Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила з 1993 року по 1999 рік перебувала з відповідачем у шлюбі. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишилася на проживання з матір'ю. З відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої доньки, проте у зв'язку з досягненням повноліття донькою, стягнення аліментів припинено. Донька є студенткою денної форми навчання Навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Надавати матеріальну допомогу відповідач в змозі, так як працює, проте добровільно цього не робить. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення донькою двадцяти трьох років. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного вирішення справи. [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув. Надаючи пояснення у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 14 вересня 1999 року зроблено запис за № 504, прізвище громадянки після розірвання шлюбу [PERSON] (а.с. 3). Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] (а.с. 4). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів 15 травня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 242, після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 6). 04 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.7). [PERSON] є студенткою Навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою напрямку підготовки «Геодезія, картографія та землеустрій», денної форми навчання, за державним замовленням (а.с. 5). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Ст. 200 Сімейного кодексу України встановлює, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує, що [PERSON] досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим у матеріальної допомоги, стан здоров'я відповідача, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу, у зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь та на утримання дитини, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду, тобто з 18 серпня 2015 року, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою [PERSON] двадцяти трьох років. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 182-183, 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved