Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

19 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнених вимог (а.с. 46) просить стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.10.2012 року в сумі 11059,12 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 23.10.2012 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержав кредит в сумі 900,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував умови Договору та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 31 грудня 2015 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 11059,12 грн., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що кредитний договір його син [PERSON] не укладав. Договір від імені сина укладено іншою особою, що він встановив з кредитної справи, де міститься фотографія іншої особи, а не його сина. Вказує на фальсифікацію та відсутність договірних відносин між Банком та [PERSON] Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що 23.10.2012 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 5). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 2.5% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с. 6). За даними витягу з [PERSON] по картам «Універсальна 55 днів пільгового періоду», також встановлено розмір пені і штрафу за порушення умов договору (а.с.6). [PERSON] з заявою позичальника, останній ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 5 зв. бік). Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку за певних умов погодження. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. З витягу особового рахунку відповідача (а.с. 79) в ПАТ КБ «ПриватБанк»,а також з розрахунком заборгованості вбачається, що відповідач, користуючись кредитними коштами, допустив систематичне порушення з кредитних зобовязань щодо повернення кредиту, сплати відсотків, та інших платежів за договором, починаючи з лютого 2013 року жодних платежів за договором не здійснював. [PERSON] з розрахунком заборгованості, станом на 31.12.2015 року за [PERSON] рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 874,99 грн., що підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку. Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З червня 2013 року відповідач не здійснював операцій по картрахунку, не виконував кредитних зобов'язань (а.с. 79-84). \~\~\~\~ Таким чином позивач не надав доказів виконання ним п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, що визначений як 30 % на рік, тобто 2.5 % на місяць. Більш того доказів щодо дії нових [PERSON] суду не надано. За Витягом з [PERSON], що доданий до позовної заяви, розмір процентів встановлено в розмірі 2,5% на місяць (а.с. 6) . За таких обставин, процедура підвищення процентної ставки банком була порушена, а тому за період з вересня 2014 року по 31.12.2015 року відсотки слід рахувати, виходячи з 30% річних, як то передбачено умовами договору. \~\~\~\~ Крім того, введення нових тарифів по картах стосується лише витрат, вчинених після введення їх в дію. Проте, як встановлено починаючи з червня 2013 року відповідач операцій за кредитом не здійснював. Тому Банк не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснювався ним за цей період за підвищеними відсотковими ставками. За вказаного суд вважає необхідним стягнути проценти у наступному розмірі, 768,70 грн. загальний розмір % станом на 31.08.2014 року, та з 01.09.2014 році, з якого Банк в односторонньому порядку без належного повідомлення відповідача підвищив тариф процентів, у наступному розмірі: 874,99 грн. заборгованості х 488 дні заборгованості х 2,5% х 12 / 360 = 1124,53 грн. Тобто всього процентів 768,70 + 355,83 = 1124,53 грн. Окрім цих сум, Банком нараховано пеню в розмірі 2650 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 502,82 грн. (процентна складова). [PERSON], діючих на дату підписання договору, дійсно була передбачена відповідальність у виді пені та штрафу в розмірах 500 грн. + 5% від суми позову. Втім, нарахування штрафу від ціни позову не відповідає положенням\~\~ч.2\~ст.549 ЦК України, згідно яких штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Також, враховуючи, що порушення умов договору в частині прострочення сплати за договірними зобовязаннями тягне накладення пені, то стягнення за це ж саме порушення штрафу, свідчать про те, що умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобовязань (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь Банка підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 4649,52 грн., з яких: заборгованість по кредиту 874,99 грн., проценти 1124,53 грн. та пеня 2650 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням розяснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом\~№ 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 578,76 грн. (4649,52 грн. х 100 / 11059,12= 42%, 1378 х 42% = 578,76). Щодо посилань представника відповідача про відсутність договірних відносин та фальсифікації даного договору, то доказів з даного приводу суду не надано. Посилаючись на виявлення факту укладення договору іншою особою, як то вказує представник позивача, відповідач не скористався своїм правом на захист, не надав доказів щодо звернення до органів поліції. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Втім, на підтвердження своїх доводів представником позивача будь-яких доказів не надано, факти щодо фальсифікації Договору кредиту за даним позовом не доведені, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, про обґрунтованість чого зазначено вище.

Outcome: partial