Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

19 березня 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] на період навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця з дня настання повноліття та до досягнення нею 23 років. Свої вимоги мотивує тим, що у 1999 році між нею та відповідачем був укладений шлюб. 28 березня 2002 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] з серпня 2016 року навчається в Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова на другому курсі на заочній формі навчання. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Мати її утримує, проте цих коштів на навчання не вистачає. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначено, що відповідно до копій розрахункових документів оплата за 1 курс 1-2 семестри була проведена в період, коли донька була неповнолітньою та отримувала від нього щомісячно аліменти на утримання дитини. Позивач зазначає, що навчання потребує значних витрат окрім оплати вартості навчання, а саме проїзд, підручники, канцелярські предмети, інтернет тощо. Разом з тим, доказів таких витрат позивач суду не надана. Крім того, договором про надання освітніх послуг передбачена оплата саме освітніх послуг на рівні стандартів вищої освіти. жодних інших витрат зазначеним договором не передбачено. Зазначає, що витрати на оплату абонемента у спортивному клубі є невиправданими та необхідність таких витрат відсутня. Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 03 липня 2006 року його позбавлено батьківських прав щодо [PERSON] Позивач зазначає, що вона та її донька є безробітними, проте вона не надає доказів спроби працевлаштуватись самій чи [PERSON] Вказує, що на його утриманні перебуває непрацездатні батько та мати, які потребують медичного піклування та постійної сторонньої допомоги. Крім того, він витрачає кошти на оренду квартири та кожні пів року змушений проходити спеціальний курс лікування, що значно погіршує його матеріальне становище. Вимога позивача про стягнення аліментів з дня настання повноліття доньки задоволенню не підлягає, оскільки Сімейним кодексом України передбачено присудження аліментів за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Доказів вжиття заходів щодо одержання аліментів позивач суду не надала (а.с. 31-36). З відповіді на відзив позивача вбачається, що в період з 12 листопада 2013 року по 31 січня 2018 року вона працювала в ТОВ «Марінкефер». З 19 квітня 2018 року вона працює на посаді бухгалтера в ФОП [PERSON] Таким чином, фактично вона не була працевлаштована два з половиною місяці. [PERSON] деякий час працювала офіціантом, що підтверджується копією її трудової книжки. Відповідач стверджує, що вона є власником 5 об'єктів нерухомого майна. Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру їй на праві власності належить: 1/4 частини земельної ділянки та 1/4 частини будинку за адресою: [ADDRESS], а також 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Іншого нерухомого майна ні вона, ні донька не мають. Відповідачем не надано суду доказів викладених ним обставин, зокрема, не надав договір найму квартири, документи на підтвердження оплати орендної плати, документи стосовно проходження спеціальних курсів лікування. Крім того, додані до заяви розписки його батьків не є документами, що підтверджують оплату витрат по договору від 10 січня 2018 року про надання послуг (а.с. 62-64). У запереченнях відповідача зазначено, що у [PERSON] є можливість заняття спортом, витрачаючи кошти на клубні картки. З відповіді на відзив вбачається, що представник позивача обґрунтовує вимоги на основі минулорічної довідки про доходи, при цьому звинувачуючи його у прихованих доходах. Позивач намагається приховати інформацію про своє майно, надаючи докази, які вже ним були надані. Крім того, позивач уникає відповіді про належність майна, в якому вона зареєстрована разом з донькою (а.с. 86-87). З письмових пояснень позивача вбачається, що Сімейним кодексом України вживається визначення «дитина, яка досягла повноліття», проте відповідач наполягає на тому, що з настанням повноліття його донька перестає бути дитиною, що звільняє його від обов'язку її утримання. Також, нею було додатково подано довідку з нового місця роботи, а не лише минулорічну довідку про доходи. Нею було подано копії документів на підтвердження права власності на об'єкти нерухомості, а тому твердження відповідача щодо приховування майна є безпідставними (а.с. 91-92). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року. 28 березня 2002 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). [PERSON] 11 вересня 2015 року змінила ім'я на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серія [NUMBER] (а.с. 7). Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 03 липня 2006 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо [PERSON] (а.с. 54). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Законом визначено, що позбавлення особи батьківських прав щодо дитини не звільняє цю особу від обов'язку сплачувати аліменти на утримання дитини. З відзиву на позову заяву відповідача також вбачається, що у нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки, які потребують матеріальної допомоги. На підтвердження своїх доводів відповідач надав копії пенсійних посвідчень батьків (а.с. 41, 42). Разом з тим, відповідачем не надано доказів на підтвердження розміру пенсійних виплат, які отримують його батьки, тобто доказів того, що вони потребують матеріальної допомоги. Відповідач зазначає, що він має сплачувати значні кошти за своє лікування та за оренду квартири в м. Києві, проте доказів на підтвердження таких витрат суду також не надано. [PERSON] посилається на наявність у позивача у власності нерухомого майна. Разом з тим, наявність чи відсутність нерухомості не звільняє від обов'язку батьків від утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Суд вважає, що зазначені обставини не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. У матеріалах справи міститься довідка ТОВ «МАГ-2000» від 21 листопада 2017 року про те, що [PERSON] працює у ТОВ «МАГ-2000» з 22 червня 2007 року по теперішній час, розмір заробітної плати становить 3990 гривень 60 копійок в місяць (а.с. 20). З наданої суду довідки № 167/017 від 22 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] є студенткою ІI курсу заочної форми навчання Факультету іноземної філології Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова (а.с. 21). Суд враховує той факт, що [PERSON] навчається на заочній формі навчання та має можливість працювати та частково матеріально себе забезпечувати. Крім того, з наданої копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона працювала та була звільнена з роботи за власним бажанням (а.с. 74-75). За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання доньки [PERSON] ґрунтуються на законі. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, з урахуванням доводів сторін, суд вважає за можливе стягнути їх в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти з відповідача, починаючи з повноліття доньки. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів вживання відповідних заходів стосовно одержання аліментів з відповідача позивач не надала та не просила про їх витребування судом. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дати пред'явлення позову до суду - з 19 березня 2018 року. Позивач також просить суд стягнути аліменти до досягнення донькою 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Термін закінчення навчання - 2020 рік, що підтверджується договором про надання освітніх послуг № 1/6/16 від 31 серпня 2016 року (а.с. 9-10). Статтею 199 СК України визначено, що у випадку продовження навчання батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення двадцяти трьох років. Такого віку [PERSON] досягне [INFO], тобто після закінчення навчання. Враховуючи, що, позивач продовжує навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 19 березня 2018 року, та до закінчення навчання - 30 червня 2020 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial