Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

19.03.2021 року представник позивача, адвокат Рогозянський Євген Васильович, звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ФОП [PERSON] з 2012 року займається підприємницькою діяльністю у сфері надання в оренду. Пропонування автомобілів до здачі в оренду здійснюється шляхом рекламування на інтернет-сайтах рекламних оголошень та, зокрема, на інтернет-сайті рекламних оголошень OLX. 09.08.2019 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір № 09/08/19 Оренди (найму) автомобіля марки «OPEL» модель ASTRA, 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір сірий, тип легковий седан, державний номер [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] . Вказаний автомобіль позивач передав відповідачам на підставі довіреності, яку йому надав власник автомобіля [PERSON] 18.09.2014 року, договору поруки від 03.09.2009 року, акту прийому-передачі легкового автомобіля від 03.09.2009 року. В цей же день 09.08.2019 року позивач передав відповідачам автомобіль у відмінному стані, без пошкоджень, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі легкового автомобіля. Так, разом із автомобілем орендарями було отримано: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (оригінал) [NUMBER] , ключі від автомобіля, сигналізацію Шериф та брелок від неї, газобалонне обладнання з балоном на 40 літрів, шкіряний чохол на кермо, авто магнітола Panasonic, килимки резинові у салоні та багажнику. [PERSON] 28.10.2019 р. надав заяву, в якій просив прийняти автомобіль раніше вказаного у договорі строку викупу (3 роки) - після 80 діб прокату. Також, 28.10.2019 року виплати орендної плати було припинено, а автомобіль в аварійному стані в розукомплектованому вигляді було покинуто біля офісу позивача: в автомобілі був відсутній брелок від сигналізації та килимок в багажнику. Останній платіж за автомобіль в розмірі 70 доларів США було здійснено 21.10.2019 року, тобто з 28.10.2019 року у відповідачів виникла заборгованість. На підставі зазначеного позивачем на адресу відповідачів 21.12.2019 року було направлено відповідну претензію з вимогою сплатити борг. Станом на 16.03.2021 року заборгованість погашено не було, відповідачі не компенсували завдані автомобілю пошкодження. Оскільки, відповідачами не виконано умови договору і повернуто автомобіль раніше строку дії договору, застосовується розрахунок за користування автомобілем за ціною прокату - 20 доларів США за 1 день (п. 5.3. Договору), а отже вартість користування автомобілем становить:09.08.2019р. - 28.10.2019р. (11 тижнів 3 дні або 80 днів) ? 20 у.о. = 1600 у.о. ? 27,64 грн. = 44 224,00 грн. Фактично відповідачами було сплачено за користування автомобілем 791 долар США (станом на 16.03.2021р. - 21 863,24 грн.), таким чином заборгованість відповідачів перед позивачем становить:44 224,00 грн. (вартість користування автомобілем згідно п.5.3. Договору) -21 863,24 грн. (фактично сплачена сума за користування) = 21 774,25грн.. 28.10.2019 року [PERSON] надав розписку (заяву), в якій зобов`язався протягом восьми тижнів сплатити вказану заборгованість, яка виникла на підставі п.5.3. Договору, однак станом на 16.03.2021 року заборгованість сплачено не було. В тій же розписці [PERSON] зобов`язувався повернути килимок та брелок від сигналізації, однак він не виконав цієї обіцянки.28.10.2019 року до позивача звернувся [PERSON] з проханням надати автомобіль «OPEL» ASTRA, 2007 року випуску, колір сірий, тип легковий седан, державний номер [NUMBER] , в оренду. Між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про наміри №28/10/19 за яким останній зобов`язувався взяти воренду вищевказане авто за ціною 105 доларів на тиждень. Позивач неодноразово зв`язувався з відповідачами засобами телефонного зв`язку, з вимогою сплатити заборгованість і повернути брелок - адже автомобілем було неможливо користуватися і автомобіль фактично два місяці був не придатний для користування, сигналізацію було заблоковано і двигун не заводився. Після того, як строк зазначений в заяві [PERSON] (8 тижнів) вийшов, позивач був змушений звернутись до станції технічного обслуговування для проведення робіт з демонтажу сигналізації за власний рахунок та встановлення нової сигналізації. Вартість таких робіт склала 3700 грн., з яких 2700 грн. вартість нової сигналізації, 500 грн. вартість демонтажу, 500 грн. вартість встановлення сигналізації. Так, як автомобіль знаходився у неробочому стані з заблокованою сигналізацією протягом 8 тижнів з моменту його повернення, позивач поніс матеріальні збитки оскільки, він не міг здати авто в оренду і не міг надати авто орендарю [PERSON] , який хотів взяти в оренду це авто за ціною 105 доларів США на тиждень. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Упущена вигода за період з 28.10.2019 року по 23.12.2019 року (8 тижнів) становить 840 доларів США (8 тижнів х $105) або 23 217,60 грн.. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачів становить: 21 774,25грн. (заборгованість за користування автомобілем) + 3700,00 грн. (вартість демонтажу та встановлення сигналізації) + 23 217,60 грн. (упущена вигода) = 48 691,85 грн.. Також, позивач просить на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, стягнути три проценти річних від простроченої суми заборгованості, яка становить за період з 28.10.2019 року по 16.03.2021 року (506 днів) - 903,77грн., а тому, загальна сума заборгованості відповідачів становить: 48 691,85 грн. + 903,77грн. = 49 595,62 грн.. Тому, просить стягнути з відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Позивача фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість за порушення умов договору №09/08/19 Оренди (найму) автомобіля від 09.08.2019 року в розмірі 49 595,62 грн., з яких: 21 774,25 грн.. заборгованість відповідачів за користування автомобілем, 23 217,60 грн. упущена вигода, 3700,00грн. вартість демонтажу та встановлення сигналізації, 903,77грн. три проценти річних від суми заборгованості та стягнути з відповідачів судові витрати. 08.04.2021 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27.05.2021 року судом постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, адвокат Рогозянський Євген Васильович, у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 22.07.2021 року подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та позивач ФОП [PERSON] у судовому засіданні 22.07.2021 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судове засідання повторно не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, відзив на позов до суду не подали. На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2004 року є фізичною особою-підприємцем та займається підприємницькою діяльністю, зокрема, у сфері надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19-24). Встановлено, що 09.08.2019 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який діяв згідно акту прийому-передачі легкового авто від 03.09.2009 року, довіреності, виданої 18.09.2014 року [PERSON] (власником транспортного засобу), та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір №09/08/19 оренди (найму) автомобіля (а.с. 33-35, 36-41, 54-56, 61-63, 67-69), згідно умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки «OPEL-ASTRA», 2007 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір сірий, тип легковий седан, державний номер [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] , у відмінному стані без пошкоджень. На виконання п. 3.1. Договору 09.08.2019 року ФОП [PERSON] передав [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] автомобіль у відмінному стані, без пошкоджень.Разом із автомобілем орендарями було отримано: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (оригінал) [NUMBER] , ключ від автомобіля, сигналізація Шериф та брелок від неї, газобалонне обладнання з балоном на 40 літрів, шкіряний чохол на кермо, авто магнітола Panasonic, килимки резинові у салоні та багажнику, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі легкового автомобіля та відповідною розпискою відповідачів (а.с.42, 47-48). Відповідно до п. 1.2. Договору автомобіль надаєтьсяв оренду строком на 36 (тридцять шість) місяців (3 роки) за ціною оренди: 70 (сімдесят) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (Національного Банку України) на день здійснення оплати - на тиждень, та 3 650 (три тисячі шістсот п`ятдесят) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті - на рік. Загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців складала 10 950 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) доларів США 00 центів (пункт 1.3. Договору) Згідно з п. 1.4. Договору розрахунок здійснюється Орендарем відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ (Національного Банку України) на день сплати щотижневого платежу 70 (сімдесят) доларів США 00 центів (кожного понеділка до 12-00 год.) Відповідно до п. 2.1. Договору строк користування автомобілем 36 (тридцять шість) місяців (3 роки) встановлюється з дати підписання даного договору до 09.08.2022 року (включно). Згідно п. 6.1, 6.2 Договору орендна плата сплачується один раз на тиждень у розмірі 70 (сімдесят) доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ (Національного Банку України) на день здійснення оплати. День оплати оренди - кожного понеділка до 12.00 години кожного тижня, протягом 36 (тридцяти шести місяців). Також, встановлено, що 28.10.2019 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] , який діяв згідно акту прийому-передачі легкового авто від 03.09.2009 року, довіреності, виданої 18.09.2014 року [PERSON] (власником транспортного засобу), та [PERSON] , який звернувся з проханням надати в оренду, строком на 24 місяці (2 роки), автомобіль марки «OPEL-ASTRA», 2007 року випуску, колір сірий, тип легковий седан, державний номер [NUMBER] , укладено договір №28/10/19 про наміри (а.с. 77-79, 81-86), згідно умов якого орендодавець зобов`язується надати орендарю в оренду вищевказаний легковий автомобіль строком на 24 місяці (2 роки) за ціною оренди 105 доларів на тиждень. Встановлено, що 21.12.2019 року ФОП [PERSON] направив [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] досудову-вимогу, в якій вимагав у відповідачів негайно розрахуватись із заборгованістю у розмірі 67161,60 грн. за оренду авто згідно умов договору №09/08/19 оренди (найму) автомобіля та повернути всі відсутні складові агрегати від автомобіля згідно акту приймання-передачі, в тому числі пластикову ковдру у багажнику, що підтверджується копією листа-вимоги та копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 87-88, 89-93). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 759 ЦК визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч.1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно положень ст. 765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Відповідно до ст. 767 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню. Наймодавець зобов`язаний попередити наймача про особливі властивості та недоліки речі, які йому відомі і які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна наймача або інших осіб або призвести до пошкодження самої речі під час користування нею. Наймач зобов`язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані. Відповідно до ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Сторони можуть домовитися про надання наймодавцем наймачеві комплексу послуг для забезпечення нормального використання транспортного засобу. Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що істотними умовами договору найму є погодження сторонами предмету договору (об`єкту, який передається в найм), строку його дії, розмір плати. Як вбачається з матеріалів справи, між фізичною особою-підприємцем [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір №09/08/19 оренди (найму) автомобілята сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, зокрема зазначили, що легковий автомобіль передається у відмінному стані, без пошкоджень. Крім того, на виконання вимог ст. 799 ЦК України, позивач звертався до відповідачів з вимогою з`явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М. для нотаріального посвідчення даного договору №09/08/19 оренди (найму) автомобіля, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 70-76). Також, відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,на виконання вимог п. 1.2, 1.4, 6.1, 6.2 Договору №09/08/19 оренди (найму) автомобілявід 09.08.2019 року, за користування автомобілеммарки «OPEL-ASTRA», 2007 року випуску, колір сірий, тип легковий седан, державний номер [NUMBER] , за період з 09.08.2019 року по 21.10.2019 рокубуло фактично сплачено 791 долар США, що станом на 16.03.2021 року (момент звернення) в гривневому еквіваленті складає 21 863,24 грн., що підтверджується квитанцією про щотижневі розрахунки (а.с.49). Також, з матеріалів справи вбачається, що з 28.10.2019 року виплати орендної плати було припинено,а легковий автомобіль в аварійному стані в розукомплектованому вигляді (в автомобілі був відсутній брелок від сигналізації та килимок в багажнику) був покинутий біля офісу позивача, без сигналізації. Так, 28.10.2019 року [PERSON] надав ФОП [PERSON] заяву, в якій просив прийняти автомобіль раніше вказаного в договорі строку викупу (3 роки) - після 80 діб прокату на підставі п. 7.5 та 5.3 даного договору, що підтверджується матеріалами справи (а.с.80) Отже, 21.10.2019 року відповідачами було здійснено останній платіж за оренду автомобіля в розмірі 70 доларів США, та з 28.10.2019 року у відповідачів виникла заборгованість, враховуючи вимоги п. 5.3 Договору. Крім того, 28.10.2019 року [PERSON] у своїй заяві про повернення автомобіля зазначив, про зобов`язання сплатити заборгованість, яка виникла на підставі п.5.3. Договорупротягом восьми тижнів по 100 доларів США на тиждень. Борг по прокату зобов`язувався виплатити у повному обсязі протягом 2-х місяців, до 30.12.2019 року. Також, в цій же заяві [PERSON] зобов`язувався повернути килимок та брелок від сигналізації. Згідно з п.5.3. Договору у випадку повернення автомобіля раніше вказаного в договорі строку викупу оплата за автомобіль розраховується згідно ціни прокату: від 1-7 доби - 35 у.о./1 день, від 8-14 діб - 30 у.о./1 день, від 15-30 діб - 25 у.о./1 день, від 31 до 92 діб - 20 у.о./1 день, від 92 до 183 діб - 15 у.о./1 день. Згідно п. 7.5 Договору дія даного договору може бути припинена на вимогу орендаря, при умові повернення автомобіля в тому технічному стані, в якому він був отриманий знідно акту приймання-передачі та повним розрахунком заборгованості згідно ціни прокату. За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Отже, судом встановлено, що відповідачі з умовами договору були ознайомлені, підписали вищевказаний договір найму і отримали автомобіль в користування на строк вказаний у договорі, однак умови договору порушили, а саме не виконали умови договору і повернули автомобіль раніше строку дії договору, а тому, суд вважає за можливе застосувати розрахунок боргу за користування автомобілем за ціною прокату - 20 доларів США за 1 день, (п. 5.3. Договору), згідно якого вартість користування автомобілем за період з 09.08.2019року по 28.10.2019 року((80 днів) ? 20 у.о. = 1600 у.о. ? 27,64 грн.) складає 44 224,00 грн.. Суд враховує, що відповідачами за користування автомобілем фактично було сплачено 791 долар США, що в гривневому еквіваленті становить 21 863,24 грн., таким чином заборгованість відповідачів за користування автомобілем становить 21 774,25грн. (44 224,00 грн. (вартість користування автомобілем згідно п.5.3. Договору) -21 863,24 грн. (фактично сплачена сума за користування)). Також, позивач, крім основної суми заборгованості за договором, просить стягнути з відповідачів вартість ремонту автомобіля та збиткив порядку ст. 22 ЦК України. Відповідно до ст. 803 ЦК України наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Як зазначено вище у рішенні, автомобіль був повернутий орендодавцю у аварійному стані, в розукомплектованому вигляді (в автомобілі був відсутній брелок від сигналізації та килимок в багажнику), без сигналізації, що також визнається відповідачем [PERSON] , який зобов`язувався повернути килимок та брелок від сигналізації протягом 8 тижнів, тобто до 31.12.2019 року. Однак, відповідачі будь-яких дій на виконання умов договору та своїх зобов`язань протягом цього строку не вчинили, що змусило позивача звернутись до станції технічного обслуговування для проведення робіт з демонтажу сигналізації за власний рахунок та встановлення нової сигналізації та вартість таких робіт склала 3700 грн., з яких 2700 грн. вартість нової сигналізації, 500 грн. вартість демонтажу, 500 грн. вартість встановлення нової сигналізації, що підтверджується копією товарного чеку від 10.01.2020 року (а.с. 94). В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За період з 28.10.2019 року по 23.12.2019 року (8 тижнів), позивач поніс матеріальні збитки (упущену вигоду), які становлять 840 доларів США (8 тижнів х $105) або 23 217,60 грн., оскільки, останній не міг здати авто в оренду і не міг надати авто орендарю [PERSON] , який 28.10.2019 року звернувся з проханням надати в оренду, строком на 24 місяці (2 роки), автомобіль марки «OPEL-ASTRA», 2007 року випуску, за ціною 105 доларів США на тиждень, у зв`язку з чим був укладений договір №28/10/19 про наміри, адже, автомобіль знаходився у неробочому стані з заблокованою сигналізацією, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати на ремонт автомобіля в розмірі 370000 грн. та матеріальні збитки (упущену вигоду) в розмірі 23 217,60 грн. Позивач також просить на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідачів три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з 28.10.2019 року по 16.03.2021 року (506 днів) - 903,77 грн. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання. Станом на 16.03.2021 року (момент подачі вказаного позову) борг відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перед ФОП [PERSON] складав 21 774,25 грн. Кількість днів прострочення за період з 28.10.2019 року по 16.03.2021 року складає 506 днів, а отже, розмір трьох відсотків річних за вказаний період становить 903,77 грн., з розрахунку 21 774,25 грн. х 3% х 506 : 365, де 365 - кількість днів на рік, 506 - кількість днів прострочення виконання. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми за період з 28.10.2019 року по 16.03.2021 року в розмірі 903,77 грн.. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі відзив на позов з належними, допустимими та достатніми доказами в спростування доводів позивача до суду не подали. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір (а.с. 1), тому, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Outcome: approved