Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

17 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Біловодської селищної ради Луганської області та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в смт. Біловодськ, Луганської області. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] вказала, що 31 травня 1991 року її мати [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбала житловий будинок [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] та двох земельних ділянок, площею 1,3800 га та 11,1122 га, розташованих на території Біловодської селищної ради, які належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на землю. При житті [PERSON] склала заповіт, за яким вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку площею 1,3800 га, після своєї смерті заповіла позивачу [PERSON] . З метою оформлення своїх спадкових прав позивач 01 жовтня 2020 року звернулася до Біловодської державної нотаріальної контори Луганської області з заявою про прийняття спадщини. В результаті звернення позивачем було отримане свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,3792 га. Проте, у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок їй було відмовлено, оскільки у позивача [PERSON] був відсутній оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку. Позивач звернулася до Луганського обласного державного архіву з метою отримання оригіналу договору купівлі-продажу від 31 травня 1991 року. Однак, у зв`язку з тим, що документи Біловодської державної нотаріальної контори за 1991 рік знаходяться на тимчасово окупованій території України у м. Луганську, отримати оригінал вищевказаного договору не представилось можливим. У зв`язку із тим, що позивачу [PERSON] відмовлено в оформленні її спадкових прав на житловий будинок, вона вимушена була звернутись до суду з цим позовом. У підготовче судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач Біловодська селищна рада Луганської області свого представника до суду не направила, надала заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника, заперечень проти задоволення позову не має. Відповідач [PERSON] також надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала. З огляду на те, що від сторін у підготовчому провадженні надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідачі позов визнали, суд вважав можливим розглянути справу без участі сторін з ухваленням рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів, в тому числі в судовому порядку. Судом встановлено що дійсно, за копією договору купівлі-продажу від 31 травня 1991 року, посвідченому державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори Доброскоковою Г.М. та зареєстрованому в інвентарному бюро за № 16/2644, [PERSON] купила житловий будинок [ADDRESS] з надвірними спорудами. Згідно копії заповіту, складеному в смт. Біловодськ Луганської області, серії ВРС № 791486 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , і.н. [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1) Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 1,3800 га, розташовану на території Біловодської селищної ради, заповіла [PERSON] , [INFO] ; 2) Земельну ділянку, площею 11,1122 га, розташовану на території Біловодської селищної ради, заповіла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожній. (а.с. 8). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої 12 лютого 2020 року Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) встановлено, що [INFO] у віці 85 років померла [PERSON] , відповідний актовий запис № 87, місце смерті: Україна, Луганська область, Біловодський район, смт. Біловодськ (а.с. 9). Згідно копії довідки-характеристики на об`єкт нерухомого майна № 149 від 03.09.2020, виданої на ім`я [PERSON] , право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в бюро за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому Біловодською державною нотаріальною конторою від 31 травня 1991 року № 590 (а.с.10). Згідно копії Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № б/н, замовником технічної інвентаризації будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 14-19). Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 жовтня 2020 року [PERSON] отримала право на спадщину після смерті матері [PERSON] в частині земельної ділянки № [NUMBER] , площею 1,3792 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біловодської селищної ради Луганської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 645562, виданого 27 липня 2009 року (а.с.22). Разом з тим, із постанови державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори Анохіна О.О. від 01.10.2020 № 630/02-31 йдеться, що позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті [PERSON] через неможливість надання оригіналу договору купівлі-продажу відповідного будинку від 31 травня 1991 року (а.с. 12). Відсутність у [PERSON] можливості надання оригіналу договору купівлі-продажу будинку підтверджується копією відповіді з Луганського обласного державного нотаріального архіву від 30 листопада 2020 року № 1136/01-22 з якої йдеться, що документи Біловодської державної нотаріальної контори за 1991 рік до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавались та перебувають у місті Луганську на тимчасово не підконтрольній території України (а.с. 21). Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66373250 від 10.09.2021, Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 66373253 від 10.09.2021 вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , Спадкова справа заведена Біловодською державною нотаріальною конторою № 126/2020, із заявою про прийняття спадщини звернулись дочки померлої [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29-35). У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі воно може набуватись в порядку спадкування. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Спадкування вище вказаного майна було зазначено у заповіті, який особисто було підписано заповідачем, яка висловила своє бажання щодо свого майна, заповідаючи його частину своїй дочкі [PERSON] , і була впевнена, що вказане майно дійсно після її смерті буде належати останній, а неможливість надати оригінал документу з незалежних від них обставин, не впливає на реалізацію спадкових прав спадкоємця. Відповідачами по справі [PERSON] та Біловодською селищною радою Луганської області позовні вимоги позивача [PERSON] визнані в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Застосовуючи наведені норми закону до спірних правовідносин, встановивши, що позивач прийняла усі заходи щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON] , однак свідоцтво про право на спадщину не отримала з незалежних від її волі обставин, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим, у зв`язку з чим його слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved