Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

19.04.2017 заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що, у 1974 році заявник закінчив Київське міське професійно-технічне училище № 15 та отримав Атестат від 11.07.1974 [NUMBER], проте, у вказаному атестаті була допущена помилка, а саме прізвище заявника замість «[PERSON]» вказано як «[PERSON]». На даний час заявник має намір оформити пенсію, тому він був вимушений звернутись до суду за встановленням факту належності правовстановлюючого документу. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги свого довірителя підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні його вимог, при цьому не навівши суду жодних підстав. Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у м. Київ (а.с.4,5). Згідно копії паспорта, картки фізичної особи-платника податків, трудової книжки та свідоцтва про народження правильно прізвище заявника - «[PERSON]» (а.с.4,5,8-10). На ім'я «[PERSON]» 11.07.1974 Київським міським професійно-технічним училищем № 15 видано Атестат [NUMBER]. При видачі вказаного атестату була допущена помилка - невірно зазначено прізвище заявника, а саме замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]» (а.с.6). Згідно копії трудової книжки, [PERSON] навчався у МПТУ м. Києва у період з 01.03.1973 по 11.07.1974. Вказаний запис трудової книжки зроблено на підставі атестату (а.с.8). Встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику має для нього юридичне значення, оскільки останній хоче оформити пенсію. Отже, факт належності [PERSON] Атестату від 11.07.1974 [NUMBER] знайшов своє підтвердження відповідно до наявних у справі письмових доказів. Враховуючи, що не встановлення вищевказаного факту може призвести до порушення майнових прав заявника, а інший порядок встановлення даного факту законом не визначено, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved