Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

17.12.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з весни 2015 року до початку 2017 року він з відповідачкою проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Починаючи з 2017 року їх спільне з [PERSON] проживання припинено, донька залишилася проживати зі своєю матір`ю. З того часу у них з відповідачкою виникають непорозуміння щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Розпорядженням Луцької районної держадміністрації від 26.04.2019 року № 128 про розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] та способу участі у вихованні того з батьків, що проживає окремо - визначено місце проживання дитини з відповідачкою, а йому встановлений наступний графік зустрічей з дитиною: щосереди з 17 год. до 19 год.; 1, 3 неділю місяця з 15 год. до 20 год.; в день народження дитини, святкові вихідні дні (1 січня, 7 січня) з 15 год. до 19 год.; в святкові вихідні дні (Трійця, Пасха) з 15 год. до 20 год. за його адресою проживання та без участі матері. Відповідачку зобов`язано не чинити йому перешкод у виконанні вищезазначеного графіку. Однак, незважаючи на вказане розпорядження відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, обгрунтовуючи це різними суб`єктивними причинами. Оскільки в позасудовому порядку вирішити спір не виявилося за можливе, просить суд: зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ; встановити йому наступний спосіб участі у вихованні і спілкуванні з донькою - щосереди: з 15 год. до ранку наступного дня без участі матері; 1, 3 неділю місяця з 9 год. до ранку наступного дня без участі матері в день народження дитини; святкові вихідні дні ( Трійця, Пасха , 01 січня, 07 січня) з 15 год. до 20 год. без участі матері та інших родичів дитини; в разі хвороби дитини в день зустрічей з дитиною, зобов`язати матір дитини надати довідку про хворобу дитини або інші докази хвороби дитини, або ж допустити його до дитини по місцю проживання останньої з метою перевірки наявності хвороби. 31.01.2020 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої заявлені вимоги вона визнає частково. У своєму відзиві [PERSON] зазначила, що вона ніколи раніше не перешкоджала і не мала наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Розпорядженням Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 26.04.2019 року № 128 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з нею, а також встановлено графік зустрічей з дитиною батька - [PERSON] . Згідно вказаного розпорядження їх спільна з позивачем дитина увесь час проживала разом з нею, вона займалася її вихованням та піклуванням, дочка прив`язана до неї, позивач ніколи не залишався з дочкою на тривалий час, не виявляв проявів самостійного виховання дочки, навіть в період коли вони проживали разом. Вимога позивача залишати дочку разом з ним на ніч, де не створено належні умови є необгрунтованою та може негативно вплинути на психічний розвиток дитини. Крім того, на даний час позивач не сплачує аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. Вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується, займається вихованням, слідкує за її здоров`ям, віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку доньки. Окрім відвідин дошкільного навчального закладу, вона з дочкою грає у розвиваючі ігри, читає книжки, розглядає розвиваючі картинки, розповідаю казки тощо. Враховуючи викладене, просить суд позов [PERSON] задовольнити частково (а.с. 18-19). 20.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, Княгининівська сільська рада, про визначення місця проживання дитини, встановлення порядку спілкування з дитиною. В обгрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем дійсно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за час якого у них [INFO] народилась спільна дитина - дочка [PERSON] . В подальшому їх спільне життя з [PERSON] не склалося, а тому вони розійшлися. З березня 2017 року вона з донькою проживає окремо та за домовленістю з [PERSON] , їхня дочка постійно проживала, і на даний час постійно проживає з нею, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови Волинського апеляційного суду від 13.06.2019 року, на її користь стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час аліменти на утримання малолітньої дочки відповідач не сплачує, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Разом з тим, вона ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Проте, психологічно дочка не готова проживати разом з батьком, оскільки вихованням дочки вона постійно займалася одноособово. За обставин, які склалися, мною створені найкращі умови для дитини, у неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є окреме ліжко для сну, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. Виходячи з інтересів дочки, вважає за доцільне залишити її на своєму утриманні та вихованні за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, просить суд визначити місце проживання дочки [PERSON] , [INFO] , з нею - матір`ю [PERSON] , за місцем її реєстрації або проживання; встановити, [PERSON] , наступний порядок у спілкуванні з дитиною: щосереди з 17.00 год. до 19.00 год. за її участю; 1, 3 неділя місяця з 15.00 год. до 19.00 год. за її участю; в святкові вихідні дні (01 січня, 07 січня, (Трійця, Пасха - перші дні свят) з15.00 год. до 19.00 год., за адресою: [ADDRESS] за її участю. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.03.2020 року [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкування з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною об`єднано в одне провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його власноручна розписка, яка міститься у матеріалах справи. Заява про відкладення розгляду спарви від позивача на адерсу суду не надходила. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] , пред`явлені до неї, визнала частково, суду пояснила, що [PERSON] є безвідповідальною особою, а тому вона боїться залишати малолітню доньку у нього на ніч або на цілий день без її ( [PERSON] ) присутності, оскільки дитині лише 4 роки. [PERSON] не вміє поводитися із дитиною, не знає про коло інтересів доньки. На даний час позивач проживає з іншою жінкою, яка має схильність до зловживання спиртними напоями та із дитиною останньої від попереднього шлюбу, з якою вони практично не займається. [PERSON] та його нова співмешканка проживають у будинку, в якому відсутні водопостачання та санвузол, стан житла антисанітарний. Необхідність у визначенні позивачу порядку участі в спілкуванні та вихованні дитини саме за її присутності виникає через те, що [PERSON] , під час спільних зустрічей з [PERSON], може перебувати в компанії, де вживають алкогольні напої, а відтак не слідкувати за донькою. За таких обставин, вона не може бути впевненою, що за її відсутності біля дитини з донькою все гаразд. Ствердила, що будь-яких перешкод у спілкуванні з донькою для позивача вона не створює. В свою чергу, [PERSON] сам являється ініціатором різних конфліктів. Заявлені нею позовні вимоги підтримала у повному обсязі із викладених у позові підстав та просила їх задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, відповідно до якої представник Органу просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, оскільки повноваження захисту прав дітей належать Княгининівській сільській раді, як органу опіки та піклування (а.с. 16). Від третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Княгининівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання, відповідно до якого просить розгляду справи проводи за відсутності її представника, при вирішенні справи покладається на думку суду. Враховуючи ту обставину, що позивач [PERSON] причини своєї неявки суду не повідомив, тобто не з`явився до суду без поважних причин, суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності позивача. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази, які місться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у позивач [PERSON] та відповадач [PERSON] в період часу з весни 2015 року до початку 2017 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Дана обставина сторонами не заперечується. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , у [PERSON] та [PERSON] [INFO] спільна дитина - донька [PERSON] (а.с. 6). Розпорядженням Луцької районної держадміністрації «Про розвязання спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] та способу участі у вихованні того з батьків, що проживає окремо» № 128 від 26.04.2019 року, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , а [PERSON] встановлений наступний графік зустрічей з дитиною: -щосереди з 17 год до 19 год.; -1, 3 неділю місяця з 15 год. до 20 год.; -в день народження дитини (09 травня), святкові вихідні дні (01 січня, 07 січня ) з 15 год. до 19 год., в святкові вихідні дні (Трійця, Пасха) з 15 год. до 20 год. без участі матері за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зобов`язано не перешкоджати [PERSON] у виконанні вищезазначеного графіку (а.с. 7). У своїй позовній заяві до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] посилається на ту обставину, що відповідачка, під приводом суб`єктивних чинників, чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. В свою чергу, [PERSON] обгрунтовує свої позовні вимоги до [PERSON] , про встановлення порядку спілкування з дитиною, відсутністю в її діях здійснення будь-яких перешкод [PERSON] в його спілкуванні з малолітньою донькою. При цьому, частково заперечуючи щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , фактично просить зменшити обсяг спілкування останнього з малолітньою донькою [PERSON] . Крім того, [PERSON] посилаючись на безвідповідальність [PERSON] , просить усі зустрічі останнього з дитиною проводити за її участі. У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтресами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Хант проти України, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006 року). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Тлумачення ст. 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказане положення матеріального закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, відповідно до якої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, а відсутні такого порушення унеможливлює існування цивільного спору, що є підставою для відмови у позові. Із наведеного слідує, що спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною можливий лише за умови наявності таких перешкод. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з довідки Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області № 3125/59/01-20 від 13.03.2020 року, - 10.02.2019 року о 12:39 год., 17.04.2019 року о 16:38 год. 15.05.2019 року о 17:15 год., 17.06.2019 року о 15:12 год., 24.07.2019 року о 18:00 год., 20.10.2019 року о 14:59 год. на службу «102» надходили повідомлення [PERSON] , щодо виникнення конфліктів із колишньою співмешканкою та її матір`ю з приводу чинення йому останніми перешкод у спілкуванні з донькою. Згідно довідки Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 17.06.2019 року, вбачається, що у відповідь на звернення [PERSON] було встановлено, що [PERSON] не дає позивачу бачитися з малолітньою донькою через хворобу останньої. Відповідно до довідки Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 24.07.2019 року, вбачається, що на підставі звернення [PERSON] було встановлено, що під час проведення спільного дозвілля між [PERSON] та [PERSON] , у виник конфлікт з приводу виховання та догляду за донькою. Крім того, довідкою Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 20.10.2019 року було встановлено, що [PERSON] відмовилася дати доньку колишньому співмешканцю [PERSON] , оскільки той приїхав з пасажиром, який на її думку був в стані алкогольного сп`яніння, а транспортний засіб не був обладнаним дитячим кріселком. У вищевказаних випадках працівниками органу Національної поліції було зафіксовано факт невиконання [PERSON] розпорядження Луцької районної держадміністрації № 128 від 26.04.2019 року. Вищезазначене свідчить про наявність перешкод з боку [PERSON] у реалізації [PERSON] свого права на вільне спілкування та виховання їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , а тому такі перешкоди підлягають усуненню. Разом з тим, розпорядження голови Луцької районно державної адміністратрації Волинської області №299 від 05.12.2019 року, було скасовано розпорядженням Луцької районної держадміністрації «Про розвязання спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] та способу участі у вихованні того з батьків, що проживає окремо» № 128 від 26.04.2019 року в частині, зокрема, встановлення [PERSON] графіку зустрічей з дитиною та зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька з донькою. [PERSON] , з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] , рекомендовано звернутися до суду. Вирішуючи питання щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , яке є предметом позовних вимог кожного із сторін, які об`єднані в одне провадження, суд приходить до наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Тлумачення ст. 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Так, рішенням виконавчого комітету Княгининівської сільської ради Луцького району «Про визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] » № 60 від 27.05.2020 року було затверджено висновок про визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Вищевказаним висновком Княгининівської сільської ради встановлено наступне. Відповідно до акта обстеження умов поживання від 20.05.2020 року, проведеного комісією Княгининівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , проживають 5 дорослих осіб та 2 малолітніх дітей. Будинок одноповерховий складається з житлових кімнат, кухні, коридору. Кімнати облаштовані необхідними меблями, умови проживання потребують покращення. Діти забезпеченні усім необхідним для гармонійного розвитку. Відповідно до акта обстеження умов поживання від 20.05.2020 року, проведеного комісією Княгининівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , проживають 4 дорослих осіб. Будинок одноповерховий, складається з 5 кімнат, коридору, кухні, санвузла, облаштований усіма зручностями. В кімнатах є відповідні меблі, санітарно-гігієнічний стан будинку задовільний. І батько, і матір дитини мають належні умови та можливості для виховання та розвитку дитини. Відповідно до п. 4 Положення про комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Княгининівської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Княгининівської сільської ради від 28.08.2019 року № 173, питання щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини Княгининівської сільської ради 25.05.2020 року, протокол № 2. У розгляді справи брали участь батьки дитини. Члени комісії відмітили, що дитині 4 роки, з батьком дитини проживає інша жінка з малолітньою дитиною і на ніч залишати [PERSON] в будинку [PERSON] недоцільно. Оскільки дитина відвідує дошкільний навчальний заклад та розвиваючі заняття в ньому, забирати її щосереди о 15.00 із садочка також недоцільно. Розглянувши матеріали, які були надані на засідання комісії, враховуючи пропозиції членів комісії з питань захисту прав дитини, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Княгининівської сільської ради вважає за доцільне встановити [PERSON] наступний графік зустрічей з дитиною [PERSON] : - щосереди: з 17.00 год. до 19.00 год. за участю матері [PERSON] ; - 1, 3 неділя місяця з 15.00 год. до 19.30 год. за участю матері [PERSON] ; - в святкові вихідні дні (01 січня, 07 січня, (Тійця, Пасха - перші дні свят)) з 15.00 год. до 19.00 год.. за адресою: [ADDRESS] , за участю матері [PERSON] . Однак, з вищевказаним висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Княгининівської сільської ради Луцького району «Про визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] » № 60 від 27.05.2020 року, в частині встановлення [PERSON] графіку зустрічей з дитиною [PERSON] , в повній мірі погодитись не можливо з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів аморальної поведінки чи негативного ставлення [PERSON] до доньки, а тому звуження його обсягу часі на участь в спілкуванні та вихованні дитини є порушенням його батьківських прав. З огляду на наведене, а також на наявність конфліктних відносин, що склалися між сторонами, суд також вважає, що [PERSON] не доведено необхідність своєї присутності під час спілкування позивача з дитиною у визначені судом дні. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про встановлення йому зустрічей з дитиною із ночівлею останньої за місцем його проживання, оскільки їх спільна з відповідачкою донька на момент вирішення даного спору є малолітньою, вона звикла до повсякденного життя разом зі своєю матір`ю [PERSON] , а також до свого житла, де вона постійно проживає, а тому її перебування за місцем проживання позивача у нічний час та за відсутності матері може негативно відобразитися на її психологічному здоров`ю. При цьому, з урахування вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені у майбутньому права звернутися до суду з позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення як позову [PERSON] , так і позову [PERSON] , в частині визначення способу та порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та вважає за необхідне встановити [PERSON] наступний графік побачень з [PERSON] , [INFO] , а саме: шляхом зустрічей - щосереди з 17.00 до 19.00; неділі І, ІІІ тижня місця з 10.00 до 19.00 без участі матері; в святкові вихідні дні - 01 січня, 07 січня, перші дні свят Пасха, Трійця з 10.00 до 19.00 за адресою: [ADDRESS] , без участі матері. Разом з тим, не підлягає до задоволення позовна вимога [PERSON] про зобов`язання [PERSON] надати довідку про хворобу дитини або інші докази хвороби дитини, або ж допустити його до дитини по місцю проживання останньої з метою перевірки наявності хвороби в разі наявності такої в день зустрічей з дитиною, оскільки такі його вимоги не грунтуються на законі. Щодо позовної вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, згідно вимог закону вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б насамперед інтересам неповнолітніх дітей. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Розпоряженням Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 26.04.2019 року № 128, зокрема, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , з матір`ю [PERSON] . Вказане розпорядження на момент розгляд справи є не скасованим та чинним. Виходячи з того, що увесь час дитина проживала разом із [PERSON] , остання займалася її вихованням та піклуванням, водила до дитячого садочку, суд вважає доведеним, що донька прив`язана до відповідачки, а відтак в останніх існує тісний зв`язок. За обставин, які склалися між сторонами, [PERSON] створені найкращі умови для дитини, у неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є окреме ліжко для сну, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (п. 1 ст. 18 цієї Конвенції ООН). Як зазначено у п. 1 ст. 9 Конвенції ООН, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства України, а також відсутності будь-яких заперечень з боку [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини, з урахуванням заявленої останнім позовної про встановлення йому порядку участі у вихованні з донькою, як того з батьків, хто проживає окремо, трактується як досягнення згоди обох батьків щодо зазначеного питання. Суд також приймає до уваги пріоритетність прав матері, яка закріплюється принципом 6 Декларації прав дитини, в якій, у свою чергу, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері кохання, морального і матеріального забезпечення. Малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена з матір`ю. Враховуючи вищевикладене, виходячи з якнайкращого інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про визначення місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2020 року [PERSON] було звільнено від сплати судового збору. Враховуючи зазначене, принцип пропорційності при вирішенні питання про розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, з урахуванням положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати залишити за сторонами, а іншу частину компенсувати за рахунок держави. На підставі ст. ст. 19, 157, 159, 161 СК України,

Outcome: partial