Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

18 вересня 2015 року позивач, Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, в особі голови районної адміністрації [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідачів аліменти на його утримання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 квітня 2013 року до теперішнього часу за заявою матері [PERSON], у зв'язку з тяжкими життєвими обставинами у Центрі соціальної опіки дитини «Оновлення» проживає неповнолітній [PERSON], [INFO]. Згідно інформації Центру соціальної опіки дитини «Оновлення» від 17 серпня 2015 року за час перебування дитини у Центрі, мати відвідувала сина декілька разів, а саме: 01 червня 2013 року та 3, 6, 10 жовтня 2013 року для проходження комісії ПМПК, а також у середині березня 2014 року. З травня 2014 року дитина перебуває у місті Львові (у зв'язку з проведенням АТО у Донецькій області). За весь час перебування дитини у закладі, батьки про дитину не піклуються, не намагаються повернути сина у сім'ю. Батьки перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте фактично разом не живуть, мати дитини проживає з іншим чоловіком, веде нетверезий спосіб життя. На підставі зазначеного позивач вважає, що має місце факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку з чим просить позбавити їх батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідачів аліменти на його утримання. 01 жовтня 2015 року від позивача надійшла заява, якою було уточнено розмір відшукуваних аліментів, зокрема, позивач просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів їх заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна або державної установи, до якої буде влаштована дитина. Представник позивача Красильникова Н.В., діюча на підставі довіреності, до зали судових засідань не прибула, надавши заяву, якою просила справу розглядати за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не прибув з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Відповідачка [PERSON] до суду не прибула, надавши заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення рішення у справі не заперечує. Представник третьої особи, служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Петрук Н.Л., діюча на підставі довіреності, надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник третьої особи, Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради Шашкіна О.В., яка діє на підставі довіреності, також надала суду заяву, якою просила розглядати справу за її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Прокурор прокуратури Орджонікідзевського району міста Маріуполя Кулік А.В. своєю заявою вважала можливим позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, даючи оцінку доводам позивача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Цивільного кодексу України, орган державної влади або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Частиною 2 статті 3 ЦПК України передбачено, що до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, у випадках, встановлених законом. Статтею 165 Сімейного Кодексу України закріплено право органу опіки та піклування на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народився [INFO] року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 833. Батьками дитини записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] ( ас.7 зв.). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 27 лютого 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 лютого 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 49. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (ас. 6 зв). Згідно листа директора Центру соціальної опіки дитини «Оновлення» № 08-01 від 17 серня 2015 року неповнолітній [PERSON], [INFO] з 30 квітня 2013 року проживає у закладі за заявою матері, у зв'язку з тяжкими життєвими обставинами. За час знаходження дитини у Центрі мати відвідувала сина декілька разів, а саме: 01 червня 2013 року, 03 жовтня, 06 жовтня, 10 жовтня 2013 року, а також у середині березня 2014 року. З травня 2014 року дитина перебуває у місті Львові (у зв'язку з військовими діями у Донецькій області). Батьки не піклуються про сина, будь-яких заходів для того, щоб забрати сина, не приймають. Батьки перебувають у шлюбі, але фактично проживають окремо. Мати дитини проживає з іншим чоловіком та веде нетверезий спосіб життя. На телефонні дзвінки відповідає рідко, та зазвичай у стані алкогольного сп'яніння. Враховуючи, що за два роки перебування дитини поза родиною, батьки своє відношення до сина не змінили, вважає доцільним позбавити їх батьківських прав, з метою захисту інтересів дитини та його права жити у родині (ас. 7). Згідно акту обстеження умов проживання № 216 від 02 вересня 2015 року, складеного комісією у складі спеціалістів Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, двері квартири за адресою: [ADDRESS], ніхто не відчинив. Був залишений виклик до служби ( ас. 8 зв). Згідно повідомлення директора Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради від 10 вересня 2015 року № 01-11-1158, у 2015 році родина [PERSON] під соціальним супроводом не перебувала, до фахівців Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за соціальними послугами не зверталась. Згідно з вимогами статей 150, 164, 166 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язків по утриманню дітей. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні і поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що за два роки перебування дитини поза родиною відповідачка [PERSON] спілкувалась з сином декілька разів; даних про відвідування дитини батьком (відповідачем [PERSON]), матеріали справи не містять. З березня 2014 року батьки дитину взагалі не відвідували. Отже батьки не спілкувались з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та налагодження психо-емоційного контакту, втраченого за час тривалого розлучення, інтересу до внутрішнього світу дитини не виявляли, не проявляли до нього батьківської турботи, не намагались створити належні умови для життя свого малолітнього сина, що свідчить про те, що вони, не маючи стійкого бажання повернути дитину в сім'ю, свідомо ухилялись від виконання батьківських обов'язків по його вихованню, однак протягом певного часу мали реальну можливість виконувати їх, але відповідних дій не вчиняли. Крім того, суд приходить до переконання, що своєю поведінкою батьки перешкоджають засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі. Крім того, заява відповідачки [PERSON] свідчить про те, що остання взагалі не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. Таким чином, з метою захисту прав дитини та інтересів малолітнього [PERSON], [INFO], суд вважає доцільним позбавити відповідачів батьківських прав відносно дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 цього Кодексу, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не правом, а обов'язком батьків, а позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов'язку, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь опікуна або державної установи, до якої буде влаштована дитина, аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 14 п. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI зі змінами та доповненнями, а позов задоволений у повному обсязі, судовий збір у розмірі 1218 гривень підлягає стягненню з відповідачів у дольовому порядку (по 609 гривень з кожного). На підставі ст. 7, 150, 152, 155, 164, 166, 180, 181 СК України,

Outcome: approved