overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

19 березня 2018 року заявник Хотинський психоневрологічний будинок-інтернат звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною. В обгрунтування заяви посилається на те, що в Хотинському психоневрологічному будинку - інтернаті перебуває на утриманні [PERSON], [INFO], яка згідно заключення ЛКК Новоселицької центральної районної лікарні № 173/4 від 02.02.2018 року хворіє на глибоку розумову відсталість внаслідок ураження ЦНС. Внаслідок цієї хвороби громадянка [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Представник заявника Кіфуляк Я.О. в судове засідання не з'явилася, але на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Гіждівський В.В. в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просить справу слухати без участі представника міської ради, вимоги заяви визнає. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], [INFO], хворіє на глибоку розумову відсталість внаслідок ураження ЦНС, про що свідчить висновок ЛКК Новоселицької центральної районної лікарні №173/4 від 02.02.2018р. (а..с.13). Також судом встановлено, що [PERSON]знаходиться на повному державному утриманні в Хотинському психоневрологічному будинку-інтернаті (а.с.4-6). Як вбачається із матеріалів справи, а саме висновку судово-психіатричного експерта №281 від 23.05.2018р., [PERSON], [INFO], на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі глибокої розумової відсталості та за своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин, суд вважає, що заява Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату підлягає задоволенню, оскільки це необхідно в інтересах [PERSON] для захисту її прав та інтересів. Відповідно до ст.300 ЦПК України судом визначається строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною два роки. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п'ятнадцять днів до закінчення строку дії рішення суду. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

19 березня 2018 року на розгляд судді Оболонського районного суду м. Києва передано вказану позовну заяву. Вимоги до позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України. Зокрема, за змістом п.п. 5, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна міститивиклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Як убачається із поданої позовної заяви, вказаним вимогам ЦПК України вона не відповідає. Зокрема, позивачем не наведено: 1) зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 2) зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 3) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; 4) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні. Як убачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем заявлено вимогу майнового характеру про стягнення боргу в розмірі 148 830 грн., проте документів про сплату судового збору позивачем не надано та подано заяву про відстрочення сплати судового збору. Заяву про відстрочення сплати судового збору обґрунтовано перебуванням позивача на пенсії, відсутністю в нього інших доходів, руйнуванням його бізнесу економічною кризою та крадіжкою з його гаражу засобів виробництва. Водночас такі доводи заяви про відстрочення сплати судового збору не підтверджені жодними доказами, тому ця заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

19 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 25 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №403. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO]. \~ \~ \~ \~Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Ухвалою суду від 27 березня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та справу було призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 04 травня 2018 року підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що 25 жовтня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Миколаєва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та Бойко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], актовий запис №403. (свідоцтво про шлюб І-ФП №062838, видане 25 жовтня 2002 року). Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім'ї, про що свідчить його неодноразова неявка в судове засідання. За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

19 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 березня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №174. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з грудня 2017 року, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. 10 квітня 2018 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 12 червня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 07 серпня 2018 року сторони в судове засідання не зявилися, позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №299998 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-КИ №553169 (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи подружні\~ стосунки\~ сторони\~ фактично припинили з грудня 2015 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх\~ відносин між сторонами є\~ справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних\~ причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних\~ відносин, в звязку з чим суд\~ прийшов\~ до\~ висновку, що у даний час шлюб носить формальний\~ характер,\~ подальше спільне\~ життя\~ сторін і\~ збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~ вважає, що\~ шлюб між сторонами\~ повинний\~ бути\~ розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею за подання позову судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

19 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачкою, зареєстрований 27 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 363 - розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що 27 серпня 2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року. Причиною розпаду сім'ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Ухвалою суду від 21 березня 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач - [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб. Відповідачка - [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала, та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 27 серпня 2011 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (арк.с.6). Від шлюбу у них дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з вересня 2017 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

19 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON], який зареєстрований 09.02.2008 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї (актовий запис №90); визнати місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з його матір'ю [PERSON], за місцем її проживання: [ADDRESS]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час у позивача з відповідачем неприязні стосунки, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Подальше сумісне життя, примирення між сторонами та збереження сім'ї неможливо. Від шлюбу народилася дитина, яка страждає тяжким хронічним захворюванням. Так як матір дитини є педагогом та зможе ефективно займатися вихованням та покращенням здоров'я дитини, являється законним представником (опікуном) дитини-інваліда, то дитину необхідно залишити проживати разом з відповідачем. В судове засідання позивач з'явився, позовну вимогу щодо залишення дитини з матір'ю, які стосуються конкретизації місця їх проживання, просив не брати до уваги. Всі інші позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання також з'явилася, проти позовних вимог [PERSON] не заперечила. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 09 лютого 2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. За час перебування у шлюбі народилася дитина: син [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. За змістом ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Копією свідоцтва про шлюб підтверджується те, що сторони з 09 лютого 2008 року перебувають у шлюбі (а.с.4). У сторін є спільна дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають в неприязних стосунках, позивач до примирення не прагне, сторони не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету, оскільки спільно не проживають, а тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

19 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про\~ розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачкою\~ перебуває у шлюбі з 14 грудня 2007 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 73.\~ Мають малолітню [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них не склалося. Шлюбні стосунки\~ припинені. Вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Дитину залишити проживати з відповідачкою. Позивач в підготовче засідання\~ надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав,\~ просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в підготовче засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у\~ повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі\~ дійшов наступного. Позивач та відповідачка уклали шлюб 14 грудня 2007 року, який зареєстровано\~ відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 73 та є батьками малолітньої\~ [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим за актовим записом № 14 від 21 лютого 2008 року\~ відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції \~Миколаївської\~ області (а.с.3,4). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя\~ сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідачку обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

19 березня 2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. Позов мотивує тим, що ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 23 лютого 2018 року відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON], обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.126, ч.2 ст.146 КК України, а [PERSON] також й у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України встановлено, що останні 01 лютого 2013 року за попередньою змовою,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

19 березня 2018 року позивач звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб, укладений 22.06.2012 року, зареєстрований Виконкомом Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 32. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинені з 2014 року. Вони машкають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна не має. Вважає, що примирення між ними є недоцільним, тому просить суд шлюб між нею та [PERSON], розірвати. Позивач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Іщенко». Позивач, [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 280899, 22 червня 2012 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Волошина) [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб Виконкомом Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 32. Згідно ч.1\~ст.24 СК України,\~ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 105 ч.1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити це прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач бажає залишити прізвище «Іщенко», суд приходить до висновку, що слід залишити це прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved