Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

18 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтував тим, що 15 лютого 2013 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини фактично припинили. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливими. Просить шлюб укладений з відповідачем розірвати та після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 15 лютого 2013 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Луб`янською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 01. В шлюбі мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони фактично припинили через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя внаслідок чого проживають окремо, а саме: позивач [PERSON] разом з дітьми проживає в [ADDRESS], а відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Спільне господарство не ведеться. Спорів майнового характеру та щодо місця проживання та виховання дітей сторони не мають. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також інтереси їхніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У порядку ст. 113 СК України позивачка має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved