Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

17.10.2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою він перебуває з 14.02.2017 року за час якого у них [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON]. Протягом останнього часу відносини у сторін значно погіршилося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим. Просить суд шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 14.02.2017 року Львівським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 252, розірвати. До початку судового засідання позивач подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 40). Відповідач в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності муду не надала. 05.11.2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову, у якій вона зазначила, що будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу з позивачем вона немає (а.с. 23-24). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, за можливе провести розгляд справи без участі в судовому засіданні сторін на підставі наявних в її матеріалах доказах. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 14.02.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Львівським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 252. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 7). Судом також встановлено, що за час шлюбу у сторін [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги та любові один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved