overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

17 грудня 2015 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позовної заяви. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

17 грудня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.2-5). Свій позов аргументує тим, що між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений договір №011-176667/14-00938-вкл-к від 05 лютого 2014 року, про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту, згідно якого клієнту було надано в користування 23000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі процентної ставки 54% річних, а позивач зобовязується повернути отримані в рахунок відновлювальної лінії кредитні ресурси в строк до 06.02.17 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами у розмірі та у строки, передбачені договором. Станом на 22.10.2015 року заборгованість становить 73756,02 грн. 10861,09 грн., заборгованість за кредитним договором; 12131,61 грн., прострочена заборгованість за кредитним договором; -31986,28 грн., нараховані відсотки по заборгованості; -1852,84 грн., нараховані відсотки по простроченій заборгованості -16924,20грн., сума пені. Загальна сума заборгованості згідно розрахунку складає 73756,02 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, у разі не явки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 48). Відповідач у судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив (а.с.52-53). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 лютого 2014 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладений договір №011-176667/14-00938-вкл-к (а.с.16-19). Відповідач належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 73756,02грн. (а.с.21-22). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Відповідно до положень частини 7 ст.110 ЦПК України позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть предявлятися також за їх місцезнаходженням. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

17 грудня 2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області звернулось ПАТ «Універсал Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с.3-5). Свій позов позивач аргументує тим, що між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] був укладений кредитний договір №BL7627 від 05 серпня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит у сумі 75000 грн. строком до 01 серпня 2015 року зі встановленою процентною ставкою 34,95% річних, відповідно до якого позивач зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити за нього відсотки. ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Банк Універсальний» згідно п.1.1 Статуту ПАТ «Універсал Банк» від 22.06.2009 року. Станом на 29.07.2015 року заборгованість становить 158081,28 грн. 73864,00 грн., заборгованість по сумі кредиту; 73864,84 грн., прострочена заборгованість по сумі кредиту; -84216,44грн., відсотки. Загальна сума заборгованості згідно розрахунку складає 158081,28 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув був повідомлений належним чином, звернувся із заявою про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, у разі не явки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 27). Відповідач у судове засідання не прибув, був повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причину неявки не сповістив (а.с.30,37). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 05 серпня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №BL7627 від 05.08.2008 року (а.с.6-9). Відповідач належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 73756,02грн. (а.с.10-12). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Відповідно до положень частини 7 ст.110 ЦПК України позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть предявлятися також за їх місцезнаходженням. При таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

17 грудня 2015 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою. На підтвердження заявлених вимог [PERSON] зазначив, що згідно із договором купівлі-продажу від 21 січня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], йому належить квартира [ADDRESS]. У зазначеному документі його прізвище вказано як Суздалев, що відрізняється від його прізвища, зазначеного в паспорті громадянина України [PERSON]. На час оформлення договору купівлі-продажу в нього був наявний паспорт старого зразка, в якому була зазначена російська варіація його прізвища. Лише після отримання паспорту нового зразка він виявив наявність розходжень у написанні його прізвища. Проте, цей факт перешкоджає йому зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на дану квартиру. Тому просив суд встановити той факт, що йому [PERSON] належить правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу від 21 січня 1997 року щодо придбання квартири [ADDRESS]. Встановлення цього факту має для нього юридичне значення, оскільки необхідно для права розпорядження власністю. Представник заявника в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її та заявника відсутності (а.с. 18). Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 16). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявникові згідно із договором купівлі-продажу від 21 січня 1997 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], належить квартира [ADDRESS]. У зазначеному документі його прізвище вказано як Суздалев, що відрізняється від його прізвища, зазначеного в паспорті громадянина України [PERSON] (а.с 5, 6). Проте, аналіз документів, доданих до матеріалів справи, а саме: копій договору купівлі-продажу квартири, паспорту, свідоцтва про народження заявника, пенсійного посвідчення, картки платника податків, дає суду підстави вважати, що правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21 січня 1997 року належить [PERSON]. Для заявника ця обставина має юридичне значення, оскільки встановлення даного факту необхідно для реєстрації у встановленому законом порядку права власності на вказану квартиру. За змістом статті 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки факт належності заявникові договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21 січня 1997 року, знайшов підтвердження в судовому засіданні, даний факт може бути встановлений судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

17 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Скорівський, 9/4. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.12.2015 р. о 22 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.12.2015 р. о 22 год. 50 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ „ДМП № 1 ДОС. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора доступна формальному контакту. На запитання відповідає після паузи, не завжди по суті, на більшість запитань взагалі не відповідає. Орієнтована вірно. Під час розмови напружена, метушлива, постійно вскакує, до чогось прислуховується, повторює фразу „я нічого не розумію, ви запитуєте про те, що я не можу відповісти, закриває руками очі. Висловлює скарги на страхи, тревогу, напруженість, поганий сон, погане самопочуття, погану память. Свої хворобливі переживання до кінця не розкриває. При спробі корекції афектується. Обставини суїциду тим, що „на мене щось найшло, все так було погано, було дуже страшно. Психічно хворою себе не вважає. Мислення паралогічне, непослідовне. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

17 грудня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: дніпропетровська обл.., м. Жовті Води, вул. Петровського, 3/1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.12.2015 р. о 21 год. 36 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, 16.12.2015 р. о 21 год. 36 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, збуджений. Висловлює маячні ідеї впливу. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

17 грудня 2015 року ПАТ [PERSON] «Експерс - Банк» в особі Конотопського регіонального відділення АБ «Експерс - Банк» звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41\~466,56 гривень. Відповідно до умов кредитного договору від 06 березня 2014 року № 3985/31/к ПАТ [PERSON] «Експерс - Банк» надав [PERSON] кредит в сумі 25\~000,00 грн. на умовах сплати відповідачем 27 % річних. Кінцевий термін повернення кредиту згідно пункту 1.3 кредитного договору складає 06 березня 2017 року. Згідно умов укладеного кредитного договору відповідач зобовязаний забезпечити: погашення нарахованих процентів за користування кредитом щомісячно, шляхом безготівкового перерахування на рахунок позивача або шляхом внесення готівки в касу позивача для зарахування; щомісячне повернення кредиту однаковими частинами в сумі 695,00 грн. шляхом перерахування на рахунок зазначений в п. 2.3 кредитного договору грошових коштів в сумах та в терміни визначені умовами кредитного договору шляхом безготівкового перерахування на рахунок позивача або шляхом внесення готівки в касу позивача для зарахування. Свої договірні зобовязання по кредитному договору відповідач належним чином та в обумовлені договором строки не виконує. Систематичне порушення умов кредитного договору щодо строків погашення тіла кредиту та відсотків, станом на 03.12.2015 рік заборгованість відповідача складає 41\~466,56 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений шляхом оголошення у газеті «Урядовий Курєр» № 9 від 16 січня 2016 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

17 грудня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 16 012, 34 гривень. Відповідно до укладеного договору № KTXRRX90917473 від 12 березня 2007 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 2349, 59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 25 листопада 2015 р. відповідач має заборгованість 70676, 73 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

17 грудня 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 20 038, 60 гривень. Відповідно до укладеного договору № б/н від 18 жовтня 2012 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але зобовязання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31 жовтня 2015 р. відповідач має заборгованість 20 038, 60 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 04 листопада 1995 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області. Від даного шлюбу дітей не мають. Спорів щодо розподілу майна відсутні. З відповідачем спільне життя не склалось, не зійшлися характерами. Сумісно не мешкають з вересня 2015 року. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходяться у шлюбі з 04 листопада 1995 року, який зареєстрований Виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 80. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини зупинені в вересня 2015 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з'ясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved