Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

18 травня 2015 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з серпня 2014 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, внаслідок чого вони мешкають окремо. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі ? частини його щомісячного сукупного доходу (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову й до моменту досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, подала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, жодних заяв щодо розгляду справи до суду не подавав. У зв'язку з неявкою відповідачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І -ВЛ №011517 вбачається, що між [PERSON] (до шлюбу - Тимченко) та\~ [PERSON], 29 липня 2005 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №347 (а.с. 20). Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ВЛ №022675 та доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ВЛ №022676, які проживають разом з позивачкою. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, час, який подружжя разом не мешкає, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право особи на утримання, яке виникло у неї під час шлюбу. Позивачка не може повноцінно утримувати дітей, оскільки виховує їх одна. Згідно відомостей, наданих до суду діти перебувають на її утриманні, відповідач не надає допомоги ні в якому вигляді. При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей судом враховуються зазначені обставини, а також можливість надання утримання другим з батьків. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обовязку утримання дітей судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дітей не досягнуто. На підставі вищенаведеного, суд задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини його щомісячного сукупного доходу (заробітку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову й до моменту досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved