Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

19.02.2015 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, просили суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з тих підставах, що останній з червня 2013 року перестав проживати в квартирі, покинув жиле приміщення добровільно, його майна в квартирі не має, ним не сплачуються комунальні послуги. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2001 року, посвідченого нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за №3655 є власниками квартири [ADDRESS]. (а.с.8) За рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 30.05.2011 року розірвано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] (а.с.12) Згідно даних ЖКП «Житло «Центр» у вказаній квартирі значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], але фактично він в квартирі не проживає з червня 2013 року по теперішній час, про що свідчать відповідні акт від 15.09.2014 року та 1.12.2014 року. Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], колишній член сім'ї власників більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. Оскільки позивачі не наполягали на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved