Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

19 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], що продовжує навчання, з батька сина [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на час звернення до суду син [PERSON] [INFO], досяг повноліття. На даний час син навчається на державній основі на І курсі Полтавського Національного технічного університету імені [PERSON] та перебуває на утриманні позивача. Нерухомого та іншого майна він у приватній власності не має, будь-яких доходів не має, має задовільний стан здоровя. З 2011 року відповідач участі у вихованні сина не приймає. Коштів позивача не вистачає на витрати які повязані з навчанням сина. Відповідач є працездатним, має задовільний стан здоровя, на утриманні інших дітей не має, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до закінчення навчання чи досягнення ним 23 річного віку. В позовній заяві позивач не зазначила розміру аліментів, які підлягають стягненню. В подальшому [PERSON] уточнила позовні вимоги, які підтримала в судовому засіданні та просила постановити рішення та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, що продовжує навчання в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 13.06.2017 року до участі у справі залучено в якості, третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору повнолітнього сина [PERSON] (а.с.32). Відповідач [PERSON] в судове засідання після зміни позивачем позовних вимог не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином ( а.с.16,27,41), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. В раніше направлених на адресу суду запереченнях відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги, які не містили розміру щомісячних стягнень визнав (а.с.17). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, в направленій на адресу суду заяву просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а.с.37). Відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, враховуючи тривалий час перебування в провадженні суду даної справи, з метою дотримання вимог ст. 157 ЦПК України та зважаючи на згоду позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказах відповідно до положень ст.ст. 224-228 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 182 СК України передбачає, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Стаття 198 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що повнолітній син позивача [PERSON] [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю (а.с.8), навчається на І курсі Полтавського Національного технічного університету імені [PERSON], форма навчання денна, бюджет з 05.08.2016 року (а.с.9,79). До закінчення навчання 30.06.2020 року не досягне 23 річного віку (а. с. 5,6). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.7), добровільно не надає допомоги на утримання сина що не спростовано відповідачем в судовому засіданні. Будь-яких обєктивних даних про розмір доходів батьків третьої особи, сторін по справі в супереч положень ст.10,60 ЦПК України сторони не надали. Повнолітній син, що продовжує навчання [PERSON] не має доходів (а.с.5). Відповідно до положень статті 7 ЗУ„ Про Державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум працездатної особи становить з 05 травня 2017 року - 1624 грн. Докази про розмір доходів відповідача сторонами суду не надані, як і не надано доказів, що відповідач, має незадовільний стан здоровя чи має інших утриманців. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи, що позивач [PERSON] мати повнолітнього [PERSON], зобовязана надавати і надає матеріальну допомогу сину, що продовжує навчання. [PERSON], є повнолітнім та працездатним, і тому має можливість отримувати інші доходи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, відповідно до ст. ст. 182, 198, 199, 200 СК України, стягнувши з відповідача аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина на період навчання, в розмірі ? частини прожиткового мінімуму працездатної особи, який встановлений з 01.05.2017 року в сумі 812 грн. = (1624/2) щомісячно, починаючи з 19 квітня 2017 року до закінчення навчання 30 червня 2020 року. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів до досягнення сином 23-річного віку, не ґрунтуються на законі, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету України 640 грн. 00 коп. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial