Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

18. 03. 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади Іларіонівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]. Заповіту мати не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом позивач вважає себе, оскільки є дочкою спадкодавця. На момент смерті [PERSON], тобто [INFO], остання постійно проживала із позивачем з 2009 року в її будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджено відповідною довідкою, а тому вона вважає себе такою, що згідно ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину. Однак, державний нотаріус Другої синельниківської нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Так, [PERSON] за життя, а саме: 10. 07. 2002 року отримала у спадщину житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. 19. 06. 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вказаного вище нерухомого майна, право власності на яке перейшло до покупця. Але, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16. 06. 2014 року вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку визнано недійсним та скасовано Державну реєстрацію прав власності [PERSON] на нього. Однак, здійснити скасування державної реєстрації за [PERSON] та реєстрацію права власності за [PERSON] не є можливим у зв'язку зі смертю останньої. Просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач у судовому засіданні надала суду пояснення таким чином, як це зазначено вище у позовній заяві. Просить задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі Договору про надання юридичної допомоги від 07. 04. 2015 року, підтримав позицію [PERSON], та просив суд задовольнити даний позов. До початку проведення судового засідання голова Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Богомол Л. В. надала суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати згідно з діючим законодавством та за відсутності представника відповідача. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що мати позивача [PERSON] з 2009 року та по день смерті проживала разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та єдиною спадкоємицею після смерті матері, яка проживала разом із нею з 2009 року по день смерті в м. Дніпропетровськ. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши у судовому засіданні надані сторонами письмові докази встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Копією свідоцтва серії [NUMBER] виданого 09 квітня 2013 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції підтверджується факт смерті [INFO] спадкодавця [PERSON]. Позивач надала суду копію Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27. 09. 2006 року Серії ССВ №072512, де зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10. 07. 2002 року Другою синельниківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №552, [PERSON] належить будинок, [ADDRESS]. Але, 12. 10. 2006 року [PERSON] продала будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON], уклавши із нею договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №2-1162, що підтверджено відповідним Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 17. 02. 2007 року. Як вбачається із копії заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року зазначений вище договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON], визнано недійсним та припинено державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] Позивач [PERSON], звернувшись із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала 12 листопада 2014 року від державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з ненаданням документів, підтверджуючих право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], за померлою [PERSON] Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON], спадкоємцем першої черги за законом є її дочка - [PERSON], що підтверджено копією рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 23. 04. 2014 року про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9), та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 02. 08. 1975 року (а. с. 8). Як вбачається із наданої суду довідки, виданої квартальним комітетом Жовтневого районного виконкому м. Дніпропетровськ (а. с. 39), а також показів свідків [PERSON], [PERSON] - [PERSON] з 2009 року по день смерті, тобто [INFO] проживала у своєї дочки - позивача [PERSON] Таким чином, дані обставини доводять факт постійного проживання позивача [PERSON] зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та обґрунтовують обраний нею спосіб прийняття спадщини, який не суперечить вимогам ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яким закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що укладений договір купівлі-продажу, який відбувся 12. 10. 2006 року між продавцем [PERSON] та [PERSON] було визнано судом недійсним та припинено державну реєстрацію права власності покупця [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом скасування, підтверджуючим документом належності на праві власності спадкового майна спадкодавцю [PERSON] є Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 10. 07. 2002 року державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (а. с. 35). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто у даному випадку позивачу [PERSON] з [INFO]. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного,

Outcome: approved