Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

18.07.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти, на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення ним навчання, до 30.06.2019 року. В обґрунтування позову було зазначено, що відповідач є рідним батьком позивача, позивач навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання з 01.09.2015 року до 30.06.2019 року, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому просить суд стягнути через відмову відповідача добровільно виконувати вказаний обов`язок стягнути аліменти в примусового порядку. Ухвалою судді від 24.01.2018 року провадження по справі було відкрито (а.с.11). Ухвалю судді від 19.02.2018 року розгляд справи було відкладено через неявку усіх сторін по справі та не виконання відповідачем вимоги щодо направлення позивачу копії відзиву на позовну заяву (а.с.24). Позивач у судове засідання не прибув, надавши 06.03.2018 року заяву відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.32). Відповідач у судове засідання також не прибув, надавши суду заяву від 20.03.2018 року, в якій окрім долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву позивачу, надав також довідку державної фіскальної служби щодо своїх доходів за 2017 рік (а.с.33-35), проти позовних вимог відповідно до свого відзиву від 08.02.2018 року разом з наданими додатками (а.с.15-22) заперечував. У звязку з неявкою сторін по справі фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до норм ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши подану позовну заяву разом із доданими до неї документами, відзив відповідача, аргументи позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ №114628, виданого Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача по справі [PERSON] (а.с.7) Згідно довідки Харківського державного автотранспортного коледжу від 18.05.2017 оку №201/17 позивач навчається станом на день видачі довідки на 2 курсі денного відділення вказаного вищого навчального закладу на період з 01.09.2015 року до 30.06.2019 року на підставі наказу №216-Г від 11.08.2015 року (а.с.8). У зв`язку з навчанням позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] з 06.12.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №221692, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області 06.12.2013 року (актовий запис №131)(а.с.19). Від вказаного шлюбу має двох неповнолітніх дітей: дочок-близнят [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ВЛ №431567 та 1-ВЛ №431566 від 10.12.2015 року, виданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області (актові записи №117 та 118) відповідно (а.с.20,21). Дохід відповідача складається виключно із заробітної плати за основним місцем роботи у дерадвній організації «Комбінат Світанок», що підтверджує довідка вказаного підприємства від 01.02.2018 року за №7 (а.с.22) та довідка державної фіскальної служби про доходи відповідача за 1-3 квартал 2017 року від 20.02.2018 року (а.с.34). Таким чином, судом встановлено, що щомісячний дохід відповідача не невелику величину лише перевищує мінімальну заробітну плату. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітній дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батька зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.20 постанови пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає при обовязковій сукупності таких юридичних фактів: -досягнення донькою віку, який перевищує 18, але менший 23 років; -продовження ним навчання; -потреба у звязку із цим у матеріальній допомозі; -наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином для аліментів на повнолітню працездатну дитину, що продовжує навчання, необхідними умовами для стягнення аліментів є потреба дитини у матеріальній допомозі та можливість батьків таку допомогу надавати. Відсутність будь-якої умови є підставою для відмови у задоволенні відповідного позову. Судом встановлено, що дохід відповідача є близьким до мінімальної заробітної плати у звязку з чим у відповідача відсутня можливість таку допомогу надавати, враховуючи його обовязок по утриманню ще двох неповнолітніх своїх дітей, що є його обовязком перш за все, оскільки вказані особи є малолітніми. У звязку з викладеним підстав для задоволення позову позивача немає. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ. До цього часу вказаний порядок КМУ не прийнятий, у звязку з чим судові витрати по справі, які складаються із несплаченого судового збору, слід компенсувати за рахунок держави. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: dismissed