Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

18 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO] та стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки зі всіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с. 42-44). Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з листопада 2011 року вона та відповідач проживали однією сімєю у квартирі, яку винаймали. У подальшому стали проживати окремо, однак відносини підтримували. На початку 2013 року вона повідомила відповідача про свою вагітність, однак він наполягав на перериванні вагітності, на що вона заперечила та це призвело до припинення їх відносин. 26 липня 2013 року у неї народився син, [PERSON]. Відомості про батька у актовому записі про народження сина вказані з її слів. Відповідач визнавав своє батьківство, оскільки після народження сина передавав грошові кошти через її куму, пізніше навідувався до дитини та приносив грошові кошти, у 2014 році подарував сину золотий ланцюжок. Оскільки протягом останнього року відповідач не надавав матеріальної допомоги сину, а він мах таку можливість, так як працює у Бердичівському відділі поліції та має регулярний дохід, просить стягувати аліменти на сина у розмірі ? частки його доходу. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав заявлених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов про визнання батьківства визнав після надходження висновку експерта. Позов про стягнення аліментів визнав частково, не заперечив проти стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки його доходів, оскільки його теперішньою дружиною до нього предявлено позов про стягнення аліментів на дочку у розмір 1/6 частки доходів та на своє утримання у розмірі 1/6 частки його доходів до досягнення дитиною трирічного віку. У разі стягнення аліментів у такому розмірі, з нього буде відраховано встановлених законом 50 % його доходів. З дружиною проживає разом, однак нею подано позов через те, що він став приносити у сім'ю менше грошей, та з того часу як дана справа розглядається у суді, їх відносини погіршилися. Просить стягувати аліменти з дня підтвердження його батьківства, а також поділити порівну судові витрати по оплаті експертизи, оскільки вони обоє хотіли дізнатися чи є він батьком дитини. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2013 року народився [PERSON], син позивачки. Відомості про батька вказані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу, зі слів матері ( а.с. 23). Свідок [PERSON], лікар-гінеколог суду показав, що памятає як до нього зверталася позивачка з чоловіком, якого він не памятає, з питанням переривання вагітності, однак ним були розяснені протипоказання цьому. Свідок [PERSON] показала, що позивачка та відповідач двічі знімали кімнату в готелі „У свата. Це було у жовтні 2012 року, коли вона там працювала. Свідок [PERSON] суду показала, що вона подруга позивачки. Між позивачкою та відповідачкою були відносини з 2011 року. Зі слів позивачки знає, що [PERSON] відвідував сина після народження. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Походження дитини від відповідача доводиться висновком судово-медичної експертизи № 128 від 25 травня 2016 року, відповідно до якого молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 %. Біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено ( а.с. 58-60). А отже, позов про визнання батьківства слід задовольнити. Позов про стягнення аліментів суд задовольняє частково з таких підстав. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання сина. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батька окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований, його дохід є регулярним, аліменти слід стягувати у частці від його заробітку. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з обовязку кожного з батьків утримувати дитину, та враховує, що на утриманні відповідача перебуває також дочка - [PERSON], [INFO] ( а.с. 27,28), його дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Тому, зважаючи на розмір заробітку відповідача ( а.с. 21), слід стягувати аліменти у розмірі 1/5 частки його доходів. Стягнення аліментів у такому розмірі буде відповідати інтересам дитини. Суд відхиляє доводи відповідача щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки його доходів, з тих підстав, що його дружиною предявлено до нього позов про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частки та на утримання дитини у такому ж розмірі, оскільки на день ухвалення рішення провадження у справі ще не відкрито, а наявність іншої дитини на утриманні та дружини, яка перебуває у декретній відпустці, судом враховано при визначенні розміру аліментів. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти стягуються від дня предявлення позову. Тому заперечення відповідача щодо стягнення аліментів з дня встановлення батьківства не ґрунтуються на законі. Відповідно до частини першої статі 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А отже, витрати позивачки за проведення судово-медичної експертизи у розмірі 3158,4 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,2 грн. за вимогу про визнання батьківства, всього 3645, 60 грн. слід стягнути на її користь з відповідача. Судовий збір у розмірі 487, 20 грн., за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави (частина третя статті \~88 ЦПК \~України).

Outcome: partial