Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON]М звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути із відповідача, [PERSON], на її користь несплачений своєчасно борг в сумі 27270 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2010 року, який розірвано у Жовтоводському відділі ДРАЦС в 2016 році. Оскільки після розірвання шлюбу вона не знайшли спільної згоди щодо поділу майна, в травні 2016 року вона звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про поділ майна. Але згодом сторони дійшли згоди про вирішення спору у добровільному порядку, у звязку з чим позовну заяву було залишено без розгляду. [PERSON] надав письмове зобовязання про те, що він сплатить суму в розмірі 35760 грн. з 08 червня 2016 року по 31 березня 2017 року. Зазначена сума боргу склала по їх спільній домовленості 1/2 частини майна, що було обєктом їх спільної сумісної власності подружжя. Але станом на 01 липня 2017 року відповідач не виконав свого зобовязання про сплату боргу. Всього відповідач сплатив лише 8480 грн. Таким, чином, оскільки відповідач не виконав свого зобовязання про повернення боргу в строк до 31 березня 2017 року, позивач вважає, що у неї виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення залишку боргу, оскільки відповідач працює, має стабільний заробіток та має можливість повернути борг не виплачуючи його частками. Більш того, з урахуванням доходу відповідача, виплата боргу в розмірі 20 % від його заробітної плати, складає суму набагато більшу, ніж він сплачував на протязі 10 місяців. Позивач, [PERSON], та її повноважний представник адвокат [PERSON], належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявились. У письмовій заяві представник позивача [PERSON] просила розглянути справу у її і позивача відсутності та задовольнити позов, враховуючи що на день розгляду справи сума боргу зменшилась на 1500 грн. Відповідач, [PERSON], також у своїй заяві просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнає, але просить суд врахувати те, що з червня по серпень 2017 року ним було сплачено суму 1500 грн. на відшкодування боргу. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини у звязку із укладанням письмових зобов`язань, оформлені розпискою, відповідно до умов якої, відповідач зобов`язався виплатити позивачці в строк з 08.06.2016 року по 31.03.2017 року суму в розмірі 35 760,00 грн. /а.с.5/ Дане зобов'язання [PERSON] не виконав в повному обсязі та в обумовлені в розписці\~строки і станом на теперішній час, кошти в повному обсязі не повернув. Як зазначає в позовній заяві позивачка, відповідачем на виконання своїх зобов`язань сплачено 8480 грн. Відповідно до квитанцій, наданих відповідачем, останній на виконання своїх зобовязань сплатив позивачки також 1500 грн. за період з червня по серпень 2017 року. Тобто всього сплатив позивачці 9980 грн. /а.с.24/ Відповідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1\~ст.631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно з ч.4. ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення закону, той факт, що відповідач у визначений в письмовому зобовязанні строк кошти не повернув, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з урахуванням, того, що на день розгляду справи відповідач сплатив позивачці ще кошти в сумі 1500 грн., на погашення суми боргу. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу у розмірі 25780,00 грн. (35760-9980=25780). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial