Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

18.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи до неповнолітнього [PERSON], інтереси якого представляє законний представник [PERSON], про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судом було залучено до участі у справі в якості третіх осіб службу у справах дітей Сумської міської ради - за місцем реєстрації дитини, та службу у справах дітей Сумської районної державної адміністрації - за фактичним місце проживання дитини. Позивач вимоги мотивує тим, що він є основним наймачем квартири за адресою: [ADDRESS], проживає там все життя. Квартира не приватизована. 06.11.2007 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка переїхала до нього та була зареєстрована за вказаною адресою. Спільне життя не склалось, тому рішенням суду від 29.10.2008 року шлюб було розірвано, і [PERSON] виїхала до свого колишнього місця проживання у [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] народила сина [PERSON], в свідоцтві про народження якого позивач був записаний батькомю Дитина була зареєстрована за адресою реєстрації його матері: [ADDRESS]. Позивач вважає, що [PERSON] не є його сином, та вказує, що рішенням суду від 08.04.2009 року було виключено відомості про батьківство позивача з актового запису про народження [PERSON], в зв'язку з визнанням матір'ю дитини - [PERSON] позову про оспорювання батьківства. У 2010 році стосунки між позивачем і [PERSON] відновились, і вона знову переїхала до позивача за адресою: [ADDRESS]. Стосунки були не тривалими, і вона знову виїхала. У 2015 році [PERSON] стала проживати з [PERSON], спочатку в [ADDRESS] потім в м. Суми на зйомній квартирі. Дитина [PERSON] постійно проживав з матір'ю. Позивач вказує, що дитина з народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак фактично там не проживала, проживаючи то з матір'ю, то з бабусею в [ADDRESS]. Оскільки мати не займалась вихованням дитини, зловживала спиртним, постійно перебувала в пошуку чоловіків, то вихованням дитини займалась бабуся [PERSON], з якою дитина проживала в [ADDRESS] і там же відвідувала школу. [INFO] року [PERSON] померла. Неповнолітній [PERSON] не має ні батька, ні матері. Посилаючись на те, що [PERSON] без поважних причин більше шести місяців не проживає за місцем реєстрації, жодних родинних стосунків з позивачем не має, його опікуном є його бабуся [PERSON], з якою він і проживає, позивач просить визнати неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Щербак С.В. підтримала позов в повному обсязі, з підстав викладених у позові. В судовому засіданні законний представник неповнолітнього відповідача - [PERSON] заперечувала проти позову, пояснила, що позивач [PERSON] обвинувачується у вбивстві її доньки [PERSON], і на даний час кримінальна справа розглядається судом. Насправді [PERSON] є біологічним батьком [PERSON], однак [PERSON] погодилась виключити відомості про нього як про батька дитини, щоб отримувати допомогу від держави як одинока мати, оскільки [PERSON] все рівно нічим їй матеріально не допомагав і грошей на утримання дитини не давав. Та обставина, що її донька [PERSON] була законно зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS], як наймач, підтверджує те, що саме з [PERSON] було стягнуто як з наймача кошти за комунальні послуги за теплопостачання в дану квартиру, і саме [PERSON] зверталась із заявою про скасування судового наказу, оскільки оспорювала суму нарахування. Дитина була законно зареєстрована за місцем реєстрації матері, тому має право на проживання у вказаній квартирі, але позивач [PERSON] перешкоджає проживанню дитини в тій квартирі, а крім того, дитина з об'єктивних причин боїться проживати там з батьком, оскільки батько вбив мати в тій квартирі, і для дитини це трагедія. Однак законний представник вважає, що позбавляти дитину права на житло не можна, оскільки дитина фактично сирота, про [PERSON] нікому подбати, і дитина взагалі залишиться без житла і без реєстрації. Просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник неповнолітнього відповідача - адвокат Терещенко В.В. проти позову заперечував, пояснив, що відсутні підстави для визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки дитина законно була зареєстрована по місцю реєстрації матері, мати не знімалася з реєстрації до моменту смерті. [PERSON] (мати дитини) періодично не проживала за місцем реєстрації з поважних причин, оскільки позивач перешкоджав їй у цьому. Позивач перешкоджав як матері дитини, так і на даний час об'єктивно перешкоджає дитині у проживанні та користуванні житлом. Просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник третьої особи - служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації проти позову заперечувала, надала висновок служби у справах дітей, в якому служба заперечує проти позову про визнання неповнолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.131). Представник третьої особи - служби у справах дітей Сумської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, надав висновок щодо розв'язання спору у даній справі, в якому заперечує проти позову про визнання неповнолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та вважає, що позов не підлягає задоволенню (а.с.88-89). Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, законного представника неповнолітнього відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, показання свідків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у комунальній власності та є неприватизованою (а.с.10) В даній квартирі зареєстровані дві особи: [PERSON] (позивач) з 13.01.1995 року по даний час, та [PERSON] (син) з [INFO] року по даний час (а.с.11). Крім того, в період з 26.12.2007 року і по день смерті [INFO] року в цій квартирі була зареєстрована [PERSON] (дружина позивача) (а.с.11) Та обставина, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], підтверджується також довідкою ЦНАП м. Суми (а.с.19). З копію свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається. що дане свідоцтво було отримане позивачем 18.02.2009 року (а.с.7). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року та його батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 38 від 13.01.2009 року (а.с.8). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.04.2009 року виключено з актового запису по відділу РАЦС Сумського міського управління юстиції від 31.01.2009 року № 38 про народження [PERSON], [INFO], відомості про те, що його батьком є [PERSON] (а.с.9). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що до актового запису № 38 від 13.01.2007 року про народження [PERSON], [INFO], двічі вносилися зміни у відомості про батька: запис №1: виключення відомостей про батька на підставі рішення про виключення відомостей про батька від 08.04.2009 року, заява від 28.04.2009 року - інформація про батька видалена; запис №2: доповнення внесення відомостей про батька на підставі заяви матері від 28.04.2009 року відповідно до ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.70-72). З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6). Прокуратурою Сумської області 31.05.2018 року на виконання ухвали суду повідомлено, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області розслідувалось кримінальне провадження відносно [PERSON] за фактом умисного вбивства [PERSON] та замаху на вбивство [PERSON] за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. В ході досудового слідства [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому змінено на домашній арешт. Обвинувальний акт стосовно [PERSON] 10.05.2018 року спрямовано до суду (а.с.73). З витягу з ЄРДР вбачається, що [PERSON] обвинувачується за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України в тому, що [INFO] року в ході конфлікту за адресою: [ADDRESS] [PERSON] наніс ножові поранення [PERSON] та [PERSON] Від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] доставлений в лікарню, а [PERSON] померла на місці (а.с.74-75). Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає поруч з квартиро [PERSON], через стіну, в сусідньому під'їзді з 2013 року. До цього там жила її свекруха. Від свекрухи їй було відомо, що сусід [PERSON] проживає з жінкою, це було у 2010 році. Коли вони переїхали до квартири свекрухи, то свідок декілька разів бачила [PERSON] жінку на балконі, її звали [PERSON]. Дітей не бачила, дитячих голосів не чула. [PERSON] з [PERSON] часто сварились, було чутно крики. Одного разу свідок пам'ятає, як влітку 2017 року [PERSON] через їх балкон перелазив до своєї квартири, бо жінка його не пускала, так він пояснив. Допитаний в суді свідок [PERSON] пояснив, що він є роботодавцем [PERSON]. Знає позивача 15 років, [PERSON] працює зварювальником, був бригадиром. Трагедія була від того, що [PERSON] завагітніла не від [PERSON], але вони розписались, так як вона хотіла почати все з чистого листа. Потім [PERSON] зійшла з дому, потім [PERSON] почали дзвонити та погрожувати, потім вона мужиків водила до його квартири. Дитину свідок ніколи не бачив. Свідок пояснив, що йому відомо, що [PERSON] періодично проживала у [PERSON], а в основному у її матері в с. Степанівка. Там у селі проживала дитина з бабусею, там ходила до садочку та до школи. Свідок пояснив, що п'яним [PERSON] він не бачив. Бувало таке, що [PERSON] не виходив на роботу. Свідок вказав, що його стосунки з [PERSON] були тісні, [PERSON] був майже як член сім'ї. Свідок бував у нього вдома часто, в різний час, і в робочий, і у вільний. Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною матір'ю дитини [PERSON]. [PERSON] знає дуже давно, з дитинства. Свідок знає, що [PERSON] з сином намагалися проживати у квартирі позивача у 2010 році, але змушені були виїхати, так як чоловік [PERSON] не давав їм там жити, постійно буди скандали, він бив [PERSON], зловживав спиртними напоями. Вони одружилися у 2007 році, а до цього років 5 зустрічалися. Стосунки були нормальні коли він не пив, але коли починав вживати алкоголь - то був агресивним і бив [PERSON]. Коли він не пив, то вони разом з [PERSON] будували плани на майбутнє, він зареєстрував її у себе в квартирі. Вони були розлучені з 2008 року. Але і після розлучення підтримували стосунки, вона сподівалась створити нормальну сім'ю. [PERSON] з сином [PERSON] періодично заселялись у квартиру на СКД, так їй було зручніше добиратись до роботи в м. суми, і водити дитину в садочок. [PERSON] спочатку не визнавав дитину, потім визнав через місяць після народження, і [PERSON] переїхала до [PERSON]. Річницю дитині відзначали в цій квартирі на СКД. Зараз дитина проживає з бабусею, так як [PERSON] вбив (зарізав) [PERSON]. [PERSON] в тій квартирі не живе, так як батько не виявляє до нього ніяких батьківських почуттів, да і взагалі [PERSON] травмований, він не може проживати з батьком, йому важко усвідомити, що батько вбив матір, і після того що сталося, дитині страшно проживати з нм. [PERSON] навіть ім'я батька не хоче вимовляти. Про обставини життя [PERSON] з [PERSON] свідок знає зі слів [PERSON]. Свідок була у квартирі останній раз у січн1 2010 року, коли святкували день народження [PERSON]. Свідку не відомо, що [PERSON] за рішенням суду був визнаний не батьком [PERSON]. Свідку відомо, що [PERSON] могла таке сказати, що [PERSON] не батько [PERSON], можливо, вона так зробила, щоб отримувати державну допомогу як одинока мати. В період часу 2016-2017 років [PERSON] проживала з іншим чоловіком [PERSON], в с. Степанівка, а потім в зйомній квартирі в м. Суми. Дитина проживала разом з нею то в м. Суми, то у с. Степанівка. Дитина ходила в школу в с. Степанівка, так як посеред навчального року незручно дитину переводити в іншу школу. [PERSON] працювала на центральному ринку в м. Суми. Зі слів [PERSON] свідку було відомо, що [PERSON] перешкоджав їй проживати в їх квартирі на СКД. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона разом працювала із [PERSON], тому знає її. Коли [PERSON] був маленький, свідок разом з [PERSON] ходили гуляти на вулицю, [PERSON] жила на СКД. Свідок спілкувалась з [PERSON] у 2008 та 2009 роках, у квартирі на СКД була у 2009 році. В тій квартирі на СКД [PERSON] робила ремонт у 2009 році, міняла вікна у спальні, меблі купувала, закупила плитку для ванної кімнати. Відносини з чоловіком у [PERSON] були важкі. Чоловік зловживав алкоголем, а коли пив, та влаштовував скандали, п'яні бійки, бив [PERSON], міг вибити двері. Тому [PERSON] покидала квартиру на СКД. Коли у чоловіка були просвітлення, [PERSON] з дитиною повертались, потім вони знову виїжджали, тому що [PERSON] влаштовував там неможливі умови для життя. Потім зв'язок з [PERSON] перервався, так як свідок загубила телефон. Потім вони знову зустрілись і продовжили спілкуватися, з 2015 року, періодично бачились в місті, спілкувались по телефону також. [PERSON] говорила, що живе з якимось хлопцем, десь на СКД, знімали житло. Дитина весь час жила з [PERSON]. [PERSON] говорила, що вона хоче перевести [PERSON] в школу № 6 в м. Суми. [PERSON] з [PERSON] переїхали на квартиру до [PERSON]. [PERSON] казала, що [PERSON] батько дитини, але він не допомагає матеріально дитині. Останній раз свідок бачила [PERSON] у 2017 році. Потім [PERSON] вбив [PERSON] в цій квартирі на СКД. Як вбачається з висновку служби у справах дітей Сумської міської ради, рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 586 від 22.11.2017 року [PERSON], [INFO], надано статус дитини-сироти (а.с.88). На даний час [PERSON] проживає зі своїм опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Під час розгляду справи судом було встановлено, що дитина [PERSON] був зареєстрований за місцем реєстрації та проживання своєї матері [PERSON] та фактично проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] в ті періоди, коли мати там проживала. З показань свідка [PERSON] вбачається, що вона часто чула сварки та крики в сусідній квартирі між [PERSON]. та його дружиною [PERSON]. З показань свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що [PERSON] перешкоджав проживанню [PERSON] та дитини у квартирі, зловживав алкоголем, влаштовував п'яні скандали, застосовував до [PERSON] фізичну силу, бив її, чим унеможливлював спільне нормальне проживання, в зв'язку з чим [PERSON] з дитиною вимушені були виїздити з квартири, і знову повертались, коли [PERSON] не вживав алкоголь. Позивачем вказані доводи не спростовані, і не доведено те, що він не перешкоджав колишній дружині та дитині проживати в квартирі. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно ч.ч.1, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. [PERSON] була зареєстрована в квартирі та проживала в ній як член сім'ї наймача, і її малолітня дитина мала повне право проживати та бути зареєстрованою з матір'ю, відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України. Аргументи позивача про те, що малолітній [PERSON] не проживає в квартирі, де позивач є наймачем, і зареєстрований у ній лише формально, суд не приймає до уваги, оскільки через свій вік, будучи малолітнім на той час, коли позивач [PERSON] створював перешкоди матері дитини в проживанні в квартирі, [PERSON] не міг самостійно обирати місце свого проживання, і проживав разом з матір'ю, тому факт його не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення його права користування цим житлом. Крім того, суд приймає до уваги ті обставини, про які позивач не наголосив у своєму позові. Так, під час розгляду справи, судом було встановлено, що позивач [PERSON] обвинувачується в умисному вбивстві [PERSON] та замаху на вбивство [PERSON]за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Справа перебуває в стадії судового розгляду. Дитина - [PERSON] на даний час має статус дитини-сироти, і перебуває у опікуна - бабусі [PERSON] Та обставина, що відомості про батьківство позивача [PERSON] за рішенням суду були виключені з актового запису про батьківство відносно дитини [PERSON], не впливає на гарантоване право дитини на користування житлом, у якому вона була законно зареєстрована за місцем реєстрації матері та проживала до встановлення опіки. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку влаштування дитини на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, у будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, у будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, п. 26 Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання», встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку та піклування здійснюється за погодженням з органами опіки та піклування. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 247 СК України, дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Згідно ч. 6 ст. 67 Сімейного кодексу України, дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може в будь-який час повернутися до нього. Згідно ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа, зберігається право на житл, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинку сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Представники служби у справах дітей органи підтвердили, що в даній справі вони не надають погодження щодо визнання втратившим право користування житлом та зняття з реєстрації з місця проживання дитини-сироти [PERSON]. Суд керується принципом найкращих інтересів дитини, який визначений у пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, та також у нормах національного законодавства ч. 7, 8 ст. 7 СК України, згідно якому в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевказані норми міжнародного права та норми національного законодавства,

Outcome: dismissed