Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

19.01.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частина заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05.11.2012, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с.17). Причини його неявки суду не відомі. Тому, враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі, суд вважає можливим розглядати справу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.11.2014, яке набуло законної сили 18.11.2014, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.2). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], батьками якого вони являються (а.с.7). Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Стаття 27 «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 та положення «Декларації прав дитини» регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Виходячи з того, що дитина подружжя проживає разом із позивачем, враховуючи вік дитини, спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.01.2015 в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved