overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

19.09.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] та виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вищевказаної квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що 13.06.2016 він придбав у відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS], про що між ними був укладений та нотаріально посвідчений відповідний договір купівлі-продажу. На момент придбання позивачем даної квартири і до цього часу в ній залишаються зареєстрованими та фактично проживають відповідачі. Відповідно до п.4.5 договору купівлі-продажу від 13.06.2016, відповідач [PERSON], як продавець спірної квартири, зобов'язалась зняти себе та усіх зареєстрованих у ній осіб до 23.06.2016, проте у встановлений строк своє зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду для захистом своїх прав. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування даною квартирою та виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання їм іншого житлового приміщення. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлена у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], - а.с.6-8. У вищевказаній квартирі зареєстровані колишній її власник - відповідач [PERSON] та члени її сім'ї відповідачі [PERSON] та [PERSON], - а.с.9. Відповідно до п.4.5 договору купівлі-продажу від 13.06.2016, відповідач [PERSON] як продавець спірної квартири зобов'язалась зняти себе та усіх зареєстрованих у ній осіб строком до 23.06.2016, - а.с.7. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності на своє майно. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі та усунути перешкоди [PERSON] в користуванні та розпорядженні належною йому квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування даною квартирою та виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання їм іншого житлового приміщення. На підставі ст.391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

19.09.2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, у звязку із тим, що між сторонами почали виникати розбіжності в питаннях ведення спільного сімейного побуту та виховання спільної доньки. В своїй заяві позивач зазначає, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач до судового засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься підтвердження про отримання ним судової повістки. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами був зареєстрований 19.09.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 1212 (а.с.7). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачем. З урахуванням досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, а тому позов законний, обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

19.09.2016 позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 жовтня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, за час спільного життя в них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що відповідач нехтує сімейними цінностями, іі поведінка викликає сварки, оскільки відповідач може по декілька днів не знаходиться вдома, не даючи пояснень. Позивач стверджує, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, а також, що збереження шлюбу суперечить їх з дружиною інтересам. В судову засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, примирення вважає неможливим, у разі неявки відповідача, просить ухвали заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про причину неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи без її присутності не надала. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши подану позивачем заяву, матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що подружжя зареєстрували шлюб 23 жовтня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблений актовий запис № 628, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 31 серпня 2016 року (а.с.4). Сторони мають спільну дитину: малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 31 серпня 2016 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області (а.с.3). Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, позивач вважає, що примирення між ними неможливе. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

19.09.2016р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] недієздатною. Свою заяву мотивує тим, що остання є його рідною сестрою. [INFO] померла їх матір [PERSON], [INFO] року помер батько [PERSON] Крім заявника у [PERSON] близьких родичів не має, вона є інвалідом дитинства другої групи, оскільки народилась з синдромом Дауна і була поставлена на облік в Вінницьку психіатричну лікарню ім. Ющенка, потребує постійного догляду та турботи. Просить суд визнати [PERSON] недієздатною. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав у повному обсязі, за обставин викладених у ній, пояснив, що [PERSON] є його рідною сестрою, вона потребує постійного догляду та турботи. Просить, визнати недієздатною [PERSON] [INFO]. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Вінницької міської ради [PERSON] не заперечила щодо задоволення заяви, оскільки [PERSON], згідно висновку експерта, страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді важкої розумової відсталості внаслідок генетичної патології (хвороба Дауна), не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В справі виникли правовідносини щодо визнання фізичної особи недієздатною, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], який є належним заявником по справі (а.с.2 ). Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 318 від 03.11.2016 року [PERSON], [INFO] страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді важкої розумової відсталості внаслідок генетичної патології (хвороба Дауна), не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.32-34). Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатною, оскільки вона відповідно до висновку експерта не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 240 ЦПК України судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

19.09.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить позбавити відповідача права користування квартирою №89, будинку №65 по вул. Гастелло в м. Кривому Розі. [PERSON] вказує, що є наймачем зазначеної квартири, а відповідач [PERSON] її син, є членом її сімї. [PERSON] в квартирі не проживає з травня 2011 р., оскільки проживає з дружиною в квартирі [ADDRESS], що підтверджено актом від 12.09.2016р.. Позивач [PERSON] подала суду заяву про підтримання позову, та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно поштового повідомлення про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа виконком Тернівської районної у місті ради надав до суду листа яким не заперечує проти позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного провадження зі згоди позивача позов слід задовольнити та відповідно до ст.71 ЖК України, визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Правовідносини між сторонами регулюються ст.71 ЖК України згідно норм якої при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сімї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено договором, довідкою, актом затвердженим ТОВ «УЮТ-2011» а.с.5-7, що наймачем квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], а відповідач [PERSON] її син є членами родини позивача. З травня 2011р. відповідач в квартирі не проживає, залишив житло, що підтверджується актом. Оскільки відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж 6 місяців без поважних причин, відповідно разом з донькою може бути визнана такою що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ст.71,72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

19.09.2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач будучи батьком дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати своїх малолітніх дітей. При встановленні розміру аліментів в частці до заробітку або в твердій грошовій сумі, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього утриманців, стан здоровя та інші суттєві обставини. Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менший від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач являється батьком, а позивач матірю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження а.с.3, з довідки Квартального комітету № 57 від 14.09.2016 р. вбачається, що дитина проживає разом з позивачем а.с.5, однак як слідує із матеріалів справи відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вирішуючи питання про розмір аліментів з урахуванням п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

19.09.2016 року [PERSON] звернувся в суд з вказаною позовною заявою в якій зазначив, що 17 квітня 2008 року померла його мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, спадкоємцем по закону якої є він [PERSON] Державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через пропуск термінів для прийняття спадщини, встановлених ст. 1270 ЦК України рекомендовано звернутися до суду з позовом до органу місцевого самоврядування про продовження строку для прийняття спадщини Причиною пропуску терміну звернення в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини стало те, що в сільській раді йому пояснили, що спадщину він може оформити через шість місяців після смерті матері в будь-який час, оскільки вступив у фактичне управління спадщиною, що прирівнюється до подання заяви про прийняття спадщини. Просить визнати строк для прийняття спадщини пропущеним з поважних причин та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини три місяці. У судове засідання сторони не зявилися, але від них поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує, представник відповідача [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області сільський голова [PERSON] позов визнає. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року померла [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [INFO] (а.с.7,11), спадкоємцем по закону якої є її син [PERSON] (а.с.6), який вступив у фактичне управління спадщиною, але всупереч вимогам законодавства не подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини через невірну юридичну консультацію. Даному факту відповідають спадкові правовідносини, які регулюються ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, відповідно до яких спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустив з поважних причин, тому є підстави для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

19.09.2016 року [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 11.11.2006 р., зареєстрованим Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №511. Від спільного життя неповнолітніх або малолітніх дітей не мають. Через різні погляди на життя між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з вересня 2015 року. Зберігати шлюб з відповідачем він не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.ст. 169, 224-225 ЦПК України та розглянути справу заочно. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.11.2006 р., шлюб зареєстровано Самарським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №511 (а.с.3). Також судом встановлено, що з вересня 2015 року між сторонами справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя, зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з вересня 2015 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

19.09.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що [PERSON], який помер [INFO], є його рідним батьком. В обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що він народився [INFO] у м. Шостка Сумської області. Його батьками згідно свідоцтва про народження є батько [PERSON] та мати - [PERSON]. Його батьки померли. Батько - [PERSON] помер [INFO]. В свідоцтві про смерть прізвище його батька вказано, як «[PERSON]», а в паспорті його прізвище вказано, як «[PERSON]», тому потрібно встановити факт родинних відносин між ним та його батьком. На теперішній час виникла необхідність виїзду за кордон, що є не можливим без надання відомостей про батьків. Заявник надав заяву про розгляд справи в його відсутність та просив заяву задовольнити. Заінтересована особа - Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області не з'явилися, належним чином повідомлені, про що мається розписка у матеріалах справи (а.с. 13). Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого міським відділом ЗАГС м. Шостки Сумської області 04.01.1974 року російською мовою, його батьком зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с. 2). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Зугреським міським ЗАГС Харцизького району Сталінської області 11.12.1956 року російською мовою, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.12.1956 року (а.с. 3). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, [PERSON] помер у віці 83 років [INFO] (а.с.4). Суд вважає доведеним факт, що [PERSON], який помер [INFO], є рідним батьком [PERSON]. Встановлення даного факту необхідно заявнику для виїзду за кордон.

Outcome: approved