Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

19.07.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «УЮТ-2011» (далі ТОВ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 8095,80 грн., за період з 03.07.2014 по 02.03.2017 р., інфляційні витрати в сумі 1570,25 грн. та 3% річних в сумі 281,34 грн. та 1600 грн. судового збору. В обґрунтування позову вказує, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS], є споживачем послуг ТОВ, обовязок по сплаті за надані послуги не виконує, тому утворилася заборгованість. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надала письмові заперечення. Вказує, що у позивача ТОВ «УЮТ-2011» відсутні повноваження щодо управління будинком №114 по вул.С.Колачевського, відсутні правоустановчі документи, які б давали позивачу право надавати послуги з управління будинком. Між нею та ТОВ відсутній договір про надання послуг, ТОВ взагалі не виконує ніяких послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є наймачем [ADDRESS], згідно довідки, а.с.6 та акту від 16.07.2005 року, а.с. 49, де відповідач зареєстрована. Зобовязання по сплаті відповідач виконує не належним чином, витрати на підтримання будинку та прибудинкової території не сплачує, заборгованість за період з 03.07.2014 р. по 02.03.2017 р. складає 8095,80 грн.,що підтверджується випискою з особового рахунку , а.с.6-7. Згідно розрахунку, а.с.8, сума інфляційних витрат складає 1570,25 грн., сума 3% річних становить 281,34 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ст.32 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст.ст.14 ч.1, 16 ч.3 того ж Закону, житлово-комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, та не залежать від укладення договору. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого на основі Типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом\~\~\~(п.п. 1, 5 ст. 20 Закону), а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про житлово-комунальні послуги. Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року в редакції постанови КМ України від 24 січня 2006 року № 45. Таким чином, правовідносини, що виникли\~\~між сторонами у справі - це правовідносини між виконавцем\~\~послуг та споживачами послуг. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору. Відсутність письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови відповідача від сплати за фактично надані житлово-комунальні послуги. Оскільки обов'язок споживача житлово-комунальних\~\~послуг як власника житла ґрунтується\~\~не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення\~\~від оплати\~\~житлово-комунальних послуг. Згідно ст.610-611 ЦК України, ст.64 ЖК України з відповідача слід стягнути вказану заборгованість, у звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання, яке повинно виконуватися належним чином та в строк. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконувала обовязок по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, з відповідача слід стягнути також інфляційні збитки в сумі 1570,25 грн. на користь позивача. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За змістом ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В березні 2017 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати вказаних послуг. Отже, в силу вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України мало місце переривання перебігу позовної давності, після чого перебіг позовної давності почався заново. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. Відповідач не сплачує послуги з утримання будинку та прибудинкової території ще з липня 2014 року,тобто позивач дізнався про порушення свого права ще з часу настання строку погашення чергового платежу, з якого й слід обчислювати початок перебігу строку позовної давності. Оскільки позивач просить стягнути 3% річних в сумі 281,34 грн., за період з 03.07.2014р. по 02.03.2017р., суд вважає, необхідним відмовити в задоволенні вказаної частини позову, у звязку із пропуском строку позовної даності для звернення до суду. Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача, стосовно не сплати ним послуг з утримання будинку у звязку із тим, що ТОВ не виконує ніяких робіт з приводу утримання будинку та прибудинкової території, оскільки вказане спростовується письмовими матеріалами справи актами виконаних робіт, а.с.50-80. Також суд не може взяти до уваги заперечення відповідача з приводу відсутності у ТОВ повноважень для надання послуг населенню, оскільки згідно з пунктом 1.4 «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», прийнятого відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25 квітня 2005 року № 60 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за № 541/10821, виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно. Із матеріалів справи убачається, що будинок № 83 по вул.С.Колачевського, де проживає відповідач, та його прибудинкова територія знаходяться на обслуговуванні позивача ТОВ «УЮТ-2011», який надає послуги споживачам згідно з тарифами, встановленими рішенням Криворізької міської ради від 14 грудня 2011 року № 414 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкової території для населення Тернівського району м. Кривого Рогу», приведених у відповідність до чинного законодавства з урахуванням економічно обґрунтованих витрат у зв'язку з набуттям чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» і затвердженого нею Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. При частковому задоволенні позову, з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1600 грн. на користь позивача, з яких 800 грн. були спалчені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, та 800 грн. сплачених позивачем при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, згідно ст.79, 88 ЦПК України. На підставі ст. 64 ЖК України, ст.14,16,20,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.264, 526, 610-611 ЦК України,

Outcome: partial