Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

17 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 9 016,26 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., а також стягнути на його користь сплачені ним судові витрати у розмірі 343 гривні 60 копійок. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 06.11.2013 року водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП. У результаті вищезазначеного ДТП позивачу було завдано матеріальну і моральну шкоду. На відновлювання пошкодженого автомобіля ВАЗ 21110, реєстраційний номер [NUMBER], яким він володіє на підставі довіреності, ним було потрачено всього 15 352,00 грн., а саме: - вартість діагностики ходової частини автомобіля відповідно до рахунку-заказу №СЗк-006350 від 18.12.2013 року СТО ФО-П Тімофєєнко складає - 50,00 грн.; - вартість відновлювальних робіт на СТО ФО-П Величко відповідно до рахунку-фактури №03/05 від 19.05.2014 року квитанції № 242060 від 05.07.2014 року, акту виконаних робіт від 05.07.2014 року, складає - 10 710,00 грн.; - вартість запчастин відповідно до накладної №20 від 29.06.2014 року виданої ПП Нікітін на суму 820,00 грн. та накладної автомагазину ФЛП Ярошенко на суму 3 772,00 грн, а всього складає - 4 592,00 грн. Частину збитку у розмірі 8 499,74 грн. йому було відшкодовано Моторним (транспортним) страховим бюро України, в зв'язку з тим, що автомобіль винного у ДТП не був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, з метою відшкодування повного розміру заподіяної майнової шкоди, пов'язаної з пошкодженням автомобілю, відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати йому різницю між реальною вартістю відновлювального ремонту автомобіля та сумою, що була сплачена МТСБУ, а саме: 15 352,00 грн. - 8 499,74 грн. = 6 852,26 грн. Крім того, для відновлення свого порушеного права позивачем були здійснені витрати на суму 2 164,00 грн., з яких: - 2 000,00 грн. за експертно-юридичні послуги та допомогу в отриманні відшкодування від МТСБУ; - 130,00 грн. за посвідчення довіреності представнику, який надавав експертно-юридичні послуги і допомагав в отриманні відшкодування від МТСБУ; - 34,00 грн. за реєстрацію довіреності. Тобто, загальний розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON], становить: 6 852,26 грн. + 2 164,00 грн. = 9 016,26 грн. Також, у зв'язку з пошкодженням автомобілю позивачу довелося самостійно шукати гроші для його ремонту. Тому частину сімейного бюджету його родини довелося спрямувати на ремонт автомобіля. Він не мав можливості деякий час використовувати автомобіль коли той находився у ремонті. В зв'язку з ДТП він був змушений витрачати свій час на вирішення питань пов'язаних з відновлюванням свого порушеного права, а саме: юридичні консультації, збір необхідних для виплати документів у ДАІ та суді, надсилання поштою необхідної документації для МТСБУ, відвідування СТО, пошук запчастин по сприятливій ціні. Таким чином, все це займало у нього велику кількість часу, вимушувало переглядати свій робочий графік та знаходити час для вирішення даних питань. Крім того його постійно переслідували та засмучували думки про пошкоджений автомобіль та все нові проблеми які виникли по мірі вирішування питань для відновлення свого порушеного права. В зв'язку з отриманим в ДТП нервовим струсом він звертався до лікаря. Всі ці негативні фактори дестабілізували його соціальний рівень, зашкоджували активної повноцінної життєдіяльності, тим самим завдавали моральної шкоди, розмір якої він оцінює у 10 000,00 грн. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення відповідні вищенаведеному. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 03.01.2015 року позов визнав частково та пояснив, що розмір позовних вимог необґрунтовано завищено . Позивач не довів факт наявності моральної шкоди, не зазначив яким чином було визначено розмір моральної шкоди. Вимога про відшкодування витрат на експертно-юридичні послуги не підлягає задоволенню, оскільки зазначені витрати не перебувають у безпосередньому причинно - наслідковому зв'язку із ДТП, якою позивачеві було заподіяно матеріальної шкоди. Позивачем не зазначено навіть у чому саме полягають відповідні послуги. Крім того , чинне законодавства не зобов'язує заподіювача шкоди до відшкодування витрат на експертно- юридичні послуги. Позивач необґрунтовано включив до суми збитків суму у 1050 грн. за фарбування заднього лівого крила, оскільки у калькуляції/висновку , що міститься у звіті про оцінку ,серед елементів , що підлягають фарбуванню заднє ліве кило відсутнє. На теперішній час відповідач не працює, єдиним доходом сім'ї є допомога по вагітності та пологах, що виплачується дружині і складає 1047 грн. . Крім того відповідач також відшкодовує МТСБВ витрати , понесені при здійсненні регламентної виплати на користь позивача. Ці обставини дають підстави для зменшення матеріальної шкоди у порядку ст. 1193 ЦК України. Представник третьої особи МТСБУ у судове засідання не з'явився, надали суду заяву, згідно якої просили розглядати справу без участі представника МТСБУ, а також повідомили, що МТСБУ в повному обсязі виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1. ст.41 Закону, МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 8 499,74 гривень. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] на підставі довіреності від 20.10.2008 року, наданої [PERSON] (а.с.5). Відповідно до п. 13. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року , враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Як встановлено судом 06.11.2013 року відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні ДТП, що мало місце 06.11.2013 року встановлена постановою Жовтневого районного суду від 16.04.2014 року, а тому доказуванню не підлягає ( а..с. 8) . Відповідно до вказаної вище постанови дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п. 16.12 ПДР України й, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв'язку з виникненням даної ДТП. Водій [PERSON] в даній ДТП повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР України та не мав технічної можливості запобігти зіткнення. В даній ДТП в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідність вимог п. 12.2 ПДР України. Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу . У результаті вищезазначеного ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка підтверджується документально. На відновлювання пошкодженого автомобіля ВАЗ 21110, реєстраційний номер [NUMBER], яким володіє позивач на підставі довіреності, ним було потрачено всього 15 352,00 грн., а саме: - вартість діагностики ходової частини автомобіля відповідно до рахунку-заказу №СЗк-006350 від 18.12.2013 року СТО ФО-П Тімофєєнко складає - 50,00 грн. (а.с.11); - вартість відновлювальних робіт на СТО ФО-П Величко відповідно до рахунку-фактури №03/05 від 19.05.2014 року квитанції № 242060 від 05.07.2014 року, акту виконаних робіт від 05.07.2014 року, складає - 10 710,00 грн. (а.с.14-15). - вартість запчастин відповідно до накладної №20 від 29.06.2014 року виданої ПП Нікітін на суму 820,00 грн. та накладної автомагазину ФЛП Ярошенко на суму 3 772,00 грн, а всього складає - 4 592,00 грн. (а.с.12). Суд не може погодитися з доводами представника відповідача щодо зменшення суми матеріальної шкоди на 1050,00 грн., оскільки відповідно до калькуляції/висновку , що містяться у звіті про оцінку , серед елементів , що підлягають фарбуванню заднє ліве крило відсутнє та будь-яких інших операцій з заднім лівим крилом автомобіля у калькуляції ,так само не значиться. Так, як вбачається з довідки з місця ДТП, яка була складена інспектором ДАЇ у присутності відповідача і містить перелік завданих пошкоджень, заднє ліве крило , разом з іншими пошкодженнями завданими з вини відповідача , було пошкоджено у ДТП 6.11.2013 року. Твердження відповідача проте, що у звіті оцінювача МТСБУ заднє ліве крило відсутнє - необґрунтовано, оскільки дане пошкодження зафіксовано оцінювачем . Так у дефектній відомості /акт огляду/ оцінювача на другій позиції міститься «боковина ліва задня», так і у калькуляції оцінки, на яку посилається відповідач , серед фарбованих робіт вона також міститься під назвою «боковина ср.л./. Боковина та заднє крило є тотожними поняттями /а.с. 58-69/. Відповідно до п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року , особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі / право власності, інше речове права, договір підряду, оренди, позички тощо/ володіє транспортним засобом, механізмом , іншим об'єктом , використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином позивачу, який володіє автомобілем ВАЗ 21110, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі довіреності, відповідачем було завдано матеріальної шкоди у розмірі 15 352,00 грн., що підтверджується документально. Частину збитку у розмірі 8 499,74 грн. позивачу було відшкодовано Моторним (транспортним) страховим бюро України, в зв'язку з тим, що автомобіль винного у ДТП не був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.9-10). Таким чином, з метою відшкодування повного розміру заподіяної майнової шкоди, пов'язаної з пошкодженням автомобілю, відповідач [PERSON] зобов'язаний відшкодувати йому різницю між реальною вартістю відновлювального ремонту автомобіля та сумою, що була сплачена МТСБУ, а саме: 15 352,00 грн. - 8 499,74 грн. = 6 852,26 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь витрати, які були здійснені для відновлення свого порушеного права на суму 2 164,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. за експертно-юридичні послуги та допомогу в отриманні відшкодування від МТСБУ; 130,00 грн. за посвідчення довіреності представнику, який надавав експертно-юридичні послуги і допомагав в отриманні відшкодування від МТСБУ; 34,00 грн. за реєстрацію довіреності, то такі не підлягають задоволенню за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати , пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони , крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справи мається довіреність від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], якою позивач довірив їм бути його представником та захищати його інтереси . Довіреність має перелік дій, які представники можуть робити в його інтересах. /а.с.22/. Також позивачем надано квитанцію від 7 листопада 2013 року про сплату 2000 грн. за експертно-юридичні послуги , яку підписав [PERSON]. Позивач пояснив, що [PERSON] був присутній при розгляді адміністративної справи, однак постановою від 16.04.2014 року це не підтверджується. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданою фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків , коли шкоди завдано вчиненням злочину. Представник відповідача просить зменшити розмір відшкодування шкоди на 802 грн. 26 коп. через тяжке матеріальне становище відповідача, який є безробітним і певного власного постійного доходу немає. Крім того має двох малолітніх дітей. Суд вважає, що підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди відповідачем позивачу немає. Так, як встановлено судом відповідач керував автомобілем без полісу обов'язкової цивільно-правової відповідальності , яка є обов'язковою для усіх водіїв наземних транспортних засобів згідно п. 2.1(г) ПДР, чим позбавив позивача права на отримання відшкодування від страховика. З довідок , які надані позивачем вбачається, що він також знаходиться у тяжкому матеріальному становищі , вимушений був витрачати кошти на ремонт автомобіля, а не на потреби сім'ї . Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В обґрунтування позову про стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що йому у зв'язку з пошкодженням автомобілю довелося самостійно шукати гроші для його ремонту, частину сімейного бюджету родини довелося спрямувати на ремонт автомобіля. Він не мав можливості деякий час використовувати автомобіль коли той находився у ремонті. В зв'язку з ДТП він вимушений був витрачати свій час на вирішення питань пов'язані з відновлюванням свого порушеного права , а саме : юридичні консультації, збір необхідних для виплати документів у ДАЇ та суді, надсилання необхідної документації для МТСБУ, відвідування СТО, пошук запчастин по сприятливій ціні. Все це займало велику кількість часу , вимушувало переглядати свій робочий графік та знаходити час для вирішення даних питань. Крім того його постійно переслідували та засмучували думку про пошкоджений автомобіль та все нові проблеми які виникали по мірі вирішування питань для відновлювання свого порушеного права. В зв'язку з отриманням в ДТП нервовим струсом він звертався до лікаря. Всі ці негативні фактори дестабілізували його соціальний рівень , зашкоджували активної повноцінної життєдіяльності, тим самим завдали моральної шкоди. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження інших вимог або заперечень. Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Однак, позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема не було надано доказів щодо розміру моральної шкоди, на який претендує позивач. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача недоведеними та відповідно такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн., який ним був сплачений, у зв'язку зі зверненням до суду з даним позовом та підтверджується документально. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial