Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив встановити юридичний факт, що [PERSON] доводиться йому дядьком та визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 4,03 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Судівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2003 року, виданого Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області відповідач отримав земельну ділянку, посвідчену сертифікатом, розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах по праву спадкування. Отримати правовстановлюючі документи [PERSON] на земельну ділянку не має можливості, так як він є громадянином Росії. У зв'язку з тим, що [PERSON] доводиться позивачеві двоюрідним дядьком по лінії батька, відповідач відмовляється на його користь від належної земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. У зв'язку з тим, що він є громадянином Росії, відмовляється від земельної частки на користь [PERSON] Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до п. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2003 року, спадкоємцем майна, померлої [INFO] гр. [PERSON] є онук - [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом, розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Степового, Новосанжарського району Полтавської області, належить померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Новосанжарською районною державною адміністрацією, Полтавської області, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 13925 від 27 грудня 1996 року. Оцінка спадкового майна 37216 грн. 82 коп.(а.с.5). Згідно висновку, Судівська сільська рада Новосанжарського району не заперечує щодо передачі у власність земельної ділянки (паю) загальною площею 4,03 га із земель колективної власності бувшого КСП ім. Степового на полі [NUMBER], на полі [NUMBER], на полі [NUMBER] за межами села Судівка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянину Росії, жителю міста Нерюнгрі [PERSON], згідно сертифіката серії [NUMBER], виданого Новосанжарською РДА 27 травня 2003 року (а.с.6). Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] на підставі розпорядження Новосанжарської райдержадміністрації від 18 березня 1997 року № 93, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Степового розміром 3,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.7). У зв'язку з передачею права на земельну частку (пай) до сертифіката внесено зміни на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2003 року, реєстровий № 1848 про передачу права на землю [PERSON] Згідно розпорядження голови Новосанжарської районної державної адміністрації № 670 від 31.10.2005 року про передачу у власність земельної ділянки власнику земельної частки (паю), розглянувши заяву гр. [PERSON], діючого по дорученню від імені громадянина Росії [PERSON], власника земельної частки (паю) та позитивний висновок Судівської сільської ради, щодо передачі у власність земельної ділянки, вирішено: передати у власність гр. [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку №147 загальною площею 4,03 га ріллі, згідно Проекту організації території земельних ділянок, в розмірі земельних часток (паїв) на ділянці приватизації бувшого КСП ім. Степового із земель колективної власності, які знаходяться на території Судівської сільської ради, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] (а.с.9). Згідно заяви [PERSON], нотаріально посвідченої секретарем Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області 09.08.2016 року, підтверджується факт, що [PERSON] доводиться двоюрідним дядьком [PERSON]. Стверджує, що [PERSON] неодноразово приїздив з Росії в гості, визнавав [PERSON] племінником, дарував подарунки (а.с.34). Згідно заяви [PERSON], нотаріально посвідченої секретарем Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області 09.08.2016 року, підтверджується факт, що [PERSON] доводиться двоюрідним дядьком [PERSON]. Стверджує, що [PERSON] неодноразово приїздив в гості з Росії, визнавав племінником [PERSON] та дарував подарунки (а.с.35). Виниклі правові відносини являються земельними і регулюються ст.ст. 81, 140,210 ЗК України, відповідно до яких землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Однією з підстав припинення права власності на земельну ділянку за таких обставин є не відчуження земельної ділянки іноземними особами у встановлений строк. Припинення права власності у зазначених випадках відбувається за рішенням органів державної виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України, зазначено, що однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] будучи громадянином Російської Федерації протягом року не відчужив земельну ділянку сільськогосподарського призначення, позивач [PERSON] є племінником, а тому, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved