Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому вказав, що [INFO] померла його дружина [PERSON]. Після неї відкрилась спадщина, в склад якої входить ? частка квартири [ADDRESS], та грошові кошти, що розміщені за договором-заявкою №9353/6-13 від 24 липня 2013 року в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, однак оформити своє право на неї не має можливості, оскільки м.Сніжне Донецької області має статус тимчасово окупованої території та органи державної влади на зазначеній території не працюють. Тому [PERSON] в порядку статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на вищевказане спірне майно, яке залишилося після смерті його дружини [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 08.07.1964 року він уклав шлюб з [PERSON].[INFO] його дружина померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири [ADDRESS], та грошові кошти, що розміщені за договором-заявкою №9353/6-13 від 24 липня 2013 року в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». Спадкоємцем на спадкове майно померлої [PERSON] є позивач та їх рідний син [PERSON], який від спадщини відмовився., що підтверджується відповідною заявою. Після смерті дружини, позивач встигнув звернутися до Сніжнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та почав збирати необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину. До теперішнього часу спадкова справа відкрита, але свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось, оскільки м. Сніжне знаходиться на тимчасово окупованій території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до судового засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі на тих підставах, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій визнав обставини та позовні вимоги позивача і просив справу розглянути без його участі. Враховуючи вище викладене, відповідно до ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку до судового засідання усіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] був одружений з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. [INFO] [PERSON] померла,що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого [INFO] ВДРАЦС РС Сніжнянського МУЮ у Донецькій області. Після смерті спадкодавиці [PERSON] відкрилась спадщина, в склад якої входить ? частка квартири [ADDRESS], та грошові кошти, що розміщені за договором-заявкою №9353/6-13 від 24 липня 2013 року в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». Спадкоємцем на спадкове майно померлої [PERSON] є позивач та їх рідний син [PERSON], який від спадщини відмовився., що підтверджується відповідною заявою. Згідно відповіді від 02 липня 2015 року наданої Слобожанським регіональним департаментом АТ Банк «Фінанси та кредит», на ім'я [PERSON] відкрито депозитний рахунок [NUMBER] та залишок коштів на рахунку становить 95 500,00 гривень. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 травня 2015 року № 252-VІІ та постанови Верховної Ради України від 17 травня 2015 року № 254-VІІ, місто Сніжне Донецької області визнане тимчасово окупованою територією. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 січня 2016 року, виданої державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній доступ до архіву контори де зберігається заведена спадкова справа. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, місто Сніжне Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. При цьому, пунктом 2 Наказу Міністерства юстиції України №953/5 від 17 червня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» встановлено, що нотаріальні дії та державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, яке розташоване на території м.Сніжне Донецької області, здійснюють відповідно державні реєстратори речових прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав і приватні та державні нотаріуси інших районів Донецької області відповідно до законодавства. Згідно статті 25 ЦК України правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Оскільки позивач [PERSON] постійно проживав з [PERSON] до її смерті, а відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, то він [PERSON], вважається такою особою, який прийняв спадщину, але на себе її не переоформив. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з зазначеної ситуації, доказового та законодавчого обґрунтування позивач [PERSON] є спадкоємцем після померлої [PERSON] і за законом має право на успадкування вищезазначеного спадкового майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved