Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

18.04.2016 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просив встановити факт смерті [PERSON], яка народилася 09.12.1953 р. в м. Маріуполь Донецької області і померла 06.11.2015 р. в м. Горлівка Донецької області внаслідок повторного ішемічного інсульту. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що він є сином [PERSON], [INFO], що мешкала в м. Горлівка, Донецької обл. 06.11.2015 р. його мати померла. Оскільки мешкає він в Харкові, то звернувся за місцем свого проживання до Московського ВДРАЦС ХМУЮ з метою державної реєстрації смерті його матері, але отримав письмову відмову у реєстрації факту смерті, з посиланнями на відсутність документу медичної установи про смерть, яка розташована на території підконтрольної Україні. Встановлення зазначеного факту йому необхідно для реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. У судове засідання заявник не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, Суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається, з повторно виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ від 23.04.2016 р., свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 438970, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] 06.11.2015 року [PERSON], [INFO] померла у м. Горлівка від повторного ішемічного інсульту, і факт її смерті відображено в наданій заявником медичній довідці про причину смерті від 06.11.2015 р. № 4 форми №106/у (а.с. 8). Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Статтею 257-1 ЦПК України\~встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»,\~постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та\~постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» м. Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VIдержавна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 06.04.2016 року [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту її смерті предявлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.6,7). Тобто орган реєстрації обґрунтовано прийшов до висновку про те, що свідоцтво про смерть ДНР № 011491, видане 24.11.2015 р. про смерть [PERSON] на тимчасово окупованій території України, не створює правових наслідків. Але факт смерті [PERSON] саме 06.11.2015 року в м. Горлівка Донецької області, знайшов підтвердження при розгляді справи наданими заявником та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме лікарською довідкою про причину смерті. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Отже, оскільки заявник не має можливості надати до Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції документи, передбачені законодавством України та які необхідні йому для отримання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] необхідно встановити факт смерті його матері [PERSON], яка померла 06.11.2015 року у м. Горлівка Донецької області. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п. 8\~ст. 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved