Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

17 березня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якій просить: - визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; - виключити з актового запису № 953 від 07 жовтня 2020 року про народження [PERSON] , вчиненого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відомостей про [PERSON] як батька дитини; - зобов`язати Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести зміни до актового запису № 953 від 07 жовтня 2020 року про народження [PERSON] , вчиненого Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), зазначивши в графі батько « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, народжений в селі Дідилів Кам`янка-Бузького району Львівської області», змінивши при цьому прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. У шлюбі народилися діти [PERSON] 2007 року народження, [PERSON] 2013 року народження, [PERSON] 2017 року народження. З червня 2019 року фактичні шлюбні відносини припинено. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Весь це період позивач перебувала у відносинах та жила однією сім`єю з [PERSON] , від якого завагітніла та [INFO] народила доньку - [PERSON] . На підставі ч. 1 ст. 122, ст. 133 СК України батьком дитини було зазначено [PERSON] , який біологічним батьком не являється. Батьком [PERSON] є [PERSON] . Відтак, з посиланням на обставини справи та положення вимог законодавства просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позов [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про визнання позовних вимог, а також заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи. Причини неявки [PERSON] суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю третьої особи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзиву на позов не подавали, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно положень ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив таке. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2019 року у справі № 643/19492/19, яке набрало законної сили 20 січня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 07 жовтня 2020 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьком дитини записаний « [PERSON] », а матір`ю - « [PERSON] ». Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Положеннями ст. 125 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктами 4-6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право заявити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 Сімейного кодексу України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. За змістом ч. 2 ст.128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ст. 138 Сімейного кодексу України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли таким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З матеріалів справи слідує, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 20 березня 2021 року Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 20 березня 2021 року, актовий запис № 106, прізвище державної реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Згідно заяви [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області від 01 березня 2021 року, останній визнає себе батьком [PERSON] , яку народила [PERSON] [INFO] у місті Харкові. З огляду на п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що визнання батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] є необхідним для її повноцінного та гармонійного фізичного, духовного та морального розвитку. Встановлення факту батьківства біологічного батька по відношенню до доньки та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини - є необхідним для правового закріплення прав та обов`язків батька, що насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини, крім того, дитина буде рости та виховуватись у повноцінній сім`ї. Факт визнання батьківства [PERSON] відносно [PERSON] повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, визнанням позову відповідачем [PERSON] . Крім цього, на переконання суду, встановлення даного факту буде повністю відповідати інтересам дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява в частині визнання батьківства є обґрунтованою, законною та доведеною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до пп. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову в цілому.

Outcome: approved