Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

18.05.2020 року [PERSON] , який проживає в с. Гаєвичі, Овруцького району Житомирської області, звернувся з позовом до Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться в м. Овруч по вул. Т.Шевченка, 43, Житомирської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,8841 га та 0,9923 га, що розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастрові номери 1824286200:16:000:0547, 1824286200:19:000:0240), які належали померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЖТ №004063 виданого 05 листопада 2002 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № [NUMBER] . Мотивуючи тим, що є спадкоємцем померлої матері, при зверненні в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з тим, що державний акт на земельні ділянки виданий не за життя, а після смерті спадкодавця. Позивач в позовній заяві справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, щодо задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 січня 2002 року (а.с.4). З довідки виданої виконкомом Овруцької міської ради, [PERSON] , 1922 року народження, дійсно по день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в селі Гаєвичі, Овруцького району Житомирської області. Разом з нею на день смерті був зареєстрований та проживав її син [PERSON] , [INFO] (а.с.5). На день смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельні ділянки площею 0,8841 га та 0,9923 га, що розташовані на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (кадастрові номери 1824286200:16:000:0547, 1824286200:19:000:0240), які належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЖТ №004063 виданого 05 листопада 2002 року Овруцьким районним відділом земельних ресурсів, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № [NUMBER] . Позивач є сином та спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 серпня 1946 року та постановою Овруцької державної нотаріальної контори від 16.04.2020 року №730/02-31 (а.с.7). Постановою нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори №730/02-31 від 16.04.2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки виданий не за життя, а після смерті спадкодавця (а.с.7). Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього. Згідно з ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до інформаційних довідок №208899816 та №208900039 від 14.05.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості щодо земельних ділянок кадастрові номери 1824286200:16:000:0547, 1824286200:19:000:0240 відсутні. З повідомлення нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори від 22.05.2020 року №808/01-16, видно, що після померлої [INFO] [PERSON] , спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини не зверталися. Відповідно до ст.12 на (підставі діючої на момент прийняття спадщини) Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі викладеного суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно (земельні ділянки), на підставі діючої на момент прийняття спадщини ст.12 Закону України «Про власність» , від 7.02.91 року.

Outcome: approved