Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

19 листопада 2009 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригою, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 5 944 грн., моральну шкоду у розмірі 6 000 грн., витрати на проведення оцінки матеріальної шкоди у розмірі 400 грн. Відповідач у судовому засіданні факт скоєння ДТП визнав, однак не погодився із розміром шкоди та зазначив, що він є інвалідом, отримує незначну пенсію та не може сплатити таку суму. [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що згоден відмовитися від відшкодування моральної шкоди у випадку оплати в повному обсязі матеріальної шкоди. Вислухавши позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативну базу, яка регулює галузь спірних правовідносин, суд дійшов до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 14 червня 2007 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель Кадетт» д/н [NUMBER] по вулиці Прохорівській в місті Одесі при здійсненні повороту праворуч не зайняв крайнє праве положення на проїзній частині, не надав переваги в русі автомобілю [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку по правій полосі, та допустив зіткнення з ним. Постановою Біляївського міського суду Одеської області від 31 березня 2009 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] припинено, у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, але встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини [PERSON] Відповідно до Висновку №3277 експертного, автотоварознавчого дослідження від 25 червня 2007 року, шкода, завдана автомобілю [PERSON] вищезазначеною дорожньо- транспортною пригодою, оцінена у 5 944,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] заперечував проти суми завданої шкоди, вважає її завищеною та не співмірною із збитками, понесеними позивачем. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав, у випадках встановлених цим Кодексом. Оскільки суд позбавлений ініціативи щодо вирішення питання про призначення експертизи, у судовому засіданні [PERSON] роз'яснено його право заявити клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, яке відповідачем не було заявлено. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе для встановлення розміру збитків прийняти як письмовий доказ Висновок №3277 експертного, автотоварознавчого дослідження від 25 червня 2007 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки вина [PERSON] встановлена при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 5 944,95 грн. Відповідно до абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року (в ред. 2001 року) „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем під час розгляду справи не доведений факт заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено в чому виражалися моральні чи фізичні страждання, або втрати немайнового характеру, до того ж у судовому засіданні [PERSON] зазначив, що відмовиться від вимог про відшкодування моральної шкоди, у разі відшкодування матеріальних затрат, а тому в частині стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення, витрат на правову допомогу, витрат сторін та їх представників, що пов'язані і з явкою до суду, витрат, пов'язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Експертне дослідження проведене за ініціативою [PERSON] для визначення розміру шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди, не є судовою експертизою, а тому витрати на її проведення не можуть бути віднесені до судових витрат.

Outcome: partial