Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

18.01.2018 року до суду надійшла заява [PERSON] , від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє Мезін В. В., із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи: Старовірівської сільської ради,- «Про встановлення факту, що має юридичне значення», на обґрунтування якої зазначено, що [INFO] померла рідна мати заявника [PERSON] . В свідоцтві про смерть допущено орфографічну помилку - зазначене невірне прізвище померлої « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Заявник не має змоги реалізувати своє право на спадщину через те, що в свідоцтві про смерть [PERSON] та в державному акті на земельну ділянку серії ІІІ-ХР № 096325, виданого 16 грудня 2002 року, теж допущено орфографічну помилку і не вірно вказано її прізвище. Просив встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , померлої [INFO] (а. с. 5 - 6). Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, причину своєї неявки не повідомив, але скористався правом, визначеним частиною 1 статті 58 зазначеного кодексу, щодо участі у судовому процесі через представника за довіреністю - [PERSON] . (а. с. 13, 14). Представник позивача [PERSON] , що діє на підставі довіреності, посвідченої 15.07.2016 року секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Сизовою А. В., у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № 6599/18-вх від 19.12.2018 року, з проханням справу розглянути за його відсутності та відсутності заявника, зазначивши, що вимоги підтримує повністю та просить заяву задовольнити (а. с. 13, 14, 52). Представник заінтересованої особи - Старовірівської сільської ради -у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, але від сільського голови надійшов лист, зареєстрований за вхідним № 1914/18-вх від 24.04.2018 року, з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, зазначивши, що проти задоволення заяви не заперечують (а. с. 19). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 наведеного процесуального кодифікованого акту особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання учасниками справи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які учасники посилались як на підставу своїх вимог та при їх визнанні, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебувала на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 цивільного процесуального кодифікованого закону України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно із Свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданого 22.07.2004 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років в селі Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 22.06.2004 року зроблено запис за № 65 (а. с. 9). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю (серії ІІІ-ХР № 096325), який виданий 16.12.2002 року Нововодолазькою райдержадміністрацією та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 157, [PERSON] , яка мешкає у селі Старовірівка, на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації № 254 від 19.09.2002 року передано у приватну власність земельну ділянку, площею 5,2481 гектарів (кадастровий № 6324285500:06:000:0171 та кадастровий № 6324285500:04:000:0072) в межах згідно з планом, що розташована на території Старовірівської сільської ради - КСП «Путь Леніна» - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 11). Наведеним підтверджений факт смерті [INFO] [PERSON] та наявність в неї спадкової маси, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, площею 5,2481 гектарів (кадастровий № 6324285500:06:000:0171 та кадастровий № 6324285500:04:000:0072) в межах згідно з планом, що розташована на території Старовірівської сільської ради - КСП «Путь Леніна» - із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Довідкою, виданою сільським головою Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Біндус М. В. 07.09.2016 року за вихідним № 1669, підтверджено, що померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована за адресом: [ADDRESS] , з 1957 року по день смерті. Проживала разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та фактично мешкав за цим же адресом з 1957 року по день його смерті [INFO] (а. с. 12). Зі Свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ), виданого 04.11.2006 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, убачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 75 років в селі Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, про що в Книзі реєстрації смертей 04.11.2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 95 (а. с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ), повторно виданого 13.03.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, [PERSON] (у графі по батькові стоїть прочерк), народився [INFO] , про що Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області в Книзі реєстрації народжень 18.11.1954 року зроблено відповідний актовий запис за № 48, та його батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Як убачається з копії паспорту громадянина України (серії [NUMBER] ), виданого 12.03.2002 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, ним документований громадянин України - [PERSON] , який народився [INFO] в селі Старовірівка Нововодолазького району Харківської області (а. с. 7). Відповідно до довідки, виданої сільським головою Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Біндус М. В. 29.10.2018 року за вихідним № 1841, згідно із записом в погосподарській книзі Старовірівської сільської ради на 1986 - 1990 роки № 6, особовий рахунок [NUMBER], за адресом: [ADDRESS] ,- були зареєстровані: -[PERSON] (російською мовою « [PERSON] », 1931 року народження, голова господарства; -[PERSON] , 1928 року народження, дружина; -[PERSON] , 1954 року народження, син (був зареєстрований до 03.08.1989 року ); -[PERSON] , 1983 року народження, онук (був зареєстрований до 03.08.1989 року ); -[PERSON] , 1964 року народження, невістка (була зареєстрована до 03.08.1989 року ); -[PERSON] , 1957 року народження, син; -[PERSON] , 1963 року народження, невістка; -[PERSON] , 1982 року народження, онука; -[PERSON] , 1985 року народження, онука (була зареєстрована до 03.08.1989 року ); -[PERSON] , [INFO] , онук (а. с. 41). Таким чином, наведеним доведено, що встановлення юридичного факту родинних відносин між заявником та померлою [INFO] [PERSON] дійсно породжує для заявника відповідні юридичні наслідки у виді отримання спадщини, тобто від цього залежить виникнення, зміна або припинення його майнових спадкових прав. Під час розгляду заяви [PERSON] суд виходить з того, що з огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України - встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється судом в порядку окремого провадження. Положення частини 1 статті 293 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачений перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження, зокрема, в пункті 1 цієї норми чітко встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Одночасно із цим, Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами та доповненнями) звертає увагу судів на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що він звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту родинних відносин між ним та його померлою матір`ю, внаслідок розбіжності між орфографічним написанням їх прізвищ у його паспорті, свідоцтві про народження, виданому повторно, свідоцтві про смерть померлої та правовстановлюючих документів на майно, що складає спадкову масу, й встановлення цього факту необхідно йому для реалізації його спадкових прав, в тому числі задля отримання свідоцтва про право на спадщину, та іншого порядку крім судового для встановлення такого юридичного факту на цей час не існує. Абзаци 1 та 2 пункту 2 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» мовлять про те, що такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до положень статей 1 і 34 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (із змінами та доповненнями) видача свідоцтва про право на спадщину визнається нотаріальною дією, яка вчиняється нотаріусами. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України регламентований відповідним Наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, підпункт 1.2. пункту 1 глави 10 розділу ІІ якого обумовлює, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (підпункт 4.2. пункту 4 глави 10 розділу ІІ наведеного вище Порядку). Як убачається з положень частини 1 статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, на виконання вимог підпункт 4.1. пункту 4 глави 10 розділу ІІ того ж Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Таким чином, встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] породжує юридичні наслідки у виді отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи причини звернення заявника до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин, суд переконався, що цей факт необхідний йому задля оформлення спадщини, яку він прийняв, однак не може реалізувати. Враховуючи викладене, на підставі аналізу вищезазначеного, суд впевнився, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки ним у законний спосіб доведено, що від встановлення цього юридично значимого для заявника факту залежить виникнення, зміна та припинення правовідносин, в яких він особисто бере участь через відкриття спадщини внаслідок смерті його матері, не існує іншого, окрім судового, порядку його встановлення, і його визнання не пов`язане з вирішенням спору про право. Враховуючи наведені вище норми права, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності з приводу встановлення факту родинних відносин між заявником та [PERSON] як між сином та матір`ю, суд доходить до обґрунтованого висновку про те, що є необхідності у їх встановленні, так як від встановлення цього факту у судовому порядку залежить виникнення, зміна або припинення спадкових прав заявника, тобто встановлення цього факту породжує безпосередньо юридичні наслідки та має юридичне значення для нього, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлої [INFO] . У відповідності із приписами частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved