Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

19.10.2017р. [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на навчання. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є його батьком, який сплачував аліменти на його утримання до повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів. З 01.09.2016р. [PERSON] навчається в Харківському державному університеті харчування та торгівлі на платній основі, за навчання в університеті сплачує гроші тільки мати [PERSON] В позові зазначає про необхідність додаткових витрат на проїзд в м.Харків та зворотний проїзд, а також на продукти харчування та книжки для навчання. Крім цього маються додаткові витрати на проживання оскільки винаймає квартиру в м.Харкові. Мати надає матеріальну допомогу позивачу, а батько відмовляє допомагати. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання у звязку з навчанням в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2020р. Позивач [PERSON] в судових засіданнях свої вимоги підтримував повністю, просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не зявився з невідомих причин, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги також підтримує та просить їх задовольнити. Також просив долучити до матеріалів справи копію додаткової угоди до договору про надання освітніх послуг з навчального закладу, а також копію довідки про стан оплати за навчання від 12.03.2018р. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судових засіданнях заперечували проти позовних вимог, позов визнали частково, не заперечували проти стягнення аліментів в розмірі 1/10 частини від усіх видів доходів. На останнє судове засідання 30.03.2018р. не зявились, але до суду надійшла заява від [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, згоден на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/10 частини від заробітку. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження виданого 03.12.1999р. Добропільським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис №250 на імя [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Тобто встановлено, що відповідач є батьком позивача. [PERSON] дійсно навчається у Харківському державному університеті харчування та торгівлі, ІV рівня акредитації, за кошти фізичних осіб, стипендію не отримує, на 2-му курсі денної форми навчання, у групі ГРС-36 за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа», строк закінчення навчання 30.06.2020р., про що в матеріалах справи мається довідка з Харківського державного університету харчування та торгівлі №104 від 10.10.2017р.(а.с.4). Про надання освітніх послуг між Харківським державним університетом харчування та торгівлі та позивачем в матеріалах справи мається копія договору від 03.06.2016р. (а.с.5, 6). Відповідачем у судовому засіданні був наданий відзив на позовну заяву, згідно якого вбачаються наступні пояснення. Відповідач згоден на стягнення з нього аліментів на навчання в розмірі 1/10 частини від його доходу. Своє рішення мотивував тим, що він є пенсіонером, розмір його пенсії складає 10740,00грн., також отримує страхові виплати в середньому 1308,00 грн. на місяць, інших доходів не має. Зазначив, що він є одруженим, його дружина [PERSON] є фізичною особою підприємцем та загальна сума доходу за звітний період за 2017рік становить 5000,00грн., з яких сплачено 1920,00 грн. єдиного податку та 1340,00 грн. єдиного соціального внеску, а на загальну суму 3264,00 грн. Фактично його дружина не працює, оскільки за станом здоровя не має можливості, оскільки є інвалідом 3 групи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00грн. Також вказав, що його дружина хворіє та три рази на рік знаходиться на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні та кожний раз витрачаються кошти від 4000,00грн. до 5000,00 грн., крім цього вимушені постійно купувати ліки та сплачувати великі комунальні послуги. Посилається на те, що позивач не надав до суду квитанції, що дійсно його мати сплачує за навчання, а також не надав довідку про доходи матері, крім цього в матеріалах відсутні квитанції на проїзд, покупку підручників для навчання, договір оренди житла. Тому вважає за можливе надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/10 частини від свого доходу. В матеріалах справи мається копія свідоцтва про шлюб, яке видане 12.10.2010р. виконкомом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №10, відповідно до якої відповідач [PERSON] є одруженою особою, його дружина це гр.[PERSON] (а.с.40). Копією довідки МСЕК серії АВ №0873598 встановлено, що дружина позивача [PERSON] є інвалідом другої групи з 04.01.2017р, інвалідність встановлена до 01.02.2018р., висновок за умовами праці [PERSON] може виконувати тільки легку працю (а.с.38). У судових засіданнях відповідачем були наданні численні документи від лікарів (томографії, протоколи дослідження хворого, виписки із медичної картки хворого) про стан здоровя його дружини, які підтверджують різні захворювання, а також копії квитанцій, які зі слів відповідача витрачені на лікування(а.с.19-37, 41-46). Відповідно до довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії гр. [PERSON], за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р., вона отримала пенсію в розмірі 15783,32грн., тобто середня пенсія на місяць становить 1315,27грн. (а.с.39). З довідки про доходи [PERSON] виданої Фондом соціального страхування №03/45 від 11.01.2018р., вбачається, що за серпень 2017р. по січень 2018р. він отримав 12820,80грн. страхових виплат (а.с.47-48). Відповідно до довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії гр.[PERSON] №198/02 від 17.01.2018р., за 2017рік йому була нарахована пенсія в розмірі 68064,00 грн., тобто середня пенсія на місяць становить 5672,00 грн. (а.с.49). Довідкою Добропільської ОДПІ №605/8/05-07-13-14-15 від 28.02.2018р. підтверджені дані вказані у відзиву на позов від [PERSON] відносно суми доходу його дружини за звітний податковий період у 2017р. в розмірі 5000,00 грн. (а.с.71). Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Частиною першою ст.199 Сімейного кодексу України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON], на даний час повнолітній, йому виповнилося 18 років та дійсно навчається на другому курсі денної форми навчання у групі ГРС-36 за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» в Харківському державному університеті харчування та торгівлі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», а саме статтею 7 встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з січня 2018 року в розмірі 1700,00грн. Відповідач має доходи з пенсії та із страхових виплат, середній дохід за 2017рік з виплаченої пенсії складає 4976,72грн., а середній дохід страхових виплат за період з серпня 2017р. по січень 2018р.(шість місяців) 2136,80грн. Задовольняючи позовні вимоги позивача в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, [PERSON] приблизно буде отримувати 1778,38грн., що є більшим ніж прожитковий мінімум на одну особу. Якщо припустити задоволення вимог відповідача та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/10 частини від всіх видів доходів, [PERSON] буде отримувати приблизно 711,35грн., що значно менше ніж прожитковий мінімум на одну особу. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що позивач є пенсіонером, не працює, має на утриманні дружину інвалід, яка вважається частково непрацездатною та потребує лікування. У свою чергу, з боку позивача до суду не надано доказів додаткових витрат на підручники для навчання а також те, що він винаймає квартиру за яку необхідно сплачувати орендну плату. Позивач фізично здоровий, повнолітній та працездатний. Крім цього, суд зазначає, що обовязок утримання повнолітньої дитини на навчання покладається не тільки на батька, а і на матір тобто на обох батьків відповідно до ст.199 СК України. При таких обставинах, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на навчання свого сина у розмірі 1/8 частки свого заробітку, що буде дорівнювати на час розрахунку 889,19грн., а оскільки у відповідача відбулося підвищення пенсії до 10740,00грн., то розмір аліментів у подальшому буде значно вищий, ніж половина мінімального прожиткового мінімуму на одну особу. На думку суду саме такий розмір аліментів є справедливим, відповідає матеріальному стану сторін не порушуючи їх прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640грн. 00коп.

Outcome: partial