overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

19.02.2018 року до суду із даною позовною заявою звернулася [PERSON] Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на підставі рішення Турківського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року з відповідача на її користь\~ стягнуто аліменти на утримання\~дітей: доньки, [PERSON], [INFO], та сина, \~[PERSON], \~[INFO], в розмірі 1/3 частини із усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідно до віку кожної дитини, на кожну дитину щомісячно, починаючи із 09.09.2014 року до повноліття дітей. Просить суд змінити розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання дітей: доньки, [PERSON], [INFO], та сина, \~[PERSON], \~[INFO], а саме: стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання дітей: доньки, [PERSON], [INFO], та сина, \~[PERSON], \~[INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подачі позову, і до досягнення дитиною повнолітнього віку. 09.03.2018 року суддею постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання, копію якої сторони отримали 22.03.2018 року. Сторони по справі клопотань про проведення судового засідання з повідомленням сторін не подавали; відповідач своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву в строк, встановлений судом, не скористався. Дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку, [PERSON], [INFO], та сина, \~[PERSON], \~[INFO], які проживають із позивачкою і перебувають на її утриманні. На утримання дітей відповідач сплачує аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом також встановлено, що з часу присудження аліментів через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, у зв'язку із чим раніше встановлений розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки він менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даних аліментів недостатньо для утримання дитини відповідно до її нормальних життєвих потреб. Відповідач є повносправним чоловіком, може працювати, інших утриманців не має, аліменти більше нікому не сплачує. Оскільки на даний час Законом України № 2037-У111 від 17.05.2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину змінений з 30% на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку із чим внесено зміни у ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає, що вимоги позивачки щодо зміни розміру аліментів із 30% на 50% прожиткового мінімуму є законними і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача\~ в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704 грн. 80 копійок.\~ \~ \~ \~ \~На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

19.02.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи, що шлюб був зареєстрований між ними 18.04.2004 року Сатанівською селищною радою Городоцького району Хмельницької області, актовий запис №2, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що сторони єдиною сімєю перестали проживати з 2015 року через взаємне нехтування інтересами та почуттями кожного, суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, виникнення відчуження, позивач має намір створити іншу сімю, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог, на примирення не згодний. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2001 року по 06 червня 2013 року. Подружжя має доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з позивачем, тому вимушений звернутися до суду про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини (але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку (доходу) відповідачки, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи через офіційний сайт суду, про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши позивача, проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з батьком і перебуває на його утриманні. Відповідно дост. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Крім того,ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідачка інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, а тому стягнення аліментів на утримання дітей з відповідачки підлягає на підставі ст. 183 СК України, має постійний заробіток, а тому необхідно стягнути у частині (доходу або заробітку) у розімірі 1/4 частини. Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704,80 гривень. Відповідно дост. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. За таких обставин, суд, враховуючи вищевказане, вважає, що позов підлягає задоволенню, в іншій частині позов вважаю необгрунтованим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 18565 грн. 97 коп. і судових витрат, мотивуючи позов систематичним невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки до суду відповідач не повідомив, відзив не подав. З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.05.2012 року між позивачем та\~[PERSON] \~було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1400,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі базової ставки 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-32). Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, заборгованість станом на 31.12.2017 року становить 18565,97 грн., та складається з: 575,82 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 13429,87 грн. - заборгованості за відсотками, 3200,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також 1360,28 грн. штрафу, що підтверджується\~розрахунком позивача (а.с. 5-6). Відповідно до ст.\~526 ЦК\~України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору та судових витрат підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту від 02.09.2011 року в сумі 11829 грн 71 коп. і понесених судових витрат у сумі 1762 грн. Просив розглянути справу за відсутності представника позивача, при цьому повідомив про свою згоду на заочний розгляд справи. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином; відповідач про причини неявки не повідомила, у звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 02.09.2011 року сторони уклали договір (б/н) відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (далі по тексту Договір, а.с. 10-35). Згідно зі статтями 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений ним строк. Відповідач умови Договору не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2018 року становить 11829 грн 71 коп., зокрема: заборгованість по тілу кредиту 776 грн 98 коп., заборгованість по сплаті відсотків 6863 грн 22 коп., комісія 3150 грн, штраф 1039 грн 51 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8, 9), правильність якого відповідачем не спростовано, що є підставою для її стягнення. Таким чином, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 14.04.2004 року. У шлюбі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу дітей просить залишити з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач заяві просила справу розглядати без її присутності. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, отримав особисто судову повістку 29.05.2018 року. Клопотань, відзиву на позов до суду не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; не повідомив про причини неявки в судове засідання; не подав відзив на позов та позивач в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Сторони 14.04.2004 року зареєстрували шлюб у виконкомі Очеретянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8), які проживають з позивачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї. Позивач в своїй заяві наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не повідомив суду своїх заперечень, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дітей сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дітей разом з матір'ю. Позивач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим зберегти прізвище «[PERSON]». Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 704 грн. 80 коп. судового збору. Відтак встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 29 липня 2016 року, від спільного життя дітей не мають. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини, просила розірвати шлюб. Від позивача надійшла заява про те, що вона підтримує заявлені вимоги з підстав вказаних в позові, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 29.07.2016 року (актовий запис № 430). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.06.2013 року у\~Московському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Харківського\~міського управління\~юстиції, про що є актовий запис № 474. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] Романовича, 03.08.2016 року, які залишаються проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Сідіропуло», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2013 року, про що є актовий запис № 474 у Московському\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Харківського міського\~управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] Романовича, 03.08.2016 року, які залишаються проживати з позивачем. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 30.05.2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, про що є актовий запис № 556. Посилаючись на те, що між н ими відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачем. Сторони по справі направили суду заяви, в яких просять розглянути справу у їхню відсутність, позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне «Краснова», відповідач позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, та надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30.05.2003 року, про що є актовий запис № 556 у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, між ними відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини припинені з травня 2017 року. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які залишаються проживати з позивачем. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

19.02.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що від спільного шлюбу з відповідачем має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. В даний момент вона не працює у зв'язку з доглядом за дитиною. Добровільно відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки від доходу щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що по справі можливо ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якої проживає дитина, має незалежно від того чи працює вона й незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач в теперішній час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання необхідно задовольнити і з відповідача підлягають стягненню аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від доходу відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved