Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

18 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], а [INFO] року помер рідний брат - [PERSON]. Після смерті останніх відкрилась спадщина на дві земельні ділянки, що знаходяться на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, площами відповідно 2,68 га та 2,72 га. Фактично він прийняв спадщину після матері і брата, однак оформити її не має можливості у зв'язку з втратою державних актів на право приватної власності на землю. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,68 га, розташовану на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яка належала на праві приватної власності на землю померлій [INFO] року матері - [PERSON] та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, розташовану на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яка належала на праві приватної власності на землю померлому [INFO] року рідному брату - [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, представник останнього за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 30). Представник відповідача - Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 29). Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Завідувач держнотконтори Ковальова Л. Б. надіслала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а. с. 26) У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO] року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. До правовідносин щодо прийняття спадщини після померлого брата позивача, [PERSON], застосовуються положення Цивільного Кодексу України 2003 року. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 527 ЦК Української РСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця (ст. 1262 ЦК України) Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Частиною 1 статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд (ч. 2, ч. 3 ст. 373 ЦК України) Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України). Судом встановлено, що матір'ю позивача [PERSON] була [PERSON] (а. с. 8-9). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] остання померла [INFO] року (а. с. 13). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Річківською сільською радою Білопільського району Сумської області 31 травня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії 23 скликання Річківської сільської ради від 30 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,68 га в межах згідно з планом, з яких 2,53 га рілля та 0,15 га сіножаті, розташована на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 10). Згідно з витягом з технічної документації від 26 листопада 2015 року нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 77 949 грн. 86 коп. (а. с. 15). Крім того судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року, був рідним братом позивача (а. с. 12, 31). Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Річківською сільською радою Білопільського району Сумської області 31 травня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії 23 скликання Річківської сільської ради від 30 квітня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га в межах згідно з планом, з яких 2,53 га рілля та 0,19 га сіножаті, розташована на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 11). Відповідно до витягу з технічної документації від 26 листопада 2015 року нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 78 624 грн. 35 коп. (а. с. 14). З довідки Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області від 13 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON], який помер [INFO] року проживали та були зареєстровані в [ADDRESS] разом із [PERSON]. Заповіти від імені померлих [PERSON] та [PERSON] виконкомом Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувалися (а. с. 16). У відповідності до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 22 грудня 2015 року спадкові справи після померлої [INFO] року [PERSON], а також після [PERSON], який помер [INFO] року, не заведені (а. с. 27-28). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розмірами 2,68 та 2,72 в умовних кадастрових гектарах, розташовані на території Річківської сільської ради, в порядку спадкування за законом відповідно після померлої [INFO] року матері [PERSON] та брата [PERSON], який помер [INFO] року, однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою державних актів на вказані земельні ділянки. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved