Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

18.07.2016 року позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Буківна, вул. Шевченка, 81. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2000 року померла його мати [PERSON] якій належало 1/2 частина будинковолодіння, розташованого по вул. Шевченка, 81 в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області. Також 1/2 частина даного будинковолодіння належить позивачу. Позивач прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері, оскільки вступив в управління спадковим майном. В нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній документ, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Буківна, вул. Шевченка, 81, а саме: на належну йому 1/2 частину вказаного домоволодіння та на 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просив позов задовольнити та справу розглядати без його участі. Представник відповідача Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, однак до суду направив письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 2 Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 рік за [PERSON], [INFO], яка була головою двору, та [PERSON], [INFO], значилось господарство, розташоване по вул. Шевченка, 81, в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 8). Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Шевченка, 81, с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області. 29.01.2000 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). [PERSON] (позивач) є сином [PERSON] (мати), що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (мати позивача), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON], оскільки вступив в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживав разом з нею, вів з нею спільне господарство, обробляв земельні ділянки, проводив похорон померлої, надалі проживає у спадковому домоволодінні, що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 15 від 11.01.2016 року (а.с. 7). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 11/2016 від 29.01.2000 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] (а.с. 23-41), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину, в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з гоподарськими будівлями та спорудами в цілому, а саме: на належну йому 1/2 частину вказаного домоволодіння та на 1/2 частину цього домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (мати позивача). Позивачу [PERSON] (позивач) в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Шевченка, 81, в с. Буківна Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 609/02-31 від 13.07.2016 року (а.с. 10). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved