Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

17 листопада 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину- сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від належного виконання обов'язків по утриманню дитину, добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість оскільки виконує роботи на договірних умовах, має мінливий, але постійний доход. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаю стягнення з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину- сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №163. (а.с.4). Батьками в свідоцтві про народження дитини записані сторони по справі [PERSON] та [PERSON]. Дитина проживає разом із позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] саме у частці від доходу батька, оскільки стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до ч.1 ст.184 СК України, передбачено у разі нерегулярного, мінливого доходу платника аліментів, що не було доведено позивачкою, зокрема не надано відповідних доказів того, що відповідач не працює. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні і приходить до висновку, що доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17 листопада 2015 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial