Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначила, що з 27 червня 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 травня 2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, є інвалідом дитинства. Оскільки син за станом здоров'я постійно потребує догляду та лікування, не здатний до самообслуговування, позивачка не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання та на утримання дитини, єдиним доходом на даний час є державна соціальна допомога, яка надається дітям-інвалідам. Позивачка вимушена нести значні витрати на курси реабілітації сина, відповідач, у свою чергу, матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. За таких обставин позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, до досягнення повноліття дитиною, починаючи з моменту предявлення позову, а також в порядку ст.88 Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини як дружини протягом всього часу проживання з дитиною та опікування нею, починаючи з моменту подачі позову до суду. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав заяву із проханням провести розгляд справи без його присутності, не заперечував проти часткового задоволення позову, вказав, що надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки не має можливості, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), оскільки має низький дохід, крім того, має зобовязання сплачувати аліменти на утримання іншої дитини від першого шлюбу. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, вони є батьками [PERSON], [INFO]. Дитина є інвалідом дитинства та проживає разом з матірю. Вказані обставини підтверджуються: - рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 травня 2016 року, яким розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Грищенко) [PERSON], [INFO], зареєстрований 27 червня 2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №461; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], Серії 1-НО №302891, виданим 18 листопада 2009 року, актовий запис №1443, зареєстрований 18 листопада 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області; - консультативним висновком спеціаліста №391 від 28.03.2014 року; випискою з історії хвороби №9091 НХО №2 ДОК ТМО, протоколом ЛКК №17-8/181 від 27.04.2016 року; - довідкою №2091 від 21.12.2016 року із КЛПУ «Міська психіатрична лікарня №7 міста Маріуполя», згідно якої: [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у дитячого лікаря-психіатра з діагнозом: дитячий аутизм; - довідкою №4331, виданою ЖКП «Жилкомплекс» 05 жовтня 2016 року, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована разом із сином [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Центрального (Жовтневого) району Маріупольської міської ради та отримує державну соціальну допомогу дитині-інваліду. (тимчасове посвідчення №201 від 12.05.2014 року, дійсне з 07.04.2014 року по 03.1.2027 року). [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Електро монтаж сервіс» на посаді будівельника, сума його доходу за період з 01.01.2016 року по 31.10.2016 року склала 17000 гривень, з них сума до виплати 14925,20 гривень. Із вимоги виконавця за вих.В8/942 від 27.10.2016 року №15347 вбачається, що в провадженні Центрального відділу ДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження №23600374 із примусового виконання листа №б/н від 03.02.2004 року, виданого 05.03.2004 року, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, починаючи з 23.02.2004 року і до моменту досягнення дитиною повноліття. Тобто, на даний час відповідач має зобовязання зі сплати аліментів на користь іншої дитини. Відповідно до ст.60 Цивільного кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.180, ст.182 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з чим, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд враховуючи матеріальне становище відповідача, який працевлаштований та отримує щомісячну заробітну плату, яка менше розміру аліментів, які пропонує стягнути позивачка, приходить до висновку щодо доцільності стягнення з останнього аліментів на утримання дитини у розмірі ? частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч.1 ст.80, ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. З огляду на те, що позивачкою не надано доказів того, що вона за весь час проживання з дитиною-інвалідом та опікування вживала заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не могла їх одержати внаслідок ухилення останнього від їх сплати, суд, зважаючи на низький рівень матеріального забезпечення відповідача, зобовязання останнього утримувати іншого неповнолітнього сина, виходячи із принципу співмірності розміру стягуваних аліментів, відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері, яка доглядає за дитиною-інвалідом. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача, з урахуванням пропорційного задоволення вимог, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 275,60 гривень.

Outcome: partial