Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

18.12.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. № 3-5). Провадження по справі було відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.01.2020р. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с. № 23). Ухвалою суду від 17.02.2021р. за клопотанням відповідача від 16.02.2021р. сторонам було надано строк для примирення 3 місяці (а.с. №27-28, 36). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.05.2021р. провадження по справі було поновлено (а.с. № 40). Позивачка у позовній заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 18.04.2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 213. У них від шлюбу народилося 2 доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Шлюбно-сімейні відносини були припинені у травні 2018р. Причиною припинення шлюбних відносин стали постійні конфлікти, майже кожен день, під час яких вони не могли знайти спільну мову. Під час конфліктів відповідач або застосовував силу або погрожував фізичним насиллям. Також позивачка по тексту позову зазначила, що останній час відповідач став зустрічатися з іншою жінкою, а також зазначила про те, що вони з чоловіком наразі вже проживають окремо. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. В судове засідання 05.07.2021р. позивачка її представник - адвокат Стрижак Є.Ю. (діє за ордером від 27.12.2020р. - а.с. № 6) не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, а саме шляхом sms - інформування, про що в матеріалах справи наявні підтвердження (а.с. №59, 61). В наданій суду заяві від 05.07.2021р. позивачка підтримала поданий позов та просила ухвалити суду рішення за її відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами. В цій заяві позивачка також уточнила, що вони з чоловіком остаточно припинили шлюбні стосунки таки у вересні 2020р., також позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. № 68). Відповідач в судове засідання 05.07.2021р. також не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявна розписка [PERSON] (а.с. № 57). В заяві до суду від 02.07.2021р. відповідач зазначив, що заперечує проти задоволення позову, зазначав, що на його думку, наявна можливість збереження шлюбних стосунків. Також відповідач просив розглядати справу за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 67). Таким чином, суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 05.07.2021р. за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами. Ухвалою від 05.07.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) суд відмовив відповідачу в задоволенні клопотання від 16.06.2021р. про надання додаткового строку для примирення (а.с. № 49-50) з урахуванням тих обставин, що позивачка категорично проти цього заперечувала в заяві до суду від 18.06.2021р. та 05.07.2021р. (а.с. № 66, 68), з огляду на положення ч. 1 ст. 24 СК України та з огляду на те, що з дня надання сторонам строку для примирення - 17.02.2021р. (3 місяці) фактично сплинуло 5 місяців, а примирення між подружжям не відбулося. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень відповідача стосовно позовних вимог, заперечень позивачки стосовно надання додаткового строку для примирення, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.04.2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 213 (а.с. №12). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. №19, 20). Ухвалою суду від 17.02.2021р. сторонам було надано строк на примирення - три місяці та провадження у справі було зупинене на цей час (а.с. № 36). Відповідно до абзацу 5 п.10 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Судом встановлено, що позивачка після спливу наданого судом строку на примирення наполягає на задоволені позовних вимог, зазначає, що спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння та через постійні сварки між подружжям. Наразі сторони спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо (позивачка - в Києві, відповідач - у м. Дніпрі). Факт того, що позивачка з дітьми проживає у м. Києві підтвердив в своїх заявах від 16.02.2021р. та 16.06.2021р. і сам [PERSON] (а.с. № 27-28, 49-50). Як відповідач в заяві до суду від 16.02.2021р. (а.с. № 27-28), так і позивачка в заяві до суду від 05.07.2021р. (а.с. № 68) зазначали, що подружжя остаточно припинило шлюбні стосунки з вересня 2020р. Відповідач в заявах від 16.06.2021р. та 02.07.2021р. (а.с. № 49-50, 67) заперечував проти розірвання шлюбу та просив суд надати сторонам додатковий строк для примирення. Як зазначалось вище, ухвалою суду від 05.07.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України - а.с. № 69) суд відмовив відповідачу в задоволенні клопотання від 16.06.2021р. про надання додаткового строку для примирення (а.с. № 49-50). З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені з вересня 2020р. (майже рік назад) і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, наданий судом сторонам строк для примирення результатів не дав, відповідач в заявах до суду від 16.06.2021р. та 02.07.2021р. не навів конкретних дій, які він має намір здійснювати у разі надання судом додаткового строку для примирення та як це взагалі можливо за умови того, що подружжя проживає в різних містах (м. Дніпро та м. Київ), суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При прийняті такого рішення судом також враховано, що відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, отже примушувати позивачку до відновлення шлюбно-сімейних стосунків, проти чого вона категорично відмовляється (а.с. № 66, 68), суд не може. Одночасно з ухваленням рішення суду про розірвання шлюбу, суд не вирішує питання про зміну прізвища позивачки у відповідності до положень ст.113 Сімейного Кодексу України, оскільки остання в заяві до суду від 05.07.2021р. (а.с. № 68) висловила бажання залишити собі прізвище « [PERSON] ». Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80коп. (а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved