Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

18.02.2021 до Гребінківського районного суду Полтавської області надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Дашко В.М. до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.12.2009 в розмірі 17 337 грн 25 коп та 2 270 грн 00 коп в рахунок повернення судового збору. Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем у справі [PERSON] 10.12.2009 був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 13.01.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 17 337 грн 25 коп з яких: 13 926 грн 35 коп заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0, 00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 13 926 грн 35 коп заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 3 410 грн 90 коп - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн нарахована пеня; 0, 00 грн нараховано комісії. Справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона дійсно отримувала картку Приватбанку із встановленням на ній кредитного ліміту, з урахуванням збільшення 14 000 грн. Тривалий час відповідачка не користувалася цією краткою, але потім життєві ситуації (хвороби) змусили її користуватися кредитними коштами. Заборгованість вона повертала систематично, проте банком нараховувалися великі відсотки, що спричинило утворення боргу, оскільки всі вкладені на погашення заборгованості гроші списувалися банком на проценти. Зазначене унеможливило відповідачці виплачувати кошти, сама вона пенсіонерка, розмір пенсії складає 1 500 грн, має численні хвороби, на підтвердження чого надала суду довідку. Вказала, що не відмовляється від сплати боргу у разі його наявності, але без процентів, бо вважає їх надто завищеними та не в силах сплатити такі гроші. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, заслухавши заперечення відповідача, прийшов таких висновків. Згідно із витягом із статуту /а.с.36-37/ позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». А, випискою з ЄДРПОУ /а.с.33/ та банківською ліцензією /а.с.34/ підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Судом встановлено, що 10.12.2009 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н /а.с. 18, 19, 20-29/, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви /а.с.18/, довідки про умови кредитування з використанням\~ кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» /а.с. 19/, Умов та правил надання банківських послуг /а.с.20-29/. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. За наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем станом на 13.01.2021 за кредитним договором становить 17 337 грн 25 коп з яких: 13 926 грн 35 коп заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0, 00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 13 926 грн 35 коп заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 3 410 грн 90 коп - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн нарахована пеня; 0, 00 грн нараховано комісії. За укладеним 10.12.2009 кредитним договором б/н між позивачем та відповідачем, [PERSON] було надано наступні кредитні карти: № [NUMBER] , дата відкриття 03.12.2009 з терміном дії до 12/13; № [NUMBER] , дата відкриття 20.11.2013 з терміном дії до 07/17; № [NUMBER] , дата відкриття 25.05.2017 з терміном дії до 05/21 /а.с. 17/. Надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , згідно з якою на картковий рахунок № [NUMBER] 10.12.2009 встановлено кредитний ліміт в розмірі 250, 00 грн, 20.10.2010 збільшено кредитний ліміт до 2 700, 00 грн, 21.10.2010 зменшено кредитний ліміт до 2 700, 00 грн, 27.11.2010 збільшено кредитний ліміт до 3 100, 00 грн, 27.12.2010 збільшено кредитний ліміт до 3 700, 00 грн, 20.03.2011 збільшено кредитний ліміт до 5 100, 00 грн, 24.12.2012 збільшено кредитний ліміт до 8 000, 00 грн, 22.04.2014 збільшено кредитний ліміт до 9 000, 00 грн, 25.04.2017 збільшено кредитний ліміт до 14 000, 00 грн та 06.08.2020 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн /а.с. 16/. З виписки за договором [PERSON] вбачається рух коштів за картковими рахунками відповідача станом на 15.01.2021, в якій не відображено інформації про зміну кредитного ліміту, а саме: 20.10.2010 збільшення кредитного ліміту до 2 700, 00 грн, 25.04.2017 збільшення кредитного ліміту до 14 000, 00 грн та 06.08.2020 зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн, окрім того вбачається, що відбувалося списання відсотків за використання кредитного ліміту на загальну суму 23 963, 92 грн /а.с. 38-47/. Крім цього, з наданих банком розрахунків вбачається, що відповідачем було погашено заборгованість за тілом кредиту в сумі 47 723, 52 грн, за простроченим тілом кредиту 640, 73 грн, за простроченими відсотками 36, 64 грн, по пені 150, 00 грн /а.с. 13, 15/. Довідкою Гребінківської районної поліклініки підтверджується у [PERSON] , зокрема\~ діагноз атеросклароз, геміпарез зліва, потребує лікування /а.с. 63/. Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на\~ Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису [PERSON] . За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, стороною позивача не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Строк виконання зобов`язання сторонами не встановлено. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів». Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 вказаного Закону\~ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. АТ КБ «ПриватБанк», за відсутності узгоджених сторонами зобов`язання умов кредитування в частині нарахування відсотків та неустойки, має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. За приписами пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за кредитом, яка відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості\~ складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за простроченими відсотками, банком, окрім розрахунку такої заборгованості, надано суду виписку по картковому рахунку, з якої убачається, що позичальник користувалася кредитними коштами. Таким чином, виписка за договором по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, у сукупності із розрахунком, а також довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки /а.с. 16, 38-47/, є доказом отримання позичальником кредитних коштів на суму 14 000, 00 грн та їх фактичного використання в межах кредитного ліміту. При цьому, зазначені позивачем банківська операція від 25.04.2017 зі зміни кредитного ліміту на суму 14 000,00 грн не відображені у виписці про рух коштів на рахунку, а збільшення кредитного ліміту на суму 14 000,00 грн підтверджено [PERSON] в судовому засіданні. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.12.2009 по кредитному рахунку [PERSON] , погашено заборгованості на загальну суму 48 550, 89 грн /а.с. 13, 15/, що перевищує розмір фактично використаних нею коштів в межах розміру кредитного ліміту, наданого позичальнику. Вказане фактично підтверджується й доводами банку, оскільки із наданого ним розрахунку заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 0 грн. Більше того, «тіло кредиту» є більш широким поняттям відносно поняття «прострочене тіло кредиту». Відсутність заборгованості за тілом кредиту свідчить про погашення даної складової заборгованості за кредитним договором та виключає можливість її повторного стягнення з відповідача. Анкета-заява не містить відомостей про строки кредитування. Позивачем не надано доказів, що банком направлялася вимога про повернення коштів. Умови договору не розкривають змісту терміну «прострочене тіло кредиту». За таких обставин, відсутні підстави вважати, що окрім тіла кредиту з відповідача може бути стягнуто прострочене тіло кредиту. У матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 10.12.2009, в якій визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а.с.19). Із наведеного вбачається, що сторонами погоджено сплату позичальником (відповідачем у справі) процентів, зокрема, у розмірі 2,5% на місяць, що становить 30% річних. Заперечень щодо підписання вказаної довідки відповідач не надала. При цьому, у наданому АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, а саме 30%, 34,80 %, 43,20 %, 42%. У судовому засіданні відповідач вказала на неможливість сплати боргу саме через списання банком надто високих процентів. Зазначене є підставою для оцінки судом суми заборгованості, її складових та порядку нарахування. При здійсненні аналізу наданого банком розрахунку, вбачається, що визначена в ньому процентна ставка є різною, а не 30% річних за весь період стягнення, як це визначено Довідкою про умови кредитування. Банком не надано належного розрахунку заборгованості [PERSON] , де б процентна ставка за весь період стягнення з 10.12.2009 по 01.01.2021 становила обумовлені сторонами в Довідці про умови кредитування 30% річних, при цьому суд не може самостійно здійснити відповідний розрахунок, клопотання про проведення експертизи у даній справі заявлено не було, тому судом виходить з того, що сума нарахованих Банком відсотків за визначеною сторонами процентною ставкою в 30% річних на суму простроченої заборгованості за період з 10.12.2009 по 31.08.2014 складає 212,62 грн. Починаючи з грудня 2009 року до січня 2021 за картками\~ № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] банком нараховувався борг відповідачу у загальному розмірі 17 337,25 грн, який формувався, в тому числі,\~ шляхом нарахування та додавання розміру списаних відсотків за використання кредитного ліміту\~ за ставкою 3,6 % з вересня 2014 року, що не передбачено укладеними між сторонами договором,\~ та сукупно складає 23 963,92\~ грн. При цьому, зазначена у виписці банківська операція «Списання відсотків за використання кредитного ліміту» взагалі відсутня в розрахунку заборгованості. Суд звертає увагу, що списання відсотків за використання кредитного ліміту на суму 23 963,92\~ грн відбулося без зазначення картки. Загалом, сукупний розмір списаних відсотків, які нараховані в період з вересня 2014 року у спосіб, що не передбачений Довідкою про умови кредитування, значно перевищує зазначений банком у позовних вимогах загальний розмір заборгованості, а тому, враховуючи також погашення відповідачем заборгованості на загальну суму 48 550, 89 грн, суд вважає нараховану банком заборгованість безпідставною.\~\~ Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Про наявність будь-яких перешкод для подачі доказів АТ КБ «ПриватБанк» не заявлялось. Наявність таких перешкод не вбачається і з наявних матеріалів справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості, що є підставою для відмови у їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed