Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

17 грудня 2018 року представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 04.07.2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500602257 відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 70 000,00 на строк до 05.07.2021 року. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах визначених договором повернути кредит та сплатити проценти за його використання, оплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором та Додатком №1 - графіком погашення кредиту. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 21.11.2018 року має заборгованість у сумі 70 654,32 грн. яка складається із заборгованості по кредиту - 56 549,89 грн., заборгованості по відсоткам -2 854,43 грн., заборгованості по комісії 10 250,00 грн та штрафу - 1 000,00 грн Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 70 654,32 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Крім того, рішенням загальних зборів акціонерів від 26.04.2018 змінено організаційно-правову форму та назву позивача з Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк» на Акціонерне товариство Альфа-Банк» Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 січня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.05.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 04.07.2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500602257 відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 70 000,00 на строк до 05.07.2021 року (а.с.10-11). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.22-25). В той же час, Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. З викладеного вище вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв`язку з цим, станом на 21.11.2018 року утворилася заборгованість у сумі 70 654,32 грн. яка складається: із заборгованості по кредиту - 56 549,89 грн., заборгованості по відсоткам -2 854,43 грн., заборгованості по комісії 10 250,00 грн та штрафу - 1 000,00 грн. що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.21). Аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що відповідач своєчасно та належним чином не виконав взятого на себе зобов`язання за договором, до теперішнього часу у добровільному порядку заборгованість за договором ним не погашена, а отже позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved