Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

17 жовтня 2017 року до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою звернувся [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, усунення перешкод в користуванні квартирою. В обгрунтування позову вказує, що на підставі рішення адміністрації і профспілкового комітету Рівненської обласної друкарні від 27.09.1990 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради йому був виданий ордер №891 від 09.10.1990 року на право вселення в однокімнатну квартиру №121 , жилою площею 12,2 кв.м. ,в будинку №77 по вул.Гагаріна в м.Рівне. З того часу він там проживає і зареєстрований. В серпні 1991 року він уклав шлюб з [PERSON]. З того часу вона з дитиною від першого шлюбу, [PERSON], [INFO] вселилися у квартиру за вищевказаною адресою та обоє зареєструвалися у ній. Розпорядженням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 28.02.1997 року було дозволено розширення житлової площі квартири за рахунок використання існуючої території біля квартири, внаслідок чого квартира стала двохкімнатною ,житловою площею 22.2 кв.м. В серпні 2000 року шлюб між ним і [PERSON] був розірваний. Вказує, що роками відповідачі не використовували вищевказану квартиру за призначенням, перетворивши її на склад непотрібних речей, псуючи приміщення та обладнання квартири ,при цьому проживаючи у іншому житлі. В 2010 році він звертався до суду з позовом про виселення відповідачів з квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою .Рішенням Рівненського міського суду від 13.10.2010 року в задоволенні позову було відмовлено через відсутність доказів про застосування до відповідачів будь - яких заходів попередження або громадського впливу за порушення ними правил співжиття .Вказаним судовим рішенням було відмовлено і в задоволенні безпідставного зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до нього про усунення перешкод в користуванні квартирою. Згідно із договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 20 травня 2002 року він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , особові рахунки за газ ,світло, воду та тепло відкриті на його прізвище. Зазначає, що рішенням Рівненського міського суду від 27.11.2015 року з відповідачів на його користь було стягнуто 2\\3 частини фактично понесених витрат на оплату наданих житлово-комунальних послуг за період з серпня 2012 року ти червень 2015 року по 3 893, 67 грн. з кожної та по 121.90 грн. судових витрат. Вказує, що незважаючи на вказане рішення суду, відповідачі продовжують не брати участь в оплаті житлово-комунальних послуг,у звязку з чим утворюється заборгованість. Розмір плати за житло постійно зростає і це ставить мене у вкрай скрутне становище. А тому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимоги просить суд стягнути з відповідачів 13604 гривень та окрім того, речі відповідачів перенести з житлової кімнати площею 12.2 кв.м. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в розмірі 13 603,10 грн,, тобто по 6801, 55 грн. Вказують, що решта суми у розмірі 176,90 грн. нею не визнається, оскільки на суму 46,40 грн. позивач не надав документи, підтверджуючі його витрати, а 130,50 грн. - це комісійна винагорода установ банку, через які позивач оплачував комунальні послуги, хоча міг кошти вносити безпосередньо в касу підприємств, що їх надають, без комісії. Щодо позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні квартирою №121 за адресою м.Рівне по вул.Гагаріна, 77, шляхом зобовязання [PERSON] звільнити приміщення жилої кімнати площею 12,2 кв.м. від дивану і антресолей різних розмірів та перенесення їх в іншу жилу кімнату даної квартири, розміром 10,0 кв.м, не визнає повністю. Звертає увагу суду на те, що спірна квартира відповідно до технічних характеристик та санітарних норм є однокімнатною і має жилу площу 12,2 кв.м. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Від представника відповідачів надійшла заява про відстрочку виконання судового рішення, в обгрунтування якої вказала, що у відповідачів на даний час дуже скрутне матеріальне становище. [PERSON] у 2017 році отримала доходів в сумі 4201,82 грн., що підтверджується довідкою ДПІ у м.Рівному від 19.03.2018 року, копії довідки додається. Відповідач [PERSON] у 2017-2018 роках отримала соціальної допомоги, як безробітна, на загальну суму 10241 грн. 44 коп. Крім того, Відповідач [PERSON] тяжко хворіє. У 2012 році перенесла операцію, що підтверджується довідкою КЗ (Рівненський обласний онкологічний диспансер» від 07.02.2013 року. У 2004 році потрапила в ДТП і отримала відкриту черепно-мозкову травму. На даний час на фоні перенесеної відкритої ЧМТ страждає на дисцикуляторну енцефалопатію І ступеню, стадія субкомпенсації, вестибуляторнохлеарний синдром та антено-невротичний синдром, у звязку з чим їй за станом здоровя протипоказана важка фізична праця, робота на висоті, в нічні зміни, робота з психоемоційним навантаженням. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення адміністрації і профспілкового комітету Рівненської обласної друкарні від 27.09.1990 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради [PERSON] був виданий ордер №891 від 09.10.1990 року на право вселення в однокімнатну квартиру №121 , жилою площею 12,2 кв.м. ,в будинку №77 по вул.Гагаріна в м.Рівне. В серпні 1991 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON]. Розпорядженням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 28.02.1997 року було дозволено розширення житлової площі квартири за рахунок використання існуючої території біля квартири. В серпні 2000 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний. В 2010 році [PERSON] звертався до суду з позовом про виселення відповідачів з квартири та усунення перешкод в користуванні квартирою. Рішенням Рівненського міського суду від 13.10.2010 року в задоволенні позову було відмовлено. Вказаним судовим рішенням було відмовлено і в задоволенні безпідставного зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою. Згідно із договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 20 травня 2002 року [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Відповідно до\~ст.64 Житлового кодексу Української РСР\~члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. За таких обставин, відповідачі зобовязані відшкодувати позивачу 2/3 частини фактично понесених ним витрат на оплату наданих житлово-комунальних послуг. З розрахунку розміру витрат, понесених позивачем на оплату за надані послуги на підставі квитанцій про оплату, встановлено, що на користь позивача з відповідачів має бути стягнута сума в розмір по 6802 гривень з кожного. Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою то суд зазначає наступне. Спірна квартира відповідно до технічних характеристик та санітарних норм є однокімнатною і має жилу площу 12,2 кв.м. Покликання позивача на те, що відповідно до Розпорядження виконавчого комітету Рівненської міської ради від 28.02.1997 спірна квартира стала двохкімнатною з жилою площею 22,2 кв.м, є безпідставним, оскільки вказаним розпорядженням міському БТІ було доручено внести відповідні зміни в житлові реєстри міста, чого зроблено не було. Наведене підтверджується листом Управління житлово-комунального господарства №1000-г від 27.09.2012, у якому зазначено, що квартира №121 за адресою м.Рівне, вул.Гагаріна, 77 є однокімнатною, а Розпорядженням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 28.02.1997 лише дозволено ТзОВ БМУ «Промжитлобуд-13» розширити житлову площу квартир, в т.ч. №121, за рахунок використання існуючої території коридору біля квартири. Тобто, інша кімната, крім наявної жилої розміром 12,2 кв.м, появилася за рахунок приєднання території коридору площею 10 кв.м. У даному приміщенні відсутнє опалення, а тому повноцінно проживати в ній неможливо. Та обставина, що спірна кімната є однокімнатною підтверджується також довідкою №9 від 22.03.2018, виданою ОСББ «Гагаріна 77», на балансі якого на даний час перебуває квартира. Також, суд звертає увагу на ту обставину, що у вказаній квартирі відповідачі також є зареєстрованими. 13 жовтня 2010 року Рішенням Рівненського міського суду [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа житлово-комунальне підприємство «Промислове» про виселення та усунення перешкод в користуванні квартирою та зняття з реєстрації відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі вище викладено, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо заяви про відстрочення виконання судового рішення суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,3,4,5 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) \~ \~ \~ \~ ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) \~ \~ \~ \~ щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) \~ \~ \~ \~ стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Як пояснила відповідач в судовому засіданні позивач до неї не звертався в досудовому порядку про стягнення коштів, хоча якби звернувся то вона б кошти виплатила йому, що є підставою вважати, що у відповідача є можливість виконувати судове рішення без відстрочення його виконання. Враховуючи те, що суд не має повноважень перевіряти майновий стан особи, яка подала заяву, тому в задоволенні заяви слід відмовити. Судовий збір сплачений позивачем у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved