Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом з тих підстав, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку 21.03.2014 року, актовий запис №93. Однак, фактично сімейні правовідносини припинені з січня 2018 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 25.09.2018 провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання на 23.10.2018 року. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 23.10.2018 року справу призначено до судового розгляду по суті на 05.11.2018 року. Від позивачки [PERSON] надійшла заява, в якій позивачка просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Вiдповiдач [PERSON] у судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином про час та місце слухання справи. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд встановив: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку 21.03.2014 року, актовий запис №93, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-НО № 348408. (а.с.4) Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сімї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved