Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

17 вересня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій позивач просить визнати [PERSON] , 18 червня 1997 року таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй належить на праві власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Василівського нотаріального округу Запорізької області Жук Л.М. від 28 грудня 2010 року, реєстраційний №2546. В її квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . З 2017 року відповідач не мешкає у її квартирі. Він постійно змінює своє місце проживання, контакту з ним на теперішній час позивач не має. На цей час постало питання, щодо оформлення субсидії, оскільки позивач отримує невелику заробітну плату та інших доходів не має. Однак для отримання субсидії їй необхідно надати відомлості про доходи інших осіб, які зареєстровані в її квартирі. Відповідач не бажає знятися з реєстрації добровільно, на її прохання відповідав відмовою, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. 20 вересня 2021 року надіслано запит до Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 05 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь на запит про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 06 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою місця реєстрації, однак судові виклики повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник третьої особи Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про примини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником кватрири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 28 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округа Запорізької області Жук Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №2546 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №9459332 від 28 грудня 2010 року (а.с.4,5). Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до довідки №10.1-17-1999, виданої 17 вересня 2021 року Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно акту перевірки реєстрації та проживання від 10 серпня 2021 року, складеного комісією у складі депутата Дніпрорудненської міської ради Дубицької В.А., в присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] , підпис якого засвідчено секретарем Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області Ручки І., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована 1 (одна) особа син - [PERSON] , [INFO] . Станом на 10 серпня 2021 року не проживає з 2017 року, мешкає за кордоном (а.с.9). Згідно акту перевірки реєстрації та проживання від 15 вересня 2021 року, складеного комісією у складі депутата Дніпрорудненської міської ради Дубицької В.А., в присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] , підпис якого засвідчено секретарем Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області Ручки І., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована 1 (одна) особа син - [PERSON] , [INFO] . Станом на 15 вересня 2017 року [PERSON] не проживає з 2017 року, мешкає за кордоном (а.с.10). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] є членом сім`ї позивача, зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що належить позивачу, проте більше року без поважних причин не проживає за вказаною адресою, підстав для збереження за ним права користування жилим приміщення не встановлено, створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved