Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

18.12.2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 05.10.2007 року між сторонами. В обґрунтування вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Внаслідок цього в сім`ї відбувались сварки. Можливості зберегти сім`ю позивач не вбачає. Подружні відносини між сторонами фактично припинені. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 18.01.2021 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.12.2020 року до суду надійшла заява позивачки про розгляд справ без її участі. Вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. 29.12.2020 року до канцелярії суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи за його відсутності. Вимоги позову визнав, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 05.10.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 1424. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 05.10.2007 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Положеннями статті 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України вбачається, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки, суд вважає, що останній необхідно залишити право іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved