Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~17 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду із вказаною вище позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, зареєстрованому 15 липня 2017 року в Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 96. Під час вказаного шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження зазначено відповідача у справі. Позивач вказує що життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим він перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина. З цього приводу позивачем було надано заяву до Дзержинського міського суду про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Разом з цим позивач зазначає, що відповідач не надає також матеріальної допомоги на її утримання, хоча йому достовірно відомо про те, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, якій не виповнилося три роки. Отже позивач вважає, що оскільки вона проживає разом з дитиною якій не виповнилося три роки, а тому не працює, тож має право на отримання аліментів від відповідача на своє утримання до виповнення сином трирічного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку [PERSON] . Обґрунтовує таку позицію тим, що відповідач має молодий вік, офіційно працевлаштований у ВП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля», жодних вад зі здоров`ям не має, тож вважає, що він має можливість надавати їй матеріальну допомогу саме в такому розмірі. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно. Дослідив матеріали справи, з`ясував обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2017 року в Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 96 (а.с.8). Під час перебування у шлюбі у сторін по справі народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 липня 2019 року (а.с.9). Матір`ю дитини, у відповідності до вказаного вище свідоцтва про народження є позивач по справі [PERSON] . У зв`язку з тим, що позивач проживає разом із дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому не працює, то нею в позові ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення сином трирічного віку в розмірі ј частини усіх доходів відповідача. З огляду на це суд зазначає таке: Спірні правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Отже, в судовому засіданні доведено, що позивач по справі є матір`ю, а відповідач батьком, малолітнього [PERSON] , який відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 6952 від 25.07.2019 року (а.с.7) зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , про що свідчить Витяг з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.6). Дані докази суд вважає належним та допустимим доказом того, що дитина, [PERSON] , проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Оскільки дитині не виповнилося трьох років, то її матір [PERSON] не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, якій не виповнилося трьох років. Отже, аналізуючи викладене суд доходить висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Щодо розміру таких аліментів, то відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, при визначенні розміру цієї допомоги суд враховує, що відповідач працевлаштований, несе обов`язок по утриманню сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про те, що відповідач може надавати дружині, яка проживає разом з дитиною, якій не виповнилося трьох років, щомісяця допомогу в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Суд вважає таке рішення не тільки законним і обґрунтованим, а й справедливим, оскільки, з урахуванням всіх обставин справи, саме такий розмір грошового утримання дружини відповідача забезпечить баланс між забезпеченням права дружини на утримання від чоловіка, та можливостями відповідача матеріально забезпечувати себе. Крім того, суд також зазначає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки раніше суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, позивачем і відповідачем судові витрати не понесені, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 768,40 грн. на користь держави. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved