Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

18 жовтня 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, які позивач сплатив за договорами з відповідачем на придбання будматеріалів та утеплення житлового будинку. 23 жовтня 2018 року вказаний позов було залишено без руху ухвалою суду з наданням позивачу строку на усунення недоліків. 07 листопада 2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви та ухвалою від 09 листопада 2018 року відкрите провадження в даній справі. Позов обґрунтовано наступним. 15 липня 2017 року між сторонами у справі було укладено договір б/н, відповідно до якого ФОП [PERSON] протягом тридцяти робочих днів здійснює заміри, розрахунки та підбір матеріалів для утеплення фасаду будинку позивача та доставляє ці матеріали, а позивач зобов`язався сплатити встановлену суму грошових коштів. Аналогічний договір між сторонами було укладено також 22 липня 2017 року. Позивач повністю сплатив відповідачу узгоджену договорами суму грошових коштів, однак матеріали відповідач позивачу так і не поставив, до виконання своїх обов`язків за договорами не приступив. На неодноразові звернення позивача до відповідача з цього приводу відповідач лише обіцяв виконати умови договорів у більш пізній термін. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь фактично сплачені ним відповідачу грошові кошти в сумі 20900 гривень. Заявою від 04 січня 2019 року позивач уточнив анкетні дані відповідача на вірні: [PERSON] (а.с. 47). 30 січня 2019 року відповідачем до суду поштою направлено зустрічну позовну заяву, в які зазначено про повне невизнання позову та міститься прохання визнати договори від 15 та 22 липня 2017 року недійсними. Ухвалою суду від 06 березня 2019 року, постановленою в судовому засіданні, зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовані наступним. Будь-яких договорів з [PERSON] відповідач [PERSON] не укладала. Грошей від нього не отримувала. Зазначила, що печатка на договорах та квитанціях про сплату грошових коштів, копії яких надані суду [PERSON] , хоч і схожа на її печатку, але не доводить факту укладення зазначених договорів та отримання нею грошових коштів від [PERSON] . Крім того вона, як приватний підприємець, взагалі може працювати без печатки та оформляти договори і квитанції лише за своїм особистим підписом. Найманих працівників вона не має і вона не уповноважувала жодну особу діяти від її імені та укладати будь-які договори. Не виключає, що її дані могли бути використані сторонніми особами для укладення договорів з [PERSON] та отримання від нього грошових коштів. Зазначила, що договори, на які посилається [PERSON] , не відповідають низці вимог Цивільного кодексу України, оскільки вони укладені від її імені, без її участі та всупереч її волі. Просила суд визнати недійсними договори, укладені між [PERSON] та ФОП [PERSON] від 15 липня 2017 року та від 22 липня 2017 року. Разом з зустрічною позовною заявою відповідач подала заяву про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення наявності або відсутності на договорах з [PERSON] та квитанціях 02 травня 2019 року представником позивача, адвокатом Силкіною Н.І., яка вступила в справу за дорученням від Запорізького місцевого центру безоплатної вторинної правової допомоги від 12 квітня 2019 року, подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якій представник позивача заперечила проти доводів [PERSON] та зазначила про відсутність будь-яких доказів з боку [PERSON] стосовно підстав поданої нею зустрічної позовної заяви. [PERSON] не спростовувала наявність відтиску саме її печатки на договорах та квитанціях. Будь-яких доказів звернення до правоохоронних органів з заявою про втрату або викрадення її печатки вона не надала. 22 травня 2019 року позивачем за первісним позовом подано заяву, в якій уточнено правовий статус відповідача та зазначено, що вона є фізичною особою-підприємцем і діяла саме в такому статусі під час укладення договорів з [PERSON] (а.с. 89). 05 вересня 2019 року судом було закінчене підготовче провадження в даній справі з призначенням відкритого судового засідання на 23 вересня 2019 року. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] підтримала позовні вимоги (з урахуванням уточнень) та просила суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві. Зустрічну позовну заяву просила залишити без задоволення з підстав, що викладені у відзиві на неї. Позивач [PERSON] підтримав думку свого представника. Чергове судове засідання було відкладено на 17 червня 2020 року. Не зважаючи на своєчасне повідомлення відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - ФОП [PERSON] , про час та дату судового засідання (а.с. 184), вона до суду не з`явилась, участі свого представника не забезпечила, будь-яких заяв з цього приводу до суду не подавала. Судове засідання було відкладене на 18 серпня 2020 року через її неявку. В судове засідання 18 серпня 2020 року [PERSON] також не з`явилась, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с. 190). Участі свого представника в цьому судовому засіданні вона не забезпечила, будь-яких заяв до суду з цього приводу не подавала. Ухвалою від 18 серпня 2020 року зустрічний позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними договорів було залишено без розгляду. Суд, вислухавши учасників провадження, допитавши свідків та дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків по суті вимог первісного позову. Позивачем до матеріалів справи додано копії договорів «Про надання послуг» б/н від 15 липня 2017 року та б/н від 22 липня 2017 року, які укладені між позивачем [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] (а.с. 3-6). Договори містять підписи як від імені замовника, так і від імені виконавця. Підпис в графі «Виконавець» на кожному з договорів скріплений печаткою Фізичної особи підприємця [PERSON] . Оригінали договорів були оглянуті судом в засіданні 18 серпня 2020 року. Предметом вказаних договорів є організація відповідачем дій: заміру, обрахунку, підбору матеріалів для утеплення фасаду а також доставка та розвантаження - розділ 1 Договорів. Вказані послуги мали б бути виконані за кожним з зазначених договорів протягом тридцяти днів з дня його підписання - розділ 3 Договорів. Позивачем до матеріалів справи додано три квитанції про прийняття ФОП [PERSON] від [PERSON] грошових коштів: 4400 гривень 15 липня 2017 року; 11600 гривень 22 липня 2017 року та 4900 гривень 18 серпня 2020 року (а.с. 27). Вказані квитанції містять підпис в графі «Директор», який скріплений печаткою ФОП [PERSON] . Оригінали квитанцій оглянуті судом в засідання 18 серпня 2020 року. Суд критично ставиться до твердження відповідача [PERSON] про те, що вона не підписувала вказані договори, не отримувала будь-яких грошових коштів від позивача [PERSON] та, відповідно, не має відповідати за зобов`язаннями перед ним, з огляду на наступне. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 16 березня 2020 року, відповідаючи на питання, пояснив, що він підписував договори, що є предметом спору в офісі відповідача за адресою: [ADDRESS] . Зазначив, що для підписання йому надали вже підписані з боку відповідача договори та квитанції і він не може однозначно стверджувати, що підпис на цих документах належить саме [PERSON] . Коли він приходив до офісу відповідача, в ньому були присутні кілька працівників. Гроші він передавав якійсь жінці. В матеріалах справи міститься відповідь ГУ ДФС в Луганській області ДФС України № 85/7/12-32-21-03 від 18 січня 2018 року на ім`я позивача [PERSON] , в якій міститься інформація про те, що співробітником ДФС було здійснено дзвінок на мобільний телефон [PERSON] , в якому вона повідомила, що здійснює свою діяльність в місті Запоріжжі для чого орендує офіс за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Крім того, позивачем до матеріалів справи додано також відповідь з Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ДФС України № 1107/12/08-29-21-02 від 28 грудня 2017 року, з якої вбачається, що 27 грудня 2017 року працівником ДФС було здійснено виклик на мобільний телефон [PERSON] , яка в ході розмови пояснила, що її чоловік [PERSON] дійсно від її імені уклав договір з [PERSON] на утеплення житлового будинку. Але після закупівлі необхідних матеріалів останній виявив бажання розірвати договір та повернути йому виплачені кошти (а.с. 65). Вказані обставини підтвердив свідок [PERSON] в судовому засіданні 16 березня 2020 року, зазначивши, що саме він зв`язувався телефоном з [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] під час її допиту в ході судового засідання 16 березня 2020 року зазначила, що вона особисто не укладала жодних договорів з [PERSON] . В той же час з її пояснень вбачається, що договори з [PERSON] , які містяться в матеріалах справи, викладені на її бланках договорів. Печатка на цих договорах також належить їй. Вказані обставини в своїй сукупності, на думку суду належним чином підтверджують факт наявності договірних відносин між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] . У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання. Як встановлено з досліджених судом доказів, відповідач ФОП [PERSON] не виконала свої зобов`язання з утеплення житлового будинку позивача та надання матеріалів для цього, як це передбачено договорами від 15 та 22 липня 2017 року. Частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що в разі, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати відшкодування збитків. Оскільки строк виконання зобов`язань за договорами від 15 липня та з 22 липня 2017 року, що є підставою спору, спливли з 16 та 23 серпня 2017 року відповідно, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених ним на виконання зобов`язань за договором грошових коштів на загальну суму 20900,00 гривень (4400 гривень за квитанцією від 15 липня 2017 року, 11600 гривень за квитанцією від 22 липня 2017 року та 4900 гривень за квитанцією від 18 серпня 2017 року). Враховуючи повне задоволення позовних вимог та те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про захист прав споживача, суд, на підставі приписів статті 141 ЦПК України стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved