Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

17 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 12 жовтня 2007 року вона і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2013 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їхній син [PERSON] проживає із нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги синові не надає, участі у його вихованні не приймає, життям і здоровям не цікавиться. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], однак це не звільняє його від обовязку утримувати дитину. Домовленості щодо утримання сина батьком між сторонами не досягнуто. Відповідач працює, тому має реальну можливість утримувати свого сина. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без участі позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у суд теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, згоден сплачувати на користь позивача аліменти на їхнього сина [PERSON] в розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 жовтня 2007 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу між сторонами їхній малолітній син [PERSON] постійно проживає із матірю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітньому синові не надає. У ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] матеріальної допомоги малолітньому синові не надає, позов щодо сплати аліментів на дитину в розмірі ? частки його заробітку (доходу) визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved