Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

17.11.2015р. позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2004 нею було придбано суміжний житловий будинок по вул.Шевченка, 31 в с.Буців Мостиського району. Стверджує, що одночасно з придбанням вказаного будинку, вона (позивачка) по лінії огорожі набула спільну межу землекористування з [PERSON], відповідачкою по справі. Вказує, що відповідачка без передбачених діючим законодавством дозволів самовільно звела тимчасову деревяну споруду, на відстані 1м від спільної межі та влаштувала стікання води у бік придбаних нею будинку та господарських споруд, що призводить до пришвидшеного їх псування. Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідачки та в подальшому до органу місцевого самоврядування з проханням врегулювати дану ситуацію, однак на її (позивачки) прохання, а також на прохання органу місцевого самоврядування перебудувати тимчасово зведену споруду, відповідачка по даний час не відреагувала. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачку усунути перешкоди у користуванні її (позивачки) земельною ділянкою, шляхом перебудови тимчасово зведеної прибудови, а також влаштування відводу стічних вод від її земельної ділянки. Вимоги позивачкою та її представником підтримано в судовому засіданні. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав та заперечив обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що його довірителька деревяну будівлю побудувала з метою зберігання дров. Вказана будівля носить тимчасовий характер та жодним чином не перешкоджає позивачці розпоряджатись належною їй земельною ділянкою. Вважає даний позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Представник третьої особи Шегинівської сільської ради в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог позивачки. Пояснив, що позивачка неодноразово зверталась в Шегинівську сільську раду щодо врегулювання конфлікту між нею та відповідачкою з приводу деревяної будівлі, яка розміщена на спільній межі, однак даний спір так і не було врегульовано. Представник третьої особи - Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в судове засідання не зявився, будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2004р, укладеного з [PERSON] придбала житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: вул.Шевченка, 31 в с.Буців Мостиського району. Встановлено, що сторони по справі, [PERSON] і [PERSON] проживають по сусідству та являються суміжними землекористувачами, відповідно по вул. Шевченка, 31 та вул. Шевченка, 33 в с.Буців Мостиського району Львівської області. Обґрунтовуючи свої вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, позивачка [PERSON] посилалась на те, що відповідачка [PERSON] самовільно звела тимчасову деревяну споруду, на відстані одного метра від спільної межі та улаштувала стікання вод у бік належних позивачці господарських будівель, що призводить до пришвидшення їх псування. Відповідно до ч.5 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Згідно ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил, і якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, чого також не заперечили сторони, що тимчасова прибудова споруда (деревяний навіс) зведена без відповідних дозволів. Як вбачається із оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи, зокрема із актів тимчасово створеної комісії Шегинівської сільської ради, відповідачка [PERSON] звела тимчасову деревяну споруду, на відстані одного метра від спільної межі та улаштувала стікання вод у бік належних позивачці господарських будівель, що призводить до пришвидшення їх псування. Рішенням сесії Шегинівської сільської ради Мостиського району від 03.06.2015р. за №9 «Про розгляд скарги мешканки [INFO] К.П.» зобовязано [PERSON], відповідачку по справі, усунути самовільно споруджену тимчасову прибудову споруду (деревяний навіс), що споруджений без урахування містобудівних вимог відстаней відступу від спільної з сусіднім господарством [PERSON] меж. Разом з тим вказаного рішення органу місцевого самоврядування відповідачка [PERSON] по даний час не виконала. Статтею 96 ЗК України передбачено, що землекористувач зобовязаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватись правил добросусідства. Положеннями статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що побудовою споруди (деревяного навісу) порушуються права сусіда [PERSON], користувача суміжної земельної ділянки [PERSON] Усунення допущеного порушення можливо шляхом знесення самовільного будівництва особою, яка його здійснила. Відповідно до ст.16\~ЦК\~України\~- одним із засобів захисту цивільних прав є відновлення становища,\~яке існувало до порушення. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] просить стягнути понесені нею судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 552 грн. Перевіривши подану позивачкою [PERSON] квитанцію, суд приходить до висновку, що з відповідачки [PERSON] в користь [PERSON] підлягає стягненню 552 грн. судового збору, що документально підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів цивільної справи.

Outcome: approved