Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

18.11.2019 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.10.2008 року у розмірі 157942,23 грн. станом на 30.09.2019 року, яка складається з наступного: 157942,23 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 31.05.2019 р. по 30.09.2019 р., та стягнути судові витрати в розмірі 2369,13 грн., посилаючись на те, що відповідач відповідно до укладеного договору №б/н від 03.10.2008 року отримала кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту, Банк керується п.3.2., п.3.3 Договору, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2019 року має заборгованість - 1538240,75 грн., з яких: 17034,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1514026,75 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 7180 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2014 вже було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.10.2008 року у розмірі 31600,50 грн., з яких: 17034,00 грн. - заборгованість за кредитом; 11305.52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1280,00 грн. - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1480,98 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за вказаним договором не погашена, що є порушенням законним прав позивача, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 31.05.2019 р. по 30.09.2019 р. розмірі 157942, 23 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином та своєчасно, в тому числі і на сайті «Судової влади України». Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження. 18.11.2019 року вказана позовна заява надійшла до суду та розподілена судді Зуб Г.А. 19.11.2019 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано 19.11.2019 року. Ухвалою судді від 20.11.2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відповідно до укладеного договору №б/н від 03.10.2008 року отримала кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач не виконала. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2014 року, яке набуло чинності, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.10.2008 року у розмірі 31600,50 грн., з яких: 17034,00 грн. - заборгованість за кредитом; 11305.52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1280,00 грн. - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1480,98 грн. - штраф (процентна складова), та витрати по сплаті судового збору у розмірі 316,00 грн. Вказане рішення суду не виконане та заборгованість за спірним кредитним договором відповідачем не сплачена. Станом на станом на 30.09.2019 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 1538240,75 грн., з яких: 17034,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1514026,75 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 7180 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Позивач просить стягнути частину заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 31.05.2019 р. по 30.09.2019 р.,розмірі 157942, 23 грн. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, пред`явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк) наведеного вище позову свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та стягнення пені припиняється. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла правового висновку про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 302/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Таким чином, строк виконання основного зобов`язання згідно з умовами укладеного між сторонами договору кредиту був змінений банком і закінчився в 2014 році (справа про стягнення заборгованості надійшла до суду в 2014 році, про що свідчить номер реєстрації справи), тому після вказаної дати банк не мав правових підстав для нарахування процентів та неустойки за договором кредиту. Однак, позивач в своєму позові зазначає, що він просить стягнути частину заборгованості за відсотками за користування кредитом, що виникла за період з 31.05.2019 р. по 30.09.2019 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц також висловлено правий висновок про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, тому пред`явлені до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач вимог про стягнення з позичальника сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. За наведених обставин, суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні вказаного позову у зв`язку з тим, що вказані позовні вимоги є безпідставними. Згідно відомостей з Реєстру територіальної громади м. Харкова відповідач [PERSON] зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] не значиться, однак згідно копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] зазначена адреса є останнім відомим місцем реєстрації відповідача. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок позивача.

Outcome: dismissed