Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

17 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно та надання права на завершення приватизації земельних ділянок. Свій позов мотивує тим, що є спадкоємцем першої черги по смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За [PERSON] значаться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005771 від 28.01.2002 року, також [PERSON] успадкувала після своєї мами, [PERSON] , яка померла [INFO] , земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005768 від 28.01.2002 року і неприватизовану земельну ділянку площею 0,41 га для ведення особистого підсобного господарства, яка була виділена померлій згідно рішення Новосілківської сільської ради № 16/3 від 30.03.1994 року, проте [PERSON] не оформила своїх спадкових прав. Також позивач вказує, що є спадкоємцем за законом першої черги після батька, [PERSON] , який помер [INFO] . По смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого входять земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005772 від 28.01.2002 року та неприватизована земельна ділянка площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, яка була виділена померлому згідно рішення Новосілківської сільської ради №3/6 від 16.03.1995 року. Окрім цього позивач зазначає, що є спадкоємцем за законом другої черги після рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ВЛ № 021815 від 23.05.2001 року. Також позивач вказує, що є спадкоємцем за законом п`ятої черги після тітки, [PERSON] яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005769 від 28.01.2002 року та неприватизована земельна ділянка площею 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства, яка була виділена померлій згідно рішення Новосілківської сільської ради №16/3 від 30.03.1994 року. [PERSON] стверджує, що прийняла спадщину після усіх вищевказаних спадкодавців шляхом спільного проживання. 09.02.2021 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №005771 від 28.01.2002 року виданого на ім`я [PERSON] . Враховуючи наведене просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно та право на завершення приватизації. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року за клопотанням позивача замінено первісного відповідача Новосілківську сільську раду Горохівського району Волинської області на належного відповідача Горохівську міську раду Луцького району. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.53). Позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позивачем вимоги визнає повністю та не заперечую щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та письмові докази наявні у ній, приходжу до наступного висновку. Враховуючи ч.3 ст.211 ЦПК України оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи встановлено, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005771 від 28.01.2002 року (а.с.33) спадкодавця записано як [PERSON] , а в свідоцтві про смерть - [PERSON] (а.с.8). Факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005771 від 28.01.2002 року виданого на ім`я [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про шлюб [PERSON] (а.с.15, 16). Розбіжність в написанні по батькові виникла внаслідок помилки, допущеної при оформленні документів. Даний факт знайшов своє підтвердження в суді. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). За [PERSON] значаться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] (а.с.72), земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005771 від 28.01.2002 року (а.с.33), також [PERSON] успадкувала після своєї мами, [PERSON] , земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005768 від 28.01.2002 року (а.с.34) і неприватизовану земельну ділянку площею 0,41 га для ведення особистого підсобного господарства, яка була виділена померлій згідно рішення Новосілківської сільської ради № 16/3 від 30.03.1994 року (а.с.39), але [PERSON] не оформила спадкових прав на себе. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Документами про родинні відносини підтверджується, що [PERSON] , є спадкоємцем першої черги після матері, [PERSON] (а.с.13-19). Окрім цього встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається з земельних ділянок відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005772 від 28.01.2002 року (а.с.35) та неприватизована земельна ділянка площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, яка була виділена померлому згідно рішення Новосілківської сільської ради № 3/6 від 16.03.1995 року (а.с.38). Позивач [PERSON] , є спадкоємцем першої черги після батька, [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується документами про родинні відносини (а.с.13-19). Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). За [PERSON] значаться земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IІІ-ВЛ № 021815 від 23.05.2001 року (а.с.36). [PERSON] , є спадкоємцем другої черги після рідної сестри, [PERSON] , яка померла [INFO] . Дана обставина підтверджується документами про родинні відносини (а.с.13-19). Згідно ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входять земельні ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ № 005769 від 28.01.2002 року (а.с.37) та неприватизована земельна ділянка площею 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства, яка була виділена померлій згідно рішення Новосілківської сільської ради №16/3 від 30.03.1994 року (а.с.40). Документами про родинні відносини підтверджується, що позивач, є спадкоємцем п`ятої черги після тітки, [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.13-19). Матеріалами справи підтверджується, що спадкові справи по смерті усіх вищевказаних спадкодавців не заводились (а.с.54-65). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії паспорта позивача, із сторінки місця реєстрації (а.с.7) та довідок сільської ради (а.с.20-24) встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після усіх вищевказаних спадкодавців шляхом спільного проживання та вступила у фактичне володіння майном. З метою одержання правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно позивач зверталася до приватного нотаріуса щоб отримати свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус своєю постановою №490/02-31 від 14.12.2020 року у задоволенні вимог відмовила у зв`язку із тим, що спадкоємець не подала документи на оформлення спадщини в повному обсязі (а.с.25). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України визначається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняла спадщину за законом. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мали за життя спадкодавці, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно. За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавців, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останнім, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, вважаю, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved