Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

18 січня 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Ухвалою від 7 лютого 2019 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 29 березня 2019 р. від позивача надійшли документи на виконання ухвали суду про усунення недоліків. Ухвалою від 22.04.2019 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позов обґрунтований такими обставинами. З кінця 2015 р. по червня 2017 р. сторони проживали спільно. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . З самого народження й весь час дитина проживає з позивачем. Відповідач не приймає участі у вихованні, утриманні, матеріальному забезпеченні й розвитку сина, жодним чином не несе своїх батьківських зобов`язань щодо утримання та матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 р. [PERSON] визнано батьком [PERSON] . На виконання вищевказаного рішення суду та постанови Київського апеляційного суду від 6 грудня 2018 р. до актового запису про народження дитини внесені відомості про батька та змінено по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після припинення шлюбних відносин сторін дитина залишилась з матір`ю, яка несе усі витрати на його утримання, а саме: харчування, навчання, одяг, лікування тощо. З позовної заяви вбачається, що з червня 2017 р. відповідач не надає матеріальної допомоги дитині. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Суду не надано доказів, які б підтверджували, що батько на постійній основі приймає участь в утриманні сина. За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до викладених у позовній заяві пояснень відповідач має нормальний стан здоров`я, у власності у нього перебуває транспортний засіб іноземного виробництва, який він використовує для надання послуг з перевезення пасажирів (таксі) і у нього немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, які потребують матеріальної допомоги. Доказів наявності у відповідача нерухомого і цінного рухомого майна, грошових коштів та витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суду не надано. Отже на підставі викладених сторонами аргументів і оцінки наданих ними доказів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить достатнє утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться ѕ частин його доходу. До того ж такий розмір аліментів надасть відповідачу можливість брати участь у додаткових витратах на сина, що визначено ст. 185 СК України,. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved