Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

18 січня 2021 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 17 січня 2014 року між ПАТ «Акта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №301661. 23 березня 2018 року між ПАТ «Акта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №301661 від 17 січня 2014 року. На виконання п.3.4 Договору про відступлення прав вимоги на адресу відповідача, зазначену в кредитному договору, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати банку наданий йому кредит у строк, передбачені кредитним договором. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач немає жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора і таке виконання було б належним. Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №301661 від 17 січня 2014 року в сумі 13349,2 грн., з яких: 9999,09 грн. - заборгованість за основним боргом, 2938,41 грн. - заборгованість за процентами, 11,7 - заборгованість за комісією, 400 - штрафи, пені. Відповідно до п.5.3. Кредитного договору, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 року. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №301661 від 17 січня 2014 року у розмірі 13349,2 грн., з яких: 9999,09 грн. - заборгованість за основним боргом, 2938,41 грн. - заборгованість за процентами, 11,7 - заборгованість за комісією, 400 - штрафи, пені та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 2102,00 грн. 29 січня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 26 лютого 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі. 16 березня 2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій вона заперечує проти обставин викладених позивачем у відзиві, просить розглядати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 12 квітня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору №301661 від 17 січня 2014 року між ПАТ «АктаБанк» та відповідачем [PERSON] , останньому було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, на умовах тарифного пакету «Кредитка АктаБанк», видано картку типу Visa Classic та встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 10000,00 грн., який може бути змінений шляхом укладання Додаткової угоди (про встановлення кредитного ліміту) або за інціціативою Банку згідно п.5.4.12 цього договору (а.с.5-9). Відповідач погодився з умовами договору, порядком надання, нарахування та сплати процентів (комісій), правами, обов`язками та відповідальністю сторін, що підтверджується підписом у кредитному договорі на споживчі потреби. Також вказаний кредитний договір містить розписки з підписами відповідача [PERSON] про отримання платіжної картки та розписку про ПІН-конверту до платіжної картки. Однак, вказані зобов`язання та вимоги закону відповідачем не виконані. Згідно укладеного договору про відступлення прав вимоги №2 від 23 березня 2018 року, ПАТ «АктаБанк» відступило ТОВ «ФК «АЄПБ» належне йому право вимоги від відповідача коштів по кредитному договору №301661 від 17 січня 2014 року, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.14-18). На виконання умов договору про відступлення прав вимоги №2 від березня 2018 року, на адресу відповідача [PERSON] зазначену в кредитному договорі, від імені генерального директора ТОВ «ФК «ЄАПБ», було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та відступлення права грошової вимоги від ПАТ «АктаБанк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.13). У відповідності до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №301661 від 17 січня 2014 року вбачається, що відповідач має заборгованість - 13349,2 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом - 9999,09 грн., заборгованості за процентами - 2938,41 грн., заборгованості за комісією - 11,7 грн., штрафів, пені - 400 грн. (а.с.12). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Суддя критично ставиться до посилань відповідача викладених ним у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, оскільки останнім не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень. Щодо посилань відповідача про те, що його не було повідомлено про відступлення права вимоги суд зазначає наступне, за висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Судом також не приймаються до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки відповідно до положень п.7.9 договору №301661 від 17 січня 2014 сторонами погоджено встановлення строку позовної давності тривалістю в 10 років. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суддя доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе відповідно до договору зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved