Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

18 березня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Дніпрпопетровської області про визнання дій протиправними, визнання права на земельну частку (пай) і зобовязання видати розпорядження щодо надання дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки площею 5,39 умовних кадастрових гектара у власність в натурі (на місцевості) шляхом безоплатної приватизації та встановлення меж в натурі (на місцевості) у звязку з відсутністю бланків [PERSON] на право на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 1987 року по 1992 рік він працював у колгоспі «Слава» Межівського району Дніпропетровської області шофером та трактористом. Згідно п.4 ст.40 КЗпП України позивача було звільнено з членів колгоспу. В 1993 році [PERSON] знову працював трактористом у вказаному вище колгоспі та прийнятий у його члени. 08 червня 1995 року позивач за власним бажанням звільнився з членів акціонерного товариства «Мрія», тобто бувшого колгоспу «Слава». 26 січня 1995 року акціонерне товариство «Мрія» с Антонівка, Межівського району, Дніпропетровської області отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП МЖ №006 в додатку до цього акту №1 [PERSON] внесено до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під порядковим №41. З невідомих причин позивачу [PERSON] на право на земельну частку (пай) не видано, оскільки, згідно листа-повідомлення відповідача, це відбулося з причини відсутності бланків сертифікатів. Позивач переконаний, що такий лист можна трактувати, як рішення про відмову у видачі [PERSON] на право на земельну частку (пай) та надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю). [PERSON] вважає, що дії відповідача порушують його права у сфері земельних відносин, а відмова є протиправною. Право на земельну частку (пай) не залежить від неотримання особою, яка включена до Списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, з невідомих позивачу причин сертифікату на право на земельну частку (пай). Протягом 19 років право [PERSON] на земельну частку (пай) ніхто не порушував та не оспорював, тому строк позовної давності ним не пропущено. Зі змісту відповіді Межівької РДА вбачається, що останні не заперечують право позивача на земельну частку (пай), а причиною відмови є тривале не звернення [PERSON] із заявою про видачу сертифіката. Спірні правовідносини позивача з [PERSON] РДА виникли 27 листопада 2014 року, коли останні вперше оспорили право [PERSON] на земельну частку (пай), що являється відліком строку позовної давності та унеможливлює отриманням останнім дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність. Позивач за уточненою позовною заявою просить суд визнати протиправною відмову [PERSON] РДА у видачі йому [PERSON] на право на земельну частку (пай) в розмірі 5,39 умовних кадастрових гектар із земель запасу на території Богданіфвської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та відмову у наданні дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки у власність та встановлення меж земельної ділянки в натурі; визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 5,39 умовних кадастрових гектар із земель запасу Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, який встановлений для члена акціонерного товариства «Мрія» с Антонівка Межівського району Дніпропетровської області, і зобовязати [PERSON] районну державну адміністрацію у Дніпропетровській області видати розпорядження щодо надання дозволу на розробку проекту технічної документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки площею 5,39 умовних кадастрових гектара у власність в натурі (на місцевості) шляхом безоплатної приватизації та встановлення меж в натурі (на місцевості) у звязку з відсутністю бланків [PERSON] на право на земельну частку (пай). У судове засідання позивач та його представник не зявилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає повністю. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнають. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, зясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. Згідно трудової книжки №491, [PERSON] з 1987 року по 1992 рік працював у колгоспі «Слава» Межівського району Дніпропетровської області шофером, а потім трактористом. Останнього було звільнено із членів колгоспу «Слава». З 1993 року позивач працював трактористом у вказаному вище колгоспі та прийнятий у його члени. 08 червня 1995 року [PERSON] за власним бажанням звільнився з членів акціонерного товариства «Мрія». Довідкою відділу Держземагенства у [PERSON] районі Дніпропетровської області №802 від 19 квітня 2013 року підтверджується, що [PERSON] внесений до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під порядковим №41. Даний список додається до державного акту на право колективної власності на землю серії ДП Мж №006, виданий акціонерному товариству «Мрія с Антонівка, Межівського району, Дніпропетровської області 26 січня 1995 року. Згідно повідомлення [PERSON] РДА вих.№42-911/0/312-15 від 07 грудня 2015 року, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, однак бланки сертифікатів у відповідача відсутні. Для вирішення питання рекомендовано звернутися до суду. Довідками виконкому Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №89, №90 та №91 від 03 лютого 2016 року, які видані [PERSON], підтверджується, що середній розмір земельної частки (паю) по ПСП «Мрія» становить 5,39 умовних кадастрових га. Земельного паю на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області позивач не має, а також на території Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області знаходяться землі запасу (резервного фонду) площею 247,2737га, які перебувають в оренді фізичних та юридичних осіб. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. [PERSON] на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст.22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень. Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії. З огляду на вищевикладене, є всі підстави задовольнити вимоги позивача стосовно визнання за ним права на земельну частку (пай) і зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проекту технічної документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки площею 5,39 умовних кадастрових гектара у власність в натурі (на місцевості) шляхом безоплатної приватизації та встановлення меж в натурі (на місцевості) у звязку з відсутністю бланків [PERSON] на право на земельну частку (пай). Оскільки відповідач позов визнав повністю, суд приймає визнання позову відповідачем, в частині заявлених вимог, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Стосовно вимоги позивача про визнання дій [PERSON] РДА у відмові видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) протиправною, слід зазначити наступне. З відповіді відповідача вбачається, що Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право особи на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права власності на земельну частку (пай). Видача громадянам сертифікатів на право на земельну часту (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У звязку з відсутністю бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай) відповідач рекомендував [PERSON] звернутись до суду. За таких обставин суд вважає, що така відмова правомірна, тому у цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.88,214,215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). На підставі викладеного,

Outcome: partial