Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

18.07.2014 року ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Волинського регіонального відділення звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що відповідно до укладеного 26 грудня 2007 року договору № 788/07 АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» надав [PERSON] кредит в сумі 132\~ 000 грн., строком по 25 грудня 2017 року зі сплатою 17,5 % річних. 26 грудня 2007 року на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого відповідач [PERSON], як поручитель і відповідач [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання боржником кредитних зобовязань. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 257735 гривень 54 копійки. Представник позивача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представника відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи, попередньо подав на адресу суду заяву про застосування строку позовної давності, з якої вбачається, що предявивши відповідачам вимогу про дострокове повернення коштів у 2011 року, банк змінив строк виконання основного зобовязання, а звернувся із позовом до суду лише у липні 2014 року, а тому пропустив строк на звернення із вимогами до суду, а тому просив застосувати до них строки позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року згідно договору № 788/07 АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» надав [PERSON] кредит в сумі 132\~ 000 грн., строком по 25 грудня 2017 року зі сплатою 17,5 % річних (а.с. 4-6) та 26 грудня 2007 року на забезпечення виконань зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с.18). Пунктом 3.1.3 Кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за кредитом у випадку прострочення сплати чергового платежу по кредиту або процентів за користування кредитом строком понад 2 (два) місяці. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 20), станом на 17.07.2014 року існує заборгованість по кредиту в розмірі 257735,54 грн., в тому числі: заборгованість за основним боргом 76363,45 грн., заборгованість за прострочення основного боргу 44161,18 грн., заборгованість за прострочення відсотків 111886,01 грн., пені 19298,67 грн., пені згідно п. 7.2. - 6026,23 грн. За вимогами ч. 1 ст. 533 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Положеннями ч. ч. 1, 2\~ст. 554 ЦК України\~визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини). 26 грудня 2007 року на забезпечення виконань зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого відповідач [PERSON], як поручитель і відповідач [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед позивачем у випадку невиконання або неналежного виконання боржником кредитних зобовязань. За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Водночас, сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Так, договором поруки № 788/07 від 26.12.2007 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 3.1. договору поруки встановлено, що він діє з моменту його підписання і діє до повного його виконання сторонами (а.с.18). Як вбачається із матеріалів справи, 22 квітня 2011 року позивач надіслав відповідачам вимогу про усунення порушення (а.с.19). В той же час, пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, кредитор відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~змінив строк виконання основного зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що із вищевказаними позовними вимогами про стягнення заборгованості із відповідача [PERSON] позивач мав би звернутися 22.05.2014 року, а з вимогами про стягнення заборгованості із поручителя [PERSON] мав би пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 02 вересня 2015 року № 6-1077цс15 та від 23 вересня 2015 року № 6-352цс15. Однак, як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивач із вищевказаними вимогами звернувся лише у липні 2014 року, а тому враховуючи вимоги ст. 257, 554 ЦК України, позивачем пропущено строк на звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості як з основного позивальника [PERSON], так із поручителя [PERSON] Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю у звязку із пропуском строків давності.

Outcome: dismissed