Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

17 грудня 2013 року до суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором № А31ХСС9F5H0003 від 29.08.2011 року в сумі 28286,49 грн. та судові витрати по справі у сумі 282,86 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 серпня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір № А31ХСС9F5H0003. Згідно даного договору [PERSON] отримав в Банку кредит в розмірі 12100 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач був ознайомлений з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», що підтверджується підписом відповідача у заяві. Кредитний Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Згідно умов Договору позичальник щомісяця в період сплати зобов'язаний надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Проте відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 04.11.2013 року за позичальником рахується кредитна заборгованість в сумі 28286 грн. 49 коп., яка складається з: - 8071,57 грн. - заборгованості за кредитом; - 9,42 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 3076,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 15305,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1323,17 грн. - штраф (процентна складова). А тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість та судові витрати у судовому порядку. Посилаючись при цьому на ст. ст. 526, 527, 530, 599, 1050, 1054 ЦК України. У судове засідання 30.01.2014 року сторони не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представник позивача за дорученням В.А. Васильчук надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просив розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у суд на розгляд справи не з'явився, причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. У зв'язку з тим, що за місцем реєстрації у [ADDRESS] відповідач відсутній, про що свідчить поштове повідомлення, судова повістка про дату і час проведення судового слухання 30 січня 2014 року у відповідності з вимогами ст. 76 ЦПК України йому направлялась через орган місцевого самоврядування - Петрашівську сільську Раду, що підтверджується актом сільської ради від 24 січня 2014 року, та розпискою про отримання судової повістки органом місцевого самоврядування, тому суд вважає, що відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. За відсутності сторін справа розглянута у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі поданих позивачем доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно Заяви Позичальника № А31ХСС9F5H0003 від 29.08.2011 року та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), 29.08.2011 року [PERSON] отримав в Банку кредит в розмірі 12100 гривень на споживчі цілі на строк 36 місяців, із кінцевим терміном повернення кредиту 28 серпня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідно до п. 2.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» Банк зобов'язується надати Позичальнику Кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Для виконання умов Договору Банк відкриває Позичальнику рахунок для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Відповідно до п. п. 3.2.2, 3.2.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» Позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви та сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до Заяви та п. п. 4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Відповідно до п. 4.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» Позичальник за користування Кредитом у період з дати укладання даного договору і до дати погашення Кредиту щомісяця в Період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у Тарифах та Заяві. Судом встановлено, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання, надавши [PERSON] 29.08.2011 року кредит в сумі 12100 гривень, а відповідач з свого боку зобов'язання порушив. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 500 гривень та 5 % від суми заборгованості (п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка») та пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка»). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 04.11.2013 року сума кредитної заборгованості за договором № А31ХСС9F5H0003 від 29.08.2011 року, у відповідача перед банком становить 28286 грн. 49 коп., яка складається з: - 8071,57 грн. - заборгованості за кредитом; - 9,42 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; - 3076,84 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 15305,49 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1323,17 грн. - штраф (процентна складова). Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки на день розгляду справи позивачем доведено предмет та підстави позову, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає до задоволення. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На обґрунтування доводів позовних вимог банком до суду було надано розрахунок суми заборгованості, підписаний представником банку, який судом визнано належним та допустимим доказом та оцінено у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що цей доказ відповідає вимогам процесуального закону і підтверджує обставини, викладені в позовній заяві. Згідно із ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в справі, а саме судовий збір у розмірі 282,86 гривень. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 525, 526, 527, 611, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд ,--

Outcome: approved