Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

19.07.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Як доказ заявлених вимог вказує, що на даний час вона є повнолітньою, однак продовжує навчатися у ВПУ Колківське вище професійне училище на денній формі навчання за спеціальністю кухар. Термін навчання з 01.09.2016 року по 31.01.2018 року. Відповідач [PERSON] є її батьком. Посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу, просить стягнути з відповідача аліменти на себе, як повнолітню дитину, що продовжує навчатись в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до закінчення навчання - 31.01.2018 року. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, згідно поданої заяви просить проводити розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Правовідносини, що існують між сторонами у справі, регулюються нормами глави 16 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23-х років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 039416 від 20.07.1999 року (а.с.3) [PERSON] є повнолітньою та навчається у ДПТНЗ Колківське ВПУ з 01.09.2016 року по 31.01.2018 року за спеціальністю кухар. Форма навчання денна (а.с.4). Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. При визначенні розміру аліментів, суд також враховує те, що згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.12.2011 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно. Беручи до уваги викладене та те, що будь-яких інших доказів щодо обставин, які можуть вплинути на розмір стягуваних аліментів сторонами не надано, враховуючи потреби дитини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної вимоги. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved