Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі представника за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 12 квітня 2011 року між відкритим акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ВLаЖГА00026674. Відповідно до укладеного договору відповідачеві було надано кредит в сумі 15000 гривень на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 15% річних, з терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 12 квітня 2014 року, згідно графіку, який є невідємною частиною договору. Відповідач у свою чергу зобовязався повернути кредит, сплатити проценти, комісії, можливі штрафні санкції в порядку та на умовах, визначених договором. Проте відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконав, порушуючи строки сплати процентів за користування кредитом, та не здійснюючи платежі за кредитом згідно графіку. В результаті наведених порушень заборгованість відповідача становить 57824,43 гривень, з яких 7004,98 гривень за кредитом, 2709,73 гривні за процентами, 3937,50 гривень комісія, 44172,22 гривень плата за пропуск платежів. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. 21 жовтня 2015 року до суду надійшла заява представника позивача за довіреністю [PERSON] про розгляд справи без участі представника позивача. У заяві також зазначає, що права та обовязки зрозумілі, відводів складу суду не заявляє, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не прибув. Судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 75 ЦПК України, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції жодного разу не прибув, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріалами справи встановлено, що 12 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі експерта з фінансових продуктів [PERSON], з одного боку, та [PERSON] (позичальник), з іншого, був укладений договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00026674. Згідно до умов договору Банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 15000 гривень у формі відкличної, не відновлювальної кредитної лінії, на поточні потреби, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів 12 квітня 2014 року (спеціальна частина договору; пункти 1.1-1.4 загальної частини договору, ас. 4,5). Відповідно до пунктів 1.5, 1.6 загальної частини договору, пунктів 3,4 спеціальної його частини, за користування кредитом встановлено плату у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою 15% річних, та за обслуговування кредиту встановлено щомісячну плату у вигляді комісії у розмірі 1,75% від суми кредиту (ас. 4,5). При укладенні договору сторони погодили графік погашення кредиту (ас. 12). Позичальник, ознайомившись із умовами договору, графіком погашення кредиту та детальним розрахунком загальної вартості платежів, підписав їх, таким чином погодився із ними, та зобовязався не пізніше дати, встановленої у графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк» шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумах, не менших за суми платежів, встановлених у графіку, а також комісії за управління кредитом (пункти 2.5.1, 2.5.2, 3.3.2 договору, ас. 7, 9). Відповідно до ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором, [PERSON] з 13 лютого 2013 року припинив сплачувати чергові платежі за кредитом, тим самим порушуючи умови договору, через що станом на 11 серпня 2015 року заборгованість відповідача за даним договором становить: 7004,98 гривень за кредитом, 2709,94 гривень за процентами за користування грішми, 3937,50 гривень комісія за управління кредитом. Вказаний розрахунок проведений відповідно до умов укладеного договору, проценти нараховані з урахуванням процентної ставки 15 % річних, комісія за управління кредитом - виходячи з 1,75% від суми кредиту щомісяця. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 44172,22 гривень та називає цю суму платою за пропуск платежів. Щодо цієї частини позовних вимог суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00026674 від 12 квітня 2011 року умови нарахування такого виду неустойки як плата за пропуск платежів не передбачає. Спеціальна частина договору, та розділ 4 загальної його частини передбачає нарахування штрафу та пені у випадку невиконання або прострочення виконання зобовязання позичальником. Однак позовна заява та додані до неї матеріали розрахунку саме цих видів неустойки не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте позивач, надіславши заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, таким правом не скористувався, тому суд приймає рішення на підставі наявних у справі доказів та приходить до виковку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитом в сумі 7004,98 гривень, процентами за користування кредитом в сумі 2709,73 гривень, комісії за управління кредитом в сумі 3937,50 гривень, а всього 13652,21 гривень; в решті позовних вимог позов задоволенню не підлягає. Крім того, за положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial