Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

17 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 6128, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 08.12.2020 про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у сумі 106 458,40 грн., а також стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 2991,98 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 08.12.2020 приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 6128 про стягнення з позивача на користь відповідача в період з 16.01.2019 по 20.11.2020 заборгованості на загальну суму 106 458,40 грн. згідно кредитного договору № 500935684 від 18.04.2014, укладеного між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи», потім до ТО «ФК «Інвестохіллс Веста», яке відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Вердикт Капітал». На думку позивача, виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості. Так, позивач вважає, що оскільки кредитний договір укладений 18.04.2014, за умовами якого останній платіж повинен був бути сплачений до 22.04.2019, тоді як приватним нотаріусом у виконавчому написі зазначений період заборгованості з 16.01.2019 по 20.11.2020, а тому нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та у тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім того, нотаріус не з`ясував чи існувала взагалі заборгованість, чи була заборгованість саме такого розміру, як заявив відповідач, чи не було вирішених/невирішених спорів щодо заборгованості або її розмірів станом на час вчинення виконавчого напису, а також не пересвідчився про наявність повідомлення відповідачем позивача про наявність заборгованості за кредитним договором. Зі змісту виконавчого напису не зрозуміло чи надавався відповідачем нотаріусу оригінал кредитного договору, чи надавалися первинні документи на підтвердження заборгованості. Станом на 12.03.2021 із заробітної плати позивача за період з січня 2021 року по березень 2021 року включно відраховано 2991,98 грн., які позивач просить стягнути з відповідача як безпідставно набуті. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом, витребувано за клопотанням позивача письмові докази. 19 березня 2021 року ухвалою суду за заявою позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 6128 вчиненого 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. Відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів (а.с. 28), не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 07 квітня 2021 року та 14 квітня 2021 року на виконання ухвали суду про витребування доказів від ТОВ «Вердикт Капітал» та від приватного нотаріуса Буждиганчук Є.Ю. надійшли копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріла цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 18.04.2014 між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» було укладено Договір № 500935684 про надання кредиту, за умовами якого банк надав кредит позивачу у розмірі 19762,34 грн. з датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 22.04.2019 із встановленням за користування кредитом процентної ставки у розмірі 15,99 % річних (а.с. 47-48). Згідно із Додатком № 1 до Договору визначений графік платежів, а також види та розміри супутніх платежів, у тому числі інші послуги банку, які включені до суми щомісячного платежу (а.с. 49). 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 6128 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 500935684 від 18.04.2014 за період з 16.01.2019 по 20.11.2020 в розмірі 105 458,40 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 19 545,19 грн., заборгованість за відсотками та комісією - 82 913,21 грн., а також з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» плату за вчинення виконавчого напису в сумі 1000 грн., загальна сума яка підлягає стягненню складає 106 458,40 грн. (а.с. 43). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 14.01.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64134596 з виконання виконавчого напису № 6128, виданого 08.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 106 458,40 грн. (а.с. 9). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення утриманих за виконавчим написом сум. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 Цивільного кодексу України). Статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Також пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Тобто порядок, періодичність друкування форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 № 75, далі - Положення № 75). Первинний документ банку - це документ, який містить відомості про операцію, складається на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі) (пп. 14 п. 3 Положення № 75). Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п.п. 61, 62 Положення № 75). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Судом встановлено, що при зверненні до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису у якості підтверджуючих документів відповідачем було надано: заяву про вчинення виконавчого напису, кредитний договір 500935684 від 18.04.2014, копія претензії до боржника та копія реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, копія паспорта [PERSON] , виписка з особового рахунку № [NUMBER] , копія довіреності представника ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 44-64). У виконавчому написі № 6128 від 08.12.2020 нотаріусом зазначено, що у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 500935684 від 18.04.2014, строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 20.11.2020 (а.с. 43). Суд звертає увагу, що додана виписка з рахунку боржника не є первинним документом, а фактично є довідкою про заборгованість боржника, із якої неможливо зрозуміти, коли у відповідача виникло право вимоги, відсутні дані щодо останньої дати погашення за наданим кредитом, рух коштів, відсутність розмежування за кожним видом платежів, тощо. Крім того, період, за який стягується заборгованість, у тому числі відсотки та комісія, 16.01.2019-20.11.2020, тоді як у кредитному договорі визначена умова, що з 22.04.2019 припиняється нарахування відсотків та комісій, однак із наданої відповідачем виписки відсутнє зазначення періоду окремо нарахування відсотків та комісій. Також, не вбачається з наданих нотаріусом копій документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, зокрема із копії заяви ТОВ «Вердикт Капітал», що останнім було надано копії документів на підтвердження його права на звернення до нотаріуса, тобто копії договорів факторингу, відступлення права вимоги тощо. За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Крім цього, виконавчий напис викладений повністю на спеціальному бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість, що вказує на порушення нотаріусом пп. 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Також, на думку суду, включення до загальної заборгованості суми простроченої заборгованості за комісією, обумовлює наявність спору щодо стягнення за виконавчим написом, оскільки відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги позивача повернення стягненого за виконавчим написом, суд виходить з наступного. Предметом спору є вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Так, суд дійшов висновку, що виконавчий напис № 6128, вчинений 08.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 106 458,40 грн., не підлягає виконанню. Відповідно до копії довідки № 18 від 09.03.2021, виданої ПАТ «Електромашпромсервіс», з заробітної плати [PERSON] утримується заборгованість за постановою ВП № 64134596, яку видано за виконавчим написом № 6128 від 08.12.2020, за період з 01.01.2021 до 28.02.2021 утримано 1497,79 грн. та 1494,22 грн. відповідно (а.с. 15). Отже, суд дійшов висновку про задоволення позову у частині стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 2991,98 грн. з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подачу позову, 454,00 грн. - за подачу заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved