Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

17 вересня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником зазначеного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 квітня 2006 року. У будинку, крім зареєстрованих членів її сім`ї, зареєстровано місце проживання [PERSON] Вказуючи на те, що відповідач в будинку не проживає, оскільки ще взимку 2014 року виїхав до Російської Федерації, де створив сім`ю, у зв`язку з чим будь-якої участі у витратах на утримання будинку та проведення ремонту відповідач не приймає, комунальні послуги не сплачує, в добровільному порядку не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає їй, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись будинком, просила визнати його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Ухвалою від 23 вересня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 17 жовтня 2019 року. 17 жовтня 2019 року розгляд справи відкладено на 24 жовтня 2019 року у зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті, до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. 24 жовтня 2019 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями [ADDRESS] . Наведене підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11091296 від 30 червня 2006 року, а також довідкою Шепетівського БТІ про належність житлової площі на домоволодіння. У вказаному будинку зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 11 вересня 2019 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради. Актом комісії від 12 вересня 2019 року в складі голови будинкового комітету Юр`євої Л.Г. та сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично не проживає за вказаною адресою, комунальними послугами не користується. Відповідно до положень ст.ст.379,\~380,\~381 ЦК України\~об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку позивача, однак понад п`ять років у ньому не проживає, реєстрація відповідача у будинку не дозволяє розпоряджатися ним на власний розсуд та значно обмежує її законні права, тому порушене право позивача, як власника будинку підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника будинку можуть бути усунені шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою. З огляду на викладене, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому на підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на її користь слід стягнути 768 грн. 40 к. понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved