Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

17.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївські області, Центру ДАІ 4821 про припинення дії запису про обтяження, який зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 20.03.2007р за №4660508. В обґрунтування позову позивач зазначав, що у жовтні 2015 року придбав автобус MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI 2000 року випуску та зареєстрував його в Центрі ДАІ 4821 на підставі Довідки-рахунку серії ААЕ №943887 від 09.10.2015р. На підтвердження придбання транспортного засобу йому видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17.10.2015року та реєстраційний номер [NUMBER] . Разом тим, 30.03.2017 року позивач отримав витяг Державного реестру обтяжень рухомого майна, з якого дізнався про наявність обтяження у вигляді застави. При цьому в реєстрі власником автобусу зазначений [PERSON] , обтяжувачем є ПАТ КБ «Приват Банк», а реєстраційний номер автобусу [NUMBER] . Позивач вважає, що запис про заставу рухового майна, який зареєстрований 20.03.2007 року підлягає припиненню, оскільки він не укладав з ПАТ «КБ Приват Банк» жодних договорів застави транспортних засобів, та, відповідно, набув права власності на транспортний засіб без обтяжень. Крім того застоводавець [PERSON] помер [INFO] . За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити. Ухвалою суду від 04.12.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі. 05.03.2018 року представник Головного територіального управління юстиції у Миколаївські області надав суду відзив на позов в якому зазначив, що Управління державної реєстрації є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, яке ніколи не виконувало реєстраційних дій, оскільки його завданням є методична допомога та організація діяльності установ і контроль за ними, в зв`язку з чим Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області не є належним відповідачем по справі. 17.05.2018 року позивач [PERSON] надав суду уточнену позовну заяву, пред`явивши її до Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради та Регіонального сервісного центру в Миколаївській області. 09.07.2017 року до суду надійшла копія спадкової справи №284-2017, яка була відкрита після смерті [PERSON] померлого [INFO] . 29.03.2019 року позивач [PERSON] надав суду заяву про збільшення позовних вимог, доповнивши позов вимогою про визнання за ним права власності на автобус MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI 200 року випуску р/н [NUMBER] . 20.06.2019 року представник Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області надав суду відзив на позов відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. 09.07.2019 року директор Департаменту з надання адміністративних послуг надав суду заяву в якій зазначив, що Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради являється структурним підрозділом Департаменту з надання адміністративних послуг ММР, до повноважень яких не входить скасування заборони щодо відчуження транспортних засобів. Посилаючись на те, що Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради є неналежними відповідачем по справі, просив розглянути справу за відсутності представника Департаменту з надання адміністративних послуг ММР. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у жовтні 2015 року [PERSON] придбав автобус MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI 2000 року випуску та зареєстрував його в Центрі ДАІ 4821 на підставі Довідки-рахунку серії ААЕ №943887 від 09.10.2015р Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17.10.2015 року автобус MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI 2000 року випуску д/н [NUMBER] зареєстровано на ім`я [PERSON] . Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказує, що він позбавлений можливості вільно розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем, оскільки згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51861487 від 30.03.2017 року транспортний засіб: MERSEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI перебуває у заставі на підставі договору застави від 07.03.2007 року , боржник [PERSON] , обтяжувач ПАТ КБ «Приват Банк» . Згідно ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Частиною 2 ст. 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, в судовому засіданні встановлено, що заставодавець - [PERSON] [INFO] помер. Відповідно до ст.. 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Як передбачено ст. 10 Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи що на час придбання транспортного засобу позивачу не могло бути відомо про наявність обтяження, крім того застоводавець [PERSON] помер, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки обтяження рухомого майна, яке перебуває у власності позивача, порушує права останнього, як власника та перешкоджають вільному та повноцінному здійсненню ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного та

Outcome: approved