Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

17 грудня 2018 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06 липня 1996 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON], який вони зареєстрували у Великомихайлівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 21. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З грудня 2015 року шлюбні відносини фактично припинились, на теперішній час вони проживають за різними адресами. Сімейні відносини з відповідачем не склалися через різність характерів, постійні сварки та різність поглядів на подальше спільне проживання та обовязки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивач вважає, що можливості зберегти сім'ю немає, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. На ттеперішній час вони спільного господарства не ведуть. Тому позивач просить суд, розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований у Великомихайлівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 21 Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд судове засідання проводити у його відсутність та позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить суд залишити їй шлюбне прізвище «Лук'янова» . Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 липня 1996 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 316003, виданим повторно 26 липня 2018 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від спільного життя мають двох дітей: дочкуЛукянову [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. На підставі ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім'єю не проживають з грудня 2015 року, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Лукянова», що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved