Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

17 липня 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та інтересах якого діє адвокат Шамардін В.М., до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому позивач зазначив, що на праві особистої власності йому належить квартира [ADDRESS] . З 2008 року у зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі по справі, які є батьками та братом позивача. У 2014 році відповідачі добровільно виїхали із спірної квартири і стали постійно проживати за іншою адресою. Їх власних речей у квартирі не залишилося. Відповідачі понад шість років без поважних причин не проживають в квартирі. В зв`язку з реєстрацією відповідачів у квартирі позивач несе додаткові витрати по утриманню квартири, крім того позивач не може розпорядитися власним житлом на свій розсуд. Реєстрація відповідачів у будинку має наслідком порушення прав позивача як власника, у зв`язку з чим позивач [PERSON] просить визнати відповідачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача, адвокат Шамардін В.М., підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Свідок [PERSON] , який проживає: [ADDRESS] , у судовому засіданні пояснив, що знайомий із сім`єю позивача та відповідачами у справі як із сусідами. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 2014 р. за адресою реєстрації не мешкають, свідок з вказаного часу їх не зустрічав, а потім дізнався, що вони виїхали з квартири. Місцезнаходження відповідачів у теперішній час йому не відоме. З`ясувавши позицію представника позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] (а.с. 10), на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Разумовою Т.П. за реєстровим № 396, позивачу належать квартира [ADDRESS] (а.с.4), що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №56957000 від 08.04.2016 року (а.с. 5-6). [PERSON] , згідно паспортних даних зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10 зворот). Згідно довідки про склад родини та реєстрації КП «СЄЗ №1» №1446 від 16 липня 2020 року (а.с. 7), за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: - [PERSON] , [INFO]; - [PERSON] , [INFO]; - [PERSON] , [INFO]; - [PERSON] , [INFO] Проте, як вбачається з актів перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника» від 11 червня 2019 року та 16 липня 2020 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , але фактично не мешкають в зазначеній квартирі з 2014 року, особистих речей, предметів побуту особистого користування в квартирі немає, зі слів сусідів зазначені особи в квартирі давно не мешкають, що своїми підписами засвідчили свідки - сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8, 9). Вказаними доказами підтверджується відсутність відповідачів за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 04 квітня 2016 року - з дати реєстрації права власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Приймаючи до уваги, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з власної волі з 2014 року, та станом на 04 квітня 2016 року, не проживають у квартирі [ADDRESS] , без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачами права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням зазначеної квартири. Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved