Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

17 квітня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 4 000, 00 грн. на кожну дитину щомісячно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2003 року, який було розірвано рішенням суду від 29.08.2017 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час неповнолітні діти проживають разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Разом з тим, проживання дітей з одним з батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дітьми та обов`язку виховувати дітей, піклуватися про них та матеріально їх забезпечувати. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував частково, пояснив, що він у добровільному порядку допомагає позивачу в утриманні дітей. На теперішній час він працює на Укрзалізниці електромонтером, окрім того він є фізичною особою підприємцем, однак станом на сьогодні його заробіток не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі у якому просить позивач. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що з 07 червня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 серпня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 158. (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова 02 квітня 2004 року та Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Харкова 05 грудня 2006 року. (а.с. 7, 8) Відповідач в судовому засіданні пояснив, що на теперішній час вони разом з неповнолітніми дітьми проживають за однією адресою та зазначив, що він у добровільному порядку допомагає позивачу в утриманні дітей. Він офіційно працює на Укрзалізниці електромонтером, окрім того він є фізичною особою підприємцем, однак станом на сьогодні його заробіток не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі у якому просить позивач. Позивач, в свою чергу, пояснила, що коштів, які надає відповідач є недостатньо оскільки їх діти відвідують різні секції та гуртки. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом було встановлено, що дійсно відповідач у добровільному порядку надає позивачу допомогу на утримання дітей. На сьогоднішній день він має постійний дохід, а саме заробітну плату за основним місцем роботи. Що стосується його доходу, який він отримує від підприємницької діяльності, то на даний час даний дохід не є стабільним, оскільки на території України запроваджено карантин. В свою чергу, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що утримання дітей потребує значно більших коштів, ніж ті, які надає відповідач (квитанції з гуртків та секцій, репетиторів, тощо). Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та те, що обидва батьки повинні утримувати своїх дітей, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000, 00 грн. на кожну дитину щомісяця. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а її позов було задоволено частково, то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial