Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

17 жовтня 2017 року померла мати позивачів [PERSON]. Позивачі є спадкоємцями за законом, прийняли спадщину, але не можуть оформити спадкові права в нотаріуса, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] та [PERSON] 13 червня 2018 року з відповідним позовом звернулися до суду. Ухвалою від 14 червня 2018 року (а.с. 38) відкрито підготовче провадження у справі. Позивачі у підготовче засідання не зявилися, просили справу слухати за їхньої відсутності (позовна заява, а.с. 5). Представник відповідача сільський голова Попелюхівської сільської ради у підготовче засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій позов [PERSON] та [PERSON] визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 40). \~ \~ \~ \~З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. \~ \~ \~ \~Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 319325, виданим 10 лютого 2016 року (а.с. 15), стверджується, що 09 лютого 2016 року у с. Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON]. Довідками виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради № 99 від 30 березня 2018 року (а.с. 21), № 152, № 153 та № 17 від 23 травня 2018 року (а.с. 22, 23, 24), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 25-29) стверджується, що [PERSON] володів житловим будинком № 9 по вул. М. Касько в с. Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області, який було побудовано у 1948 році. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44096103 від 07 червня 2016 року (а.с. 52), що міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної у Мурованокуриловецькій ДНК за № 49/2018, слідує, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають \~діти спадкодавця,\~той з\~подружжя,\~який його\~ пережив,\~і батьки\~(ст.\~1261\~ЦК України). Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 17) та довідкою Попелюхівської сільської ради № 55 від 20.05.2016 (а.с. 51) стверджується, що право спадкувати після смерті [PERSON] мала його дружина [PERSON]. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). \~Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~шести місяців\~він не\~заявив відмову\~від неї(ч. 3 ст. 1268 ЦК України). З довідки Попелюхівської сільської ради № 55 від 20.05.2016 (а.с. 51) вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON]. Із \~копії матеріалів\~спадкової справи\~№ 229/2016,\~заведеної у\~Мурованокуриловецькій ДНК\~до майна\~померлого [PERSON]\~вбачається,\~що із\~заявою про\~прийняття спадщини\~після смерті\~[PERSON] звернулася\~лише його\~дружина [PERSON]\~(а.с.\~50),\~однак спадкових\~прав на\~житловий будинок\~не оформила. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Таким чином, з 09 лютого 2016 року [PERSON] належало право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться с. Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області по вулиці М. Касько, 9. Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 387454, виданим 02 листопада 2017 року (а.с. 16), стверджується, що [PERSON] померла 17 жовтня 2017 року у с. Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області. У першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають \~діти спадкодавця,\~той з\~подружжя,\~який його\~ пережив,\~і батьки\~(ст.\~1261\~ЦК України).Свідоцтвами про своє народження (а.с. 8, 11) та свідоцтвами про укладення шлюбу (а.с. 9, 14) позивачі довели своє право спадкувати після смерті [PERSON] у першій черзі спадкоємців за законом як доньки. Із довідки виконавчого комітету Попелюхівської сільської ради № 17 від 23 травня 2018 року (а.с. 24) слідує, що на день смерті з померлою ніхто не проживав та не був зареєстрований. Однак, позивачі прийняли спадщину після смерті своєї матері у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, про що свідчать їх заяви в матеріалах спадкової справи (а.с. 46, 47). Таким чином, позивачі довели факт смерті спадкодавця [PERSON], склад спадкового майна, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької ДНК № 197/02-31 від 04 травня 2018 року (а.с. 34) позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Так, хоча виконком Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів своїм рішенням № 108 від 16.06.1988 постановив оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, зокрема, в с. Біляни, а відповідній сільській раді видати власникам свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с. 18), із довідки Попелюхівської сільської ради № 99 від 30 березня 2018 року (а.с. 21) вбачається, що свідоцтво на житловий будинок по вулиці М.Касько, 9 в с. Біляни не видавалося, а із довідки ФОП [PERSON] (а.с. 19) слідує, що право власності на житловий будинок за [PERSON] не зареєстровано. Отже, позивачі довели, що іншим чином, окрім як через суд, вони не зможуть захистити свої права спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, яке залишилось після смерті [PERSON]. Враховуючи положення ч. 1 ст. 1278 про рівність часток спадкоємців у спадщину, за кожним із позивачів має бути визнано право власності на 50% домоволодіння.

Outcome: approved