Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

19.09.2019 позивач звернувся до Дворічанського районного суду Харківської області. Ухвалою Дворічанського районного суду Харківської області від 23.09.2019 справу передано до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю. В обгрунтування позову позивачем зазначено, що 10.08.2015 укладено договір про надання освітніх послуг між позивачем та відповідаечм. [PERSON] зарахована на навачання на 1 курс факультету Товарознавства і торгівельного підприємства. Термін навчання становив 4 роки, загальна вартість навчання становила 46086,00 грн. Відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу. Університет виконував взяті на себе зобов`язання, відповідач [PERSON] свої обов`язки не виконала у повному обсязі і у неї виникла заборгованість у сумі 9217,00. Також у відповідача виникла заборгованість по оплаті за гуртожиток у розмірі 3165,00 грн. У зв`язку з чим пощивач просить задовольнити вимоги, стягнути заборгованість. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання освітніх послуг між Харківським державним університетом харчування та торгівлі та фізичною собою від 10.08.2015, укладеного між Харківським державним університетом харчування та торгівлі і [PERSON] , ХДУХТ взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме навчання на денній формі, освітній ступінь - бакалавр, термін навчання 4 роки, факультет Товарознавство і торгівельне підприємство. За умовами указаного договору позивач зобов`язався надати одержувачу освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти; видати одержувачу документ про вищу освіту (науковий ступінь) державного зразка за умови виконання одержувачем навчального навантаження в обсязі, необхідному для здобуття певного ступеня вищої освіти. [PERSON] взяла на себе зобов`язання своєчасно вносити плату за отримання освіти в розмірах та в порядку, встановленому договором та виконувати вимоги освітньої програми (п. 3.1, 3.2 Договору). Згідно п. 4.2 договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 46086,00 грн. Пунктом 4.3 договору визначено, що оплата за один семестр складає 50 відсотків встановленої суми відповідного курсу та форми навчання і здійснюється у термін до початку семестру (до 25 серпня та до 1 лютого поточного навчального року). 01.02.2018 між ХДУХТ (Виконавець) і [PERSON] (Замовник) укладена додаткова угода до договору про надання освітніх послуг, згідно якої загальна вартість освітньої послуги з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції становить 46086,00 грн. Відповідно до витягу з наказу по Харківському державному університету харчування та торгівлі від 17.08.2015 №448-с, [PERSON] з 01.09.2015 зарахована студентом 1 курсу денної форми навчання за рахунок коштів фізичних осіб. Наказом №449-с від 31.08.2018 [PERSON] відраховано зі складу студентів університету за порушення умов контракту. Сума заборгованості по оплаті за навчання становить 9217,00 грн. Окрім того, на підставі наказу №459-с від 31.08.2017 відповідач була поселена у гуртожиток № [ADDRESS]) строком з 01.09.2017 по 31.08.2018. 01.09.2017 між університетом та відповідаечм [PERSON] укладено договір №311 на проживання у [NUMBER] університету. Наказом №21 від 31.01.2017 встановлена вартість проживання для студентів денного відділення університету в гуртожитку № [NUMBER] з 01.02.2017, яка складала 440 грн на місць. Наказом №7 від 03.01.2018 вартість за проживання у гуртожитку збільшено до 520,00 грн. Університет виконав взяті на себе зобов`язання та надав ліжко- місце у [NUMBER] Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, в строки і в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про вищу освіту», підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: невиконання індивідуального навчального плану; порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання. Суду не надано належних і допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення [PERSON] від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання в строки і на умовах, встановлених договором про надання освітніх послуг та надання проживання у гуртожитку не виконала, суд вважає, що сума боргу за надані освітні послуги та за проживання у гуртожитку підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Приписами ч.1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог На підставі викладеного,

Outcome: approved