Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

18.09.2016 року представник [PERSON] звернувся до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. В позові зазначив, що 30.11.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова постановлено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Даним рішенням в рахунок заборгованості в сумі 755314,84 гривень звернуте стягнення на предмет іпотеки 2-кімнатну квартиру за адресою% [ADDRESS] з наданням права укладення договору купівлі-продажу з особою-покупцем за ціною, яка буде визначена суб'єктом оціночної діяльності. 02.08.2013 року на виконання рішення між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.05.2016 року. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2016 року скасовано, провадження у справі закрито. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14.07.2016 року від 14.07.2016 року задоволено позов [PERSON] та [PERSON] та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» від 02 серпня 2013 року, посвідчений ПН ДНМО Вербою В.М. за реєстровим номером 984. Також представник позивача зазначив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66554519 власником квартири [ADDRESS] є ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, посилаючись на ст. 16, ч.1 ст. 321, ст.ст. 387, 387,388, 392 ЦК України, ст. 41 Конституції України, п. 19,22 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вважає, що договір, відповідно до якого ТОВ «Естейт Селлінг» набув право власності на спірну квартиру рішенням апеляційного суду Харківської області визнано недійсним, ПАТ КБ «Приватбанк» реалізував квартиру незаконно і [PERSON] право власності на квартиру не втратила. У зв'язку з викладеним просить витребувати від ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS], визнати право власності за позивачем та стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 2499,20 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Представник позивача в судовому засіданні 01.11.2016 року позовні вимоги підтримувала, надавала пояснення аналогічні викладеним в позові, просила позов задовольнити. В судове засідання 05.07.2017 року не з'явилась, була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача та 3-ї особи ТОВ «Естейт Селлінг» - Кураксіна О.І. проти задоволення позову заперечувала, зазначала що підстав для задоволення позову немає, позивач невірно визначає підставу застосування норми статті 387, 388 ЦК України, просила врахувати, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, сторони у справі перебувають в договірних стосунках, є рішення суду не підставі якого звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яке набрао законної сили, позивачу про це рішення відомо та воно не оскражувалось. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явився, представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вимги позову підтримала, просила їх задовольнити, повністю підтримала доводи викладені в позові щодо підстав позову та способу захисту порушеного права обраного позивачем. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2012 року за позовом ПАТ КБ « Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивача 755314,84 грн. та 3326,30 грн судового збору. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру з-а адресою [ADDRESS], надано позивачу право укладення договору купівлв -продажу, в частині велення-відмовлено (а.с.7-11) Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року дане рішення доповнено, та зазначено, що звернення стягнення на квартиру здійснюється шляхом продажу вказаного предмету іпотеки та укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням відповідних документів.(а.с.12-13). Дане рішення сторонами не оскаржувалося, тобто сторони погодилися з винесеним рішенням. Відповідно до копії ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року за апеляційною скаргою [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення предмет іпотеки скаргу - задоволено, провадження у справі - закрито (а.с.15-16). В даному рішенні встановлено, що Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2012 року з урахуванням додаткового рішення цього суду від 31.05.2013 - залишено без змін. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних справ від 16 березня 2016 року касаційну скаргу [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Разом з тим судом встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського суду м. Харкова від 08 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2013 року у справі № 2029/2-884/11 за позовом ПАТ КБ «приватбанк» до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки позов було задоволено частково - звернуто стягнення за іпотечним договором від 07 липня 2008 року на задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 59085,95 доларів США на предмет іпотеки-двокімнатну квартиру, загальною площею 50,8 кв.м, жилою площею 31 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07 липня 2008 року. Визначено спосіб звернення стягнення шляхом реалізації предмета іпотеки - вищеозначеної квартири, шляхом проведення прилюдних торгів, зазначивши , що початкова ціна предмета іпотеки становить 372687,70 грн. вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог-відмовлено.(а.с.48-51) На підставі ухвали судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 26 липня 2012 року вказане рішення суду першої інстанції залишене без змін відповідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року (а.с.16). Тож воно на час розгляду справи ухвалення рішення, яке є предметом перегляду в апеляційному порядку, є чинним та на підставі ч.1 ст.310 провадження закрито, а рішення від 30 листопада 2012 року скасовано.(а.с.15-16). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року позов [PERSON] задоволено частково, визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» 02.08.2013 року, посвідчений ПН ДМНО Вербою В.М. за реєстровим номером 984 -недійсним. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено,вирішено питання про розподіл судових витрат. Це рішення оскаржено та рішенням апеляційного суду Харківської області від 18.02.2016 року рішення Орджонікідзевського районного сулу м. Харкова від 18.12.2015 року в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним - скасовано і в цій частині позовних вимог - відмовлено, в решті вимог - залишено без змін. Це рішення рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 липня 2016 року за апеляційною скаргою [PERSON], [PERSON] про перегляд за ново виявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON], діючого в інтересах [PERSON] до [PERSON], ПАТ КБ «Приватбанк» , ТОВ «Естейт Селлінг», ПН ДМНО Верба В,М,, третя особа -Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР про визнання договору купівлі-продажу недійсним переглянуто. Відповідно до нього заяву [PERSON],, [PERSON] про перегляд -задоволено, рішення апеляційного суду Харківської області від 18.02.2016 - скасоване, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - змінено. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» 02.08.2013 року, посвідчений ПН ДМНО Вербою В.М. за реєстровим номером 984 - визнано недійсним.(а.с.17-19) З урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, суд вважає, що вимоги позову не підлягають задоволенню, оскільки згідно з досліджених в судовому засіданні рішень судів, встановлено, що 07.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №НАА0GК0000000010 та відповідач отримала кредит у розмірі 59241,83 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15,00%на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.07.2028 року. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] уклали договір іпотеки № НАА0GК0000000010. Згідно з договором іпотеки позивач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру , розташовану за адресою [ADDRESS], що належала їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу. Відповідно до заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2012 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2013 року у справі № 2029/2-884/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки позов було задоволено частково - звернуто стягнення за іпотечним договором від 07 липня 2008 року на задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 59085,95 доларів США на предмет іпотеки-двокімнатну квартиру, загальною площею 50,8 кв.м, жилою площею 31 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 07 липня 2008 року. Визначено спосіб звернення стягнення шляхом реалізації предмета іпотеки - вищеозначеної квартири, шляхом проведення прилюдних торгів, зазначивши , що початкова ціна предмета іпотеки становить 372687,70 грн. вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог-відмовлено. Відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. В позові представник позивача зазначив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66554519 власником квартири [ADDRESS] є ПАТ КБ «Приватбанк». В судовому засіданні дана обставина сторонами не оспорювалася. Так, Цивільним кодексом України в главі 29 передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Частина 1 ст. 388 ЦК України передбачає, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. При цьому за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача . Ураховуючи вимоги ст. 10 ЦПК України та виходячи зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник зобов'язаний довести, що майно вибуло з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі, а набувач - довести, що він придбав майно за відплатною угодою й що він не знав і не міг знати про те, що придбаває майно в особи, якій не належить право його відчуження. Якщо майно вибуло з володіння власника за його волею (передано за договором іншій особі, яка його відчужила) він не має право вимагати повернення майна від добросовісного набувача. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України судом встановлено, що у власність ПАТ КБ «Приватбанк» отримав спірну квартиру за наявності не визнаного недійсним договором іпотеки та на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2012 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2013 року у справі № 2029/2-884/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та на цей час позивачка не є власником спірної квартири на яку заявляє вимогу щодо витребування. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Посилання представника позивача на положення ст.ст. 387, 388 Цивільного Кодексу України не можуть бути застосовані судом для вирішення даного спору, оскільки дані положення стосуються саме власника нерухомого майна. Відповідно до наданих сторонами доказів [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS],а отже не має права на витребування та визнання власності на спірну квартиру, оскільки іпотечний договір на цей час не визнано недійсним, заочне рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки чинне. Суду не надано доказів, що майно від власника [PERSON] вибуло не з її волі, що унеможливлює витребування майна на її користь.

Outcome: dismissed