Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

18.02.2016 позивач звернувся до суду з позовом до Слов'яносербської селищної ради Марківського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], який являється його батьком. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартиру [ADDRESS]. В установлений законодавством строк він не звернувся до державного нотаріуса державної нотаріальної контори в м. Слов'яносербськ через проведення антитерористичної операції на цій території та складності в оформленні перепустки для перетину лінії розмежування для виїзду на територію підконтрольну українській владі за місцем переміщення державної нотаріальної контори. Звернувшись в телефонному режимі з питання оформлення спадщини до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори, отримав інформацію про необхідність звернутися до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явився, в своєму позові просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судові засідання, призначені на не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі., що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 23.05.2016, згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі,встановив обставини справи та відповідно до них визначив правовідносини , що склалися між сторонами. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 24 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоайдарського районного управління юстиції у Луганській області [PERSON] помер [INFO], актовий запис №60 (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 22 грудня 1987 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Стаханова Ворошиловградської області позивач [PERSON] являється сином [PERSON] (а.с.7). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.12.2003, посвідченого приватним нотаріусом Слав'яносербського районного нотаріального округу Луганської області Глушень О.С. зареєстрованого в реєстрі за №1021 , копією витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 26.12.2013 та технічним паспортом реєстраційний номер 2269 виданими Слав'яносербським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON](а.с.7,11-12) Згідно домової книги за адресою квартира [ADDRESS] з 10.12.2003 зареєстрований [PERSON] (а.с.9-10). В своїй позовній заяві позивач вказує, що він є спадкоємцем після свого батька [PERSON] Таким чином між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що регулюються нормами глави 86 ЦК України , а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат». Вирішуючи спір по суті судом використовуються наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивач [PERSON] є сином спадкодавця (а.с.7), то відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, він є спадкоємцем першої черги за законом. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно (а.с.8,11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець [PERSON] помер [INFO] (а.с.6) отже, граничний строк для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України сплинув 16.09.2015. Як зазначає позивач в своїй позовній заяві він звертався до нотаріусів зокрема в м.Стаханові та в телефонному режимі з питання оформлення спадщини до державного нотаріуса Марківської державної нотаріальної контори, та отримав від них інформацію про необхідність звернутися до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини врегульовані ст.1272 ЦПК України, зокрема в ч.3 цієї сстатті вказано, що соба, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини Крім цього ще й в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 міститься аналогічне роз'яснення, та к у ньому вказано, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз.3 цього ж пункту , цієї ж постанови при розгляді цих справ слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Письмової відмови у вчиненні нотаріальних дій з приводу прийнття спадщини після [PERSON] позивачем суду не надано, оскільки, як вказав сам позивач йому усно під час розмови, нотаріусом, порекомендовано звернутися до суду для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. Отже, відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, що є підставою для відмови у позові, що не перешкоджає у разі отримання такої відмови у нотаріуса звернутися до суду повторно. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесенні позивачем судові витрати, що підтверджується квитанцією № 0.0.491188068.1 від 18.01.2016 про сплату судового збору в сумі 552 грн. 00 коп., розподілу не підлягають, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed