Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

19.09.2014 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 03 вересня 2005 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалося, між сторонами відсутні почуття любові та поваги один до одного, без чого не може повноцінно існувати шлюб. Сторони припинили сімейні відносини, оскільки шлюб носить формальний характер. Син знаходиться на утриманні позивачки. Але відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, чим ставить її та сина в скрутне матеріальне становище. Вважає, що примирення між ними неможливе та не доцільним. Позивач до судового засідання не з'явилась, в позові міститься прохання розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 вересня 2005 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №489 /а.с. 3/. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Шлюб сторін носить формальний характер. Відновлення і збереження родини сторін неможливо. Тому суд розриває шлюб сторін, вважаючи, що він розпався остаточно і існує формально. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, зі згоди позивача, суд вважає за можливим залишити позивачу [PERSON] прізвище - [PERSON]. Крім того, син знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, чим ставить позивача та сина в скрутне матеріальне становище. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ним. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право особи на утримання, яке виникло у неї від час шлюбу. Позивач не може повноцінно утримувати дитину, оскільки одна виховує сина. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працює на посаді головного юрисконсульта в ТОВ «Юридична компанія «Пруденс» та його дохід за період з травня 2014 р. по жовтень 2014 р. складав 4 270, 00 грн. (а.с.24). При визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину судом враховуються зазначені обставини, а також можливість надання утримання другим з батьків. Оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі, здоровий, працездатний, не має інших осіб на утриманні, крім сина, працює, регулярно отримує заробітну плату, не надає ніякої матеріальної допомоги дитині, тому суд задовольняє позов в повному обсязі. При подачі позовної заяви про стягнення аліментів судовий збір не сплачено, в зв'язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved