Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

18 січня 2021 року [PERSON] звернувсь до суду з позовом, яким просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 03 листопада 2004 року, який був зареєстрований Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис за № 432; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з листопада 2004 року. Від цього шлюбу дітей не мають. Спільне життя з [PERSON] не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя. Шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Тому, позивач вважає, що примирення між ними неможливе, а шлюб слід розірвати. Ухвалою суду від 27 січня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам роз`яснено права, обов`язки, встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 21 травня 2021 року провадження у справі зупинено та надано сторонам час на примирення строком в два місяці. Ухвалою суду від 21 липня 2021 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач подав заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а розгляд справи просив здійснити у його відсутність. Відповідач подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнала та просила задовольнити, оскільки примирення між подружжям неможливе. Крім того, зазначила, що не визнає вимогу щодо стягнення з неї судового збору на користь позивача. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви сторін, матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2004року [PERSON] та [PERSON] у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєструвано шлюб, про що складено актовий запис № 432. Подружжю присвоєно єдине прізвище - [PERSON] . Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 18 грудня 2020року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.5). Відповідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.. Наведене підтверджується квитанцією за № 2 від 05 січня 2021 року (а.с. 7). Зважаючи на вказане та визнання позовних вимог по суті [PERSON] , з відповідача слід стягнути на користь позивача 454 грн. 00 коп. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved