Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

19.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 5273 грн 89 коп., середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 01 вересня по 17 листопада 2015 року включно в сумі 4692 грн 05 коп., а також 2000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням законодавства про оплату праці, та 1800 грн у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач, в порушення вимог трудового законодавства України, в день звільнення не провів розрахунок і не виплатив усі належні їй суми, чим порушив її трудові права. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнала. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача інженером з підготовки виробництва І категорії. Наказом відповідача від 31.08.2015 року № 239 позивача звільнено з роботи 31.08.2015 року в звязку зі скороченням штату та чисельності працівників, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В порушення вимог закону, в день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі в сумі 5273 грн 89 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача, що є підставою для її стягнення в судовому порядку. Згідно із статтею 117 цього Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум в день його звільнення, підприємство повинно сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як слідує з розрахунку позивача, правильність якої відповідачем не спростовано, середньоденний заробіток позивача (без відрахування податків і зборів) становив 85 грн 31 коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 4692 грн 05 коп. [85.31 х 55], де: 55 кількість днів прострочення розрахунку при звільненні позивача за період з 01 вересня по 17 листопада 2015 року включно. В силу вищевикладеного і положень статті 2371 КЗпП України доведення факту порушення трудових прав позивача є підставою для відшкодування завданої цим моральної шкоди. Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість завданих позивачеві душевних страждань, суд вважає достатньою сатисфакцією стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн. Таким чином, заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В звязку з тим, що представник позивача не надав суду детальний розрахунок суми плати за надану ним правову допомогу, із зазначенням процесуальних дій, які ним було вчинено поза судовим засіданням, суд вважає можливим стягнути з відповідача суму правової допомоги лише за 1 годину участі представника позивача в судовому засіданні в розмірі 551 грн 20 коп. /1378 х 40%/.

Outcome: partial