Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

18.06.2020 року [PERSON] звернулась із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі Ѕ доходу відповідача, а після досягнення дітьми повноліття в розмірі 1/3 доходу відповідача. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , сімейні стосунки між сторонами не склалися, разом вони не проживають. Позивач стверджувала, що діти знаходяться на її утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, поважної причини неявки судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від серії [NUMBER] від 04.02.2017 року, актовий запис №996. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 09.10.2018 року, актовий запис №4677. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту надання адміністративних послуг ОМР від 19.03.2020 року діти постійно проживають із матір`ю. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дитини у зв`язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно\~до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби діти не мають. Зазначені обставини надають позивачу право на стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~\~ Право обрання способу захисту порушеного права в межах ст. 183 СК України належить позивачу. \~\~\~ Доказів майнового стану відповідача позивачем не надано. При вирішенні спору суд враховує положення Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», за яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, матеріальний, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м.Одесі на час ухвалення рішення. Визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Після досягнення донькою повноліття, аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в порядку ч. 3 ст. 183 СК України в розмірі за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто ј доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не погоджується доводами позивача про стягнення на її користь аліментів на час після досягнення повноліття дітьми в розмірі 1/3 частки доходу відповідача, оскільки: За ч ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Так, обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: Досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років. Продовження навчання Потреба у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням Наявність можливості у батьків надавати допомогу Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищевикладеного, такі вимоги позивача на час розгляду справи є передчасними, об`єктивні обставини, які надавали б позивачу право на отримання аліментів на повнолітніх дітей не настали. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial