Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

17 травня 2021 року представник позивача [PERSON] , адвокат Калінін С.К., звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області, із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. № 7819 від 15.04.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 005,20 грн., стягнути з ТОВ «Фінфорс» на користь [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. вчинено виконавчий напис № 7819 від 15.04.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість в розмірі 17 005,20 грн. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 524547-А від 31.03.2019 укладеним із ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНФОРС». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Даним виконавчим написом проводиться стягнення заборгованості за період з 29.08.2019 по 11.03.2020. Вважає, що виконавчий напис № 7819 від 15.04.2020 приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.05.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. від 15.04.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7819, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. до розгляду справи по суті. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.05.2021 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання на 22.06.2021. 22.06.2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява представника позивача [PERSON] , адвоката Калініна С.К., в якому він вказує, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, просить суд розглядати вищевказану позовну заяву без участі позивача. У судове засідання 22.06.2021 року учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, у зв`язку з чим проведення судового засідання було відкладено на 21.07.2021 року. 29.06.2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява представника позивача [PERSON] , адвоката Калініна С.К., в якому він вказує, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, просить суд розглядати вищевказану позовну заяву без участі позивача. 21.07.2021 року учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, у зв`язку з чим проведення судового засідання було відкладено на 13.09.2021 року, та продовжено строк підготовчого провадження, про що винесено відповідну ухвалу. У судове засідання 13.09.2021 року третя особа не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, у тому числі на офіційному сайті суду. У судове засідання 13.09.2021 року представник відповідача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки про розгляд справи 13.09.2021 року, у зв`язку з чим ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.09.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.10.2021 року. У судове засідання 11.10.2021 року учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, у тому числі і на офіційному сайті суду, у зв`язку з чим суд вирішив провести розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин на підставі п.2 вищенаведеного Переліку. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 15.04.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення на підставі п.2 цього Переліку. Відповідно до п.1 вищенаведеного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 15.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. видано виконавчий напис № 7819 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 17 005,20 грн. за кредитним договором №524547-А від 31.03.2019, укладеним з ТОВ «СС Лоун», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 40071779-15 від 29.08.2019 є ТОВ «Фінфорс». Згідно з виконавчим написом № 7819 строк платежу за кредитним договором №524547-А від 31.03.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.08.2019 року по 11.03.2020 року. Сума заборгованості складає 17 005,20 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7 400,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 5 905,20 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 3 700,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № 62397362 з примусового виконання виконавчого напису № 7819 від 15.04.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 17 005,20 грн. Відповідно до договору про споживчий кредит № 524547-А від 31.03.2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун», строк, на який надається кредит становить 30 календарних днів, сума кредиту - 7 400,00 грн., загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, за умов дотримання позичальником графіку платежів, становить 10 352,60 грн. Відповідно до графіку платежів до договору про споживчий кредит № 524547-А від 31.03.2019 року строк кредиту - 30 днів, сума кредиту - 7400,00 грн., проценти за користування кредитом - 2952,60 грн., термін платежу - 30.04.2019 року, загальна сума, що підлягає сплаті - 10 352,60 грн. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 29.04.2019 року до договору про споживчий кредит № 524547-А від 31.03.2019 року, укладеної між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун», строк користування кредитом продовжено на 29 календарних днів, який починає свою дію 01.05.2019 року. Наведений договір та додаткова угода нотаріально не посвідчені. З наданих суду документів не можливо встановити факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність наведеної заборгованості. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18. За таких обставин, враховуючи також те, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзивів на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували його можливі заперечення, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 17 005,20 грн. за договором про споживчий кредит № 524547-А від 31.03.2019 року.

Outcome: approved