Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

18.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається на другому курсі Вінницького національного технічного університету і не має самостійного доходу. Син знаходиться на її утриманні, проте коштів не вистачає для забезпечення потреб дитини. Відповідач сплачував сину аліменти, проте після досягнення повноліття і протягом 2016 року відповідач сину не допомагав. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця, до закінчення дитиною навчання або досягнення ним 23-річного віку. Крім того, просила суд стягнути з відповідача половину коштів за придбаний нею для дитини ноутбук в розмірі 4250 грн. та кошти, які витрачались нею на потреби сина, повязані з навчанням та прожиттям сина протягом 2016 року в розмірі 30% прожиткового мінімуму за 2016 рік для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила позов задоволити. Суду пояснила, що син продовжує навчатись на денній формі, не працює, стипендію не отримує, тому потребує матеріальної допомоги від обох батьків. Вони з сином живуть на її зарплату в розмірі 2500 грн., і цих коштів не вистачає для забезпечення потреб дитини. Вважає, що відповідач може допомагати сину, оскільки фізично здоровий, займається фермерською діяльністю та отримує прибуток. Просила позов задоволити. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтримав позовні вимоги, суду пояснив, що він є повнолітнім, однак навчається в університеті на денній формі навчання, працевлаштуватись не може, тому потребує допомоги батьків. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову та просив провести розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, враховуючи письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-АМ №007489, [PERSON] змінив прізвище на «Самко», про що 16.07.2014 року складено відповідний актовий запис №147 (а.с.7). Згідно довідки №309 від 04.01.2017р., [PERSON] є студентом другого курсу ФІТКІ Вінницького національного технічного університету, денного навчання (а.с.4). [PERSON] стипендія не виплачується, він отримує грошову допомогу від матері, проте суд вважає, що він потребує матеріальної допомоги і від свого батька. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, дочка навчаються і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. Як вбачається з письмових заперечень [PERSON], він офіційно не працює, в ЄДРЮФОП не зареєстрований, має на утриманні пять неповнолітніх дітей, що також підтверджується наданими довідками. Вважає допустимим стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 30% прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчатись, а при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлений Законом «Про Державний бюджет України на 2017 рік», пояснення відповідача, і що утримання дитини є обов`язком обох батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 480 грн. щомісяця, що будуть стягуватись на утримання сина [PERSON] на період його навчання у Вінницькому національному технічному університеті, але не більше ніж до 23-річного віку, будуть обґрунтованими і законними. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь половину вартості ноутбука в розмірі 4250 грн. та кошти, які витрачались на потреби, повязані з навчанням та прожиттям сина протягом 2016 року у розмірі 30% прожиткового мінімуму за 2016 рік для дитини відповідного віку. Суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем вимога про стягнення коштів за 2016 рік ставиться лише в прохальній частині позову, без жодних посилань на докази та обґрунтування позову. Також позивач не довела позовні вимоги щодо стягнення вартості ноутбука і доказів, які б підтвердили його придбання, не надала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved