Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

19 березня 2018 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29539,10 грн. за кредитним договором від 07.02.2015 року № б/н. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що відповідно до умов укладеної між сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 07.02.2015 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 13463, 54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, Позивач зазначає, що він виконав умови договору в повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з цим позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь зазначену заборгованість у сумі 29539,10 гривень, з яких заборгованість по кредиту - 12278,49 грн., відсотки за користування кредитом - 5387,35 грн., заборгованість за пенею та комісією - 8956,75 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1509,89 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10961,90 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1762, 00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду направив заяву в якій зазначив, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без участі його представника. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час, дату, місце судового розгляду повідомлений належним чином, отримав копію ухвали про відкриття провадження, судову повістку про виклик до суду та копію позовної заяви з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило. В судові засідання не з'являється. У зв'язку з тим, що відповідач не з'явився в судове засідання та не подав відзив, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, так як розгляд справи здійснювався судом у відсутність всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідач надав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та отримав кредитну картку з кредитними коштами на ній, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківський послуг. 07.02.2015 року між сторонами було укладено Генеральну угоду, відповідно до якої заборгованість за кредитом на момент підписання угоди складала 14663, 56 грн., дата погашення заборгованості була визначена до 28.02.2017 року. Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди позивач надає відповідачу строковий кредит в сумі 13463, 56 грн. строком на 24 місяці з 07.02.2015 року по 28.02.2017 року в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит щомісячними платежами в розмірі 673, 72 грн. з 1 по 25 число кожного місяця зі сплатою 1,5 % в місяць на заборгованість по кредиту. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди при порушенні строків погашення заборгованості, вказаної в цій Генеральній угоді, більш ніж на 31 день позичальник сплачує банку штраф у сумі 1509, 89 грн. Відповідач отримав кредит, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківський послуг. Відповідач порушив зобов`язання, передбачене Генеральною угодою від 07.02.2015 року щодо повернення кредиту та відсотків за його користування та пені, що підтверджується розрахунком заборгованості. Заборгованість станом на 04.03.2018 року склала - 29539,10 гривень, з яких заборгованість по кредиту - 12278,49 грн., відсотки за користування кредитом - 5387,35 грн., заборгованість за пенею та комісією - 8956,75 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 1509,89 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість в зазначеній сумі, а також витрати на сплату судового збору в сумі 1762, 00 грн. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є Генеральна угода від 07.02.2015 року, укладена між сторонами. Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди відповідач зобов`язався повернути кредит щомісячними платежами в розмірі 673,72 грн. з 1 по 25 число кожного місяця зі сплатою 1,5 % в місяць на заборгованість по кредиту. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач, зобов`язаний згідно кредитного договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам та комісії, порушив зобов`язання по його поверненню як частинами, так і в цілому, відсотків за його користування та комісії, так як сплачував його не в повному розмірі, чим допустив неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та комісії. Так, 30.11.2016 року відповідач перестав сплачувати зазначену заборгованість. Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди при порушенні строків погашення заборгованості, вказаної в цій Генеральній угоді, більш ніж на 31 день позичальник сплачує банку штраф у сумі 1509, 89 грн. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення позики, відсотків за її користування, комісії та штрафу. Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене кредитним договором: повернення позики, відсотків за її користування, комісії та штрафу, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, відсотків за його користування, комісії та штрафів. При вирішенні позовних вимог про стягнення пені суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № 6-1374 цс17. У зв'язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, суд вважає, що є всі правові підстави для часткового задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1762, 00 грн. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1762,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial