Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

19.12.2017 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб, укладений між сторонами 27.07.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Золочівського районного управління юстиції у Харківській області (актовий запис №43). Підставою позовних вимог позивач зазначив наявність у сторін малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу зазначив той факт, що подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних відносин не підтримують, постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені. Ухвалою судді від 29.01.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання, визначений порядок та строки подання відповідачем відзиву на позов та запропоновано сторонам подати суду клопотання, вирішення яких потребує участь суду, зобовязано позивача надати суду у підготовче судове засідання оригінали поданих нею документів. Вказану ухвалу позивач та відповідач отримали 06.02.2018 року (а.с.13). Ухвалою суду від 26.02.2018 року справу після закриття підготовчого судового засідання було призначено до судового розгляду по суті (а.с.19). Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши через канцелярію суду заяву від 26.02.2018 року, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.18). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце\~ підготовчого судового засідання та судового розгляду по суті у вказані судові засіданні не прибула (а.с.17, 21), причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, заяв з процесуальних питань також не заявляла. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, позивач надав згоду на розгляд справи за його відсутність відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, при цьому відповідач повторно не зявилася в судове засідання, про яуке була повідомлена належним чином, тому суд на підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін та без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд приходить до думки, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. 27.07.2002 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області (актовий запис № 43), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 164621 (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 260519, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області\~ (актовий запис №89 від 17.12.2003 року)(а.с.6) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 001356, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області (актовий запис №23 від 30.03.2005 року) (а.с. 8). Зазначені позивачем причини розпаду сім`ї знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та не оспорювалися відповідачем, а саме відсутність стійких шлюбних відносин та втрата поваги один до одного.\~ Виховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, її збереження протирічить інтересам позивача, тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачем вимога про зміну шлюбного прізвища в порядку ст.113 СК України не заявлялася, суд дане питання не вирішує, в звязку з чим після розірвання шлюбу залишає відповідачу шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі зазначеного та

Outcome: approved