Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

18.10.2018р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги, Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.01.2019р. матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною передані за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2020р. [PERSON] вказану позовну заяву прийнято до провадження. Позивач просив суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні між [PERSON] та дитиною [PERSON] та визначити такі способи його участі у вихованні дитини: право на спілкування з сином [PERSON] два дні на тиждень за місцем фактичного проживання позивача, за адресою: [ADDRESS] , без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, з урахуванням відвідування дошкільного закладу, з яких: один день - субота з 11:00 год. до 19:00 год.; други день - середа з 12:00 год. до 18:00 год.; кожен день народження дитини, а саме: [INFO] кожного року до досягнення дитиною повноліття з 12:00 год. до 16:00 год.; кожні шкільні/дошкільні канікули в літній та зимовий період не менше 7 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України.; зобов`язати матір повідомляти батька про термін виїзду та місце перебування сина за межі м. Миколаєва шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомленння або надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з вересня 2013 року вони разом з відповідачкою проживали у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] в них народився син [PERSON] . З початку їх спільна дитина була записана на прізвище матері, яка була зареєстрована як мати-одиначка. В липні 2015 року позивача зазначено батьком дитини, про що внесено зміни до актового запису про народження дитини. З 2016 року сторони мешкають окремо. На теперішній час їх син проживає з матір`ю в [ADDRESS] . Позивач вказує, що через непорозуміння з [PERSON] вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, у зв`язку з чим він не може належним чином брати участь у вихованні дитини, піклуватися про неї. Вони з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо його побачення з сином. Позивач зазначив, що з перших днів життя сина він приймав активну участь у його вихованні, проводив з ним свій вільний час, піклувався про його фізичний та духовний розвиток, забезпечував дитину всім необхідним та з цією метою надавав відповідачці матеріальну допомогу на утримання дитини, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів. Позивач вважає, що він має можливість повноцінно виконувати свій обов`язок щодо виховання дитини лише за умови безпосереднього регулярного спілкування з ним, в тому числі за умови спільного проведення часу з дитиною. Просить визначити порядок спілкування з дитиною за вищевказаним графіком, врахувавши те, що він має гнучний графік роботи з двома вихідними днями на тиждень, який визначається окремо на кожний тиждень. В судовому засіданні 12.03.2020р. позивач [PERSON] та його представник - адвокат Лебедін Ю.І. підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, проте не заперечували проти визначеного органом опіки і піклування порядку спілкування батька з дитиною. Позивач пояснював також, що з відповідачкою у нього на даний час виникла конфліктна ситуція через спілкування з дитиною. В 2016 році, коли вони з відповідачкою перестали мешкати разом, він дійсно приїхав до м. Миколаєва і забрав дитину на день народження, але не повернув, з 2016р. по 2018р. син проживав з ним в с. Крива Балка, Саратського району, Одеської області. Після ухвалення рішення суду про вдібрання дитини, син проживає з відповідачкою. З 2018 року він не бачить сина, оскільки відповідачка забороняє йому, на утримання сина він сплачує алмінти. В подальших судових засіданнях позивач не був присутнім, від його предстаника - адвоката Лебедіна Ю.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, відповідно до якої позивач просив встановити наступний порядок спілкування батька з дитиною: кожна субота місяця з 11:00 до 18:00 год., в присутності матері, на протязі трьох місяців; через три місяці кожна субота та неділя місяця, з можливістю спілкування дитини з батьком з 11:00 год. суботи до 18:00 год. неділі, за відсутності матері; кожний день народження дитини, [INFO] з 11:00 год. до 18:00 год., за відсутності матері. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 12.03.2020р. заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позов. Пояснювала, що відповідач у 2016 році забрав дитину на день народження і два роки не повертав, не виконував рішення суду про вдібрання дитини, переховувався. Дитина була повернута їй у занедбаному стані, не вміла говорити, мала деформацію грудної клітини, косоокість правого ока. На даний час вони з сином мешкають удвох в орендованій квартирі, вона не працює, дитячий садок син не відвідує, оскільки вона побоюється, що відовідач знову може забрати дитину. Син не пам`ятає батька, не задає запитань про нього, не реагує на фото батька, коли вона показувала його. Відповідач вказала, що буде згода на побачення батька з сином, лише коли останній підросте, і у присутності матері, а після того, як дитині виповниться 12 років, це питання можна буде переглянути. Представник третьої особи - Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради Норенко О.О. в судовому засіданні 12.03.2020р. пояснювала, що батько має право на виховання дитини і спілкування з нею, підтримала висновок органу опіки та піклування від 27.01.2020р., під час надання якого враховано наявність конфліктної ситуації між батьками, вік дитини, те, що вона тривалий час не бачила батька, тому повинна звикнути, не відчувати тривогу через відсутність матері під час спілкування з батьком. В подальшому представник 3 особи не була присутня в судовому засіданні, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Саратської райдержадміністрації до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, справу просив вирішити на розсуд суду. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 18 Конвенції визначений принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтресами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Судом встановлено, що сторони є батьками дитини - [PERSON] , який народився 16 червня 2014 року , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 20.07.2016 року, серія [NUMBER] . Сторони не заперечували, що проживали разом без реєстрації шлюбу, а з липня 2016 року проживають окремо один від одного, син [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю [PERSON] , яка орендує житло за адресою: [ADDRESS] . Також сторони не заперечували, що 16.07.2016 року позивач, зі згоди відповідачки, з метою провести свій день народження разом з дитиною, забрав малолітнього Асатряна Арсена , [INFO] , до себе, пообіцявши повернути його 18.07.2016 року увечері. Проте 18.07.2016 року позивач дитину за місцем постійного мешкання не повернув. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17.11.2017 року визначено місцем проживання неповнолітнього Асатряна Арсена Артуровича , [INFO] , місце проживання його матері [PERSON] ; вирішено відібрати малолітню дитину Асатряна Арсена Артуровича ., [INFO] , від батька [PERSON] , який фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та повернути дитину матері [PERSON] за місцем її фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] . На даний час між сторонами виник спір стосвно визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] . Згідно листа служби у справах дітей адміністрації Заводського району від 17.12.2018р., було проведено бесіду з [PERSON] , яка повідомила, що після проживання дитини з [PERSON] хлопчик повернувся до неї в незадовільному психологічному та фізичному стані, тому вона категорично заперечує проти спілкування [PERSON] з дитиною, не буде виконувати рішення органу опіки та піклування. [PERSON] рекомендовано вирішити спір в судовому порядку. Відповідно до акту обстеження умов проживання, затвердженого 16.05.2019р. начальником служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Одеської області Кобиленко С.В., з метою визначення порядка спілкування [PERSON] зі своїм сином Арсеном , [INFO] , було проведено обстеження умов проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Було встановлено, що умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини є окрема кімната, наявні відповідні меблі, іграшки. Батько виявляє бажання приймати участь у вихованні, утриманні сина. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради №433/020201-22/28/14/20 від 27.01.2020 року про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, орган опіки та піклування вважає за доцільне усунути перешкоди батькові у спілкуванні з дитиною та визначити участь батька, [PERSON] , у вихованні дитини, Асатряна Арсена Артуровича , [INFO] , надавши йому можливість безперешкодно спілкуватись з дитиною: щосуботи місяця з 11:00 до 18:00 год. перші три місяці - у присутності матері, а літнє оздоровлення, святкові дні - за домовленістю між батьками та враховуючи стан здоров`я дитини. За положеннями ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, слід зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] ; визначити позивачу дні побачень з дитиною - перші шість місяців після набрання судовим рішенням законної сили, щосуботи з 11:00 год. до 18:00 год. за місцем перебування дитини у м. Миколаєві та у присутності матері [PERSON] . В подальшому слід визначити позивачу дні побачень з дитиною щосуботи з 11:00 год. до 18:00 год. за місцем перебування дитини у м. Миколаєві без присутності матері [PERSON] , за умови повернення дитини до місця її проживання з матір`ю. Позивачу також надається право проводити з дитиною день її народження [INFO] та інші святкові дні, визначені за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з 10:00 год. до 14:00 год., за місцем перебування дитини у м. Миколаєві, з врахуванням бажання дитини. Приймаючи таке рішення, суд враховуює вищенаведені норми закону, виходячи з інтересів дитини, яка має рости під опікою і відповідальністю обох батьків, прав та обов`язків батька, який проживає окремо, щодо дитини, а також обставини, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, зокрема, поведінку позивача, який самочинно змінив місце проживання малолітнього сина, внаслідок чого дитина з 16.07.2016р. до 06.04.2018р. була розлучена зі своєю матір`ю, остання вимушена була протягом тривалого часу захищати свої права, звертаючись до поліції і прокуратури, а в подальшому до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та відібрання малолітньої дитини. Наслідком цих подій є існування конфліктних стосунків між позивачем та відповідачкою, втрата довіри останньої до позивача. Саме ці обставни призвели до того, що на даний час відповідач відмовляється надавати можливість позивачу спілкуватися з сином без її присутності, та поза межами м. Миколаєва. Зі змісту висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною від 27.01.2020 вбачається, що відповідно до довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги №2, від 15.06.2018 №419 дитина перебувала у стані педагогічної занедбаності, має синдром Мауглі. У довідці зазначено, що до травня 2018р. дитина проживала з батьком. На цей час мати виконує рекомендації лікарів своєчасно, стан дитини поліпшився, хлопчик соціально адаптований. Відповідно до довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 від 23.05.2019 №449/01.11 дитина має затримку мовного розвитку, фімоз, плосковальгусну деформацію стоп, деформацію грудної клітини, розбіжну косоокість, синдром Марлі. Психо-фізичний розвиток дитини відстає на 2 роки. Враховуючи вік дитини, якій виповнилося 6 років, її стан здоров`я, необхідність дотримання дитиною режиму, те, що дитина протягом певного часу не бачила батька, та їй потрібно звикнути до нього, щоб не відчувати тривогу через відсутність матері під час спілкування з батьком, а також інтереси матері, яка теж має право проводити вихідні дні, день народження дитини і ніші свята поруч зі своєїм сином, попередню поведінку батька, те, що він проживає поза межами міста Миколаєва, і тому буде витрачати певний час на дорогу, щоб повернути дитину за місцем її проживання, що не сприятиме дотримання дитиною режиму дня, суд вважає доцільним визначити саме такий порядок усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, що наведений вище. Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини, шляхом щотижневих побачень з дитиною, із забезпеченням можливості привітати дитину з днем народження та іншими святами, за домовленістю з матір`ю дитини та з урахуванням стану здоров`я дитини, відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , дозволить налагодити психологічний контакт дитини з батьком та не порушить звичайних для дитини умов життя та розпорядку, який склався, оскільки між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також суд звертає увагу, що позивач не позбавлений в подальшому можливості змінити спосіб спілкування з сином, в тому числі і збільшивши час спілкування, але це може бути лише після того, як між ним та відповідачкою [PERSON] будуть відновлені довірливі відносини, а дитина буде сприймати позивача як рідну людину та таке їх спілкування буде на користь дитині. На підставі наведеного та

Outcome: partial