Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

19.05.2020 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном. Свій позов мотивував тим, що за час спільного проживання із [PERSON] за спільні кошти подружжя була придбана квартира [ADDRESS] , яка згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.05.2008 року належить їм по Ѕ частині на праві спільної часткової власності. Після розірвання шлюбу між ним та відповідачкою у 2012 р., він забрав свої особисті речі та залишив квартиру. Після чого він неодноразово намагався потрапити до належної йому власності, але [PERSON] встановила нові замки на вхідних дверях квартири, фізично перешкоджає позивачу зайти у квартиру, вселила у частку позивача свого співмешканця. Відповідачка в грубій та зухвалій формі відмовляє йому у здійсненні права власності, користування та розпорядження житловим приміщенням. У зв`язку з чим, позивач просить суд зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити йому перешкоди в здійсненні права володіння та користування Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: по [ADDRESS] , передати йому ключі від вхідних дверей, стягнути з відповідача понесені ним судові витрати при подачі позову до суду та витрати на правничу допомогу. В судовому засіданні позивач надав суду пояснення аналогічні позову, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що намагався неодноразово зайти в квартиру, але відповідачка ні на який діалог не йде, на телефонні дзвінки не відповідає, що змушує його проживати у друзів та знайомих. З цього ж приводу він вимушений був звернутися до органів поліції. Представник позивача - адвокат Залюбовський В.В. підтримав позицію позивача, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Жодних заяв, клопотань, заперечень чи відзив на позов не надавала, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2020 р. відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2020 р. постановлено проводити заочний розгляд справи. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що мешкає у будинку [ADDRESS] та є сусідом позивача. Підтримує з ним нормальні стосунки. Дійсно бачив декілька раз [PERSON] у пригніченому стані, який повідомив, що його колишня дружина [PERSON] не пускає до спільної квартири, змінила замок, тому він вимушений проживати у знайомих. Був присутній при виклику [PERSON] поліції з вищенаведених обставин. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 20.05.2008 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по Ѕ частці квартири [ADDRESS] (а.с.5). За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 цієї статті встановлено принцип непорушності приватної власності. Положеннями ст.ст.317,319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 358 ЦК України визначений порядок здійснення права спільної часткової власності. Так, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Стаття 383 ЦК України визначає право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позицію позивача, представника позивача, та свідка суд приходить до висновку, що сторони, як співвласники житлового будинку, не можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, позивач, як власник 1/2 частки спірної квартири, має право на користування та володіння своїм майном, проте відповідач відмовляє останньому в доступі до квартири. Суд, з урахуванням принципу непорушності приватної власності, розцінює дії відповідача як перешкоджання співвласнику у здійсненні ним права володіння та користування своїм майном, а тому вимоги позивача щодо усунення перешкод у здійсненні права власності, володіння та користування нерухомим майном підлягають задоволенню. Позивачем також заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт представником позивача - адвокатом Залюбовським В.В. на підтвердження суду надано квитанцію №1955 від 08.05.2020 р. (а.с.12), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.13), акт виконаних робіт (а.с.14) , принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved