overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

18.09.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем розірвали шлюб 04.06.2002. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 04.06.2002 (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], батьками якої вони являються (а.с.3). Батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи, і вважає за необхідне

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

18.09.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просила суд ухвалити рішення про надання дозволу неповнолітній [PERSON] на тимчасові виїзди за межі України до Російської Федерації на період шкільних канікул, а саме з 15.10.2014 по 03.11.2014, з 27.12.2014 по 12.01.2015, з 21.03.2014 по 29.03.2014 у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька - [PERSON], а також у супроводі інших осіб, уповноважених позивачем без згоди та супроводу батька; надати дозвіл позивачу на оформлення та виготовлення проїзних документів на право багаторазових тимчасових виїздів за межі України її неповнолітньої доньки [PERSON] до досягнення останньою 16 років у супроводі матері, без згоди та супроводу батька [PERSON], а також у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON] В судовому засіданні сторони були відсутні. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказавши окрім того, на підтримку позовних вимог, наголошуючи на їх задоволенні та відсутності заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи неодноразово, належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в тому числі в порядку, передбаченому частиною 9 статті 74 ЦПК, в судове засідання не з'явився, свого представника не направив, заперечень проти позову чи заяви про його визнання суду не надав. Третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради свого представника в судове засідання не направила. Прийнявши до уваги той факт, що в матеріалах справах достатньо доказів, що свідчать про фактичні взаємини сторін, врахувавши думку позивача, висловлену у відповідній заяві, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

18.09.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов [PERSON], яким вона просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею і відповідачем [PERSON], зареєстрований 25.02.2012 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції під актовим записом за №54. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося із причини несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуття кохання та взаємоповаги. Шлюб носить лише формальний характер. Фактичні сімейні стосунки припинені, примирення сторін не можливе. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав вимоги в повному обсязі, відповідач, в свою чергу, проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що про реєстрацію шлюбу між сторонами Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів 2012 року лютого місяця 25 числа зроблений відповідний актовий запис за №54. З часом, сторони втратили взаємоповагу та розуміння один до одного, внаслідок чого, на протязі тривалого часу, шлюбні стосунки є припиненими, з серпня 2014 року сторони проживають окремо. За таких обставин, суд, на виконання вимог частини 1 статті 112 СК України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що сторони тривалий час не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, між сторонами в даний час відсутній спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а також відсутні спільні діти, встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

18.09.2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 25.12.1998 р. з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння щодо ведення спільного господарства, виховання дітей та розподілу сімейного бюджету, тому з квітня 2007 р. проживають окремо. Спору про поділ майна не виникає. Позивач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином про, що свідчать довідки про доставку sms-повідомлення, до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином про, що свідчать довідки про доставку sms-повідомлення, в судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 25 грудня 1998 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського виконавчого комітету Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 372 (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюбні відносини між подружжям припинені у квітні 2007 р.. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що подружжя тривалий час проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна не виникає, а питання утримання дітей вирішено. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дітей. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

18.09.2014 р. [PERSON] звернувшись до суду з позовом до [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на навчання доньки [PERSON], 1994 р.народження в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача, до закінчення навчання. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на навчання добровільно не надає, проживає окремо, працює, та з його доходу проводиться утримання аліментів на молоду доньку [PERSON], 2004 р.народження. ЇЇ доходу недостатньо для навчання доньки яка навчається на денному відділенні Глухівського національного університету. Позивач надала суду заяву про підтримання позову, згоду на заочнй порядок розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно 01.11.2014 р. за місцем реєстрації належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов слід. Судом встановлено що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає окремо від відповідача, та продовжує навчання на 6-му курсі денного відділення Глухівського національного педагогічного університету згідно свідоцтва про народження, довідки з місця навчання а.с.3, 6. Відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного Кодексу України - право на стягнення аліментів від батька який проживає окремо, має дитина, яка продовжує навчання, або батько, мати з ким проживає дитина. При встановленні розміру аліментів суд враховує можливість надання допомоги другим з батьків, матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоров'я та інші суттєві обставини. При відсутності у відповідача інших утриманців, можливості надання допомоги матір'ю; суд вважає за можливе стягнути на користь позивача аліменти на навчання дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, до закінчення навчання 30.06.2015 р. Оскільки позов задоволено з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, згідно ст.81, 88 ЦПК України. На підставі ст.180, 198-200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

18.09.2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05.10.2002 р. з відповідачем зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через непорозуміння і несумісність характерів, на грунті чого виникали сварки. З 2006 р. проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують і не поновлювали їх, спору про поділ майна не виникає, спільного господарства не ведуть. В теперішній час проживає з іншим чоловіком, яз яким має намір створити нову сім'ю, оскільки від спільного проживання з [PERSON] мають двоє малолітніх дітей. Питання утримання дитини вирішено у добровільному порядку. Крім того, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав і пояснив, що з дружиною не проживають з 2006 р., шлюбні стосунки не поновлювали і наміру не мають. Він також має на мір створити нову сім'ю. Вислухавши сторони, дослідивши наявні у справі письмові докази, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 05 жовтня 2002 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 94. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], актовий запис № 93 (а.с. 5). Шлюбні відносини між подружжям припинені з 2006 р. і не поновлювалися. Встановлюючи мотиви, причини та підстави розірвання шлюбу суд з'ясував, що сторони як подружжя шлюбні стосунки тривалий час не підтримують, не поновлювали їх і такого наміру не мають, проживають окремо. Позивач проживає однією сім'єю не укладаючи шлюбу з [PERSON], мають двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], тому суд робить висновок, що морально-правові основи шлюбу втрачені, збереження шлюбу не можливе, оскільки почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені. Спір про поділ майна на момент розгляду справи відсутній, а питання утримання дитини вирішено у добровільному порядку. Відповідно до положень ч. 2 ст.. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. На підставі ст. ст. 104, 105 ч. 3, 110-112, 113, 115 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

18.09.2014 р. до суду подано заяву, в якій заявниця просила встановити факт законного набуття її померлою [INFO]. матір`ю [PERSON] права власності на ізольовану квартиру № 1, яка складає 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS], яка в договорі дарування від 10.06.1997 р. зазначена як 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що її мати за життя не зареєструвала своє право власності на квартиру № 1, яка складає 23/100 частини житлового будинку[ADDRESS], що перешкоджає заявниці отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте надала заяву згідно якої заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, справу розглянути без неї (а.с. 28). Представник Гайсинської міської ради до суду не з`явився, письмово проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив справу розглянути без нього (а.с.25). Доведено, що [PERSON], померла [INFO]. за життя відповідно договору дарування від 10.06.1997 р. набула права власності на ізольовану квартиру [ADDRESS]. Дані правовідносини регулюються ч.2 ст.256 ЦПК України, згідно з якою, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення цих фактів. Оскільки, [PERSON], померла [INFO]. за життя відповідно договору дарування від 10.06.1997 р. набула права власності на 23/100 частини в житловому будинку [ADDRESS], через зазначення в договорі дарування від 10.06.1997 р. спадкового майна у виді 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] без зазначення номеру квартири, - не може реалізувати право розпорядження своїм майном, іншого порядку встановлення цього факту законом не передбачено, то його на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 256 ЦПК України необхідно встановити рішенням суду. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - копією технічного паспорта від 13.06.2014 р., виданого на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. а.с. 16-18); - копією договору дарування від 10.06.1997 р. [PERSON], яка подарувала майно [PERSON] у виді 23/100 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 12).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

18.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 26.05.2014 року позичив йому 30000 гривень строком повернення до 01.08.2014 року. Станом на час звернення до суду відповідач борг не повернув. В судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи вважається таким, що повідомлений належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України. Тому відповідно до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2014 року [PERSON] позичив у [PERSON] - 30000 гривень та зобов'язався повернути позику до 01.08.2014 року. Станом на час розгляду справи суму боргу не повернув. Вказані обставини підтверджуються оригіналом розписки від 26.05.2014 року, поясненнями представника позивача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що у визначений строк кошти, що надавалися в позику відповідачем не повернуті, про що свідчить оригінал розписки, який представлено позивачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати становлять 300грн. та підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

18.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.10.2001 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 102, від якого сторони мають неповнолітню доньку. Більше, ніж півроку сторони не проживають разом, шлюбні відносини фактично припинені. Оскільки шлюб носить лише формальний характер, [PERSON] просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] У судове засідання [PERSON] не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала, на розірвання шлюбу погоджувалася, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], 03.10.2001 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 102 /а.с. 5/. Сторони мають неповнолітню доньку. Судом встановлено, що спір про майно між сторонами буде вирішено в іншому провадженні, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

18.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини. Тому з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини від доходів на утримання сина - [PERSON], [INFO], до повноліття дитини на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

18.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначила, що 26.11.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину- сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з вересня 2013 року, сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновити її не можна. Спору про поділ майна не має. Просить в судовому порядку розірвати шлюб. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2012 року виконавчим органом Артемівської міської ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 22 (а.с.9). Від шлюбу мають дитину- сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ майна не виникає. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. Судом встановлено, що позивачка не бажає змінювати прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, позов позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved