Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), с.Новгородське, вул.Козацька (вул.Першотравнева), будинок 285. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 05.08.2004 року вона купила за договором купівлі-продажу житловий будинок №285, що знаходиться за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), с.Новгородське, вул.Козацька (вул.Першотравнева). З цього часу позивач проживала за цією адресою разом з чоловіком [PERSON] та трьома неповнолітніми дітьми. У вказаному будинку крім неї зареєстрований її чоловік, відповідач по справі. З початку зими 2013 року шлюбні стосунки з відповідачем припинені, сумісне господарство не ведеться. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 21.09.2016 року шлюб між ними розірвано. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк (м.Дзержинськ), с.Новгородське, вул.Козацька (вул.Першотравнева), будинок 285. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами. Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що будинок №285 за адресою м.Торецьк (м.Дзержинськ), с.Новгородське, вул.Козацька (вул.Першотравнева) належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16) та договором купівлі-продажу будинку від 05.08.2004 року (а.с.15). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 21.09.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.11). Разом з позивачем та дітьми зареєстрований її чоловік [PERSON], що підтверджено записом у домовій книзі (а.с.12-13), а також довідкою №1628 від 24.10.2016 року (а.с.18). Відповідно до Акту від 19.10.2016 року [PERSON] не проживає за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), с.Новгородське, вул.Козацька (вул.Першотравнева), будинок 285 з 01.01.2013 року (а.с.17). Відповідно до вимог ч.1 ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Особа визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в будинку за вказаною адресою з 2013 року. Крім того, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення суду. Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved