Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

18.09.2020 позивач у справі [PERSON] звернулась до Літинського районного суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що у 2010 році вона уклала шлюб із відповідачем, від котрого у них наробилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що даний шлюб було розірвано у 2018 році. Оскільки відповідач відмовився надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання спільних дітей, тому позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частку всіх доходів відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до їх повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася подавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить: розглянути справу у її відсутність; позов підтримала; проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 26). Відповідач [PERSON] судове засідання повторно не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання (а.с. 25, 27-28). На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяву позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 10.05.2018 (а.с. 5) розірвано шлюб між сторонами. Рішення набуло законної сили 19.06.2018. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7) батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Довідкою виконавчого комітету Пеньківської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 832 від 14.09.2020 (а.с. 8) зазначається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають спільно із [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, дружини, непрацездатних батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved