Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

18.06.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] « Про розірвання шлюбу », посилаючись на те, що з 18.04.1992 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сумісне життя не склалося, на пятому році сімейного життя стосунки між ними погіршувались, що в кінцевому результаті призвели до їх фактичного припинення. З часом виявилось, що у них різні погляди на життя та сімю, відповідач зловживав алкоголем та на тривалий час уходив з дому. Фактично шлюб розпався у 1998 році і з цього часу вони мешкають окремо, не ведуть спільного господарства, дітей не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.04.1992 року ( актовий запис № 163 від 18.04.1992 року, виконаний Червонозаводським відділом РАГС). Після реєстрації шлюбу дружини, яка в дівочості мала прізвище « Чефонова», було присвоєно прізвище чоловіка «Йолкіна». ( а.с. 8 ). Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Сторони майнового спору не мають, діти мешкають разом з матірю, питанням матеріального утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved