Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

19.04.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПГУ-17» до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідачки 4 866,96 грн. заборгованості з грошового зобов`язання щодо сплати внеску на утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, інфляційні втрати та трьох процентів річних; також просив стягнути судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з підготовкою та розглядом даного позову. В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 27.10.2018 року створено ОСББ «ПГУ-17», затверджено статут об`єднання та обрано керівний склад тощо. 20.11.2018 року ОСББ зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «ПГУ-17» від 08.12.2018 року вирішено прийняти вказаний багатоквартирний будинок з дати складання відповідного тристороннього акту передачі-приймання, затверджено кошторис ОСББ на 2019 рік, визначено порядок сплати та розміри внесків співвласників для забезпечення управління багатоквартирним будинком. 01.01.2019 року багатоквартирний будинок [ADDRESS] передано в управління ОСББ «ПГУ-17», про що складено відповідний акт передачі житлового будинку. Так, квартира [ADDRESS] (загальною площею 51,5 кв.м.) у вказаному житловому будинку належить на праві приватний власності [PERSON] . Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «ПГУ-17» від 08.12.2018 року встановлено, що з дати прийняття будинку в управління ОСББ «ПГУ-17» розмір щомісячного внеску співвласників житлових та нежитлових приміщень для забезпечення управління багатоквартирним будинком згідно Додатку 2, а оплата внесків проводиться до 25 числа звітного місяця. На численні усні та письмові звернення голови правління відповідачка жодного разу не висловлювала будь-яких заперечень стосовно свого обов`язку щодо сплати внесків, але свого обов`язку належним чином не виконує. Таким чином, власник квартири [ADDRESS] зобов`язана виконувати рішення загальних зборів членів ОСББ від 28.12.2012 року щодо розміру внесків на утримання будинку та щомісячно сплачувати ці внески. Зважаючи, що добровільно оплачувати заборгованість зі сплати внесків співвласників відповідачка не бажає, ОСББ «ПГУ-17» вимушене звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач зазначає, що відповідачка має заборгованість перед позивачем за період з 01.09.2019 року по 28.02.2021 року в розмірі 4 866,96 грн., де: 4 541,62 грн. - сума боргу; 225,09 грн. - сума інфляційних втрат ОСББ у зв`язку з простроченням відповідачкою сплати внесків на утримання; 100,25 грн. - сума трьох процентів річних, що підлягають сплаті відповідачкою за порушення грошових зобов`язань перед ОСББ. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки витрати, сплачені за Договором на надання правничої допомоги від 26.02.2021 року, в розмірі 1 200,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 31.05.2021 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 31.05.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження через оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суддя Саламатін О.В. перебував у щорічній плановій відпустці з 05.08.2021 року по 08.09.2021 року включно. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи за вищезазначеним позовом. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачка [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Статтею 385 ЦК України визначено, що власники квартир та не житлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та не житловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до положень статті 4 вищевказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Положеннями статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. 20.11.2018 року проведено державну реєстрацію ОСББ «ПГУ-17», яке здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] . Статтею 10 Закону визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПГУ-17» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ «ПГУ-17», затвердженого Загальними зборами 27.10.2018. 01.01.2019 року багатоквартирний будинок [ADDRESS] передано в управління ОСББ «ПГУ-17», про що складено відповідний акт передачі житлового будинку. Рішенням Загальних зборів встановлено розмір щомісячного внеску на управління будинком в розмірі 4,203 грн. за 1 кв.м. (власники квартир 1-го поверху) загальної площі; 4,805 грн. за 1 кв.м. (власники квартир з 2-го поверху) загальної площі; 3,356 грн. за 1 кв.м. (власники нежитлових приміщень) загальної площі; та оплату внесків встановлено проводити до 25 числа звітного місяця, що підтверджується Протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 08.12.2018 року. Згідно ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники зобов`язані виконувати вимоги статуту об`єднання, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Згідно із ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори співвласників, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення обмежень на користування спільним майном. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно з п.п. 5, 10 ч. 1 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Звертаючись із позовом до суду у квітні 2021 року позивач зазначає, що у період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року у відповідачки виникла заборгованість щодо сплати внесків на утримання будинку за квартирою [ADDRESS] в розмірі 4 541,62 грн. Згідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості щодо сплати внесків на утримання будинку у добровільному порядку, а також жодних заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку заборгованості. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що відповідачка не виконує покладені на неї обов`язки щодо своєчасної сплати внесків за утримання будинку, а отже позов слід задовольнити в частині стягнення з останньої основної суми заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку в розмірі 4 541,62 грн. Крім того, за приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, на суму основного боргу відповідачки позивачем нараховано 3% річних за прострочення сплати внесків на утримання будинку в розмірі 100,25 грн. та інфляційні втрати в сумі 225,09 грн. Суд приймає до уваги розрахунки 3% річних за прострочення сплати внесків на утримання будинку та інфляційних втрат, надані позивачем, оскільки вони проведені відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням періоду, за який не вносилась плата та відповідної суми боргу. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в цій частині. Що стосується питання розподілу судових витрат, то суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача понесені позивачем витрати на оплату судового збору в сумі 2 270,00 гривні, які підтверджуються платіжним дорученням № 417 від 15.04.2021 року. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1 200,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача відповідні докази суду були подані у строки, визначені статтею 141 ЦПК України. В обґрунтування заяви про понесені позивачем витрати на правничу допомогу, суду надано договір № 1/04/21 про надання правничої допомоги від 01.04.2021 року, укладений між головою правління ОСББ «ПГУ-17» Волковою К.Б. та адвокатом Луцишиним Я.М. Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 07.04.2021 року, підписаного головою правління ОСББ «ПГУ-17» Волковою К.Б. та адвокатом Луцишиним Я.М., вартість наданих Адвокатом послуги з підготовки позовної заяви до [PERSON] (власниці квартири [ADDRESS] ) ОСББ «ПГУ-17» про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] та прилеглої території згідно з договором про на надання правової допомоги № 1/04/21 від 01.04.2021 року, виходячи з розрахунку 600,00 грн. за одну годину роботи адвоката, складає 1 200,00 грн. Згідно із платіжного доручення № 416 від 14.04.2021 року ОСББ «ПГУ-17» перерахувало на користь адвоката 1 200,00 грн. за адвокатській послуги з правничої допомоги за договором № 1/04/21 від 01.04.2021 року. Отже, представником позивача надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 1 200,00 грн. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на категорію та юридичну кваліфікацію правовідносин у справі, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 1 200,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved