Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

17 березня 2015 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті їх вітчима [PERSON], який помер 06 лютого 2014 року залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого на вулиці Енгельса №21 в с.м.т. [PERSON] Одеської області, в якому останній прожив все своє життя. Зазначений будинок був побудований [PERSON] на земельній ділянці, яка була йому видана селищною радою для будівництва. Він користувався послугами водопостачання та електроенергії, здійснював всі необхідні платежі та заборгованості за отримання цих послуг не мав. [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось він заповів позивачам в рівних частинах. Після смерті [PERSON] позивачі зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак за життя [PERSON] не встиг оформити правовстановчі документи на зазначений будинок, у звязку з чим оформити спадщину через нотаріальну контору вони не мають можливості, тому вони просили встановити факт належності на праві власності [PERSON] зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами та визнати за кожним з них право власності на 1/2 зазначеного будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування. Позивачі в судовому засіданні на задоволенні позову наполягали, надавши аналогічні пояснення, доповнивши, що здійснювали догляд за [PERSON] за його життя, а після його смерті поховання. В подальшому позивачі в судове засідання не зявилися, однак від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позову наполягають /а.с.40-41/. Представник відповідача до суду не зявився, однак в матеріалах справи від нього є заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позов визнає /а.с.37/. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. [PERSON] помер 06 лютого 2014 року /а.с.10/. [PERSON] надавалась земельна ділянка за адресою вул. Енгельса 21 в с.м.т. [PERSON] Одеської області, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка належить до земель громадської та житлової забудови /а.с.27-28, 29, 43/. [PERSON] був платником податку з власників будівель і земельного податку /а.с.26/. [PERSON], мешканець вул. Енгельса 21 с.м.т. [PERSON] Одеської області, являвся абонентом КП «Красноокнянський комунальник» та Красноокнянського РЕС. Заборгованості не мав /а.с.30-31/. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 16.05.2013 року № 24 - 753/0/4 - 13 при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Мін'юсту Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинок колгоспного і робітничого двору. Як вбачається з витягу з домових книг Красноокнянської селищної ради, [PERSON] був зареєстрований в зазначеному будинку з 1961 року. Номер будинку (№21) присвоєно лише у 1969 році /а.с.19/. Згідно копії домової книги №1693 будинку №21 по вул. Енгельса в с.м.т. [PERSON] Одеської області, яка розпочата у 1989 році, першим у книзі записаний [PERSON] /а.с.44-46/. Вартість домоволодіння №21 по вул. Енгельса в с.м.т. [PERSON] Одеської області, власником якого зазначений [PERSON], складає 87906 грн. /а.с.11-15/. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе встановити факт належності на праві власності [PERSON] зазначеного житлового будинку. [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке буде йому належати, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право він заповів позивачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному /а.с.9/. Тому позивачі відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України мають право на спадкування за заповітом. Як вбачається з наданої приватним нотаріусом Красноокнянського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] копії спадкової справи №10/2014 року, відкритої після смерті [PERSON], який помер 06 лютого 2014 року, за спадщиною після смерті останнього, до нотаріальної контори зверталися лише позивачі. Інші спадкоємці відсутні /а.с.61-139/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оскільки позивачі згідно зі ст.ст. 328, 1223 ЦК України, як спадкоємці за заповітом, мають право на майно в порядку спадкування, але на даний час не можуть у встановленому законом нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на вищезазначений житловий будинок, то їх права та інтереси підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності на зазначене майно в рівних частинах, і тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.182 ЦК України роз'яснити позивачам про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /житловий будинок з господарськими спорудами/.

Outcome: approved