Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

19.06.2018 позивач та його представник звернулись в суд з позовом до відповідача про виділення [PERSON] в натурі 579/1000 часток земельної ділянки із земельної ділянки, площею 0,1 га кадастровий номер 0710100000:11:150:0007, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки між ним та іншим співвласником земельної ділянки, відповідачем, не було досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі земельної ділянки. Вимоги позову про виділ в натурі земельної ділянки, [PERSON] мотивував тим, що за ним визнано право власності на земельну ділянку площею 579 кв.м., що складає 579/1000 часток від цілої земельної ділянки розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Луцької міської ради Волинської області і яка розташована по вул. Галшки Гулевичівни, 12-В в м. Луцьку Волинської області, кадастровий номер №0710100000:11:150:0007. Вище зазначена ділянка загальною площею 0,1 га перебувала у власності [PERSON] . Після продажу частини земельної ділянки, [PERSON] розподілу в натурі не провів, кадастровий номер 579/1000 частки не присвоїв, як окремий об`єкт дана земельна ділянка не зареєстрована. Після набуття [PERSON] права власності на 579/1000 часток земельної ділянки, позивач виявив намір провести виділ в натурі, однак дані дії вичинити не має змоги, оскільки необхідна згода першого власника земельної ділянки. Оскільки власник майна [PERSON] в 2012 році помер, позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку врегулювати дане питання. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , який прийняв спадщину в установлений законом строк, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку не отримав. Відтак, змушений звертатися з даним позовом до суду. Ухвалою від 25.06.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.09.2018 у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Волинської торгово-промислової палати. 30.10.2018 ухвалу було повернено без виконання, в зв`язку з відсутністю у штаті установи спеціаліста з правом виконання такого виду експертиз. Ухвалою суду від 07.11.2018 провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 06.12.2018 у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ППФ «Експерт-Рівне». 28.05.2019 на виконання вимог ухвали суду, надійшов висновок експерта №190129/2_ЗО від 10.05.2019. Ухвалою суду від 11.06.2019 провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 04.09.2019 до участі в справі залучено в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] від імені яких діє, як опікун недієздатних [PERSON] . Позивач та його представник подали заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримали повністю. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах недієздатних [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та дату судового засідання. Про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи у його відсутності не подавав. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до статей 355, 356\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до Державного акта серії ЯД №305644 (а.с. 16) [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, розташована по [ADDRESS] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.12.2009 (а.с. 13,14) визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 579 кв.м., що складає 579/1000 часток від цілої земельної ділянки розміщеної на землях, що знаходяться у віданні Луцької міської ради Волинської області і яка розташована по вул. Галшки Гулевичівни, 12-В в м. Луцьку Волинської області, кадастровий номер №0710100000:11:150:0007 відповідно до схеми розподілу земельної ділянки. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 15). Отже, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки по [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцями після його смерті є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2019 [PERSON] , [INFO] призначено опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] (а.с.59). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.07.2014 [PERSON] , [INFO] призначено опікуном над недієздатною [PERSON] , [INFO] (а.с. 60). З матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 41-62) вбачається, що спадкоємець [PERSON] в установлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, право на спадщину отримали і інші спадкоємці. Згідно зі ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Частиною 3 статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до висновку експерта №190129/2_ЗО судової земельно-технічної експертизи від 10.05.2019 (а.с. 79-97) виділ зі спільної часткової власності в натурі 579/1000 частин земельної ділянки [PERSON] можливий двома варіантами: -Виділити у приватну власність земельну ділянку площею 579 кв.м., що дорівнює її ідеальній частці і складається з однієї частини, позначеної на плані зеленим кольором та має розміри по периметру за годинниковою стрілкою з північно-східного кута, в метрах: 3,69-2,49-3,25-4,87-3,97-7,27-7,28 по межі ділянки; 12,72-8,98-16,94-4,82 по лінії розмежування; 9,15-0,69-13,70-3,83-1,91-29,75 по межі ділянки. Встановити обтяження у вигляді земельного сервітуту (для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту) площею 7м.кв. на частину земельної ділянки, що буде належати Стороні [PERSON] ) для Сторони ІІ з конфігурацією за годинниковою стрілкою з північно-східного кута, в метрах: 1,00-7,13-1,21-7,81 на відстані на відстані 5,59 м від східної межі ділянки довжиною 14,54 м. -Виділити у приватну власність земельну ділянку площею 579 кв.м., що дорівнює її ідеальній частці і складається з однієї частини, позначеної на плані зеленим кольором та має розміри по периметру за годинниковою стрілкою з північно-східного кута, в метрах: 3,69-2,49-3,25-4,87-3,97-7,27-7,28 по межі ділянки; 12,72-8,98-16,94-4,82 по лінії розмежування; 9,15-0,69-13,70-3,83-1,91-29,75 по межі ділянки. Тобто, виділ в натурі часток земельної ділянки можливий без відступлення від ідеальних часток. З урахуванням висновків експертизи, суд дійшов висновку, що виділ в натурі частки позивача слід здійснити відповідно до варіанту виділу, що не встановлює обтяження у вигляді земельного сервітуту, оскільки інший варіант надає співвласникам земельної ділянки можливість задовольнити свої потреби в обслуговуванні приналежних будівель без встановлення такого. З врахуванням викладеного, суд вважає, що є усі підстави припинити право власності [PERSON] на його частку у спільному майні. Відтак, право спільної власності відповідача також припиняється з виділенням в його власність відповідної частини майна. Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Outcome: approved