Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

18 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини з мамою та стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON],[INFO] в розмірі 2 000,00 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08 серпня 2017 року позовну вимогу [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] залишено без розгляду на підставі п.5.ч.1 ст.207 ЦПК України у звязку з відмовою позивача від даної вимоги. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 11 червня 2011 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №766. 12 січня 2012 року у їхній сімї народилася дочка [PERSON]. Причиною, що спонукала звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу позивач називає те, що відповідач зловживає спиртними напоями. У пяному вигляді повертається додому та в присутності малолітньої дочки влаштовує скандали. Спосіб життя відповідача, його бачення на сімейне життя, ведення побуту суперечить інтересам її та дочки. Спроби налагодити стосунки позитивних результатів не дали. Така поведінка відповідача призвели до того, що з січня 2017 року вони спільно не проживають. Вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, що є підставою для його припинення. Примирення між ними неможливе. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище набуте у шлюбі. Окрім цього вказала, що з моменту припинення спільного проживання відповідач перестав брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки [PERSON]. ЇЇ заробіток є недостатнім для того щоб самостійно створити дитині умови, необхідні для нормального фізичного та духовного розвитку. Дитина потребує багато додаткових витрат. У звязку з цим просила стягувати з відповідача щомісячно аліменти в розмірі 2000 грн. до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину та просила стягувати з відповідача на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-НМ №096045, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 11 червня 2011 року. В подружжя є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НМ №199610, виданим 25 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції. Згідно ч.1\~ст.21 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1\~ст. 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В ч. 3\~ст.56 СК України\~також зазначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Почивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, про що вказувала у позовні заяві та підтвердила у судовому засіданні. Відповідач теж у судовому засіданні вказав, що не має наміру зберегти сімю, розірвання шлюбу не суперечить їхнім інтересам. Згідно зі\~ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не зобовязаний призначати сторонам строк для примирення, це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Враховуючи\~\~відсутність у сторін\~\~морально-правової основи\~\~шлюбу,\~\~яка ґрунтується\~\~на\~\~почуттях\~\~взаємної поваги та любові,\~\~взаємній підтримці та допомозі, враховуючи\~\~фактичні\~\~взаємини\~\~подружжя,\~\~мотиви та причини розлучення, а також відсутність у сторін спору щодо місця проживання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами. Відповідно до\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі\~ст. 113 СК України, суд залишає за позивачкою, за її проханням, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище - «Росоловська». Щодо вимоги про стягнення аліментів на дитину, то суд зазначає наступне. Встановлено, що дочка [PERSON] проживає з мамою [PERSON] за адресою: вул. Молодіжна,54/29 м. Івано-Франківськ та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд відповідно до вимог ч.1\~ст.184 СК України\~за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік»\~для дітей віком до 6 років установлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком до 6 років. Таким чином, враховуючи обставини справи, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для неї утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Крім цього з врахуванням вимог ст.182 СК України суд враховує: стан здоров`я дитини, яка здорова, відповідач є молодою особою працездатного віку, який має нерегулярний, мінливий дохід , не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1 000,00 грн., а також ту обставину, що позивач в силу закону теж зобовязана утримувати дитину. За таких обставин, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини буде у повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів, наданих сторонами. Аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1\~ст. 191 СК України). На підставі ч.1\~ст.191 СК України\~стягнення аліментів необхідно розпочати з дня предявлення позову, тобто з 18 липня 2017 року та проводити до досягнення дитиною повноліття. Також, суд застосовує п.1 ч.1ст. 367 ЦПК України\~та допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат при задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд враховує положення ч.3\~ст.88 ЦПК України, де вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved