Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

18 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, в якій посилається на те, що він проживає один в житловому будинку по вул. Чужбинського, 7 м. Хотин Чернівецької області, часто хворіє та потребує стороннього догляду. Зазначає, що 26 листопада 2014 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який засвідчено у приватного нотаріуса Хотинського районного нотаріального округу [PERSON] Договір зареєстрований в реєстрі за № 670. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] зобовязався довічно утримувати позивача, забезпечувати харчуванням та одягом, доглядати за ним та надавати необхідну допомогу і зберегти в довічному користуванні будинок. Також зазначає, що вартість матеріального забезпечення визначена сторонами у розмірі 200 грн. на місяць, проте натомість позивач передав відповідачу у власність житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по вул. Чужбинського, 7 м. Хотин Чернівецької області. Вказує, що відповідач [PERSON] спочатку сумлінно виконував свої зобовязання, але в цьому році взагалі перестав надавати йому будь-яку допомогу та здійснювати догляд. Тому підтримуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розірвати договір довічного утримання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він хоче розірвати договір довічного утримання в звязку з тим, що [PERSON] не виконує умови договору належним чином, а саме не здійснює за ним догляд, не купує йому продукти харчування та ліки, продукти приносив один раз у дві неділі, купує хліб, сіль, кусочок ковбаси. Зазначив, що він проживає сам в будинку, а [PERSON] його не провідує, оскільки весь час знаходиться на чергуванні на роботі та поратися по хозяйству йому зовсім не допомагає. Вказав, що йому допомагають із центру соціального захисту перуть одяг, підтримують порядок в домі, оформляють субсидію. Також вказав, що він вживає вино Кагор, яке купує в магазині, а [PERSON] купив йому лише дві бутилки вина. Крім того, вказав, що що [PERSON] третій із людей який за ним здійснює догляд. Зазначив, що він за укладення договору довічного утримання сплатив у нотаріуса 9700 гривень, а [PERSON] говорить, що він все сам сплатив. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх. Також суду пояснив, що йому зі слів позивача відомо, що [PERSON] не виконуються умови договору довічного утримання, він не здійснює за позивачем догляд, не купує йому ліки та продукти харчування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Суду пояснив, що він привозив [PERSON] продукти харчування, що підтверджується відповідними чеками. Вказав, що в минулому році він обробляв город, а в цьому році [PERSON] заперечував проти того, щоб він обробляв город. Також зазначив, що його цивільна дружина ходила до [PERSON] два рази на день доїла козу, також вона заготовляла для [PERSON] консервацію. Також вказав, що він із дружиною прибирали в господарстві [PERSON], збирали сіно з городу, прали його речі. Зазначив, що на придбання продуктів харчування він витрачав по 600-700 гривень. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав думку відповідача, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється сусідом [PERSON] та [PERSON], а тому йому відомо, що [PERSON] десь на протязі півроку, а то може і більше приїжджав до [PERSON] один раз в неділю та привозив йому продукти харчування масло, хліб, магазинне вино. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає біля [PERSON], та йому відомо що [PERSON] купував продукти харчування для дідуся якого він обходить. Також вказав, що пару раз він підвозив [PERSON] до цього чоловіка, щоб той заніс йому продукти. Свідок [PERSON] суду пояснив, що до нього підходив [PERSON] та просив його підписати акт, на що він не погодився, посилаючись на те, що він не був присутнім при його складанні. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду аналогічні покази з приводу того, що бачили як [PERSON] на протязі цього року приїжджав до [PERSON] та привозив йому продукти харчування. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Так, судом встановлено, що 26.11.2014 року укладений договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON]. який посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу [PERSON]А.(а.с.7-8). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 22 березня 2016 року за адресою: м. Хотин, вул. Чужбинського, 7, Чернівецької області вбачається, що позивач в справі [PERSON], [INFO], оформив договір довічного утримання на [PERSON] Також із цього ж акту вбачається, що позивач є людиною похилого віку, пенсіонер, майновий стан останнього малозабезпечений, розмір одержуваної пенсії складає 1500 грн., являється дитиною війни, та не може самостійно здійснювати за собою догляд. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно умов вищевказаного договору вбачається, що набувач майна зобовязався довічно повністю утримувати відчужувача майна, забезпечивши його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою та зберегти в безоплатному довічному користуванні його житловий будинок. Однак, як підтверджено актом обстеження матеріально побутових умов позивача, відповідач в справі [PERSON] належним чином не виконує свої обовязки, та не здійснює належний догляд за [PERSON], а отже не виконує всі умови вищевказаного договору, що і підтверджено в судовому засіданні поясненнями самого ж позивача та його представника (а.с.13). Крім того, судом встановлено, що згідно відповіді Хотинського територіального центру соціального обслуговування № 666 від 15.08.2016 року вбачається, що громадянин [PERSON], [INFO], житель [INFO] перебуває на обліку у відділенні соціальної допомоги вдома та є отримувачем соціальної послуги по догляду за ним вдома (а.с.32). Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача, у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. При цьому згідно ч.1 ст.756 ЦК України, у випадку розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, що було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. Відповідно до ч. 2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання зобов'язання сторін припиняються. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження при розгляді справи, оскільки вони підтверджені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а підставою для розірвання договору довічного утримання є факт неналежного виконання набувачем обов'язків за договором довічного утримання. Крім того, суд не приймає до уваги пояснення вищевказаних свідків, оскільки останні підтвердили частково факт догляду відповідача згідно договору довічного утримання за позивачем в основному тільки за 2016 рік. Також суд ставиться критично до наданих суду доказів, а саме чеків на придбання позивачу продуктів харчування, оскільки вони також в основному за поточний рік, та сума яка виходить в сукупності є значно меншою від тієї на яку посилався відповідач у своїх поясненнях. Отже, як встановлено судом, відповідач не в повній мірі виконував взяті на себе обов'язки за договором довічного утримання, а тому суд вважає, що між сторонами в подальшому існування договірних зобов'язань за вищевказаним договором є недоцільним. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем та його представником не доведено в судовому засіданні належних доказів догляду за позивачем відповідно до умов вищевказаного договору, а тому, суд вважає, що позов слід задовольнити, а спірний житловий будинок слід повернути в користування позивачу [PERSON] Крім того, рішення про розірвання договору довічного утримання є підставою для скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Чужбинського, 7, м. Хотин, Чернівецької області проведену на ім'я [PERSON] та визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Чужбинського, 7, м. Хотин, Чернівецької області. Також, у відповідност до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 990,79 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved