overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів - заборгованості по кредиту в сумі 19887,15 доларів США, що за курсом НБУ становить 158898,30 грн. і судових витрат. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №CNGLG100320230, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 36000 доларів США на термін до 29.05.2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10.12.2013 року становить 19887,15 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту - 15498,11 доларів США, за відсотками - 3,76 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань - 3408,47 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) - 945,52 доларів США, що підтверджується розрахунком. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів - заборгованості по кредиту в сумі 26646,69 грн. і судових витрат. Позивач в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1903 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 06.09.2013 року становить 26646,69 грн. і складається з заборгованості за кредитом 1903,02 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 139,61 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 565,18 грн., пеня - 22293,80 грн., штраф ( фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1245,08 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько, [PERSON], а [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті батьків відкрилась спадщина у вигляді квартири. Позивач просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як шестимісячний строк пропустила з поважної причини, перебувала за межами України. Позивач у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON] Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Строк подання зави встановлений у ст. 1270 ЦК України та становить шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини, якщо такий строк пропущений з поважної причини. У п. 24 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 зазначено, що поважними є причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Посилання позивача на те, що вона зверталась до суду із заявами про встановлення певних фактів , що вплинула на строки подання заяви про прийняття спадщини заслуговують на увагу, є об'єктивними труднощами. Суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

18.03.2014року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач працює на ДП НПО «ПХЗ», щомісячно отримує заробітну плату, має стабільний дохід, інших дітей немає та інших стягнень з нього не проводиться. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, дитина фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказала, що вона з 04.07.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано рішенням суду від 17.02.2014 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. На теперішній час відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів вони не досягли. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (актовий запис № 358 від 03.06.2009 року, вчинений відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у м.Донецьку Донецької області) (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про шлюб та копії рішення суду, 04.07.2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 17.02.2014 року. (а.с.4,7). Між сторонами не досягнута домовленість по питанню утримання дитини, так як відповідач добровільно не надає достатню допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дитини. З огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини і платника аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від доходів батька щомісячно, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 18.03.2014 року. Суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів. Приймаючи до уваги, що при звернені до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, вказані судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного ст.ст. 180, 181 ч. 3, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.04.2009 року шлюб, укладений з відповідачем по справі, розірваний. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], який навчається в Прилуцькому агротехнічному коледжі. На даний час позивач працює, проте тих коштів, які вона отримує, недостатньо для належного забезпечення життя та навчання сина, який постійно потребує матеріальної допомоги. Кошти за навчання сплачує позивач по справі. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу, хоча має можливість в її наданні, а тому позивач і звернулась до суду з вказаним цивільним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду подала клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити /а.с.11/. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.21/, подав письмову заяву згідно якої просив справу розглянути без його участі, заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 18.03.2014 року до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років /а.с.26/. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, зазначивши, що з відповідачем знаходиться в шлюбі з 29.08.1998 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Приморської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис № 8. Від шлюбу мають малолітню дитину : сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між ними припинені з 01 січня 2014 року, з цього часу вони шлюбних відносин не підтримують. Причиною розпаду сім*ї є різні погляди на життя, повне непорозуміння, втрата довіри і прихильності. Спору про поділ майна і виховання дитини не має. Позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.08.1998 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Приморської сільської ради Новоазовського району Донецької області, актовий запис № 8 (а.с.13 ). Від подружнього життя мають малолітню дитину : сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинені з 01 січня 2014 року. Сторони дійшли згоди щодо розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо його збереження суперечить інтересам сторін. Оскільки суд прийшов до висновку про неможливість збереження шлюбних відносин сторін, останній підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 16.10.2008 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 16 жовтня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 17.08.2013 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в яких просив розглянути справу без особистої участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву в якій позов визнав в повному обсязі, просив справу слухати в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 17 серпня 2013 року, який зареєстровано Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 1374. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15.03.2013 року між нею та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не допомагає позивачці утримувати сина. Він працездатний, має постійне місце роботи, щомісяця отримує заробітну плату. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засіданні не з'явилася, надала заяву у якій просила справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутності. Сторони, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як зазначено в ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 15.03.2013 року, встановлено, що 15.03.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, у результаті чого остання залишила своє прізвище «[PERSON]». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.05.2013 року, встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Зеленодольської міської ради № 258, встановлено, що на утриманні [PERSON], знаходиться її син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд приходить до висновку, що досліджені докази, є належними та достатніми, вважає, що позов слід задовольнити. Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243 грн. 61 коп.. На підставі ст.ст. 180 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved