Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

17 січня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи тим, що у 2011 році до неї звернувся відповідач з проханням надати йому допомогу у якості довіреної особи у справах пов'язаних з його нерухомістю. Після смерті дружини [PERSON] за законом мав право на спадщину трикімнатної квартири, придбаної у шлюбі. Сестра померлої дружини [PERSON] через суд почала оспорювати право [PERSON] на спадщину з наміром отримати спадщину [PERSON] (трикімнатну квартиру) у свою власність. Відповідач [PERSON] для захисту своїх прав на спадщину у суді найняв адвоката. Після двох засідань у нього до адвоката виникла недовіра, яка ґрунтувалась на тому, що адвокат, який повинен був захищати інтереси свого замовника, більш схилений до протилежної сторони і неналежним чином захищає його інтереси. В цьому випадку право [PERSON] на спадщину було б втрачено. Недовіра до адвоката спонукала відповідача звернутися до позивача за допомогою, щоб вона на правах його довіреної особи координувала напрямок дій адвоката для захисту його інтересів у суді. При позитивному рішенні суду, визнання за ним права на спадщину, відповідач замовив додаткові послуги - оформлення документів права на спадщину на його ім'я. Між ними була обумовлена вартість за надання послуг. За участь у судових засіданнях - 5000 грн. У разі виконання додаткових робіт, пов'язаних з оформленням документів - 5% від вартості трикімнатної квартири. На 2011 рік вартість трикімнатної квартири становила 270000 грн. 27.09.2011 року [PERSON] в присутності свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] власноруч написав розписку, у якій давав зобов'язання розрахуватися з позивачем по виконанню роботи (послуг). Розписка написана відповідачем власноруч, підписана свідками, є документом, що підтверджує вчинення правочину між ними та посвідчує, що відповідач винен грошову суму. А саме, 5% від 270000 грн. становить 13500 грн., з яких у час виконання послуг позивачу було сплачено 2500 грн., залишок боргу - 11000 грн., які до цього часу не сплачені. У розписці відповідач [PERSON] свій обов'язок розрахуватись за виконану роботу поклав на свого спадкоємця [PERSON], який своїм підписом у розписці дав на це згоду, але прийнятого на себе зобов'язання не виконав і виконувати відмовився. 27.12.2011 року позивач виконала роботу та отримала кінцевий результат своєї діяльності - свідоцтво права на спадщину на ім'я [PERSON], тобто право власності на трикімнатну квартиру у [ADDRESS]. Замовник [PERSON] повинен був розрахуватись з позивачем та сплатити залишок боргу у розмірі 11000 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок погашення боргу 11000 грн., за несвоєчасну сплату боргу 660 грн. та судові витрати в сумі 244 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги викладені у позовній заяві обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом по справі встановлено, 27.09.2011 року [PERSON] взяв на себе зобов'язання виплатити [PERSON] за надані послуги кошти в розмірі 5% від вартості нерухомості в сумі 5000 грн., оплата буде здійснена спадкоємцем [PERSON] - [PERSON], що підтверджується відповідною розпискою від 27.09.2011 року. Крім того у розписці від 25.06.2013 року [PERSON] визнав факт його заборгованості перед позивачем у розмірі 11000 грн. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 18.12.2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON] про стягнення коштів за надані послуги залишені без задоволення. На даний час відповідач борг в повному обсязі не повернув, на звернення позивача про повернення коштів не відреагував, у зв'язку з чим позивачем нараховані три відсотки річних за 2 роки, що становить 660 грн. У відповідності з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 60 ч. 4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 901 ч. 1 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ст. 612 ч. 1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що хоча у розписці і зазначена домовленість сторін на проведення розрахунку [PERSON], однак зважаючи, що [PERSON] відмовляється добровільно сплатити борг, а рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 18.12.2013 року не встановлено його обов'язку такої сплати, суд приходить до висновку, що таку сплату повинен здійснити [PERSON], оскільки він є фактичним замовником послуг позивача, а відтак повинен особисто здійснити розрахунок за надані послуги. А зважаючи, що така згода [PERSON] викладена у розписці від 25.06.2013 року на суму 11000 грн., суд вважає можливим постановити рішення про таке стягнення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 244 грн. Враховуючи вищевказане, визначивши, що зазначені у позовній заяві факти знайшли своє підтвердження, суд вважає можливим, позов задовольнити та стягнути з [PERSON] в рахунок погашення боргу 11660 грн.

Outcome: approved