Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

18.02.2014 року позивачка звернулася в Городоцький районний суд Львівської області із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа державний нотаріус П'ятої Львівської державної нотаріальної контори та просила визнати за нею право власності на 1/2 частини в садовому будинку, 1/2 частини бані, 1/2 частини сараю, 1/2 частини огорожі, 1/2 частини земельної ділянки, 1/2 частини криниці, що розташовані в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, 1/2 частки в автомобілі [NUMBER] в праві спільної сумісної власності подружжя. Визнати за нею право власності на 1/3 частини в садовому будинку, 1/3 частини бані, 1/3 частини сараю, 1/3 частини огорожі, 1/3 частини земельної ділянки, 1/3 частини криниці, що розташовані в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, 1/3 частки в автомобілі марки ВАЗ - 2106 д.н.з. [NUMBER], 1/12 квартири [ADDRESS] з частки померлого в порядку спадкування за законом. Також просила визнати за відповідачами [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/6 частини в садовому будинку, 1/6 частини бані, 1/6 частини сараю, 1/6 частини огорожі, 1/6 частини земельної ділянки, 1/6 частини криниці, 1/6 частки в автомобілі марки ВАЗ - 2106 д.н.з. [NUMBER], 1/6 квартири [ADDRESS] з частки померлого в порядку спадкування за законом. 16.06.2014 р. в порядку ст. 31 ЦПК України позивачка збільшила позовні вимоги. Позов обгрунтовує тим, що з 16.09.1995 року по 09.03.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. 09.03.2001 року шлюб було розірвано, та заново зареєстровано 17.07.2004 року. Під час перебування у шлюбі проживали за адресою [ADDRESS] де здійснили добудову до квартири. 21.06.2001 року [PERSON] було виділено у с. Бартатів земельну ділянку під забудову, там же він збудував садовий будинок, підвів газопостачання, збудував баню, сарай, огорожу, облаштував криницю. За чоловіком також був зареєстрований автомобіль ВАЗ-2106 174-92, який також був підданий неодноразовим ремонтам. Чоловікові позивачки, належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. На спадкове майно чоловіка претендують, крім позивачки, також і діти спадкодавця від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON], які частку в спадковому майні не визнають чинять перешкоди у його користуванні. Просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частини в садовому будинку, 1/2 частини бані, 1/2 частини сараю, 1/2 частини огорожі, 1/2 частину земельної ділянки, 1/2 частини криниці, 1/2 частки в автомобілі марки ВАЗ-2106 д.н.з [NUMBER] в праві спільної сумісної власності подружжя, також просить визнати за нею право власності на 1/3 частини на попередні об'єкти з частки померлого в порядку спадкування за законом, крім того просить 1/6 частки з майна померлого визнати за відповідачами, як спадкоємцями з частки померлого в порядку спадкування за законом. 16.06.2014 року позивачкою була подана заява про збільшення позовних вимог, крім первісних позовних вимог, просить визнати за нею право власності в самочинному будівництві на 1/2 частки гаражу за адресою [ADDRESS], на 12 частки надбудови та прибудови до квартири [ADDRESS] в праві спільної сумісної власності подружжя від загальної площі 254 м. кв., що становить 127 м. кв., крім того просить визнати право власності на 1/3 частки на вищевказані об'єкти в праві спадкування за законом, що становить 84,7 м. кв. Оскільки, спірними є будівлі розташовані у м. Львові та Бартатові, суд ухвалою від 16.06.2014 р. залучив до участі у справі третіх осіб - Львівську міську раду, Франківську райадміністрацію м. Львова, інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Бартатівську сільську раду Городоцького району Львівської області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися втретє, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с.139, 143, 179), а тому, згідно з ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечила позивачка. Суд не приймає до уваги заяву відповідачки [PERSON] про відкладення розгляду справи (а.с.179) оскільки така не підтверджена доказами і суд розцінює заяви як умисне затягування розгляду справи. Позивачка та її представник в судовому засіданні первісні та збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про задоволення позову. Позивачка додала, що з 16 вересня 1995 року по 09 березня 2001 року перебувала з відповідачем у шлюбі, але з метою виїзду за кордон 09.03.2001 р. за домовленістю шлюб розірвали. Виїхавши до Португалії в 2001 році фактично продовжували проживати разом, повернувшись із-за кордону 17 липня 2004 року знову офіційно уклали шлюб. Все майно придбавали разом, добудовували будинок, баню, басейн, огорожу в с. Бартатів Городоцького району, робили відновлювальний ремонт автомобіля, будували гараж у м. Львові та добудову і надбудову до квартири [ADDRESS] збільшили площу такої добудови до загальної, яка склала 254 м.кв. Ствердила, що гараж, та добудова і надбудова по [ADDRESS] є самочинним будівництвом, оскільки земельна ділянка для таких будов не була виділена. Спадкодавець заповіту не залишив. Представник третьої особи - Бартатівської сільської ради суду пояснив, що у червні 1995 року на підставі рішення Бартатівської сільської ради [PERSON] було виділено земельну ділянку в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, розміром 0.0501 га. на території Бартатівської сільської ради для ведення садівництва, адміністративно-територіальна одиниця - кооператив «Сокіл». Громадяни, на землях виділених для садівництва побудували будинки, зареєстрували їх та отримали на них правовстановлюючі документи про власність, чого не зробив [PERSON], тому будинок вважається самочинним будівництвом разом з будівлями належними до нього. Криниця та баня є невід'ємною частиною будинку. Третя особа у справі, представник п'ятої Львівської державної нотаріальної контори просить розглядати справу у їх відсутності (а.с.40) Інші представники третіх осіб в судове засідання не явилися, причини неявки суду не повідомили. Допитана у справі в якості свідка [PERSON], суду пояснила, що є сусідкою по дачній земельній ділянці з [PERSON], останній на території належної йому земельної ділянки побудував дачний будинок, баню та інші споруди. [PERSON] вкладала свої гроші в будівництво, проживаючи разом з [PERSON]. Свідок [PERSON], суду пояснила, що прибудови по [ADDRESS] вели позивачка із своїм колишнім чоловіком. Вони вели спільне господарство. Заслухавши позивачку та її представника, представника Бартатівської сільської ради, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Справа витікає з цивільних правовідносин, що регулюється цивільним законодавством главою набуття права власності та положеннями про спадкування. Предметом спору за позовною заявою є дача (садовий будинок) [ADDRESS] з належними до нього будівлями та спорудами розташованими в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, земельна ділянка в с. Бартатів КСТ «Сокіл -3», автомобіль ВАЗ 2106, гараж, квартира та добудова до неї і надбудова у [ADDRESS], та частка квартири, яка належала спадкодавцю у праві спільної сумісної власності в [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено - [INFO] року помер [PERSON] (а.с.46), який згідно свідоцтва про одруження (а.с.45) та ксерокопії паспорту [PERSON] (а.с.43) перебував у шлюбі з [PERSON] з 17 липня 2004 року., крім того ніким не оспорюється, що був батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] Спадкодавець [PERSON] за життя не складав заповіту та не розпорядився належним йому майном. Статею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину є документом, що підтверджує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємців. Видається свідоцтво про право на спадщину на підставі заяви спадкоємця за місцем відкриття спадщини. Із статті 1297 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимоги цивільного законодавства визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо: 1) постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст. 1268 ЦК України); 2) він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України) протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Згідно статті 1296 ЦК, спадкоємці за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Одержання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов'язком. Із листа державного нотаріуса п'ятої Львівської державної нотаріальної контори (а.с.138) вбачається, що 03.10.2013 року [PERSON] зверталася в нотаріальну контору із заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], проте за відсутності правовстановлюючих документів на майно спадкодавця їй рекомендовано звернутися до суду. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 20.08.1999 р. [PERSON] на праві спільної сумісної власності із [PERSON], [PERSON], [PERSON], належить квартира [ADDRESS] (а.с.47) Судом встановлено, що наказом Управління житлово-комунального господарства Львівської міської ради від 23.06.2003 року, будинок [ADDRESS] у якому є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], знято з балансу міської ради та передано у спільну власність його мешканців. Згідно даних технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 05.05.2010 року, співвласниками вказаного будинку є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.152-158) Довідка управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Львівській області (а.с.53) підтверджує, що за [PERSON], з 20.04.2001 року зареєстрований автомобіль ВАЗ 2106 (2001). З проекту (а.с.159-166) будинку вбачається, що за життя [PERSON] було здійснено прибудови та надбудови до квартири [ADDRESS], проте не здійснено ним узаконення. Як видно із державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON], на підставі рішення Бартатівської сільської ради № 90 від 21 червня 1995 року належить земельна ділянка 0,0501 га., що розташована на території Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., для ведення садівництва. (а.с.21,54) Згідно довідок кооперативно-садівничого товариства «Сокіл-3» в с. Бартатів Городоцького району Львівської області, [PERSON] вносив кошти на газифікацію садового будинку на садовій ділянці площею 0,0501 га. (а.с.77, 78) За правилами ч.ч.1, 4, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Позивачка посилаючись на технічний паспорт (а.с.152) та на проект на відповідність нормативним вимогам (а.с.159) просила визнати за нею право власності в самочинному будівництві на 1/2 частки гаражу розташованого в [ADDRESS] та на 1/2 частки надбудови та прибудови до квартири [ADDRESS] в праві спільної сумісної власності подружжя, та в порядку спадкування за законом на 1/3 частку названих будівель, такі ж вимоги ставить щодо садового будинку в с. Бартатів Городоцького району Львівської області. Однак, позивачем не надано доказу того, що земельна ділянка на якій здійснені самочинні будівництва, прибудови, надбудова, надана у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. Крім того на (а.с.158) вказано, що гаражі, прибудова та надбудова по [ADDRESS] вибудувано самовільно. В матеріалах справи відсутні докази про належність на праві власності спадкодавцю [PERSON] і будинку в с. Бартатів Городоцького району Львівської області. Посилання позивача на те, що будинок та споруди до нього зведені на садовій земельній ділянці належній спадкодавцю, а тому можна будинок вважати власністю [PERSON], спростовано поясненнями представника Бартатівської сільської ради, який суду показав, що всі будинки зведені на виділених для садівництва земельних ділянках повинні бути узаконені і більшість громадян КСТ «Сокіл -3», де розташований спірний будинок, отримали правовстановлюючі документи, чого не зробив [PERSON] Враховуючи наведене та те, що земельна ділянка була відведена [PERSON] для ведення садівництва, суд відносить садовий будинок в с. Бартатів також до самочинного будівництва. Стаття 331 ЦК України передбачає, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК України) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Тобто, до спадкоємців не переходить, право власності на самочинно збудований будинок, оскільки спадкодавець за життя не набув цього права. Враховуючи викладене, суд відносить вказані позивачкою будівлі, надбудови та прибудови до самочинних, тому відмовляє [PERSON] в позові про визнання права власності на частки таких у праві спільної сумісної власності та на частки в порядку спадкування за законом. Крім спірних будівель позивачка покликається на те, що за час шлюбу із спадкодавцем набула автомобіль. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. До того ж ст. 1226 Цивільного кодексу України встановлює, що частка у спільній сумісній власності успадковується на загальних підставах. З такого формулювання законодавця можемо зробити висновок, що як тільки один з співвласників спільної сумісної власності помер, така спільна власність автоматично трансформується зі спільної сумісної у спільну часткову і підлягає оформленню у відповідності із ст. 1297 Цивільного кодексу. Таким чином, у разі смерті одного із учасників спільної сумісної власності передусім слід визначити частку кожного у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування Позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частки автомобіля та на 1/2 частки земельної ділянки в праві спільної сумісної власності подружжя та по 1/3 частки цього майна в порядку спадкування за законом. Проте, в цій частині суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню. З довідки та матеріалів справи (а.с.53,98) вбачається, що автомобіль ВАЗ 2106 (2001 р.) зареєстрований за [PERSON] в квітні 2001 році, земельна ділянка в с. Бартатів Городоцького району була виділена [PERSON] 21 червня 1995 року, отже вказане майно не може вважатися таким, що набуте за час шлюбу з [PERSON], (а.с.44, 45), за вказаного таке майно може бути успадкованим позивачкою у частці в порядку спадкування за законом, і як стверджує позивач, та свідки, чого не заперечили відповідачі, що спадкоємців після смерті [PERSON] є троє - тому позивачу належить 1/3 частка автомобіля ВАЗ 2106, та 1/3 частки земельної ділянки (а.с.126), яка розташована за адресою Львівська область Городоцький район, Бартатівська сільська рада КСТ «Сокіл -3». Підлягає задоволенню позовна вимога позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частки квартири [ADDRESS], співвласником якої був [PERSON] (а.с.47) Суд відмовляє [PERSON] у позові про виділення по 1/6 часток в порядку спадкування за законом відповідачам [PERSON] та [PERSON], дітям спадкодавця, оскільки вони не уповноважували позивачку на захист своїх прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивачки понесені нею судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial