Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

17 листопада 2017 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач [PERSON] просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 24 вересня 2011 року ВДРАЦС Куйбишевського РУЮ Запорізької області, актовий запис № 69. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на сімейне життя. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує заявлені вимоги на тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] письмово повідомив судові про те, що ним визнаються обставини, зазначені у позовній заяві та він не заперечує проти задоволення позову. Сторони у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, до суду подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.\~ Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами укладено 24 вересня 2011 року ВДРАЦС Куйбишевського РУЮ Запорізької області , актовий запис № 69. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося, через відсутність взаємного порозуміння, втрачено почуття поваги один до одного, як наслідок, намагання зберегти сімю ні до чого не призвели. Спір про розподіл спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи - відсутній. Сторони зазначені обставини у справі, визнали тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, у своєму позові просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище Савельєва . Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище Савельєва. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved