Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

18 серпня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ», [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням завідомо неправдивою інформації. Свої позовні вимоги мотивував тим, що в провадженні Кіровського районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 203/8103/13-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, зустрічним позовом ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В судовому засіданні з розгляду вказаної цивільної справи [PERSON], який був допитаний як свідок, допустив недостовірні вислови щодо позивача, звинувативши його у тому, що він обікрав вказане підприємство майже на 700 тис. грн., підірвав ділову репутацію вказаного підприємства. Також, на думку позивача, [PERSON] допустив вислови, що ображають честь і гідність його матері [PERSON], яка буда задіяна в процесі як представник, заявивши, що «вона народила злодія». Позивач також вказував, що в судовому засіданні з розгляду цивільної справи № 203/8103/13-ц представник ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ» [PERSON] допустив вислови, які ображають честь і гідність позивача, негативно його характеризують. У зв'язку з наведеним позивач просив визнати недостовірною інформацію, розповсюджену відповідачами, заборонити їм поширювати таку інформацію, зобов'язати відповідача [PERSON] вибачитися в присутності свідків, а також шляхом здійснення публікації в газеті «Вісті Придніпров'я» та стягнути з нього 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач також просив суд притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, проте у відкритті провадженні в цій частині було відмовлено ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України у зв'язку тим, що вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов та наполягав на його задоволенні, вказував, на недостовірність розповсюджених відомостей, їх образливий характер, звертав увагу, що він не був засуджений за розкрадання коштів ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ», про що постійно говорить відповідач [PERSON], а був за вказаною справою звільнений від кримінальної відповідальності. Твердження про заподіяння ним збитків підприємству в розмір 700 тис. грн. є надуманими. Інші твердження відповідачів і, зокрема, ті, що стосуються його матері [PERSON], носять образливий характер, принижують її гідність. Представник позивача [PERSON] вказував на недопустимість посилання на постанову суду про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності як на доказ вчинення ним кримінального правопорушення, звертав увагу на те, що твердження відповідачів порушують право позивача на захист честі та гідності. Представник позивача [PERSON] вказувала, що твердження відповідача [PERSON] не відповідають дійсності, спростовуються рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 203/8103/13-ц, та іншими наданими документами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, вказував, що постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 травня 2013 року у справі № 419/6205/12 позивача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України з нереабілітуючих підстав. Вказаною постановою, на думку відповідача, було встановлено факт заволодіння позивачем грошовими коштами ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ». При цьому [PERSON] є співвласником вказаного підприємства і йому не байдужий його фінансовий стан. Допущені відповідачем вислови він вважає оціночними судженнями які є загальноприйнятною формою назви особи, що незаконно заволоділа чужими коштами. Відповідач вважає, що він не ображав нічию честь і гідність, констатував факти, встановлені іншим судом, звертав увагу, що в ході судового засідання йому не робилось зауважень. Відповідач ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ» чи його представник в судове не з'явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Вислухавши пояснення учасників справи, заслухавши аудіозаписи судових засідань у цивільній справі № 203/8103/13-ц, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В провадженні Кіровського районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 203/8103/13-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, зустрічним позовом ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. 30 липня 2015 року по вказаній справі було ухвалене рішення суду про часткове задоволення первісного позову, відмову у задоволенні зустрічного позову (а.с. а.с. 6 - 10). В ході судового розгляду Кіровським районним судом міста Дніпропетровська по вказаній цивільній справі був допитаний в якості свідка [PERSON] Також в ході судових дебатів по вказаній справі виступив представник ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ» [PERSON] Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності. Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. При таких обставинах у суду відсутні правові підстави для перевірки достовірності свідчень [PERSON], виступу представника ТОВ «Орган з сертифікації «ПРОМСТАНДАРТ» [PERSON], наданих ними в ході розгляду іншої справи, оскільки правова оцінка ним вже дана судом шляхом ухвалення відповідного рішення. Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Також однією з основних засад судочинства згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлено обов'язковість судових рішень. З наведених підстав вимоги про визнання недостовірними відомостей, поширених відповідачами в ході розгляду іншої судової справи, а також про захист честі та гідності з цих підстав, задоволенню не підлягають. Оцінюючи доводи позивача щодо порушення його прав внаслідок тверджень [PERSON] про те, що мати позивача [PERSON] «народила злодія» суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 270 Цивільного кодексу України фізична особа, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ст. 275 Цивільного кодексу України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, Крім того, як зазначено в абз. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» якщо недостовірну інформацію було поширено в ході розгляду іншої справи зазначеними вище учасниками процесу відносно інших осіб, які не були учасниками процесу, то ці особи, якщо вони вважають, що така інформація порушує їх особисті немайнові права, вправі звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому процесуальними кодексами. [PERSON] до суду з позовом не зверталась, повноважень на пред'явлення позову від її імені позивач не надав, тому у суду відсутні правові підстави для оцінки допустимості тверджень відповідача відносно [PERSON] та наявності у них ознак образи. Водночас, позивачем не було доведено порушення його особистих прав у зв'язку з зазначеними твердженнями відповідача щодо [PERSON] За таких обставин в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, а також може відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від інших вимог позивача і не підлягають задоволенню, оскільки судом не було встановлено порушення особистих немайнових прав [PERSON] Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з повною відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed