Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

17 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON], на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], рідний брат позивача, який зареєстрований в [ADDRESS]. [PERSON], з грудня 2010 року в її будинку не проживає, проте, протягом шести років залишається зареєстрованим в належному позивачі на праві приватної власності будинку в [ADDRESS] про що свідчать Акти комісії обстеження житла Відповідач одружився і живе з дружиною в м. Червонограді, точна адреса його проживання невідома. Знятися з реєстрації відповідач добровільно не бажає. Оскільки відповідач не проживає в будинку близько 6-ти років, це є підставою для визнання його втратившим право на користування її будинком [ADDRESS]. Через реєстрацію відповідача в будинку позивач змушена сплачувати за нього комунальні послуги, хоча не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей. Просить винести рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Просила постановити рішення про задоволення позовних вимог, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово, водночас має значення зареєстроване місце проживання особи. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи (ч.9 ст.74 ЦПК України). Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України (а.с.29-36). Суд, вислухавши пояснення позивача та свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Суд встановив, що [PERSON], на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що стверджується договором купівлі-продажу житлового будинку серії ВКА №282398, зареєстрований в реєстрі за №2985 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] (а.с.7-8). В будинку значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] що підтверджується будинковою книгою та довідкою виданою виконкомом Павлівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9-15) Згідно актів від 25.08.2016 року, 16.09.2016 року та 4.10.2016 року вбачається, що на час перевірки [PERSON] за адресою [ADDRESS], не проживає та речей [PERSON] не виявлено (а.с.16-18). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вказане також підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON], що відповідач [PERSON] з грудня 2010 року в квартирі за адресою [ADDRESS], не проживає. За змістом ст.ст. 64, 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Доказів про поважність причин його відсутності у вказаній квартирі судом не здобуто, як і не встановлено, що позивач чинив відповідачу перешкоди в користуванні жилим приміщенням. Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач більше шести місяців квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] без поважних причин не користується, суд в сукупності всіх обставин по справі, з врахуванням ст.24,41 Конституції, робить висновки про те, що відповідач необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а відтак позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved