Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

17 грудня 2019 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини . Заявник, просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Згідно заповіту від 05.06.2006 року, мати заповіла йому та його брату [PERSON] усе майно в рівних частках. Оскільки мати останній рік до смерті хворіла він проживав разом з нею за місцем її реєстрації та доглядав за нею. На момент смерті матері вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Його місце проживання було зареєстровано за іншою адресою. Заявник [PERSON] в судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заінтересовані особи державний нотаріус четвертої державної нотаріальної контори Скляр Е.А., Кременчуцька міська рада Полтавської області у судове засідання не прибули, про час, день та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати заявника, [PERSON] , (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2018 року). На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням ЖКГ виконкому міської Ради народних депутатів, від 09.08.1996 року, [PERSON] належала квартира у [ADDRESS] . Згідно заповіту від 05.06.2006 року, посвідченого державним нотаріусом четвертої державної нотаріальної контори Гіцман Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2-816, [PERSON] заповіла [PERSON] , 1966 року народження, [PERSON] , 1955 року народження усе майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі усе належне їй на день смерті в рівних частках кожному. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, квартира в [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] останній рік до смерті хворіла заявник [PERSON] проживав разом з нею за місцем її реєстрації та доглядав за нею. На момент смерті матері вони проживали за адресою: [ADDRESS] . З метою оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Скляр Е.А. 21.11.2019 року постановою державного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Факт проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується наступними письмовими доказами: актом про фактичне проживання особи від 10.12.2019 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , довідкою ОСББ «Володимира Великого, 66» від 10.06.2019 року. Інший спадкоємець першої черги - [PERSON] не заперечує проти задоволення заявлених вимог, підтвердив той факт, що його брат дійсно проживав з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , до дня її смерті, та доглядав її у зв`язку із станом здоров`я. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначають, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ч. 1 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 вищевказаного Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Пункт 23 вищевказаної Постанови Пленуму визначає, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту заявнику необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Цей факт належним чином доведено заявником та заінтересованими особами не спростовано. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved