Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

18.02.2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] на земельну ділянку, площею 5,44 га, розташовану на території Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала його покійній матері [PERSON] Після її смерті [INFO] спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки прийняв батько позивача [PERSON], отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, після чого здав документи до відділу Держземагенства у Балаклійському районі для отримання Державного акту на землю на своє ім'я. Проте, [INFO] батько позивача помер, так і не отримавши вказаного Державного акту. Відсутність Державного акту на право приватної власності на землю унеможливлює оформлення спадщини у нотаріальному порядку, а тому [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. Наведені обставини підтверджені матеріалами справи. Позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач - Чепільська сільська рада надала заяву про визнання позову, розгляд справи їхньої відсутності (а.с.31). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ХР № 018976, виданого на підставі рішення ХІІІ сесії XV сесії ХХІІІ скликання Чепільської сільської Ради народних депутатів Балаклійського району Харківської області від 06.12.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 348, належала земельна ділянка площею 5,44 га, розташована на території Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла. Батько позивача [PERSON] 27.12.2005 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.9), проте отримати Державний акт на право на приватну власність на вказану землю на своє ім'я в Балаклійському райвіділі земельних ресурсів (Держземагенстві) не встиг. [INFO] [PERSON] помер (а.с.10). 23.07.2007 року [PERSON] був скадений заповіт на сина [PERSON] (а.с.29, 32). За інформацією Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 24.02.2015 року, 16.07.2010 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся син померлого [PERSON], заведена спадкова справа; 24.11.2010 року були видані свідоцтва про на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,45 га та вклади (а.с.28). Відповідно до ст. 1217, ч.1 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Балаклійською державною нотаріальною конторою Харківської області відмовлено позивачу в оформлені права на спадщину внаслідок не надання оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я спадкодавця (а.с.19). Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1299 ЦК України передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (статтею 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved