Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

18 травня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09 вересня 2020 року №3343, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначив, що 04 травня 2021 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 квітня 2021 року №65236174 винесену приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. від 09 вересня 2020 року №3343. Згідно даного виконавчого напису з позивача підлягає стягненню заборгованість на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» за кредитним договором в сумі 828 691,49 грн. Уважав, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусом належним чином не перевірено безспірність заявлених до стягнення банком вимог, що свідчить про існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Крім цього, додав, що він з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» договорів не укладав та жодних правовідносин не мав. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року вжито заходи для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні від 22 квітня 2021 року №65236174. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича витребувано копію виконавчого напису від 09 вересня 2020 року №3343 у виконавчому провадженні №65236174. 04 серпня 2021 року від відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Указав, що 13 вересня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №107/ФКВ-07, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 39 663,00 доларів на умовах, передбачених договором. 30 червня 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». 02 липня 2020 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №2273/К. Таким чином, внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні, кредитором [PERSON] за кредитним договором є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Відповідач, реалізуючи своє право на захист порушених цивільних прав, звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича за вчиненням виконавчого напису, який відповідає вимогам законодавства. Позивач [PERSON] у судове засідання 02 грудня 2021 року не з`явився, надіслав заяву, в якій позовну заяву підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у судове засідання 02 грудня 2021 рокусвого представника не направили, у відзиві зазначили про розгляд справи без участі їх представника. Треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович та приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович у судове засідання 02 грудня 2021 року не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Складання повного рішення судом відкладено до 06 грудня 2021 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд установив наступне. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Як убачається з Правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі за №6-887цс17, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У відзиві відповідач зазначив, що 13 вересня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №107/ФКВ-07, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 39 663,00 доларів на умовах, передбачених договором. 02 липня 2020 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №2273/К (а.с.64-66). Однак, відповідачем не надано письмового доказу того, що правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». На виконання ухвали суду від 21 вересня 2021 року про витребування доказів приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. надано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. 09 вересня 2020 року, який зареєстрований в реєстрі за №3343, про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором від 13 вересня 2007 року №107/ФКВ-07, укладений з товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого було публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», як правонаступника за договором відступлення права вимоги від 02 липня 2020 року №2273/К, заборгованості за період з 02 липня 2020 року по 01 вересня 2020 року в сумі 828 691,49 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 757 860,84 грн, суми заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 70 530,65 та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису у розмірі 300,00 грн (а.с.100). Згідно листа Міністерства юстиції України свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13 серпня 2012 року за №8831 на ім`я [PERSON] , анульовано (а.с.42). Зі змісту листа Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву від 29 жовтня 2021 року №1119/01-17, наданого на виконання ухвали суду від 21 вересня 2021 року, вбачається, що приватним нотаріусом Івано-Франківсього міського нотаріального округу Личуком Т.В. нотаріальні документи на зберігання до державного нотаріального архіву ще не передані (а.с.97). Позивач у позовній заяві зазначив, що кредитних договорів з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» він не укладав, не є клієнтом зазначеної фінансової установи, їх послугами не користується, жодних листів та претензій щодо сплати боргу йому не надходило. Суд констатує, що розмір боргових зобов`язань, який визначений у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса не підтверджений жодним доказом, а також відсутність доказів належного направлення позивачу та отримання ним письмової вимоги щодо сплати заборгованості за договором від 13 вересня 2007 року №107/ФКВ-07. Отже, між сторонами існує спір щодо заборгованості та щодо факту зобов`язальних відносин. З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про відсутність безспірності зобов`язання боржника. Крім цього, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Така позиція суду кореспондує з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21 вересня 2021 року №12-5гс21. Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України. Відповідач не довів належними та допустимими доказами безспірність заборгованості, що не визнається позивачем. Ураховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Щодо вжитих заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні від 22 квітня 2021 року №65236174. Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Оскільки позов задоволено, вжиті заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, а у разі якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Разом з позовною заявою позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які становлять 8 454,00 грн та складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн та витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн, однак доказів, що підтверджують суму витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд уважає заявлену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн не доведеною. Ураховуючи положення статті 141 ЦПК України та приписи Закону України «Про судовий збір», судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved