Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~19.08.2019\~року представник\~позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову №767-В-6 від 18 травня 2007 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Костікова В.М., видану на виконання Виконавчого листа №1-138 виданого 23.02.2007 року Голосіївського районного суду міста Києва щодо [PERSON] в частині накладення арешту на 1/4 квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову послався на те, що вказаною вище постановою державного виконавця в порядку примусового виконання виконавчого листа №1-138\~виданого 23.02.2007\~року Голосіївського\~районного суду\~міста Києва\~щодо [PERSON] накладено арешт на 1/4 квартири [ADDRESS] . Зазначає, що боржник у виконавчому провадженні не відноситься до числа власників спірного майна, а відповідно не може відповідати належним їм майном за своїми борговими зобов`язаннями, більше того він не є стороною у виконавчому провадженні, відтак вважає даний арешт незаконним і таким, що суттєво порушує його право власності. 11.09.2019 р. представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому останній відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою від 27.08.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 14.11.2019 року з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач не є стороною у виконавчому провадженні, а тому накладене обтяження на нерухоме майно суттєво порушує його право власності. Представник відповідача судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з огляду на наступне. З довідки про рух виконавчого провадження вбачається, що з 25.04.2007 р. на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №3584801, виконання виконавчого листа №1-138 виданого 23.02.2007 року Голосіївським районним судом міста Києва щодо стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 24\~410,00 грн. завданої матеріальної шкоди, 1700,00 грн. моральної шкоди та 799,00 грн. понесених судових витрат. Постановою державного виконавця Відділу державної\~виконавчої служби\~Червоноградського міського\~управління юстиції\~Костікова В.М.№767-В-6 від 18 травня 2007 року накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , в тому числі на 1/4 квартири [ADDRESS] . 26.12.2007 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану. Згідно копій свідоцтва про право власності на квартиру від 26.12.2007 р. за №3735, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17288779 від 08.01.2008 р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109292078 від 27.12.2017 р., інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №180028369 від 06.09.2019 р. квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, в рівних частках, належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 38, ч. ч. 1, 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 14.03.2017 р.) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. Згідно з ч. 1 ст.\~316\~ЦК України (далі - ЦК) під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.\~\~На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК власник володіє, користується,\~\~розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з даним позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved