Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

19.12.2019 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору позики в сумі 30 000 грн., та 5760 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання за позикою і понесені ним при зверненні з позовом до суду судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 24 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 18 000 грн. [PERSON] зобов`язалася повернути отримані гроші в строк до 24 листопада 2019 року, про що видав розписку від 24.10.2019 року. В зазначений в борговій розписці строк, відповідач борг не повернув. 07 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 12 000 грн. [PERSON] зобов`язалася повернути отримані гроші в строк до 06 грудня 2019 року, про що видав розписку від 07.11.2019 року. В зазначений в борговій розписці строк, відповідач борг не повернув. Розписками передбачено сплату [PERSON] пені за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 1% за кожен день прострочення. Розмір пені за прострочення виконання зобов`язання по розписці від 24.10.2019 року становить 4320 грн. Розмір пені за прострочення виконання зобов`язання по розписці від 07.11.2019 року становить 1440 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики в загальній сумі 30000 грн. (за розписками від 24.10.2019 року та від 07.11.2019 року) та 5760 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання, а також понесені ним витрати при зверненні з позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Акрітов П.К. в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримуються. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним визнається, а справу він просить розглянути у його відсутності. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 24 жовтня 2019 року [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 18000 грн. [PERSON] зобов`язався повернути отримані кошти в строк до 24 листопада 2019 року, про що [PERSON] видав розписку від 24.10.2019 року. Розпискою передбачено сплату [PERSON] пені в розмірі 1% від суми за кожен день прострочення (а.с. 13). По закінченню зазначеного в розписці строку 24.11.2019, позичальник [PERSON] позики не повернув. 07 листопада 2019 року [PERSON] передав [PERSON] кошти в сумі 12000 грн. [PERSON] зобов`язався повернути отримані кошти в строк до 06 грудня 2019 року, про що [PERSON] видав розписку від 07.11.2019 року. Розпискою передбачено сплату [PERSON] пені в розмірі 1% від суми за кожен день прострочення (а.с. 12). По закінченню зазначеного в розписці строку 06.12.2019, позичальник [PERSON] позики не повернув. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за двома розписками в загальній сумі 30000 грн. та пеню розмір якої передбачено розписками в загальній сумі 5760 грн. При розрахунку суми пені суд погоджується з розрахунком проведеним позивачем в позовній заяві. Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу. В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань і які б були підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню. Витрати по оплаті правової допомоги адвоката та зі сплати судового збору підлягають до стягнення на користь позивача [PERSON] на підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved