Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

17 травня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи Корнилівська (Набутівська) сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у вересні 2015 року помер брат позивачки [PERSON], після чого позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згодом позивачка дізналася про наявність заповіту брата, складеного на ім'я відповідача. Згідно з текстом заповіту він був посвідчений секретарем Кіровської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. За законом секретар ради не має повноважень посвідчувати заповіти, що стало причиною звернення позивачки до суду з позовом про визнання цього заповіту нікчемним (а.с.а.с. 2 5). 11 липня 2017 року позивачка уточнила заявлений позов, прохаючи визнати заповіт недійсним внаслідок його нікчемності. При цьому позивачка додатково зазначила, що заповіт після складання було зареєстровано у відповідному реєстрі приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], яка зробила це з порушенням встановленого строку і за відсутності заповідача (а.с.а.с. 55 60). Представниця позивачки у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Представник Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] до суду також не зявилися, звернувшись із заявами про розгляд справи за їх відсутності (а.с.а.с. 39 41, 48). Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] до суду також не зявилася, була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення представниці позивачки, вивчивши матеріали справи, а також матеріали цивільної справи №203/1967/16ц, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка доводиться рідною сестрою [PERSON], [INFO] (а.с.а.с. 10 12). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 8). 06 червня 2015 року від імені [PERSON] було складено заповіт, за яким останній заповів відповідачеві належну йому квартиру. Згідно із заповітом його було складено у с. Кірове Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, посвідчено секретарем сільської ради [PERSON] і зареєстровано за №29 (а.с. 6). 28 вересня 2015 року [PERSON] помер (а.с. 7). 06 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі заяви представниці позивачки було відкрито та зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] (а.с. 9, а. 60 цивільної справи 203/1967/16ц). 15 жовтня 2015 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про державну реєстрацію заповіту від 06.06.2015 року (а. 90 цивільної справи 203/1967/16ц). Того ж дня, об 1147 год., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] унесла до Спадкового реєстру відомості про заповіт від 06.06.2015 року (а. 93 цивільної справи 203/1967/16ц). 15 березня 2016 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява позивачки про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. 72 цивільної справи 203/1967/16ц). 17 березня 2016 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом (а. 76 цивільної справи 203/1967/16ц). 21 лютого 2017 року на адресу суду надішли витяги з журналів реєстрації нотаріальних дій Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, згідно з якими 06.06.2015 року не було проведено жодної нотаріальної дії (а.а. 169 172 цивільної справи 203/1967/16ц). Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі статтею 1233 Цивільного кодексу України (далі ЦК) заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім, безоплатним, реальним, каузальним, розпорядницьким правочином, для якого за загальним правилом властива наявність волі заповідача. У відповідності з частинами першою, третьою, четвертою статті 1247 ЦК, пунктом 1.10 розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5 (далі Порядок),заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За правилами, встановленими статтею 1251 ЦК, статтею 1 Закону України від 02.09.1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат», якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Пунктом 1.2 Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Відповідно до пункту 2.12 Порядку усі нотаріальні дії, які вчиняються посадовою особою органу місцевого самоврядування, реєструються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування у порядку, передбаченому статтею 52 Закону України «Про нотаріат», та Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5. Аналіз диспозиції приведених норм дає можливість дійти висновку про те, що такий вид правочинів, як заповіт, за відсутності у населеному пункті нотаріуса може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка наділяється такими повноваженнями рішенням відповідного органу місцевого самоврядування. При цьому вказана посадова особа зобовязана внести відомості про посвідчений правочин до в реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування. Судом встановлено, що Кіровська (а згодом Набутівська) сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області не ухвалювала рішень про наділення секретаря ради повноваженням з посвідчення заповітів. Ця обставина разом з тим, що Набутівська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області спростовує факт посвідчення оспореного заповіту, і відповідні відомості про таке посвідчення до реєстру для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування не вносились, безумовно, свідчить про нікчемність вказаного правочину. Згідно з пунктом 5 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року №491 (далі Порядок-2), реєстраторами Спадкового реєстру щодо заповітів, посвідчених посадовими особами органів місцевого самоврядування, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів є державне підприємство, яке належить до сфери управління Мінюсту, та його філії. Таким державним підприємством відповідно до чинного законодавства є ДП «Національні інформаційні системи» або його філія у м. Черкасах. Між тим, судом встановлено, що до Спадкового реєстру відомості про оспорений заповіт було внесено неуповноваженою на це особою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] У відповідності з пунктами 9, 10 Порядку-2 заява про реєстрацію заповіту, посвідченого посадовими та службовими особами, що зазначені у статтях 1251 і 1252 Цивільного кодексу України, статті 37 і частині першій статті 40 Закону України «Про нотаріат», може бути подана Реєстратору безпосередньо заповідачем. Під час подання зазначеної заяви заповідач пред'являє паспорт або інший документ, який посвідчує особу. Заяви про реєстрацію подаються (надсилаються) Реєстратору в день вчинення відповідної нотаріальної дії. Судом встановлено, що 15.10.2015 року до Спадкового реєстру відомості про оспорений заповіт було внесено не за заявою заповідача (оскільки він помер 28.09.2015 року), а в порушення Порядку-2 за заявою відповідача. При цьому суттєвою є також і та обставина, що заповіт був наданий для реєстрації не в день вчинення відповідної нотаріальної дії (тобто 06.06.2015 року), а за кілька днів після цього. За правилами, встановленими частиною першою статті 1257 ЦК, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Ураховуючи зміст приведеної норми та встановлені судом факти й обставини, суд доходить висновку про нікчемність оспореного заповіту і вважає за необхідне задовольнити заявлений у справі позов. При цьому суд вважає правильним та таким, що відповідає вимогам статті 16 ЦК, обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсації її судових витрат у сумі 640,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved