Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

18.04.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]) на користь [PERSON] ([ADDRESS], ІПН № [NUMBER]) суму заборгованості в розмірі 67750.00 грн., що еквівалентно розміру позики в сумі 2500.00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБ України станом на день пред'явлення позовної заяви, а також судові витрати. Заяву мотивує тим, що 21.05.2014 року він передав відповідачу - [PERSON] кошти в розмірі 2500 дол. США, що станом на день подачі позову до суду, згідно офіційного курсу НБУ становить 67750,00 грн. Згідно даної відповідачем розписки, він зобов'язувався повернути дані кошти до 21.06.2014 року. Оскільки станом на день подачі позову до суду, відповідач кошти не повернув, тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позові. Просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутність, позивач та представник позивача не заперечували проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши думку позивача та його представника, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості У відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 21.05.2014 року [PERSON] передав відповідачу - [PERSON] - 2500,00 дол. США, які останній зобов'язувався повернути до 21.06.2014 року. Даний факт стверджується копією розписки [PERSON] від 21.05.2014р. /а.с. 4/, поясненнями позивача та представника позивача даними у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У порушення зазначених норм закону відповідач - [PERSON] суму позики не повернув та допустив заборгованість у сумі 2500 дол. США, що станом на день подачі позову до суду, згідно офіційного курсу НБУ становить 67750,00 грн. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved