overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

18.04.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 18.06.2015 року, посилаючись на те, що з початку лютого 2018 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. шлюб між сторонами має лише формальний характер, примирення між ними неможливе, оскільки кожен з них живе самостійним життям, збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який у випадку розірвання шлюбу між сторонами залишиться проживати з позивачем. Спір про поділ майна між сторонами, на даний час, відсутній. Сторони у підготовче судове засідання не з'явились. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив, що позов визнає повністю. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-05 00:00:00

18.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків за користування земельною ділянкою, який уточнив 26.04.2018 року, вказуючи, що земельна ділянка площею 6651 кв.м. розташована в [ADDRESS], якою користується гр. [PERSON], належить на праві власності територіальній громаді міста. Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Вільногірська міська рада. Комісією, створеною рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради від 08.11.2017 року № 316/0/7-17, відповідно до Акту визначення збитків від 11.12.2017 року, здійснено визначення збитків, завданих Вільногірській міській раді внаслідок неодержання доходу за користування земельною ділянкою загальною площею 6651 кв.м., яка розташована по [ADDRESS], [PERSON]. Згідно з витягами із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області від 05.09.2017 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] у м.Вільногірську нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2015 році склала 533210,67 грн., у 2016 році - 764066,88 грн., у 2017 році - 809958,78 грн. Термін, протягом якого допущено неодержання доходу за користування земельною ділянкою - з 01.01.2015 року по 01.12.2017 рік. [PERSON] користується земельною ділянкою, яка розташована по [ADDRESS] без правовстановлюючих документів і плата за користування земельною ділянкою у 2015-2017 роках не здійснювалась. Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.10.2013 року, реєстраційний номер № 1196, [PERSON] набула право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю мийки Б-2, загальною площею 983,4 кв.м., яке знаходиться за адресою вул. [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 0,6651 га кадастровий номер [NUMBER]. В даний час гр. [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0.6651 га під об'єктом нерухомого майна, який розташований по [ADDRESS] у м. Вільногірськ без правовстановлюючих документів, за користування земельною ділянкою коштів не сплачує. Нарахування збитків від неодержання доходу за користування земельною ділянкою здійснено з 01.01.2015 р. по 01.02.2016 р. за ставкою 7,25 % від нормативної грошової оцінки, з 01.02.2016р. за ставкою 5.2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 118302,57 грн. Таким чином, неодержання доходу за користування земельною ділянкою гр. [PERSON] загальною площею 0.6651 кв.м. завдало збитки Вільногірській міській раді на загальну суму 118302,57 грн.,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

18.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування майна батька - [PERSON], який помер 26.09.2017 року. В обґрунтування позову зазначив, що за життя батько не оформив правовстановлюючий документ про право власності на вказану вище квартиру, що унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину батька за законом у нотаріуса та змушує звертатися за захистом своїх прав до суду. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні; представник відповідача при вирішенні справи послалася на розсуд суду; треті особи не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є сином [PERSON], який у 1979 році як член житлово-будівельного кооперативу № 74 отримав у користування квартиру [ADDRESS] (далі по тексту Квартира; а.с. 3, 5, 6). Як убачається з довідки Обєднання житлово-будівельних кооперативів міста Чернігова від 29.03.2018 № 67 (а.с. 4), у 1990 році [PERSON] повністю сплатив свій пайовий внесок за Квартиру. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України „Про власність від 26.03.1991 року № 885-ХІІ, що діяв на час виплати пайових внесків [PERSON], член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності. Таким чином, повністю сплативши свій пайовий внесок за Квартиру [PERSON] автоматично набув на неї право власності. У звязку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на його майно, в тому числі й на Квартиру. Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) позивач разом із третіми особами є спадкоємцями майна [PERSON] за законом першої черги. Як випливає з наданої суду копії спадкової справи, у встановлений статтею 1270 Кодексу шестимісячний строк від дня відкриття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини батька; водночас, треті особи подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини [PERSON] на користь позивача. Втім, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, до складу якої входить Квартира, позивачеві було відмовлено з підстав ненадання ним правовстановлюючого документа на Квартиру. У звязку з тим, що за життя батько позивача не оформив правовстановлюючий документ про право власності на Квартиру, натепер позивач позбавлений можливості отримання у приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для захисту його прав у судовому порядку, в звязку з чим предявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

18.04.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя дітей не мають. Спільне життя не склалося, у звязку з тим, що відповідач зловживає алкогольними напоями, ніде не працює. З другої половини грудня 2017 року шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження сімї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2018 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 21 липня 2017 року між сторонами зареєстровано шлюб Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 192. Від подружнього життя дітей не мають. Подружнє життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

18.04.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.03.2012 року на загальну суму 62194 грн. 91 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що всупереч умов укладеного між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (далі - Банк/позивач) та [PERSON] кредитного договору від 02.03.2012 року (далі - Кредитний договір), остання своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином не виконувала. У зв'язку з чим, станом на 31.03.2018 року, у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість по кредиту, що складає 62194 грн. 91 коп., яку остання не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

18.04.2018 р. рішенням суду було частково задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. 23.08.2018 р. до суду від представника позивача - адвокат [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, що стосується розмірі аліментів. За вимогами ст. 270 ЦПК України «суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

18.04.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послалася на фактичне припинення шлюбних відносин та неможливість спільного проживання з відповідачем однією сім`єю. У підготовчому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні; відповідач визнав позов повністю. В силу положень частини третьої статті 200 ЦПК України, визнання відповідачем позову дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 30.07.2002 і мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Внаслідок психологічної несумісності між сторонами виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Як випливає з позовної заяви та пояснень сторін, сторони припинили сімейні відносини в 2017 році, а з початку 2018 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство; подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Оскільки натепер шлюб носить формальний характер, при цьому сторони не бажають збереження шлюбу та спільного проживання однією сім`єю, пред`явлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. За приписом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

18.04.2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі в сумі 20863 грн 51 коп. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач затримує виплату заробітної плати, чим порушує її право на належну оплату праці. Ухвалою судді від 23.04.2019 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 13.05.2019 на адресу суду відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на скрутне фінансове становище, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, та надав довідку про розмір заборгованості по заробітній платі в розмірі 20863 грн 51 коп. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач працювала у відповідача на посаді начальника сектора. 26.12.2018 вона була звільнена за власним бажанням. Відповідно до положень статті 116 КЗпП України (далі - Кодекс) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як випливає з матеріалів справи, відповідач вказане положення Кодексу не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість з виплати заробітної плати, яка станом на 01.04.2019 становить 20863 грн 51 коп. Розмір заборгованості підтверджується довідкою відповідача від 08.05.2019 № 466/141. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

18.04.2019 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором від 01.03.2010 №б/н, що виникла в результаті невиконання його умов відповідачем, як позичальником, і становить 30817,97 грн, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921,00 грн. На виконання ухвали від 10.05.2019 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. 12.06.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та призначено відкрите судове засідання на 28.10.2019. 28.10.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 18.12.2019. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.35). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, а саме у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.63). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між ним та банком договору про надання кредиту, приєднання ним до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банк. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 01.03.2010 між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір із [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 51-51). До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.51) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 11-25). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідача та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

18.04.2019 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором від 09.10.2012 №б/н, що виникла в результаті невиконання його умов відповідачем, як позичальником, і становить 14130,29 грн, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 1921,00 грн. На виконання ухвали від 10.05.2019 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. 13.06.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та призначено відкрите судове засідання на 28.10.2019. 28.10.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 18.12.2019. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, при цьому не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.37). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин, зокрема щодо укладення між ним та банком договору про надання кредиту, приєднання ним до Умов і Правил надання банківських послуг, визнання ним Тарифів банк. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 09.10.2012 між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір із [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 12). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 13) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 14-28). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідача та

Outcome: partial