Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

17 квітня 2014 року до Костянтинівського міськрайонного суду із позовною заявою звернувся [PERSON] до Харківського монтажного управління Відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1 лютого 2013 року він працював електрозварником ручної зварки 5-го розряду. 22 березня 2013 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. В порушення вимог діючого законодавства про працю, у день звільнення відповідач не сплатив йому усіх належних сум, не надав довідку про розмір заборгованості із заробітної плати незважаючи на неодноразові усні та письмові звернення. За час роботи на підприємстві йому була нарахована заробітна плата у сумі 14000 грн., яку він не отримав до цього часу. Крім того, порушенням його трудових прав йому було завдано моральну шкоду у зв'язку із порушенням його нормального життєвого укладу, життєвих зв'язків, тривалий час примушувало докладати додаткових зусиль для організації його життя. Завдану моральну шкоду він оцінює у 5000 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі, та моральну шкоду. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на наведені у позові доводи. Представник відповідача неодноразово у відповідності до вимог ст.. 74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання (а.с. 15-18). Статтею 224 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази у справі судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] працював у Харківському монтажному управлінні Відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж» з з 1 лютого 2013 року він працював електрозварником ручної зварки 5-го розряду. 22 березня 2013 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6). В порушення вимог діючого законодавства про працю, у день звільнення відповідач не сплатив позивачу усіх належних сум, не надав довідку про розмір заборгованості із заробітної плати. На письмове звернення позивача про надання цих документів від 20.01.2014 року, яку представник відповідача отримав згідно поштового повідомлення, - відповіді не надав (а.с.7-8). В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. До казуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України, повний розрахунок з позивачем з виплатою усіх належних їй сум проведений не був. Відповідачем не надано доказів повного розрахунку з позивачем при його звільненні. За час роботи на підприємстві йому була нарахована заробітна плата у сумі 14000 грн., доказів сплати якої відповідач суду не надав. Статтею 237-1 КЗпПУ передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, у судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача щодо по рушення трудових прав позивача, останньому завдано моральну шкоду. У відшкодування моральної шкоди, враховуючи моральні страждання позивача, яких він зазнав у зв'язку з порушенням від повідачем його законних прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь пози вача 5000 гривен, повністю задовольнивши вимоги позивача у цій частині. При цьому суд врахо вує роз'яснення, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподі яних позивачеві моральних і фізичних страждань. На підставі викладеного,

Outcome: approved