Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

18.09.2017 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] викликався в судові засідання призначені на 21.03.2018 року, 23.04.2018 року, 17.05.2018 року. За адресою проживання відповідача: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Новотимофіївка направлялись виклики на імя [PERSON] з повідомленням про день та час судових засідань. З відділення поштового звязку судом були отримані поштові повідомлення з відмітками про вручення відповідачу поштових відправлень з викликами. У звязку з надходженням поштових повідомлень з відміткою поштового відділення про вручення адресату відправлень з викликами та відсутністю будь-яких повідомлень з боку відповідача щодо судового засідання призначеного на 17.05.2018 року, відповідно до ст. 128 ЦПК України повістки з викликами на імя [PERSON] вважаються врученими. 17.05.2018 року ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області призначено проведення заочного розгляду справи за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з цим, не має підстав які б перешкоджали розгляду справи по суті. Судом зясовано, що 06.10.2011 року [PERSON] підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк підписуючи заяву анкету відповідач уклав з банком договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти вказаної у заяві. [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Тобто, відповідно до ст. 634 ЦК України відповідачем був укладений договір приєднання. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов'язань, встановлених кредитним договором, позивач просив стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором 33761 гривня 59 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень. В позові зазначається, що через невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 09.08.2017 року утворилась заборгованість, яка складається з наступного. Заборгованість за кредитом складає 3226,59 гривень. Заборгованість по процентам за користування кредитом складає 13840,67 гривень. Нарахована пеня у розмірі 14610,44 гривень Штраф, фіксована частина у розмірі 500 гривень. Штраф, процентна складова 1583,89 гривень. Перевіривши доводи викладені позивачем, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON], всупереч вимогам ст. 610 ЦК України, своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 3226,59 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. У звязку з цим, згідно ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором. Статтею 1045 ч. 1 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, виконання відповідачем обовязку щодо сплати суми наданого кредиту та процентів за користування ним є безумовною вимогою укладеного договору. Згідно ст. 1045-1 ч. 1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Суд, перевіривши умови та правила надання банківських послуг «ПиватБанк» та розрахунок заборгованості, приходить до висновку, що нарахування здійсненні не у відповідності до договору та суперечать нормам Закону. Суд, перевіривши надані докази, вважає, що розрахунок необхідно було здійснювати іншим шляхом виходячи з наступного. З Умов і правил вбачається, що заборгованість означає, залежно від контексту, грошові зобовязання позичальника перед Банком за договором, строк оплати за якими настав, або суму коштів за таким грошовим зобовязанням. Згідно умов та правил борговими зобовязаннями вважаються виконання клієнтом перед Банком зобовязань за договором, а саме: зобовязання з повернення кредитних коштів (у тому числі простроченої заборгованості за кредитом та/або овердрафтом; зобовязання з оплати винагороди Банку. З розрахунку та відповіді, які містяться у справі вбачається, що нарахування процентів здійснюється на поточну заборгованість, прострочену заборгованість. При цьому в Умовах і правилах, а також відповіді не зазначається конкретно, з чого складається сума заборгованості за договором, на яку нараховуються проценти. Аналізуючи вказані документи суд приходить до висновку, що у суму заборгованості, на яку нараховуються зазначені проценти, позивачем необґрунтовано включені наростаючим підсумком проценти за користування кредитними коштами та неустойка у вигляді штрафу, пені. Відповідно до ст. 509 ч. 1 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний сплатити суму кредиту та проценти за його користування. При цьому, неустойка, проценти за користування кредитом та сума неустойки за попередній місяць не повинні нараховуватись на суму кредиту. Згідно ст. 546 ч. 1 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Крім того, відповідно до ст. ст. 611, 614 ЦК України неустойка є правовою відповідальністю за порушення зобовязання. Тобто, неустойка у формі штрафу та пені не є зобовязанням за договором, а лише є видом його забезпечення та мірою правової відповідальності боржника за невиконання зобовязання. Статтею 550 ч. 2 ЦК України передбачено, що проценти на неустойку не нараховуються. Викладене свідчить, що заборгованістю є сума кредиту та проценти за його користування, оскільки є зобовязанням за договором. У звязку з цим, неустойка нараховується лише на суму кредиту та проценти за його користування. Таким чином, наданий розрахунок не підтверджує вказану позивачем суму заборгованості та не має чітких визначень. Суд вважає, що відповідно до умов договору сума заборгованості складає: -Заборгованість за кредитом 3226,59 гривень. -Заборгованість за процентами з урахуванням подвійного розміру з квітня 2014 року складає 6736 гривень 05 копійок. Загальна сума заборгованості за договором складає 9962,64 гривень. Сума неустойки від суми заборгованості складає 7188,48 гривень. Штраф фіксована частка 500 гривень. Штраф 5% від суми задоволених позовних вимог 882,55 гривень. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача складає 18533 гривні 67 копійок. Судові витрати понесені позивачем у сумі 1600 гривень підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам у сумі 850 гривень.

Outcome: partial