовної давності, який сплив 16 вересня 2017 року, оскільки позичальником з 16 вересня 2014 року було відомо про неотримання ним решти кредиту в розмірі 1500 грн. і 07.10.2014р. став погашати отриманий кредит. Претензій до банку з цього приводу не поступало. Умовами договору п.п.1.1 та 2.2 встановлено, що кредитна спілка надає кредит в розмірі 15000 грн. 16 вересня 2014р. і відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Як уже встановлено судом, позичальник отримав кредит в розмірі 13500 грн., останній кредит в розмірі 2000 грн. отримано 26.09.2014р., що підтверджується касовими ордерами. Представник позивача -відповідача просила застосувати строки позовної давності до даних вимог, які сплили 16 вересня 2017р. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Інститут позовної давності полегшує встановлення судами об`єктивної істини у справі і тим самим сприяє винесенню правильних рішень. Якби можливість захисту порушеного права не обмежувалася певним строком, це надзвичайно ускладнювало б розв`язання цивільних справ у зв`язку з великою імовірністю втрати доказів, можливістю неадекватного відображення обставин справи особами, що беруть у ній участь тощо. Позовна давність сприяє стабілізації цивільного обігу, усуненню невизначеності у відносинах його учасників. Крім того, позовна давність слугує зміцненню договірної дисципліни, стимулює активність учасників цивільного обігу щодо здійснення їх прав, а також посилює взаємний контроль за виконанням зобов`язань. Судом беруться до уваги ті обставини, що відповідач -позивач [PERSON] дізнався про порушення свого права на отримання кредиту в розмірі 15000 грн. - 26.09.2014р., отримавши останні кошти в кредитній спілці , що підтверджується письмовими доказами, тобто з цього часу йому стало відомо, що його права порушені в отриманні суми кредиту відповідно до умов договору. Згідно умов кредитного договору розроблений графік погашення кредиту на суму 9500грн. до 16.09.2015р., а згідно розрахунку заборгованості позичальник почав погашати заборгованість в розмірі 13500 грн. з 07.10.2014року, що також свідчить про те, що позичальнику [PERSON] було відомо про неотримання решти кредитних коштів в розмірі 1500 грн. Судом не встановлено і такі докази не надані суду відповідачем -позивачем [PERSON] в судовому засіданні, хоча його явка в судове засідання була визнана обов`язковою,що ним пред`являлися якість претензії до кредитної спілки щодо видачі кредиту в розмірі 1500 грн. або даний строк пропущено з поважних причин. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті), яким є 16 вересня 2014р. За таких обставин суд застосовує наслідки спливу позовної давності і відмовляє в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані з явкою до суду. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; Судом встановлено, що заява представника -позивача Персіянової - Гаврилюк Н.С. про долучення доказів на підтвердження понесених витрат пов`язаних з явкою до суду подана у встановлений судом строк, до заяви додано детальний розрахунок витрат, надані подорожні листи, посвідчення про відрядження, звіт про використання коштів, квитанції на пальне. Отже, відповідно до вказаного розрахунку остаточна сума витрат пов`язаних з явкою до суду складає 7549,41 грн., і підлягає стягненню з відповідача у зв`язку з задоволенням позову Хмельницької ощадної кредитної спілки. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь Хмельницької ощадної кредитної спілки сплачений судовий збір в сумі 2332,55 грн.

Outcome: approved