Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

17 червня 2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 лютого 2000 року. В наслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна, окрім іншого, входило право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2713 га, що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно державного акту серії ІІІ-ЛВ №036411. За життя спадкодавець залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Спадкоємцем, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном стала [PERSON] . Факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном підтверджується відповідними довідками Оглядівської сільської ради. Факт родинних відносин із спадкодавцем підтверджується відповідним свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб позивача. Проте, нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу. Просить суд, визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2713 га, що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно державного акту серії ІІІ-ЛВ №036411(а.с.4-8). [INFO] [PERSON] померла (а.с.29). За клопотанням представника позивача ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2021 року позивача у справі [PERSON] замінено на спадкоємця [PERSON] (а.с.33). 13 травня 2021 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд наступне. Визнати за [PERSON] у порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2713 га, що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області згідно державного акта серії ІІІ-ЛВ №036411. Визнати за [PERSON] у порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7001 га, що розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського району Львівської області згідно державного акта серії ІІІ-ЛВ №036459 від 16.03.2000 року (а.с.64). У підготовче судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, однак представник подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити (а.с.69). Представник відповідача в строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не подав, заявив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує у їх задоволені (а.с.27). За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 16 лютого 2000 року (а.с.10). За життя спадкодавець залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, земельні ділянки належні їй і все майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право заповіла своїй дочці - [PERSON] . Заповіт зареєстрований в реєстрі за №104 від 15 лютого 2000р., та посвідчено секретарем виконкому Оглядівської сільської ради Радехівського районну Львівської області (а.с.11). [INFO] народилася [PERSON] , батьками, якої зазначаються: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 22 січня 1972 року (а.с.15). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 січня 1972 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 22 січня 1972 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації одруження « [PERSON] » (а.с.47). Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІI-ЛВ №036411, виданого 16 березня 2000 року на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7906, вбачається, що земельна ділянка, площею 1,2713 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оглядівської сільської ради, належала [PERSON] (а.с.12-12 зворот). Відповідно до копії довідки №1596 від 25.10.2017р. та копії довідки №530 від 10.05.2017р. виданої виконкомом Оглядівської сільської ради Радехівського районну Львівської області, підтверджується той факт, що на день смерті [PERSON] -[INFO], в одному будинку в [ADDRESS] , разом з померлою проживала [PERSON] - дочка [INFO] , яка являється спадкоємцем майна померлої (а.с.13,14). Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Наведене дає підстави вважати, що [PERSON] фактично вступила у володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а отже, прийняла спадщину. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Оглядівським старостинським округом Радехівської міської ради Львівської області 15.10.2020 року (а.с.29). До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , окрім іншого, ввійшла земельна ділянка, площею 1,7001 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оглядівської сільської ради, та належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІI-ЛВ №036459, виданого 16 березня 2000 року на підставі рішення ІХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7952 (а.с.66-67). Відповідно до копії спадкової справи №38/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] є її син [PERSON] . Інші спадкоємці - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - відмовилися від прийняття належної їм частки спадщини [PERSON] в користь [PERSON] (а.с.37-62). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved