Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

18 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 07 жовтня 2000 по 20 січня 2014 року. З моменту розірвання шлюбу вони проживають окремо один від одного. Колишнє подружжя має спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні останньої. Допомога, яку надає відповідач на утримання доньки є несистематичною та незначною. З огляду на викладене, позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 всіх видів його прибутку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, додатково повідомила, що стан здоров'я доньки задовільний, але матеріального утримання з боку однієї лише матері недостатньо. На даний час позивач не працює оскільки перебуває у соціальній відпусті по догляду за іншої дитиною [PERSON], [INFO]. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання доньки, яка проживає разом з матір'ю у розмірі, що визначений в позовній заяві. На даний час він перебуває в іншому шлюбі та має другу дитину [PERSON], [INFO]. Має постійну роботу у ПрАТ «Полтавське ХПП». Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 20 січня 2014 року, яке 31 січня 2014 року набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданим Сагайдацькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 06 березня 2001 року (а.с.4). Як встановлено судом зі змісту довідки Сагайдацької сільської ради Шишацького району Полтавської області від 24.12.2015 № 270 позивач [PERSON] та її доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не проживають разом з [PERSON] за адресою їх спільної реєстрації: [ADDRESS] (а.с.7) Відповідач, який проживає окремо від доньки [PERSON], не надає у добровільному порядку на систематичній основі та у достатній кількості кошти на її утримання, якого вона потребує в силу своїх природних потреб, віку, розвитку та стану здоров'я. Згідно довідки ПрАТ «Полтавське ХПП» від 31.01.2016 № 166 відповідач працює на посаді апаратника оброблення зерна 5 розряду у вказаному товаристві та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 3189,57 грн. (19137,44грн./6) (а.с.14). З пояснень відповідача встановлено, що він згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному позивачем розмірі незважаючи на наявність у нього інших утриманців. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). З огляду на визнання позову відповідачем, враховуючи те, що неповнолітня дитина, потребує належного утримання від обох батьків, зважаючи на відсутність домовленості між батьками про характер та обсяг утримання спільної дитини, нездійснення відповідачем, який проживає окремо від доньки, участі в її постійному утриманні в добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача оскільки позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Понесені позивачем судові витрати становлять 100 грн. сплачених нею адвокату за оформлення позовної заяви (а.с. 8). Враховуючи те, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову була звільнена від сплати судового збору, він в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved