Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

17 липня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач не виконує належним чином свій обов`язок по сплаті аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити з наведених підстав. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні, оскільки заявлена позивачем сума є для нього дуже великою. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Відповідач не виконує належним чином свій обов`язок по сплаті аліментів, внаслідок у період з лютого 2013 року по лютий 2020 року утворилась заборгованість в розмірі 73\~054,89 грн., що підтверджується відповідною довідкою-розрахунком. Згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові ВП ВС у справі №333/6020/16-ц від 03.04.2019 року, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У період з лютого 2013 року по дату звернення до суду розмір пені становить 770\~181,16 грн., що вбачається з розрахунку, наданого позивачем та який прийнято судом. Однак, у зв`язку із тим, що положеннями ст.196 СК України визначено, що розмір пені не повинен перевищувати 100% заборгованості, то позивач просить стягнути 73\~054,89 грн. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не має постійного місця роботи, надав суду довідки про доходи з підприємств де він працював з 2015 року, з яких вбачається низький рівень його доходу. Згідно ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За таких обставин, з урахуванням матеріального стану [PERSON] , суд вважає, що розмір неустойки слід зменшити до 25\~000 грн., в решті позову відмовити. Задовільняючи позовні вимоги частково, суд виходить з реальної можливості відповідача сплатити неустойку по аліментах, не порушуючи при цьому прав та інтересів сторін. За таких обставин, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Outcome: dismissed