Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить частина будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в БТІ м. Маріуполя. Разом з нею в будинку мешкали та були зареєстровані її донька [PERSON] та її чоловік [PERSON], про що мається відмітка в домовій книзі. З початку 2011 року [PERSON] покинув родину. 27.04.2011 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя шлюб між донькою та відповідачем [PERSON] було розірвано. Відповідач в будинку не проживає, з дитиною від сумісного шлюбу не спілкується, матеріальної допомоги не надає, його місцезнаходження невідомо. Таким чином, [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації більше трьох років, у зв'язку з чим просить суд визнати відповідача втратившим право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заву з проханням розглянути справу без її участі, просила про задоволення позову. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, у зв'язку з чим, з урахуванням думки позивача, суд розглядає справу у заочному судовому засіданні на підставі доказів, які маються в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заву з проханням розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що частина будинку [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 03.09.2002 року, посвідченого державним нотаріусом четвертої маріупольського державної нотаріальної контори Одерій Г.В., зареєстрованого в БТІ міста Маріуполя 13.09.2002 року за реєстровим номером № 17873. З копії домової книги вбачається, що в будинку [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON] З акту складеного Головою КСН «Азовстальський» від 13.02.2014 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає з 2011 року, про що свідчать сусіди з будинків [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно до вимог ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутніми з поважної причин більше шести місяців, цей строк по заяві відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору - судом. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин, не використовує зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачує комунальні платежі, а тому суд вважає, що він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS], внаслідок чого задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved