Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

18.08.2020 позивач звернулась до суду з цим позовом в якому просила ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві особистої власності їх матері [PERSON] ; стягнути з відповідача судові витрати. Стислий виклад позиції позивача. 21.06.2013 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Проживаючи разом в квартирі матері позивача, в лютому 2016 року відповідач залишив сім`ю без будь-яких пояснень, з того часу він дітьми не цікавився, матеріальну допомогу надавав час від часу, а через деякий час зовсім припинив цівкатись дітьми та надавати допомогу. Позивач тривалий час намагалась поновити подружні відносини, однак шлюб між ними було розірвано. 03.04.2019 відповідач змінив прізвище на « [PERSON] » та виїхав до м. Київ, де проживає без реєстрації, місце його роботи їй наразі невідоме. У зв`язку з несплатою аліментів на утримання дітей, у відповідача утворився борг по їх сплаті, який станом на 31.07.2020 становить 42598,50 грн. 03.10.2019 на кошти її рідних на її ім`я була придбана трикімнатна квартира в м. Жмеринка. Сини позивача відвідують садочок, в якому позивач жодного разу не був, напротивагу чому 04.11.2019 відповідач надіслав нотаріально посвідчену заяву в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Спільним дітям сторін, позивачем були створені нормальні умови для проживання, вони мали і мають окрему кімнату, забезпечені усім необхідним. З 2018 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, якого діти називають батьком. Відзив від відповідача до суду не надходив. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 31.08.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Справа призначена до підготовчого засідання на 16.10.2020. Одночасно залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Жмеринської міської ради. 16.10.2020 підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду на 03.11.2020. 03.11.2020 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 26.11.2020. 26.11.2020 справа знята з розгляду у зв`язку із зайнятістю суді у іншій справі. В подальшому справа призначена до розгляду на 22.12.2020. 22.12.2020 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву відповідно до якої судове засідання просила проводити у її відсутність, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи виконавчого комітету Жмеринської міської ради Українець П.І. в судове засідання не з`явився, заздалегідь надав заяву відповідно до якої справу просив розглянути у його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. До заяви додав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання судовою повісткою за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується відстеженням з сайту «Укрпошта» (а.с.79), в судове засідання 22.12.2020 не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав. Згідно з положеннями частини 7 та 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд не вбачає. Відповідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 квітня 2018 року (а.с.6). Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Як вбачається з копії довідки про реєстрацію місця проживання особи діти: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] проживають в [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 21.11.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] » (а.с.14). Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 17.08.2020 становить 42598,50 грн., що вбачається з розрахунку, наданого Жмеринським МРВДВС Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.15). Згідно довідок закладу дошкільної освіти № 4 «Вишенька» управління освіти Жмеринської міської ради від 11.12.2019 № 176,177 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відвідують ЗДО № 4 «Вишенька». За період перебування дітей в садочку приводила і забирала дітей лише мати [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, оплачує кошти за перебування дитини в садочку (а.с.16, 17). Відповідно до заяви посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клішин Д.А. [PERSON] не заперечував проти позову [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі та розглянути позов без його участі (а.с.18). Позивач [PERSON] має у власності кватиру в [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічною характеристикою квартири (а.с.19,20). Рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 19.03.2020 № 102 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с.63), відповідно до висновку визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с.64). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не оспорюються. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України). Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Висновки суду. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується із висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей відповідача. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню дітей [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню з підстав того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до його дітей, жодним чином участі у їх вихованні та утриманні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Частиною 3 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Що стосується вимог позивача про визначення місяця проживання малолітніх дітей, то в даній частині в задоволенні позову слід відмовити з врахуванням того, що зважаючи на задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітніх дітей місцем їх проживання є місце проживання матері [PERSON] , відповідно дане питання не потребує додаткового врегулювання та не оспорюється в межах заявлених позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду, в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial