Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

19 грудня 2014 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.2-6). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 січня 2014 року між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №0660878103, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався доставити та передати у власність позивачки, яка в свою чергу зобов'язалась прийняти та сплатити вартість товару, яким є кухонні меблі. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався протягом 60 днів після оплати вартості товару доставити та передати товар позивачці. Сторони обумовили вартість товару в сумі 9 535,00 грн. Для виконання грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу №0660878103 від 14.01.2014 року, позивачка уклала із ПАТ «Акцент-Банк» кредитний договір № ABH0RG125470109 від 14.01.2014 року, відповідно до умов якого їй надано кредит для оплати товару, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача. А також, для забезпечення виконання позивачкою зобов'язань за кредитним договором між нею та ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» було укладено договір особистого страхування № ABH0RG125470109, за умовами якого нею було сплачено страхувальнику суму у розмірі 950,40 грн. Але, протягом визначених сторонами 60 днів з моменту оплати вартості товару, відповідач так і не виконав умови договору купівлі-продажу №0660878103 від 14.01.2014 року. На її звернення відповідач не реагував. Також, зазначила, що діями відповідача їй було завдано значну моральну шкоду. Враховуючи вищевикладене позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь борг в сумі 9 535,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання у розмірі 0,1% від суми богу за кожен день прострочення виконання; судові витрати та моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.23). Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату 17.01.2015 року в матеріалах справи (а.с.18). Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надавав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 14 січня 2014 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу №0660878103, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується доставити та передати у власність замовника товар, а замовник у відповідності з умовами договору сплатити та прийняти товар, зазначений у п.1.2. «Специфікація», яким є кухонні меблі. Загальна сума договору складає 9 535,00 грн. (а.с.7). За ст.. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Задля виконання умов договору купівлі-продажу щодо сплати вартості товару, 14 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено кредитний договір № ABH0RG125470109, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит в сумі 8 950,40 грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 0,12 % річних, строком користування з 14.01.2014 року по 13.01.2015 року. Кредит надається шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП «[PERSON]». Також, позивачка сплатила суму страхового платежу в розмірі 950,40 грн. за договором особистого страхування № ABH0RG125470109 від 14.01.2014 року (а.с.8,11). Так, встановлено,що позивачкою фактично було сплачено суму завдатку у розмірі 8 000,00 грн. та за доставку суму в розмірі 458,00 грн. (а.с.7), отже, залишок не сплаченої вартості товару становить 1 077,00 грн. Відповідно до довідки № 44152 від 14.05.2014 року заборгованості за кредитним договором № ABH0RG125470109 від 14.01.2014 року не має. Кредит погашений (а.с.10). Отже, це свідчить про те, що позивачкою належним чином виконано умов договору купівлі-продажу щодо оплати вартості товару. Згідно ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст.. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. За ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За умовами п.3.2 договору купівлі-продажу, після сплати вартості товару виконавець зобов'язується доставити товар протягом 60 робочих днів. Але, відповідач так і не виконав умови договору купівлі-продажу меблі позивачці не доставив. У відповідності до вимог ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. За умовами п.4.2. договору купівлі-продажу, в разі невиконання виконавцем пункту 3.2 даного договору, із власної вини виконавця, він зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості товару за кожен день прострочення. Враховуючи, що загальна вартість товару становить 9 535,00 грн., то за 60 днів прострочки неустойка становить 572,10 грн. (9 535,00 грн. * 0,1% = 9,535; 9,535 грн. * 60 днів = 572,10 грн.) Отже, загальна сума пені за несвоєчасне виконання ФОП [PERSON] зобов'язань за договором купівлі-продажу становить 572,10 грн. Вирішуючи питання щодо відшкодування на користь позивачки моральної шкоди у сумі 4 000,00 грн. згідно до частини 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд виходить із наступного. Згідно положень пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Предметом доведення крім наявності самого факту моральної шкоди підлягає доказуванню її глибина, від якої залежить розмір та форма відшкодування. Натомість, в порушення статті 60 ЦПК України, яка визначає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачкою взагалі не надано суду будь-яких доказів на підтвердження перенесених нею моральних страждань, тому в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає їх недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з відповідача на користь позивачки вартість товару в сумі 9 535,00 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо сплати судових витрат, згідно статті 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки судовий збір в сумі 340,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial