Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

17.12.2015 року до Світловодського міськрайонного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (далі ТОВ «Сучасний Факторинг») з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь борг в сумі 16787,24 грн., штраф в сумі 3600,00 грн., збитки від інфляції в сумі 13244,94 грн., 3% річних в сумі 1383,26 грн., 1218,00 грн. судового збору (а.с.2-10). Позовні вимоги ТОВ «Сучасний Факторинг» обгрунтовує умовами договору №490 від 10.11.2012 року та умовами додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 року, які було укладено між ФОП [PERSON] та [PERSON], і згідно яких ФОП [PERSON] відступив позивачеві право грошової вимоги від [PERSON] за поставку будівельних виробів та за їх монтаж. [PERSON] звернулась до Світловодського міськрайонного суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON], в якій просить розірвати договір №490 від 10.11.2012 року та додаткову угоду №005337 від 10.11.2012 року, які було укладено між ФОП [PERSON] та [PERSON], а також визнати недійсною додаткову угоду №005337 від 10.11.2012 року, укладену між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] про відступлення [PERSON] та прийняття ТОВ «Сучасний Факторинг» права грошової вимоги від [PERSON] по договору №490 від 10.11.2012 р. (а.с.96-99) Зустрічні позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує невиконанням ФОП [PERSON] своїх зобов'язань по договору №490 від 10.11.2012 р. та невідповідністю вчинення ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 вимогам ст.517 ЦК України, якою передбачені докази про нового кредитора у зобов'язанні. Представник ТОВ «Сучасний Факторинг» у судове засідання не з'явився. Про дату і час слухання справи повідомлений. У адресованій до суду заяві просить справу розглянути без його участі, первісний позов підтримує повністю, проти зустрічного позову заперечує. Представник [PERSON] у судовому засіданні проти первісного позову заперечила, зустрічний позов підтримала у повному обсязі, пояснивши, що на даний час ФОП [PERSON] свої зобов'язання по договору №490 від 10.11.2012 року не виконав, що підтверджується відсутністю видаткової накладної з підписом [PERSON] про отримання виробів, тому є підстави для розірвання цього договору та додаткової угоди до нього. При цьому представник [PERSON] зазначила, що між ФОП [PERSON] існували інші правовідносини, за якими [PERSON] підписала акти виконаних робіт, і які до договору №490 від 10.11.2012 року відношення не мають. Вважає, що задоволення зустрічного позову повністю виключає задоволення первісних позовних вимог. ФОП [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що первісний позов ТОВ «Сучасний Факторинг» підлягає задоволенню в зв'язку із виконанням ним умов договору №490 від 10.11.2012 року у повному обсязі, що підтверджується документально. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, зазначивши, що для його задоволення відсутні підстави. Представник [PERSON] звернувся до суду із письмовою заявою про застування до позовних вимог [PERSON] позовної давності (а.с.203 Т.1). Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 10.11.2012 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір, за умовами якого [PERSON] зобов'язався передати у власність [PERSON] вироби, а остання зобов'язалась прийняти ці вироби та сплатити їх вартість та за роботи по їх монтажу 25175,53 грн., із яких 2089,57 грн. сплачує в день підписання цього договору, а залишок сплачує протягом 10 днів. Додатковою угодою №005337 від 10.11.2012 року, укладеною між ФОП [PERSON] та [PERSON] змінено порядок оплати по договору №490 від 10.11.2012, а саме сторони домовились, що [PERSON] сплачує залишок в сумі 23085,96 грн. рівними частками з грудня 2012 року по жовтень 2013 року по 2098,72 грн. щомісячно на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» на підставі генерального договору відступлення права вимоги СФ 2012400 від 27.04.2012 року. Умовами додаткової угоди передбачений штраф в розмірі 300,00 грн. у випадку пропущення [PERSON] чотирьох і більше платежів за пропуск кожного платежу. У судовому засіданні ФОП [PERSON] пояснив, що в додатковій угоді помилково зазначено про поставку вікон та дверей, оскільки у даному випадку в якості зразку додаткової угоди був використаний інший договір, в якому йшлося про вікна та двері. Проаналізувавши умови договору №490 від 10.11.2012 року, суд приходить до висновку, що даний договір містить в собі елементи різних договорів - поставки та підряду, тобто є змішаним, що передбачено ч.2 ст.628 ЦК України, згідно якої сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно рахунку №152 від 10.11.2012 року визначено кошторис на виконання робіт в квартирі [PERSON] та вартість виробів, з якими ці роботи виконуватимуться - на загальну суму 25175,53 грн., із яких 11129,69 грн. вартість виробів з доставкою, а 14045,84 грн. вартість робіт (а.с.227 Т.1). На виконання своїх зобов'язань за договором №490 від 10.11.2012 року ФОП [PERSON] уклав із [PERSON] договір підряду №10 від 10.11.2012 року, за умовами якого останній зобов'язався протягом двадцяти днів двома етапами виконати будівельні роботи із застосуванням будівельних матеріалів ФОП [PERSON] в квартирі [ADDRESS], тобто за місцем проживання [PERSON], а ФОП [PERSON] зобов'язався прийняти ці роботи та оплатити їх (а.с.228-230 Т.1). Згідно накладних №154, №159 від 10.11.2012 р., №155 від 15.11.2012 (а.с.231-233 Т.1), накладних №156 від 19.11.2012 р., №157 від 21.11.2012 р., №158 від 22.11.2012 р. (а.с.236-238 Т.1) [PERSON] були передані будівельні матеріали для доставки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на загальну суму 11129,69 грн. Згідно акту приймання-передачі від 16.11.2012 р. [PERSON] передав, а ФОП [PERSON] прийняв 1-й етап робіт відповідно до договору підряду №10 від 10.11.2012 р. (а.с.234 Т.1). Згідно акту приймання-передачі від 16.11.2012 р. ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла матеріали та роботи по їх монтажу відповідно до договору №490 від 10.11.2012 р. Сторони один до одного претензій не мають (а.с.235 Т.1). Згідно акту приймання-передачі від 22.11.2012 р. [PERSON] передав, а ФОП [PERSON] прийняв 2-й етап робіт відповідно до договору підряду №10 від 10.11.2012 р. (а.с.239 Т.1). Згідно акту приймання-передачі від 22.11.2012 р. ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла матеріали та роботи по їх монтажу відповідно до договору №490 від 10.11.2012 р. Сторони один до одного претензій не мають (а.с.240 Т.1). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт поставки виробів [PERSON] та монтаж за місцем її проживання в квартирі [ADDRESS]. З наведених письмових доказів та показів свідка вбачається, що ФОП [PERSON] умови договору №490 від 10.11.2012 року виконані. Даний факт підтверджується трьома платежами [PERSON] на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» 17.12.2012 р., 15.01.2013 р., 21.02.2013 р. (а.с.139-141 Т.1) та відсутністю будь-яких претензій до ФОП [PERSON] протягом більше трьох років. Суд критично оцінює ствердження представника [PERSON] про те, що акти виконаних робіт, підписаних [PERSON] не відносяться до договору №490 від 10.11.2012 року, оскільки в цих актах є посилання на цей договір, доказів про інші правовідносини з ФОП [PERSON] нею не надано. Відступлення права грошової вимоги є правом кредитора і в даному випадку передбачено правилами ст.512-519 та ст.1077 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до викладеного первісний позов ТОВ «Сучасний Факторинг» до [PERSON] підлягає задоволенню. Розрахунки заявлених до стягнення сум суд вважає правильними та такими, що передбачені умовами додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 року, яка була укладена між ФОП [PERSON] та [PERSON], а також нормами ст.509, 525, 526, 549, 610-612, 625, 626, 627 ЦК України. Щодо зустрічного позову [PERSON], то суд вважає, що він задоволенню не підлягає на підставі наступного. Згідно ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У даному випадку відсутні підстави для розірвання договору №490 від 10.11.2012 року та додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 року, які було укладено між ФОП [PERSON] та [PERSON], в зв'язку із відсутністю порушень цих договорів ФОП [PERSON], що судом встановлено відповідно до вищенаведених висновків. Підстави для визнання недійсною додаткової угоди №005337 від 10.11.2012 року, укладеної між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] про відступлення [PERSON] та прийняття ТОВ «Сучасний Факторинг» права грошової вимоги від [PERSON] по договору №490 від 10.11.2012 р. відсутні, оскільки дана угода укладена з додержанням норм ст.1077, 512 ЦК України. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1-5 ст.213 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У даному випадку додаткова угода №005337 від 10.11.2012 року, укладена між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON], щодо її недійсності нормами ст.213, 215 ЦК не охоплюються. Окрім цього згідно ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначалось вище представником [PERSON] заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог [PERSON] (а.с.203 Т.1). Згідно ч.1 ст.261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У договорі №490 від 10.11.2012 року не встановлені строки поставки виробів та виконання робіт. Згідно ч.2 ст.846 ЦК якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Суд вважає, що у даному випадку перебіг позовної давності вимог [PERSON] почався 22.11.2012 р., коли був підписаний акт приймання-передачі, згідно якого ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла матеріали та роботи по їх монтажу відповідно до договору №490 від 10.11.2012 р. Сторони один до одного претензій не мають (а.с.240 Т.1).

Outcome: approved