Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

18 листопада 2020 року до суду з позовом звернувся [PERSON] , який було уточнено та в якому прохає стягнути з відповідача - [PERSON] на його користь 6553 грн. спричиненої скоєним злочином матеріальної шкоди; стягнути з відповідача - [PERSON] на його користь 5000 грн. спричиненої скоєним злочином моральної шкоди а також 840,80 грн. судових витрат. Позивач свої вимоги мотивував тим, що 14 травня 2020 року близько 20.00 годин [PERSON] , знаходячись на земельній ділянці неподалік від будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до нього, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, наніс удар головою в область носа потерпілому, від якого, останній впав на землю та [PERSON] , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс не менше 2-х ударів кулаками рук в область голови, чим спричинив [PERSON] , згідно висновку судово-медичного експерта № 27 від 28.09.2020, тілесні ушкодження у вигляді множинних ран та саден обличчя, закритого перелому носових кісток та струсу головного мозку, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Своїми умисними діями [PERSON] вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. За даним фактом сектором дізнання Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020080310000376 від 15.05.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, по якому його визнано потерпілим. 16.11.2020 [PERSON] Оріхівським районним судом Запорізької області було визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень. Справа розглядалась у порядку спрощеного провадження, тобто відповідачем визнано свою винуватість в повному обсязі. В результаті вчинення відносно нього як потерпілого кримінального проступку, а саме спричинення тілесних ушкоджень, йому довелось проходити лікування, купувати медичні препарати, витрачати кошти на паливо для постійних поїздок до медичних установ. В результаті чого загальні витрати на придбання ліків склала 4713 грн., крім того, витрати за пальне склали 1840 грн., тобто загальна сума спричиненої матеріальної шкоди в сумі 6553 грн. Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. В результаті протиправних, злочинних дій відповідача йому спричинено також і моральну шкоду, адже після спричинення [PERSON] йому тілесних ушкоджень, так як він раніше переніс дві операції раку ректосигмоидного відділу товстої кишки, ним була перенесене величезне моральне страждання, що виразилось у прийманні ліків, також не міг спокійно відпочивати, відчував постійні болі, неодноразово здійснював додаткові перев`язки черевної частини, був відсутній сон, що викликало постійний дискомфорт, та фізичне страждання, що порушувало звичний спосіб його життя. Внаслідок перенесення психологічного стресу, загострення раніше перенесеної операції, та погіршенням сну, він змушеним був постійно приймати лікарські препарати. Тому спричинену йому моральну шкоду оцінює в сумі 5000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. До теперішнього часу відповідач навіть не намагався хоча б частково відшкодувати заподіяну ним шкоду, що є причиною звернення до суду з цим позовом. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, прохав відмовити у задоволені позову. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини,дійшов до переконання про наявність підстав длячасткового задоволення позову з наступних підстав. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Також, статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом та підтверджується наданими у справі доказами, що 16 листопада 2020 року Оріхівським районним судом Запорізької області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. Згідно частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, тому приймаючи до уваги вимоги зазначеної процесуальної норми, не підлягає доказуванні факт скоєння злочинних дій [PERSON] у відношенні [PERSON] , так як відповідач 16 листопада 2020 року буввизнаний винним у вчиненні кримінального проступку і притягнутий до кримінальної відповідальності та призначено покарання у вигляді штрафу. Як визначено в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд приймає як докази понесених витрат у зв`язку з лікуванням на підставі поданих належних і допустимих доказів, а саме призначень згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1689, як то: фіскальний чек № 00021624 від 29.05.2020 р., фіскальний чек № 00021625 від 29.05.2020 р., фіскальний чек № 0103 від 19.05.2020 р., фіскальний чек № 0089 від 20.05.2020 р., фіскальний чек № 18 від 18.05.2020 р., фіскальний чек № 0112 від 22.05.2020 р. Всього, згідно поданих належних доказів про витрати на лікування позивачем витрачено 2153,58 грн. Однак, щодо витрат на пальне у розмірі 1840,00 грн. для поїздок в медичні установи, про що надані суду: фіскальний чек № 9754 від 16.05.2020 р. на суму 200,00 грн., фіскальний чек № 0641 від 20.05.2020 р. на суму 100,00 грн., фіскальний чек № 1156 від 22.05.2020 р. на суму 340,00 грн., фіскальний чек № 0064 від 18.05.2020 р. на суму 200,00 грн., фіскальний чек від 15.05.2020 р. на суму 200,00 грн., фіскальний чек № 0907 від 21.05.2020 р. на суму 200,00 грн. та фіскальний чек № 9962 від 17.05.2020 р. на суму 200,00 грн.; не може бути прийнятий як доказ, так як в період часу з 15.05.2020 року по 25.05.2020 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Оріхівська БЛІЛ» ОРРЗО, а фіскальні чеки № 2489 від 28.05.2020 р. на суму 200,00 грн. та фіскальний чек № 11868 від 29.05.2020 р. на суму 199,88 грн. не підтверджено медичними документами про відвідування лікаря саме в зазначені дні. При визначенні обсягу та розміру стягнення моральної (немайнової) шкоди, суд керувався положеннями ЦК України, ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року зі змінами та доповненнями. Суд зважає на те, що внаслідок спричинення шкоди здоров`я [PERSON] , спричиняється йому і немайнова шкода, що може виражатися в моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних [PERSON] . Позивачем не надано достатнього обґрунтованого пояснення спричинення немайнової (моральної) шкоди та не зазначено із яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, у відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року. Дослідивши докази, надані суду, суд вважає що вимоги по стягненню завданої відповідачем моральної (немайнової) шкоди у розмірі 5000 грн. підлягаю частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року зі змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахування інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ... . При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, ч. 2 п. 5 цієї ж Постанови зазначає, що суд повинен з`ясувати з чого виходить Позивач при оцінці заподіяної йому моральної (немайнової) шкоди. Так, у відповідності до ч. 4 п. 10 Постанови ВСУ № 4 від 31.03.1995 р., відповідно до ст. 454 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). Приймаючи до уваги, що спричинення позивачу ушкодження здоров`я внаслідок винних дій відповідача, йому спричиненні душевні страждання внаслідок протиправних дій, головних болів, порушення сну. Також, спричиненням шкоди здоров`ю позивача порушений життєвий уклад. Будь-яких доказів, про обставини, тобто визначення розміру позовних вимог нематеріального характеру, на які посилається у своїй позовній заяві позивач не надав, згідно ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах, суд зважаючи на докази що надані сторонами, засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню в розмірі 2000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказану процесуальну норму, та зважаючи, що позов задоволено частково, суд вважає за можливе стягнути з Відповідача на користь держави за вимоги матеріального характеру у розмірі 276,06 грн., а сплачений судовий збір за вимоги нематеріального характеру стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 336 грн.; у відповідності до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial