Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

17 жовтня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], в якій з 2012 року зареєстровані її двоюрідна сестра - [PERSON] та її діти [PERSON] і [PERSON] В 2014 році відповідачка разом із дітьми виїхала до Російської Федерації, де в теперішній час мають тимчасову реєстрацію та місце проживання. Повертатись до м.Костянтинівка відповідачка наміру не має. Реєстрація відповідачів в належній позивачці квартирі має наслідком порушення її прав як власника, оскільки вона змушена сплачувати вартість комунальних платежів, що нараховуються на відповідачів. Позивач просить визнати позивачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та пояснила, що відповідачка з дітьми була зареєстрована в належній їй квартирі з 2012 року, але фактично в ній ніколи не мешкала. В 2014 році у зв*язку із збройним конфліктом на Донбасі [PERSON] разом із дітьми виїхала на постійне проживання до Російської Федерації і наміру повертатись в м.Костянтинівка не має. Відповідач [PERSON], яка є законним представником малолітніх [PERSON] та [PERSON] надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов [PERSON] визнає (а.с.17,42). Представник Органу Опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, з*ясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.8-9). З довідки КП «Служба єдиного замовника» від 09 жовтня 2017 року № 945 вбачається, що в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: в тому числі, [PERSON] та малолітні [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2014 року народження (а.с.10). Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 06 жовтня 2017 року [PERSON] та малолітні [PERSON], 2006 року народження (а.с.14) та [PERSON], 2014 року народження (а.с.15) зареєстровані, але з квітня 2014 року фактично не мешкають в квартирі [ADDRESS], оскільки мешкають в Російській Федерації (а.с.11). Згідно свідоцтва про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації [PERSON] разом із дітьми - [PERSON] та [PERSON] до 16 грудня 2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-13). Відповідно довідки від 19 листопада 2017 року № 18 [PERSON] з 08 вересня 2016 року відвідує Судайський дитячий садок «Василек» (а.с.45). Згідно довідки від 22 грудня 2017 року № 180 [PERSON] навчається в 6 класі Судайської середньої школи Чухломського муніципального району Костромської області (а.с.45). Відповідно до висновку від 12 лютого 2018 року № 155/26 Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не заперечує проти визнання малолітніх [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2014 року народження такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] (а.с.51). Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частинами 1,2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Дослідивши вищевикладені докази у сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] з власної волі змінила своє місце проживання та місце проживання своїх дітей та не мешкає у квартирі, що належить позивачці по справі - [PERSON] Приймаючи до уваги вищевикладене та зважаючи, що відповідачі понад один рік без поважних причин не мешкають в квартирі, належній [PERSON], відсутні підстави вважати, що між сторонами по справі є будь-які домовленості щодо збереження права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Судом встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] у квартирі, належній [PERSON] не мешкають, оскільки за волевиявленням матері мешкають за іншою адресою отже, за таких умов визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], в якій вони фактично не мешкають до порушення їх прав, на переконання суду, не призведе. На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 29,317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved