Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

17 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в якому просить стягнути з відповідача вклад згідно договору банківського вкладу в сумі 200500 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що відповідач, незважаючи на її вимогу про повернення грошових коштів, не повертає вклад, чим заподіяв моральну шкоду. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. У запереченні на позов відповідач згоден виплатити позивачу вклад в сумі 190842 грн. 86 коп, відрахувавши із загальної суми вкладу 5902 грн. 36 коп. комісії за дострокове повернення вкладу та 3754 грн. 78 коп. перерахованих відсотків у зв'язку з достроковим розірванням договору банківського вкладу. Проти стягнення моральної шкоди відповідач заперечує, посилаючись на безпідставність такої вимоги. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу № 751542/2014, відповідно до якого відповідач прийняв у позивача грошові кошти в сумі 200000 грн. зі сплатою 25% річних на строк 13 місяців (а/с 3). 13 березня 2014 року позивачем було поповнено вклад на суму 500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 599542 (а/с 4). 28 лютого 2014 року позивач подала заяву про дострокове розірвання вищевказаного договору банківського вкладу, в якій відповідачем зазначено дату повернення вкладу - 31 березня 2014 року (а/с 5). Відповідач 31 березня 2014 року не повернув позивачу вклад, а лише надав виписку по особовому рахунку. Згідно із частиною першою статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача суми банківського вкладу в сумі 196745 грн. 22 коп., за відрахуванням сторнованих відсотків в сумі 3754 грн. 78 коп., є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Доводи відповідача щодо утримання комісії в сумі 5902 грн. 36 коп. за дострокове повернення вкладу є необгрунтованими і суперечать чинному законодавству, зокрема, ст. 1058 Цивільного кодексу України. Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки главою 71 Цивільного кодексу України, якою врегульовані питання банківського вкладу та Законом України «Про банки і банківську діяльність» не передбачено можливість відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань. Можливості відшкодування моральної шкоди не передбачено також укладеним між сторонами договором банківського вкладу. Також, представник позивача підставою для відшкодування моральної шкоди зазначив порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено можливість відшкодування моральної шкоди. З такими доводами позивача та її представника суд не може погодитися, оскільки пункт 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, що в даному випадку відсутнє. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial