Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

18 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд, в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 992/1- 07 від 13 квітня 2007 року в сумі 67 427,56 (шістдесят сім тисяч чотириста двадцять сім) доларів США 56 центів, звернути стягнення на предмет застави - майнові права (права володіння, розпорядження, користування) на двохкімнатну квартиру під [ADDRESS], яка згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним № 8585326, виданого Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації 23.11.2006 року, належить Заставодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 28.10.2005 року [PERSON], приватним нотаріусом Овідіопольського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3405, шляхом надання шляхом продажу ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ПОРТО-ФРАНКО» (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 10, ідентифікаційний код 13881479) предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення Заставодержателем договору купівлі-продажу з будь-якою іншою особою-покупцем за ціною 117 539,00 гривень, з наданням права на отримання будь-яких документів, необхідних для продажу предмету застави. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованими повідомленнями. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. 13 квітня 2007 року між АКЦІОНЕРНИМ КОМЕРЦІЙНИМ БАНКОМ «ПОРТО- ФРАНКО», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «ПОРТО-ФРАНКО» (Позивач) та [PERSON] (Позичальник) укладений Кредитний договір № 992/1-07 (Кредитний договір), відповідно до якого Позивач прийняв на себе зобов'язання видати Позичальнику кредит на придбання нерухомості у сумі 65 000 (шістдесят п'ять тисяч) доларів США 00 центів на строк з 13 квітня 2007 року по 12 квітня 2008 року зі сплатою 15 (п'ятнадцять) відсотків річних, а Позичальник прийняла на себе зобов'язання своєчасного повернення Позивачу всієї суми кредиту, відсотків у розмірах, строках і на умовах визначених Кредитним договором. Для забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором 13 травня 2007 року між Банком та [PERSON] (Відповідач), укладено Договір застави майнових прав № 501/1-07ИП (далі - Договір застави). Згідно п. 3 Договору застави, закладені майнові права оцінені сторонами в сумі 117 539 гривень. Предметом застави за вказаним договором є майнові права на нерухоме майно: двохкімнатну квартиру під [ADDRESS], яка згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним № 8585326, виданого Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації 23.11.2006 року, належить Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 28.10.2005 року [PERSON], приватним нотаріусом Овідіопольського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 3405 (далі - Предмет застави). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Тобто в заставу були передані майнові права володіння, користування та розпоряджання двохкімнатною квартирою під [ADDRESS] Позичальник порушила умови Кредитного договору та Додаткових угод до нього та до теперішнього часу не сплатила Банку суму заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим зі сторони останньої триває прострочення виконання зобов'язання, що є підставою для звернення стягнення на Предмет застави. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2012 року по справі № 1527/2-145/11 стягнуто на користь АБ «ПОРТО-ФРАНКО» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 992/1-07 в сумі 67 427,56 (шістдесят сім тисяч чотириста двадцять сім) доларів США 56 центів та судові витрати 1 730 гривень. Вказане рішення суду до теперішнього часу не виконане Позичальницею в повному обсязі. Стаття 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до Договору застави Заставодержатель має право задовольнити за рахунок Предмету застави свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрат по реєстрації утриманню Предмету застави, а також витрати, понесенні у зв'язку із пред'явленням вимоги. Згідно п. 7.2. Договору застави, Заставодержатель має право у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором та/або за цим Договором Застави звернути стягнення на предмет застави (у.т.ч. вилучити Предмет застави у Заставодавця). Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні приписи закону передбачені ст. 19 Закону України «Про заставу», відповідно до якої, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. У зв'язку з тим, що Банк звертається з вимогами щодо звернення стягнення на майнові права (рухоме майно), тому підлягає застосуванню норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Враховуючи той факт, що на сьогоднішній день заборгованість Позичальника не сплачена, а законні права та інтереси Заставодержателя грубо порушуються, Заставодержателем прийнято рішення про звернення стягнення на предмет застави Заставодавця шляхом реалізації заставленого майна Заставодавцем на користь Заставодержателя шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. З врахуванням встановлених обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved