Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

19 лютого 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області. Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач не проживає разом з позивачем та донькою, не надає належної матеріальної допомоги на її утримання та утримання дочки, вона не має можливості працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 гривень, тому вона хоче гарантовано на підставі рішення суду отримувати аліменти на її утримання. У судове засідання позивач не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 26 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, [PERSON] та [PERSON] 26 вересня 2015 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 125. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, а матірю позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Згідно ч.2,4,6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як вбачається з позовної заяви, відповідач не проживає разом з позивачем і дитиною та ухиляється від надання позивачу матеріальної допомоги на її утримання. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], її доходом є тільки державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку у розмірі 860 гривень. Довідкою з управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 01.03.2018 року підтверджено, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною особою, не має інших неповнолітніх чи непрацездатних утриманців, не має певних конкретно доведених обов'язкових і обтяжуючих його фінансовий стан утримань та виплат з доходу. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України відповідач, не надав суду доказів, що він не може надавати матеріальну допомогу матері його дитини. З огляду на вимоги ст.ст.80, 84 СК України та встановлені по справі обставини, суд визначає аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved