Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

19.07.2016 року ПАТ СК «Галицька» звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.\~\~ Позивач зазначав, що 18 серпня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 13 липня 2015 року на автодорозі Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю застрахованого автомобіля під керуванням відповідача ВАЗ -2108 та автомобіля марки «Мерседес». Роздільнянський районний\~\~суд Одеської області постановою від 20 жовтня 2015 року визнав [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі КпАП України), та наклав адміністративне стягнення. Розмір страхового відшкодування, який позивач виплатив власнику автомобіля\~«Мерседес»\~відповідно до умов договору страхування,\~склав\~49\~тис.\~490 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що відповідач не повідомив про ДТП, у зв'язку із чим не виконав вимог статті 33 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІV),\~позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу 49 тис.\~490 грн 00 коп.\~виплаченого страхового відшкодування та сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши заяву про підтримання позову та слухання справи у його відсутність (а.с.50). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що не міг повідомити особисто позивача про ДТП з обєктивних причин, оскільки з місця ДТП його увезла карета швидкої допомоги до лікарні, де йому була надана перша допомога, встановлений діагноз травма голови та рекомендовано лікування на дому. Після цього він в приватному порядку звернувся до лікаря, який був його сусідом, і той наглядав за ним та робив необхідні медичні процедури. Крім того, про ДТП одразу після ДТП позивача в телефонному режимі повідомив його син [PERSON], якого викликали на місце пригоди. А також про ДТП позивач знав від потерпілих та слідчого, який виїжджав на місце ДТП, які в той же день також в телефонному режимі повідомили страхову компанію про ДТП. Просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. \~У справі, яка переглядається, суди встановили, що 18 серпня 2014 року між ПАТ СК «Галицька» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля «Ваз-2108», номерний знак [NUMBER] - [PERSON] з строком дії з 19.08.2014 по 18.08.2015 включно (а.с.5). 13 липня 2015 року о 15.00 год. на автодорозі Київ-Одеса сталася\~ДТП\~за участю\~забезпеченого\~\~автомобіля, за кермом якого знаходився відповідач,\~та автомобіля марки «Мерседес» під керуванням водія [PERSON] (а.с.18). Згідно з виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1689/417 [PERSON], виданої Іванівською центральною районною лікарнею, 13.07.2015 о 16.50 відповідач доставлений до медичного закладу з місця ДТП, де його обстежено, надано невідкладну медичну допомогу та проведено лікування. Відповідачу встановлено діагноз ЗЧМТ. Струс головного мозку, садно обличчя, верхніх та нижніх кінцівок. Рекомендований нагляд сімейного лікаря, хірурга, невролога за місцем проживання (а.с.71). Роздільнянський районний\~\~суд Одеської області постановою від 20 жовтня 2015 року визнав [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі КпАП України), та наклав адміністративне стягнення (а.с.6). 23 липня 2015 року власник автомобілю «Мерседес» [PERSON] повідомила позивача про страховий випадок (а.с.8). 03 листопада 2015 року до ПАТ СК «Галицька» із заявою про виплату страхового відшкодування звернулася [PERSON]В - власник автомобіля «Мерседес», який було пошкоджено під час ДТП. (а.с.10). Зазначену подію визнано страховою, про що 18 листопада 2015 року складено страховий акт, та розраховано суму збитків у звязку з пошкодженням транспортного засобу, що склала 98 тис. 079 грн 53 коп. (а.с.22,34). Розмір страхового відшкодування, який\~до ПАТ СК «Галицька»\~виплатило\~власнику автомобіля\~«Мерседес»\~відповідно до умов договору страхування,\~склав\~49\~тис.\~490 грн 00 коп. (а.с.33,35) 19 травня 2016 року до ПАТ СК «Галицька» направила на адресу [PERSON] \~заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (а.с.36). [PERSON] в судовому \~засіданні надав докази, що він з поважних причин не виконав вимог підпункту 33.1.2 пункту 3.1 статті 33 Закону № 1961-IV, оскільки з місця ДТП був доставлений до лікарні з травмою голови, а потім перебував на домашньому лікуванні, про що надано відповідні документи, та що працівник позивача прийняв повідомлення про ДТП від сина відповідача (а.с.71) .\~ Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що є сином відповідача. 13.07.2015р. близько 15.00 год. йому зателефонувала невідома особа з телефонного номера його батька та повідомила, що батько потрапив в ДТП на трасі Одеса-Київ на території Іванівського району на повороті на с.Білка біля автобусної зупинки. Він приїхав на місце ДТП біля 18.00 год., подивися машину батька, там ще були працівники міліції, а батька на місці ДТП не було, оскільки його карета швидкої допомоги повезла до лікарні. Працівник міліції сказав йому зателефонувати до страхової компанії. На лобовому склі автомобіля був талон з номером телефону страхової компанії «Галицька». Він зателефонував на цей номер зі свого мобільного телефону №0660672748. В страховій компанії йому повідомили, що вони мають право як виїхати на місце ДТП, так і не виїжджати, але в даному випадку вони виїжджати не будуть, а всі матеріали їм потім передадуть. Він повідомив працівника страхової компанії жінку про те, що сталося ДТП, і що його батько не може їх повідомити, так як перебуває в лікарні. Потім він поїхав до Іванівської районної лікарні, де знаходився його батько, забрав його, вони приїхали до Іванівського РВ, де їх опитали, там також був водій «Мерседесу», який взяв у нього номер телефону страхової компанії і також їм зателефонував. Наступного дня він завіз слідчому Іванівського РВ необхідні тому документи на автомобіль та страховку. Також 14.07.2015р. з медичною сестрою Новоукраїнської амбулаторії сімейної медицини вони їздили до Іванівської ЦРЛ, забрали виписку з історії хвороби батька, знімки голови. Батько лікувався вдома, лежав, у нього були сильні болі і йому на дому робили обезболюючи уколи. Таким чином, відповідач фізично не зміг прибути до страховика, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та повідомити про ДТП, оскільки перебував на лікуванні, про що надано відповідні документи, та що працівник ПрАТ страховика прийняв повідомлення про ДТП від сина відповідача.\~ Правовідносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом № 1961-IV та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. \~Відповідно\~до\~підпункту\~«ґ»\~підпункту\~38.1.1\~пункту\~38.1\~статті\~38\~Закону\~№1961-IV \~(у \~\~редакції, \~яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик \~після виплати\~страхового\~відшкодування\~має\~право\~подати\~регресний\~позов\~до страхувальника або \~водія\~ забезпеченого\~ транспортного \~засобу, \~який \~спричинив\~ ДТП, якщо\~він\~не\~повідомив \~страховика у\~строки\~і\~за\~умов,\~визначених\~у\~підпункті\~33.1.2\~пункту\~33.1\~статті\~33\~цього\~Закону. Законом\~України\~від\~17\~лютого\~2011\~року\~№ 3045-VI\~ «Про \~внесення \~змін \~до\~деяких \~законодавчих\~актів\~України\~щодо\~дорожньо-транспортних \~пригод\~ та\~виплати\~ страхового відшкодування»\~статтю\~33\~Закону\~№ 1961-IV було викладено в новій редакції, зокрема,\~ розширено\~перелік\~обовязків\~учасників ДТП, у\~звязку\~із\~чим\~обовязок\~вжиття \~заходів для невідкладного,\~але\~не\~пізніше\~трьох\~робочих\~днів\~повідомлення\~страховика\~про\~настання\~ДТП\~був\~викладений\~уже\~в\~підпункті\~33.1.4\~пункту\~33.1\~цієї статті.\~Проте\~вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до\~підпункту\~«ґ»\~підпункту\~38.1.1\~пункту\~38.1\~статті\~38\~Закону\~№ 1961-IV,\~у\~якому\~міститься\~відсилання\~на\~відповідні\~пункти\~тапідпункти\~статті\~33\~цього\~Закону\~щодо\~строків\~та\~умов\~обовязкового\~повідомлення\~страховика\~про\~настання\~ДТП,\~внесені\~не\~були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але\~ не\~пізніше \~трьох\~ робочих\~днів\~з\~дня\~настання ДТП,\~письмово \~надати\~страховику,\~ з\~яким\~укладено\~договір \~обовязкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності (увипадках,\~передбачених \~статтею\~41\~цього\~Закону,\~\~Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі МТСБУ),\~повідомлення\~про\~ДТП установленого\~МТСБУ\~зразка,\~ а\~також повідомості\~про \~місцезнаходження\~свого\~транспортного\~засобу\~та\~пошкодженого\~майна,\~контактний\~телефон\~та\~свою\~адресу.\~Якщо\~водій\~транспортного\~засобу\~з\~поважних\~причинне\~мав\~змоги\~виконати\~зазначений\~обовязок,\~він\~має\~підтвердити\~це\~документально. Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій\~забезпеченого\~транспортного\~засобу,\~який\~спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.\~ Разом з тим, за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обовязку повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року, 22.06.2016р., які обовязкові для застосування судами . Крім того, такий обовязок водія забезпеченого транспортного засобу установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в скоєнні ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач добровільно сплатив страхове відшкодування. Тому сам факт того, що відповідач не повідомив страховика про настання страхового випадку, не може бути покладений в основу ухвалення рішення про стягнення з н6ього сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачем свого обовязку повідомлення страхової компанії про ДТП відбулось з поважних причин, а тому відсутні правові підстави для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Outcome: dismissed