Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

19.11.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] , з позовом визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г . 20.11.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 16.01.2020 року. Відповідач в установлений строк відзиву на позовну заяву не надав. 16.01.2020 року проведене підготовче судове засідання. справа призначена до розгляду в судовому засідання на 06.02.2020 року. 24.01.2020 року позивачем надана уточнена позовна заява. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 06.02.2020 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] тривалістю в один місцяць. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: у [INFO] померла його бабуся, [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] . Після смерті бабусі залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 3.510 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про що свідчить державний акт про право приватної власності на землю від 24.12.2002 року ІV-ДП № 030995. Бабуся залишила заповіт на своє майно, в тому числі і на земельну ділянку, на його матір [PERSON] . Заповіт посвідчений у Бородаївській сільській раді 10 грудня 2003 року Його мати [PERSON] . вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримати свідоцтво про право на спадщину не встигла, оскільки [INFO] його мати померла. На момент смерті його мати постійно проживала в [ADDRESS] разом з його батьком [PERSON] . Після смерті матері залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 3.510 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про що свідчить державний акт про право приватної власності на землю від 24.12.2002 року ІV-ДП № 030995 на ім`я [PERSON] . [INFO] помер його батько, [PERSON] , який на час смерті проживав в [ADDRESS] . Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 3.520 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі державного акту про право приватної власності від 24.12.2002 року ІV-ДП №030994 Крім того батько прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 3.510 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради 11 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області , що залишилась після смерті його дружини [PERSON] , оскільки на момент смерті він проживав разом з нею за адресою: в [ADDRESS] 16.10.2019 року його представник звернувся до Державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса від 16.10.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також позивач пояснив, що коли захворів його батько у нього також погіршився стан здоров`я. В зв`язку з чим він змушений був проходити лікування як амбулаторно так і в стаціонарі. Після смерті батька він також часто хворів, змушений був лікуватись, дані обставини і стали причиною того, що він своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Представник позивача просила задовольнити позовні вимоги та посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, в якій зазначається, що якщо після смерті спадкодавця спадкоємець пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини протягом незначного періоду, з дня смерті спадкодавця, то можна вважати, що спадкоємець пропустив строк із поважних причин. Відповідач, представник Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в с удове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Письмових пояснень суду не надала. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що у [INFO] померла бабуся позивача , [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] , залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 3.510 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про що свідчить державний акт про право приватної власності на землю від 24.12.2002 року ІV-ДП № 030995. [PERSON] , залишила заповіт на своє майно, в тому числі і на земельну ділянку, на ім`я матері позивача [PERSON] . Заповіт посвідчений у Бородаївській сільській раді 10 грудня 2003 року, що підтверджується копією заповіту Мати позивача [PERSON] , вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але отримати свідоцтво про право на спадщину не встигла, оскільки [INFO] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На момент смерті мати позивача постійно проживала в [ADDRESS] разом з батьком позивача [PERSON] , що підтверджується довідками сільської ради. Після смерті [PERSON] , залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 3.510 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про що свідчить Державний акт про право приватної власності на землю від 24.12.2002 року ІV-ДП № 030995 на ім`я [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на час смерті проживав в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] , залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 3.520 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі Державного акту про право приватної власності від 24.12.2002 року ІV-ДП №030994 Крім того [PERSON] , фактично прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки (паю № [NUMBER] ) площею 3.510 га., що розташована на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області , що залишилась після смерті його дружини [PERSON] , оскільки на момент смерті він проживав разом з нею за адресою: в [ADDRESS] . 16.10.2019 року представник позивача звернулася до Державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою державного нотаріуса від 16.10.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки як до смерті батька так і після його смерті стан здоров`я позивача погіршився і він проходив періодично амбулаторне та стаціонарне лікування. Дані обставини підтверджуються копіями виписки з історії хвороби та записами а амбулаторній медичній картці на ім`я [PERSON] , яка оглянута в судовому засіданні. Так згідно виписки із історії хвороби встановлено, що [PERSON] . в період з 26.12.2018 року по 04.02.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Верхньодніпровська ЦРЛ «ДОР» в подальшому з лютого 2019 року [PERSON] систематично звертався на прийом до різних лікарів з приводу наявних у нього захворювань. З 06.01.2020 року по 15.01.2020 року [PERSON] . знову перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Верхньодніпровська ЦРЛ «ДОР» На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини стало наявність у позивача захворювань та необхідність проходження стаціонарного та амбулаторного лікування. В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Також судом встановлено, що шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , закінчився 30 червня 2019 року. Позивач звернувся з позовною заявою про визначення строку для прийняття спадщини в листопаді 2019 року. Тобто між закінченням строку для прийняття спадщини і зверненням позивача до суду пройшов незначний період часу Відповідно до правової позиції ВС/КЦС, викладеній у справі № 681/203/17 від 17.10.2018 року зазначається, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про визначення додаткового строку про прийняття спадщини є підставою для задоволення позовних вимог. З матеріалів спадкової справи № 248/2019 року вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , звернулася лише представник позивача [PERSON] , [PERSON] . Тобто позивач є єдиним спадкоємцем , який бажає прийняти спадщину, що відкрилась після смерті його батька [PERSON] . За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Крім того, виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , і будь-яка інша особа не претендує на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] , відповідно при відмові у задоволенні позовних вимог лише з формальних підстав буде порушуватись принцип пропорційності та право власності позивача на майно, що залишилось після смерті його батьків. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в один місяць з моменту набрання чинності рішенням суду, виходячи із заявлених позовних вимог, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача. На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved