Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

19.07.2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є бабусею малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS], а її донька [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON], проживають за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі зі своїми дітьми не спілкуються, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на розвиток малолітніх дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. Вона, [PERSON], створює усі сприятливі умови для повноцінного та гармонійного розвитку онуків, займається їх вихованням та утримує їх за власні кошти, однак не може визначити їх правовий статус, тобто встановити опіку над дітьми, оскільки цього неможливо зробити до позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх дітей. Позивач просить позбавити [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягнути з відповідачів на її користь аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів їх заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дітей та стягнути з відповідачів судові витрати на її користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та зазначила, що її донька [PERSON] приїхала до неї з дітьми в листопаді 2014 року, проживали разом, однак відповідач неодноразово їх залишала і їхала до чоловіка проживати. В будинку де проживали відповідачі з дітьми в [ADDRESS], було все зруйновано, батареї зняті, тобто були незадовільні умови проживання для дітей. Малолітню [PERSON], [INFO], вона, як бабуся, возила два місяці до школи в м. Узин, а потім перевела її до школи в м. Біла Церква, а менших дітей доглядали дома вона, її чоловік, дідусь дітей, та сестри відповідача по батьковій лінії. В квітні 2015 року відповідач [PERSON] захворіла на гепатит «С» і вони з чоловіком її лікували. Відповідачі ніде не працюють, будинок зруйнували, а дітей кинули на неї. Після народження [PERSON], [INFO] відповідач належним чином його не доглядала, постійно залишала. З Лютого 2016 року відповідачі взагалі не проживають з дітьми, не утримують їх та не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на розвиток малолітніх дітей. 02.03.2016 року вона звернулась до Узинської міської ради із заявою про розгляд питання щодо позбавлення відповідачів батьківських прав. На засіданні комісії відповідачі були присутні і попереджені про недопущення ухилення від батьківських обов'язків, однак вони не змінили свого ставлення, крім того, 15.07.2016 року продали будинок в м. Узин знявши дітей з реєстраційного обліку без дозволу органу опіки та піклування. На даний час діти ходять до школи та садочку в м. Біла Церква. Відповідач заявляла, що хоче забрати дітей, однак невідомо куди і в які умови для їх проживання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що в листопаді 2014 року приїхала з дітьми проживати до батьків у м. Біла Церква. Дійсно вона хворіла на Гепатит «С», однак вилікувалась. Діти проживають разом з позивачем без неї з лютого 2016 року, оскільки вона з матір'ю посварилась. Своїх дітей одних вона не залишала, в квартирі завжди хтось був із рідних. В лютому дітей разом із собою не забрала оскільки фізично їй було важко, адже її побив брат. Постійної роботи вона не має, працювала на сезонних роботах, а на даний час не працює оскільки [PERSON] звикає до садочка. Будинок в м. Узин дійсно продала, однак придбала однокімнатну квартиру в м. Узин в якій зареєструвала дітей, а проживають вони з чоловіком в м. Біла Церква на орендованій квартирі, в яку і хотіли забрати дітей, однак позивач не дає такої можливості. В день старші діти приходять до неї, а ночують у позивача. Якщо позивач віддасть речі дітей, то діти будуть проживати постійно з нею та своїм батьком. Чоловік, [PERSON], на даний час працює в м. Києві і має можливість утримувати дітей. Також, вона отримує допомогу на дітей і на отримані кошти купує їм одяг, взуття і все їм необхідне. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечення на позов з доказами їх підтвердження до суду не надав. Третя особа представника в судове засідання не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, позов вважають таким, що підлягає до задоволення та просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 08.09.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вини мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджено матеріалами справи ( а.с.9- 12). Відповідач [PERSON], [INFO], уродженка м. Біла Церква Київської області, була зареєстрована разом з дітьми за адресою: [ADDRESS], а з 10.08.2016 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказана квартира належить відповідачу на підставі договору дарування квартири від 10.08.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за [NUMBER], який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 10.08.2016 року, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.8,16, 32-35). Відповідач [PERSON], [INFO], уродженець м. Шяуляй. З 28.09.2013 року був зареєстрований разом з дітьми та дружиною за адресою: [ADDRESS], а з 12.07.2016 року знятий з реєстраційного обліку за вказаною адресою без подальшої реєстрації, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 7,31). Також, судом встановлено, що малолітні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з листопада 2014 року проживають за адресою: [ADDRESS], разом з бабусею [PERSON], що підтверджено матеріалами справи ( а.с.5-6,15,17,18). Позивач [PERSON], [INFO], уродженка м. Узин Білоцерківського району Київської області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], займається вихованням та матеріальним утриманням малолітніх, приймає участь у їх вихованні та навчанні, турбується та піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, забезпечує необхідне харчування, створила належні умови проживання онуків, тобто виконує батьківські обов'язки щодо дітей. Відповідачі не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не піклується про фізичний і духовний їх розвиток, що підтверджено показами свідків, які узгоджуються з матеріалами справи ( а.с.15,17,18) Так, з характеристики учениці 2- В класу [PERSON] ( а.с.17), вбачається, що малолітня навчається в Білоцерківській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 з 03.02.2015 року, мама протягом навчання доньки у першому класі приділяла їй належну увагу, цікавилась навчанням та досягненнями доньки, а з січня 2016 року не відвідує школи, відсутня на батьківських зборах, навчанням Тані цікавиться бабуся, яка взяла на себе відповідальність по вихованню дитини. Батько за весь період навчання дитини в школі не відвідував навчальний заклад. З характеристики дитини [PERSON], [INFO] ( а.с.18), вбачається, що малолітній вступив до ДНЗ ( ЦРД) № 18 «Ясочка» 07.06.2012 року до якого його приводять та забирають дідусь і бабуся, інколи забирала мама ( 1-2 рази на місяць), з грудня 2015 року по 05.04.2016 року мама до дитячого садка не приходила. За період перебування дитини у старшій групі, на дитячі свята мама також не з'являлась, а лише бабуся зі старшою сестрою Діми. Батько до дитячого садка жодного разу не приходив, не цікавився вихованям та навчанням дитини у дитсадку, не відвідував батьківські збори та свята. З акту обстеження житлово - побутових умов проживання від 14.04.2016 року ( а.с.15) вбчається, що при обстеженні умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], службою у справах дітей було встановлено, що для виховання та розвитку дітей створені належні умови проживання, для дітей придбані нові ліжка та особистий одяг. Діти фактично залишились без батьківського піклування, їх батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Зі слів бабусі, батьки вихованням дітей не займаються, матеріально не допомагають, зловживають спиртними напоями. Стосунки між [PERSON] та її донькою і зятем напружені, відсутнє взаєморозуміння. [PERSON] стверджує, що вона має бажання позбавити батьківських прав батьків малолітніх дітей та встановити опіку над своїми онуками, які фактично перебувають на її утриманні та вихованні. Також, 01.04.2016 року комісією з питань захисту прав дитини було проведено обстеження умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с.16) та встановлено, що будинок потребує ремонту, відсутні меблі, немає електрообладнання та теплопостачання. Для виховання, розвитку, проживання дітей не створені умови проживання, відсутні меблі, газова плита, холодильник та водопостачання. Діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за вказаною адресою. Однак проживають в м. Біла Церква у бабусі і дідуся з грудня 2014 року. За результатами бесіди мати [PERSON] пообіцяла в двомісячний термін зробити ремонт будинку, умеблювати його, поставити електробатареї, тобто створити належні умови проживання для дітей. Відповідно до висновку № 02/14/209 від 21.06.2016 року ( а.с.13), виконавчий комітет Узинської міської ради Київської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щодо їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини ( ст..151 СК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечуючи проти позову не надали до суду належних, допустимих та переконливих доказів в їх підтвердження та спростування обставин зазначених позивачем. Так, відповідач [PERSON] надала до суду копію договору дарування квартири від 10.08.2016 року ( а.с.33) з якого вбачається, що вона отримала у дар однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], та довідку з виконавчого комітету Узинської міської ради від 10.08.2016 року ( а.с.35) про те, що діти зареєстровані за вказаною адресою. В судовому засіданні відповідач зазначила, що вона з чоловіком не проживають у даній квартирі, а орендують інше житлове приміщенні у м. Біла Церква, однак до суду не надано доказів в підтвердження даних обставин, як не надано доказів щодо умов проживання дітей за місцем реєстраційного обліку чи місця проживання в орендованій квартирі. Також, не надано доказів щодо працевлаштування чи отримання будь - яких доходів для утримання дітей, створення належних умов для їх навчання та розвиту та щодо участі у їх вихованні та житті в цілому. З довідки Білоцерківської міської лікарні № 3 від 08.04.2016 року за № 249 ( а.с.30) вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні в Білоцерківській міській лікарні з 06.03.2015 року до 14.04.2015 року з приводу захворювання «гострий вірусний гепатит В, жовтянично - цитологічна форма середньої важкості. Згідно із направленням Білоцерківської міської лікарні № 3 від 03.10.2016 року ( а.с.47) при обстеженні сироватки крові пацієнта [PERSON] поверхневого антигену вірусу гепатиту В не виявлено. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 16.08.2016 року позов не визнав та просив надати строк для подання до суду доказів на спростування доводів позивача, однак в подальшому до суду не з'явився, заперечень та доказів до суду не подав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], знятий, а за якою адресою він зареєстрував своє місце проживання відомостей до суду не надав. Також, до суду не надано доказів в підтвердження обставин щодо його працевлаштування чи отримання будь - яких доходів для утримання дітей, створення належних умов для їх навчання та розвиту та щодо участі у їх вихованні та житті в цілому. Отже, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], свідомо самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], протягом тривалого періоду їх життя не піклується про фізичний і духовний їх розвиток та навчання, підготовку до самостійного життя, не турбуються про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти та здібностей. Вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя малолітніх займається їх бабуся, позивач у справі, яка забезпечує дітей усім необхідним для їх проживання, виховання та розвитку, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, створює умови для отримання ними освіти, піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, враховуючи висновок виконавчого комітету Узинської міської ради Київської області та їх думку щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], щодо їх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може не вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1455 грн., с 01 травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1637 грн., відповідно розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 30 % даного прожиткового мінімуму. Отже, максимально враховуючи інтереси дитини,

Outcome: approved