Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

18.08.2015 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором у сумі 348 617 гривень 38 копійок та сплачений судовий збір у розмірі 3 486 гривень 17 копійок (а с.1-4). 21.09.2015 Томашпільський районний суд Вінницької області постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та у той же день ухвалив заочне рішення (а.с.69, 71-73). 24.11.2016 Томашпільський районний суд Вінницької області постановив ухвалу, якою скасував заочне рішення від 21.09.2015. 12.12.2016 Томашпільський районний суд Вінницької області постановив ухвалу про направлення цивільної справи за підсудністю до Бориспільського районного суду Київської області. 10.02.2017 Бориспільський районний суд Київської області постановив ухвалу про призначення справи до судового розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції, яка була чинною на дату її постановлення. 15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 18.09.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №60-58/08-А. За вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 171 долар США 00 центів з оплатою по процентній ставці 15 процентів річних протягом першого року кредитування, яка з кожним роком знижується відповідно до п.4.1. цього договором. За умовами п.4.7. кредитного договору сторони домовилися, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних ануїтетних платежів, за користування Кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 18 процентів річних. Відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору у нього утворилася заборгованість, яка станом на 16.03.2015 становить 348 617 гривень 38 копійок, з яких: - 58961 гривня 43 копійки - строкова заборгованість за кредитом, що є еквівалентом 2708 доларів США 33 центів за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку на 16.03.2015; - 97314 гривень 56 копійок - прострочена заборгованість за кредитом, що є еквівалентом 4470 доларів США 04 центи за курсом НБУ на 16.03.2015; - 3437 гривень 98 копійок - строкова заборгованість за відсотками, що є еквівалентом 157 доларів США 92 центи за курсом НБУ на 16.03.2015; -14389 гривень 36 копійок - прострочена заборгованість за відсотками, що є еквівалентом 660 доларів США 96 центів за курсом НБУ на 16.03.2015; - 174 514 гривень 05 копійок - пеня за прострочення заборгованості за кредитом та відсотками. Відповідач позовні вимоги позивача не визнав, подав письмові заперечення (а.с.128-134). Свою позицію обґрунтував тим, що за кредитним договором №60-58/08-А від 18.09.2008 він отримав в кредит від ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 20 171 долар США 00 центів з оплатою про процентній ставці 15 процентів річних протягом першого року кредитування, яка з кожним роком повинна була знижуватися відповідно до п.4.1. договору. Зазначив, що в період часу з 09.10.2008 по 10.08.2014 в рахунок сплати заборгованості за вищевказаним кредитним договором ним було сплачено 27316,63долари США. Вважає, що банк безпідставно в односторонньому порядку збільшив процентну ставку з 15 до 18 процентів не повідомивши про це відповідача, що є порушенням вимог цивільного кодексу України та внаслідок чого сплачені ним кошти в рахунок погашення кредиту, замість того, щоб йти на погашення основної суми заборгованості йшли на погашення відсотків за користування кредитом. Також відповідач не погодився з розміром пені, нарахованої позивачем, оскільки таких розмір є непомірно обтяжливим для нього. Вказав, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, дружина, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною та мати інвалід. У запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на необхідність застосування строків позовної давності до позовної вимоги про стягнення пені. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що підтверджується установчими документами наявними в матеріалах справи (а.с.51-56, 158, 162-164). 18.09.2008 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №60-58/08-А, згідно з яким Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 20 171 долар США 00 центів з оплатою за процентними ставками встановленими п.4.1. цього Договору. Для надання Кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за кредитними ресурсами Банк відкриває Позичальнику Позичковий рахунок [NUMBER]. Кредитні ресурси отримані Позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначення для придбання автомобіля CHEVROLET EPIKA, 2008 року випуску (п.2.1.-2.3. Договору) (а.с.7-15). Згідно з п.3.1 Кредитного договору, видача кредитних ресурсів за цим договором, проводиться на підставі письмової заяви позивальника за погодженням з банком. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується заявою про видачу готівки №10 від 18 вересня 2008 року, підписаною уповноваженими співробітниками банку та відповідачем. Відповідно до п.3.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 17 вересня 2015 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов'язується щомісяця в термін до десятого числа кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірах, вказаних у п.3.3 Кредитного договору. Пунктом 3.3. Кредитного договору встановлено розмір щомісячних Ануїтетних платежів, розрахованих щодо кожного Фактичного року кредитування. Розмір щомісячного Ануїтетного платежу розрахований з урахуванням процентної ставки, встановленої п.4.1 Кредитного договору щодо кожного Фактичного року кредитування. Зокрема, протягом першого фактичного року користування розмір щомісячного Ануїтетного платежу становить 389 доларів США 31 цент. Згідно п.3.4 Кредитного договору, позичальник уповноважує банк при настанні строків повернення кредиту та/або процентів та комісійної винагороди, передбачених п.п.3.2, 3.3, 4.3,4.4 та іншими пунктами договору, списувати необхідні суми, за умови їхньої наявності, з поточного та інших рахунків позичальника та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів. Зазначене положення не є обов'язком банку та не звільняє позичальника від відповідальності за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов'язань. Пунктом 3.5 Кредитного договору встановлено право банку вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них та неустойки відповідно до умов цього договору, зокрема, у випадку, якщо позичальник несвоєчасно або в неповному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів, відповідно до п.п. 3.2, 3.3., 4.3, 4.4. У випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів позичальник зобов'язаний здійснити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом десяти банківських днів з моменту отримання вимоги банку. Згідно з п.4.1 Кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у складі Ануїтентних платежів. Нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів проводиться за кожний день користування Кредитними ресурсами за Методом нарахування процентів, відповідно до п.4.2 Кредитного договору. Відповідно до розділу «Терміни та поняття» Кредитного договору Метод нарахування процентів - метод розрахунку процентів, за яким при кредитування в іноземній валюті кількість днів у місяці визначається фактична, а в році умовна - 360. Пунктом 4.3 Кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця, в термін з «1» по «10» число кожного місяця, у складі щомісячних Ануїтетних платежів. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок процентів [NUMBER]. Датою сплати процентів є день зарахування необхідної суми на рахунок, зазначений у п.4.2 цього договору. За змістом абз.1 п.4.7 Кредитного договору сторони підписанням цього Договору домовилися, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі трьох поспіль щомісячних Ануїтетних платежів, за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка в розмірі 18 (вісімнадцять) процентів річних, подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою та, відповідно, розмір щомісячного Ануїтетного платежу за цим Договором становить 424 (чотириста двадцять чотири) долари США 00 центів, починаючи з одинадцятого числа місяця, в якому Позичальник не сплатив або несвоєчасно сплатив або сплатив не в повному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. При цьому Позичальник підписанням цього Договору підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки та нового щомісячного Ануїтетного платежу не вимагається підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Договору. Згідно п.6.1 Кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. За ненадання позичальником банку у встановлені договором строки будь-яких документів, обов'язок надання яких передбачених цим договором, а також за неповідомлення позичальником банку про факти, зазначені у п.5.7 договору (зміна місця проживання, телефону, прізвища, ім'я, по батькові тощо), позичальник сплачує банку штраф у розмірі 10% від загальної суми отриманих кредитних ресурсів (п.6.2 Кредитного договору). Факт отримання кредиту в зазначеній в договорі сумі відповідачем підтверджено в судовому засіданні та не оспорюється. Також Кредитний договір не суперечить Інформації про умови кредитування від 15.09.2008, з якими відповідач був ознайомлений та проставив свій підпис на кожному аркуші. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.ст.525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. За визначенням ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст.617 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що за кредитним договором №60-58/08-А від 18.09.2008 за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість станом на 16.03.2015 на загальну суму 348 617 гривень 38 копійок, з яких: - 58961 гривня 43 копійки - строкова заборгованість за кредитом, що є еквівалентом 2708 доларів США 33 центів за курсом НБУ станом на 16.03.2015; - 97314 гривень 56 копійок - прострочена заборгованість за кредитом, що є еквівалентом 4470 доларів США 04 центи за курсом НБУ станом на 16.03.2015; - 3437 гривень 98 копійок - строкова заборгованість за відсотками, що є еквівалентом 157 доларів США 92 центи за курсом НБУ станом на 16.03.2015; -14389 гривень 36 копійок - прострочена заборгованість за відсотками, що є еквівалентом 660 доларів США 96 центів за курсом НБУ станом на 16.03.2015; - 174 514 гривень 05 копійок - пеня за прострочення заборгованості за кредитом та відсотками. Будь-яких заперечень щодо розміру строкової та простроченої заборгованості за тілом та відсотками кредиту, розмір якої був наведений позивачем у розрахунках відповідачем не наведено, іншого розрахунку ним до суду не надано. Підстав сумніватися щодо правильності розрахунків проведених позивачем в частині визначення розміру строкової та простроченої заборгованості за тілом та процентами кредиту у суду немає. Суд не погоджується з доводами відповідача в частині того, що позивачем в односторонньому порядку без повідомлення відповідача та отримання його згоди збільшено процентну ставку за користування кредитом з 15 до 18 процентів та вважає безпідставним посилання відповідача на ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст.1056-1 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», якою було доповнено зазначену статтю відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом. За положеннями ч.1-4 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до ч.5 ст.1056-1 ЦК України індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. Зазначені правові норми, на які посилається відповідач [PERSON], не відносяться до предмету спору, який розглядається судом. Процентна ставка була змінена позивачем з 01.10.2009 відповідно до вищенаведених умов п.4.7. Кредитного договору з 15 на 18 процентів річних, оскільки відповідач [PERSON] як Позичальник порушив строки сплати трьох поспіль щомісячних Ануїтетних платежів. Так за липень 2009 року сплату по процентах було проведено 11.08.2009 (замість 10.08.2009), за серпень 2009 року сплату по тілу кредиту та процентах було проведено 16.09.2009 (замість 10.09.2009), за вересень 2009 року сплату по тілу кредиту та процентах було проведено 14.10.2018 (замість 10.10.2009), що підтверджується наданим позивачем розрахунком, та відповідачем не оспорюється.. Абзацом 2 п.4.7 Кредитного договору визначено, що у випадку, якщо протягом наступних 6 (шести) місяців після дати початку дії нової процентної ставки та нового розміру щомісячного Ануїтетного платежу, вказаних у цьому пункті Договору, Позичальник здійснив погашення простроченої заборгованості, що виникла в позичальника перед Банком за цим Договором, та не припускався випадків непогашення або несвоєчасного погашення або погашення не в повному обсязі щомісячного Ануїтетного платежу, Позичальник має право письмово клопотати перед Банком про подальше (після спливу зазначених 6 місяців) нарахування процентів за процентною ставкою у відповідному (в залежності від поточного періоду кредитування) розмірі, визначеному п.4.1. цього Договору, та сплату щомісячного Ануїтетного платежу у відповідному ( в залежності від поточного періоду кредитування) розмірі, встановленому п.3.3. цього Договору. У противному випадку зазначена у цьому пункті Договору нова процентна ставка є чинною до кінця строку дії Договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у подальшому після зміни процентної ставки з 01.10.2009 відповідач продовжив порушувати строки сплати по тілу кредиту та процентах, а після 18.08.2014 взагалі припинив здійснювати будь-які платежі, передбачені Кредитним договором. Отже відповідач не скористався визначеним у Кредитному договір правом на зменшення процентної ставки та нарахування процентів за процентною ставкою у відповідному (в залежності від поточного періоду кредитування) розмірі, визначеному п.4.1. цього Договору. Отже, в судовому засіданні здобуті належні та достатні докази того, що між позивачем та відповідачем наявні кредитні правовідносини за Кредитним договором №60-58/08-А від 18.09.2008, наявна строкова та прострочена заборгованість за тілом і процентами кредиту та непогашення у добровільному порядку встановленої заборгованості відповідачем. Тому позов у частині стягнення строкової та простроченої заборгованості за тілом і процентами кредиту підлягає задоволенню. Суд не приймає як належні та допустимі докази договір про відкриття кредитної лінії №60-58/08-А-Л від 18.09.2008 та договір застави автомобіля від 18.09.2008 (а.с.16-21, 41-42), оскільки вони не відносяться до предмета спору, не підтверджують та не спростовують аргументів сторін. А також, звертає увагу, що в досудовій вимозі №225-6/497 від 24.03.2015 банком допущені описки щодо дати укладення та номеру кредитного договору №60-58/07-А від 04.09.2008, укладеного між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», хоча інші наведені в ній обставини(сума кредиту, умови кредитування, розмір заборгованості) відповідають змісту позовної заяви АТ «Банк Фінанси та Кредит», а також встановленим судом обставинам справи. Визначаючи розмір пені, який підлягає стягненню, та який відповідав би засадам справедливості, добросовісності та розумності, суд, враховуючи викладене, виходить з наступного. Пунктом 5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист справ споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми ком пенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 у справі №1-12/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» зазначено, що положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених «Керівних принципах для захисту інтересів споживачів» визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи викладене, суд, порівнюючи суму нарахованої пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 160 115 гривень 86 копійок з сумою заборгованості за кредитом - 156 275 гривень 99 копійок, а також, суму нарахованої пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 14 398 гривень 19 копійок з сумою заборгованості за процентами за користування кредитом - 17 827 гривень 34 копійки (а.с.26-34), та враховуючи, що визначений позивачем розмір пені значно перевищує збитки позивача: майже вдвічі перевищує розмір нарахованих та не сплачених відсотків, а також ту обставину, що на утриманні відповідача знаходяться двоє неповнолітніх дітей [INFO] та [INFO] (а.с.136,137), суд, дотримуючись засад розумності, добросовісності і справедливості, та з урахуванням вищенаведених положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», та ч.3 ст.551 ЦК України вважає необхідним і можливим зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню на користь позивача, та в цій частині задовольнити позовні вимоги частково на суму 20 000 гривень. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 194103 гривні 33 копійки (сто дев'яносто чотири тисячі сто три гривні тридцять три копійки), з яких: - 58961 гривня 43 копійки - строкова заборгованість за кредитом, що є еквівалентом 2708 доларів США 33 центів за курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку на 16.03.2015; - 97314 гривень 56 копійок - прострочена заборгованість за кредитом, що є еквівалентом 4470 доларів США 04 центи за курсом НБУ на 16.03.2015; - 3437 гривень 98 копійок - строкова заборгованість за відсотками, що є еквівалентом 157 доларів США 92 центи за курсом НБУ на 16.03.2015; -14389 гривень 36 копійок - прострочена заборгованість за відсотками, що є еквівалентом 660 доларів США 96 центів за курсом НБУ на 16.03.2015 - 20000 гривень - пеня за прострочення заборгованості за кредитом та відсотками. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову за ставками судового збору, визначеного Законом України «Про судовий збір», в редакції станом на час подання позовної заяви майнового характеру (15.08.2015) в сумі 3486 гривень 17 копійок (а.с.6). За змістом ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1941 гривня 03 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: partial