Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

18.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовною заявою до Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 30.06.2014 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить домоволодіння, яке складається із житлового будинку, загальною площею 51,6 кв. м. та господарчої будівлі хліва, які розташовані по вул. Шевченка, 14, с. Олешківці, Хмельницького району, в порядку спадкування за заповітом. За фактом смерті [PERSON] державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу і позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 1,0715 га та 1,4110 га. До складу спадкового майна ще входить домоволодіння по вул. Шевченка, 14, с. Олешківці, Хмельницького району, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок не був зареєстрований у встановленому законом порядку за попереднім власником. Позивач в судове засідання не зявилась, представник позивача [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі, вказав, що вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника Гвардійської сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, внаслідок наступного. Так, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що 30 червня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-БВ № 226635. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно 12.07.2007 року Олешковецькою сільською радою Хмельницького району, 30.10.1950 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб і після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Рудніцька». Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], який помер 25.02.2010 року (свідоцтво про смерть серія 1-БВ № 132680) та [PERSON], який помер 27.03.2007 року (свідоцтво про смерть серія 1-БВ № 057782). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 045250 - [PERSON] помер 29.01.2007 року і після смерті за заявою його сина [PERSON] державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 432-2007 та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,84 га та на майновий пай члена КСП «Хлібороб», що підтверджується копією спадкової справи. Як вбачається із заповіту від 26.03.2010 р., зареєстрованого в реєстрі за №24 та посвідченого секретарем виконкому Жучковецької сільської ради Хмельницької області [PERSON], [PERSON], [INFO] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] Згідно відмітки на заповіті від 25.12.2014 року на день смерті заповідача заповіт не змінений і не відмінений. В установленому законом порядку позивач [PERSON] звернулася до Хмельницької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та було заведено спадкову справу під номером 433/2014 у Спадковому реєстрі ([PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.08.2016 року, державний нотаріус Хмельницької районної державної нотаріальної контори посвідчив, що на підставі заповіту від 26.03.2010 року спадкоємцем земельної ділянки площею 1,0715 га., яка розташована на території Жучковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області є [PERSON] Даний факт, також, підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 03.08.2016 року. Також, [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,4110 га, яка розташована за адресою: Хмельницький р-н, Жучковецька сільська рада (підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 23.08.2016 року). Окрім зазначеного майна, до складу спадщини увійшло домоволодіння, яке складається із житлового будинку, загальною площею 51,6 кв. м. та господарчої будівлі хліва, які розташовані по вул. Шевченка, 14, с. Олешківці, Хмельницького району. Проте, державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на домоволодіння (повідомлення приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу [PERSON] від 10.01.2017 р. № 3/01-30). Через нотаріальну контору позивач не може оформити в порядку спадкування на себе будинок з господарськими будівлями за вищевказаною адресою, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не оформила на себе право власності на цей будинок. Так, згідно довідки, виданої виконкомом Жучковецької сільської ради Хмельницької області, будинок, що знаходиться в с. Олешківці по вул. Шевченка, 14, в якому проживала [PERSON] з 1950 року рахувався за [PERSON], який в ньому проживав до дня смерті, сплачував податки, проводив ремонт будинку, користувався присадибною земельною ділянкою 0,66 га. А відповідно до довідки від 20.06.2007 року № 339, [PERSON] дійсно після смерті свого чоловіка [PERSON] вступила в управління спадковим майном: користувалась речами померлого, сплачувала страхові платежі, збирала урожай. Згідно виписки із погосподарської книги за 1986-1990 роки, виданої Гвардійською сільською радою Хмельницького району від 09.03.2017 року № 886, до двору [PERSON] входили : [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] син. А згідно виписки із погосподарської книги за 1991-1995 роки до двору [PERSON] входив він як голова двору та його дружина [PERSON], а в особистому користуванні господарства перебувала земельна ділянка 0,37 га (1991 рік), 0,66 (1992-1995 роки). Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 10.01.2017 року речові права та інші обтяження на будинок № 14 по вул. Шевченка, с. Олешківці Хмельницького району Хмельницької області не зареєстровані. Відповідно до копії технічного паспорта та акту обстеження технічного стану будівлі від 15.03.2017 року, право власності на будинок № 14 по вул. Шевченка в селі Олешківці, інвентарний номер 128, не оформлено, загальна площа житлового будинку становить 51,6 кв. м. із ступенем зносу 50 %, а також цегляний хлів (Б) 50 % зносу. А відповідно до копії звіту про незалежну оцінку майна від 10.01.2017 року вартість житлового будинку становить 63\~974 грн. Із повідомлення Хмельницького БТІ від 14.03.2017 року право власності на буд. № 14 по вул. Шевченка, с. Олешківці, Хмельницького р-ну, Хмельницької обл. не зареєстровано. Відповідно до довідки Гвардійської сільської ради від 01.02.2017 р № 533, згідно запису в книзі погосподарського обліку за № 4 за 2006-2010 роки на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO], проте 12.02.2010 року вибула в м. Хмельницький. Отже, будинок за вищевказаною адресою в установленому порядку було присвоєно обліковий номер, відповідно до Інструкції по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів проведено офіційну реєстрацію даного будинку у господарській книзі сільської ради та видано домову книгу. Вищевказане підтверджує, що даний житловий будинок не є самовільно збудованим відповідно до ст.105 діючого на той час ЦК УРСР 1963 року чи ст.376 нині діючого ЦК України. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способом захисту цивільною права є визнання права. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 1217 Цивільного кодексу України\~передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1223 Цивільного кодексу України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом [PERSON] юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських [PERSON] народних депутатів № 32 та № 33 було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих [PERSON]. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови [PERSON] [PERSON] УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником [PERSON] комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Отже, відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] є єдиним власником будинку за адресою: с. Олешківці Хмельницького району Хмельницької області, вул. Шевченка, 14. Виникнення права власності у спадкодавця регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою [PERSON] Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом [PERSON] юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських [PERSON] депутатів трудящих, затвердженою наказом [PERSON] юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. На підставі зясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, не є перешкодою для визнання права власності на дане майно за позивачем, яка у встановленому порядку прийняла спадщину. Виходячи з вищевикладеного позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved