Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

18.03.2015 ПАТ КБ «Надра» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «НАДРА» заборгованість за договором №27/П/56/2007-840 від 16.04.2007 року в сумі 2 542 528 гривень 44 копійки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.04.2007 між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №27/П/56/2007-840, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) на придбання нерухомого майна загальною сумою - 89250,00 доларів США зі сплатою відсотків в сумі 12,49% на рік. Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором є порука відповідача [PERSON] згідно укладеного договору поруки. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] отримала кредит 16.04.2007, що підтверджується заявою на видачу готівки, проте свій обов'язок по поверненню кредиту не виконала. 17.01.2014 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору №27/П/56/2007-840 від 16.04.2007 року. Згідно п.п. 2.2.6 Додаткової угоди розмір щомісячних зобов'язань відповідача за цим договором визначається Графіком платежів, який є невід'ємною частиною до Додаткової угоди. Відповідно до п.2.1 Додаткової угоди на період з 17 січня 2014 року по 10 січня 2015 року встановлюється пільгова фіксована ставка в розмірі 6,99% річних. Згідно п.п. 2.1.1 Додаткової угоди. Після закінчення пільгового періоду, встановлюється фіксована процентна ставка у розмірі 9,99% . Враховуючи, що відповідач [PERSON] порушувала положення Кредитного договору, відповідно до п.5.2 кредитного договору, у разі прострочення відповідачем строку сплати мінімального платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань відповідача щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій, відповідач сплачує пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п.5.3 Додаткової угоди у разі порушення відповідачем вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 Кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеного у п.1.1 кредитного договору за кожен випадок. На підставі викладеного, у відповідача станом на 06.01.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 2 542 528 гривень 44 копійки, яка складається з: заборгованість за кредитом - 697 119,93 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 351037,43 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 1 353 322,66 грн., штраф за порушення умов кредитного договору 141 049,42 грн. (а.с.1-4). В ході судового розгляду справи позивач збільшив розмір позовних вимог та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, що утворилась станом на 29.05.2015 в сумі 2 636 873 гривні 34 копійки, в тому числі: непогашений кредит - 697 118,93 гривень, несплачені відсотки - 363 168,48 гривень, несплачена пеня - 179 790,92 гривень, несплачена реструктуризована пеня - 1 255 745,59 гривень, несплачений штраф - 141 049,42 гривень (а.с.83-84). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, додатково пояснив, що підставою для заявленої вимоги про дострокове повернення кредиту відповідно до умов Додаткового договору є затримка сплати кредиту та процентів за користування кредитом згідно графіку платежів більш ніж на три місяці, а також вважає, що згідно з умовами укладеного з позичальником договору Банк має право нарахувати за порушення зобов'язань зі сплати процентів як пеню так і штраф. Щодо нарахованих банком сум реструктуризованого штрафу та реструктуризованої пені, він не може пояснити за які саме порушення та за який саме період вони нараховані, але ці суми були включені до графіку платежів при укладенні Додаткового договору від 17.01.2014 та підлягали сплаті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 27.07.2015 позовні вимоги не визнала, підтвердила надані суду письмові заперечення, додатково пояснила наступне. Вона визнає, що допускала порушення умов кредитного договору, проте це сталось з об'єктивних причин, у зв'язку з погіршенням економічної ситуації в країні, внаслідок чого вона не отримувала звичайного прибутку, а також у зв'язку з витратами, пов'язаними із хворобою доньки. Але вона намагалась, щоб перерви у платежах не перевищували трьох місяців і по цей час продовжує вносити плату за договором, внаслідок чого її реальна поточна заборгованість не перевищує 10% від суми кредиту, що було передбачено договором. Вона буде і надалі виконувати взяті на себе зобов'язання. Згідно з письмовими запереченнями відповідача [PERSON] від 13.05.2015 (а.с.51-62) відповідач підтвердила обставини укладання кредитного договору та додаткової угоди з ПАТ КБ «НАДРА» та отримання кредиту в зазначеній в позовній заяві сумі. Свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів вона має виконувати до 12 квітня 2032 року, а також звертає увагу, що згідно Графіку платежів її зобов'язання з повернення кредиту виникнуть лише 10 березня 2022 року. Оскільки строк виконання цих зобов'язань ще не настав, жодних порушень договору в цій частині вона не допускала. Крім того, банк, висуваючи вимогу про дострокову сплату процентів за користування кредитом та кредиту, не зазначає, на якій правовій підставі заявлено таку вимогу, оскільки за умовами Кредитного договору Банк має вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у випадках, передбачених п.4.2.3, 4.2.4, 4.2.6, 4.2.8 Кредитного договору, проте з урахуванням пункту 10.1 Додаткового договору, згідно з яким положення Додаткового договору підлягають пріоритетному застосуванню, а Кредитний договір діє в частині, що не суперечить Додатковому договору, виключний перелік підстав виникнення у позивача права вимоги дострокового виконання зобов'язання, встановлений пунктом 3.1 Додаткового договору. На думку відповідача у банку не могло виникнути право вимагати дострокового виконання зобов'язань з жодної з підстав, наведених в п.3.1 Додаткової угоди: її затримки в сплаті процентів жодного разу не перевищували трьох календарних місяців; сума її заборгованості з 17 січня 2014 року на день складання розрахунку становила 57838,50 грн., що менше десяти відсотків від суми кредиту. Вона також звертає увагу, що відповідно до абзацу 4 частини пункту 3.1 Додаткової угоди банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором у випадку несплати позичальником чергового платежу згідно з Графіком платежів, у разі, якщо його розмір «перевищує відсотків суми наданого кредиту», та що при цьому розмір відсотка взагалі не встановлений. Вона припускає, що це положення дублює відповідні положення Закону України «Про захист прав споживачів» і мова йде про 5 відсотків, що відповідає пункту 3 абзацу 1 частини 10 статті 11 Закону. Однак, згідно з Графіком платежів розмір кожного чергового платежу в період з 17 січня 2014 року по 06 січня 2015 року становив 7666,50 грн., що складає 1,1% від суми наданого їй кредиту. Вона звертає увагу суду, що відповідно до п.п. 3.2,3.3 Додаткового договору, в разі виникнення у Банку права вимоги дострокового виконання зобов'язання банк мав направити їй письмову вимогу, протягом 60 днів з дня отримання якої позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші боргові зобов'язання. Такої вимоги банку вона не отримувала. В позовній заяві також не зазначено за які, передбачені п.5.2 Кредитного договору порушення та за який період їй нарахований штраф в розмірі 60711,89 гривень та реструктуризований штраф в сумі 71337,53 грн., оскільки будь-яких інших порушень, крім порушення строків сплати процентів за користування кредитом, позивачем не зазначено. Відповідач стверджує, що передбачений договором розмір пені 1% від несвоєчасно сплаченої суми у перерахунку на річні становить 365% річних, що в порівнянні з встановленою Кредитним договором процентною ставкою за користування кредитом -є надмірною, і її думка узгоджується з позицією Конституційного Суду України, сформульованою в Рішенні №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року, що така вимога не відповідає передбаченим в п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Пеня в розмірі 1 255 745,59 грн., названа Банком як реструктуризована нарахована банком до 17 січня 2014 року не відомо за який період, а отже не була заявлена банком протягом однорічного строку позовної давності, в зв'язку з чим вона просить застосувати до вимог про стягнення пені позовну давність. Вона вертає увагу, що нарахована банком пеня з 11 лютого 2014 року по 1 січня 2015 року в розмірі 97577,07 грн. перевищує суму її заборгованості за основним договором за цей же період, яка становила 57838,50 грн. на 69%, що на ї думку не відповідає принципам розумності, справедливості та добросовісності та просить врахувати, що згідно з положеннями ч.3 ст.551 ЦК України за рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Так, разом з нею в квартирі проживають її малолітня донька та непрацездатна мати, і її щомісячний дохід є єдиним джерелом існування їх сім'ї, а придбана в кредит квартира - єдиним житлом. Відповідач [PERSON] згідно з письмовими запереченнями від 13.05.2015 позовні вимоги не визнав (а.с.68-71). Він визнає, що у зв'язку з реструктуризацією заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, 17 січня 2014 року між ним та Банком було укладено Додатковий договір про внесення змін і доповнень №1 до Договору поруки, яким Договір поруки був викладений в новій редакції, в тому числі відповідно до п.1.1 Договору поруки на нього покладено відповідальність за належне виконання [PERSON] зобов'язань з повернення кредиту в розмірі 1 026 699,89 грн. згідно з встановленим графіком платежів. На його думку, документи свідчать, що свій обов'язок з повернення кредиту в сумі 697118,93 грн. [PERSON] має виконати до 12 квітня 2032 року та в цей же період зобов'язана сплати проценти за користування кредитом. Свої зобов'язання перед банком [PERSON] виконує, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, заборгованість, що утворилась після реструктуризації 17 січня 2014 року станом на 1 січня 2015 року становить 57838,50 грн., яка виникла через об'єктивні обставини: загально відомі події в Україні на початку 2014 року, а також хвороба їх з [PERSON] доньки наприкінці листопада 2014 року. Він звертає увагу суду, що в порушення умов п.2.2, 2.3.1, 2.3.2 Договору поруки жодних повідомлень та вимог банку виконати зобов'язання позичальника він не отримував. Він звертає увагу, що з позовної заяви не вбачається, на які саме порушення банком нараховані штрафи в розмірі 69711,89 грн. та 71337,53 грн. і реструктуризована пеня в сумі 1 255 745,59 грн. Розмір нарахованої пені він вважає надмірним, а справедливим розміром з урахуванням ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» буде 4,99% річних, тобто 0,013 % за кожен день прострочення. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, наведених вище в письмових запереченнях відповідачів, а також в письмових додаткових запереченнях представника відповідача від 15.07.2015 (а.с.103-105). Додатково представник пояснила, що позичальник [PERSON] не порушували своїх зобов'язань з повернення кредиту, оскільки такі зобов'язання мали настати згідно графіку платежів з 10.03.2022 року. Вона вважає таким, що порушують ст.549 ЦК України та ст.62 Конституції України те, що позивач за порушення, пов'язані з виконанням грошового зобов'язання, одночасно з пенею нарахував штраф, що є подвійною відповідальністю. Вона також звертає увагу суду, що банк не зазначив, з якої саме передбаченої Додатковою угодою підстави заявлено вимогу про дострокове виконання зобов'язання, а також, що з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні не вбачається, який саме період затримки платежів позивач вважає таким, що надає йому право такої вимоги. Вона звертає увагу суму, що банк не скористався своїм правом скасувати пільгову процентну ставку, яка діяла протягом усього пільгового періоду з 17 січня 2014 року по 06 січня 2015 року. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторонам та їх представникам судом було роз'яснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. В тому числі роз'яснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «НАДРА», що підтверджується витягом зі Статуту (а.с.29), та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №27/П/56/2007-840 (а.с.-11-12). Відповідно до п.1.1 вказаного Договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у сумі 89 250 доларів США в порядку і на умовах, визначених договором. Як зазначено в п.1.2 Договору цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договору купівлі-пролажу №1461 від 16.04.2007р., що укладений між позичальником та громадянкою [PERSON], згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру №143, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.3.1 Договору відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12.49% відсотків річних. Згідно п.1.4 Договору Банк надає позичальнику кредит строком до 15 квітня 2027 року. Відповідно до умов п.3.1, 3.2 Договору надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена в іноземній валюті-доларах США; моментом (днем) надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника [NUMBER], відкритому у Київській філії ВАТ КБ «Надра». Факт отримання відповідачем кредиту в зазначеному в договорі розмірі, а саме в сумі 89250 доларів США, що еквівалентно 450712,50 гривень, відповідачами не заперечується та повністю підтверджений заявою на видачу готівки №272 від 16 квітня 2007 року (а.с.21). Відповідно до п.3.3.1 та п.3.3.2 Договору позичальник повертає кредит та сплачує Банку передбачені п.п.1.3.1, 1.3.2 цього Договору платежі шляхом здійсненні перерахування на рахунок [NUMBER] МФО 320564 мінімально необхідного платежу у валюті кредиту; щомісячна сумі мінімально необхідного платежу складає 1023 долари США 14 центів. Як, передбачено п.п. 3.3.3, 3.3.4 Договору позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначений у п.п.3.3.2 цього Договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця, кінцевий термін повернення кредиту - 15.04.2027 року. Відповідно до умов п.4.2.4 Договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений у п.3.3.3 цього Договору. В той же день 16 квітня 2007 року в забезпечення виконання умов кредитного договору між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «НАДРА», та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки №27/П/56/2007-840 (а.с.-13). За змістом п.1.1 Договору поруки, за цим Договором Поручитель поручається перед Кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №27/П/56/2007-840 від 16 квітня 2007 року, в тому числі: повернути до 15 квітня 2027 року кредит у сумі 89250 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,49% річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді 28-29-30-31/360), сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Відповідно до умов п.п.1.2, 1,3 Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором в повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини Зобов'язань так і при невиконання Позичальником Зобов'язань в цілому. В подальшому 17 січня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Додатковий договір про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору №27/П/56/2007-840 від 16 квітня 2014 року, за змістом преамбули якого сторони домовились та встановлюють, що з дня укладання та підписання сторонами цього Договору, Кредитний договір діє з урахуванням змін та доповнень, викладених в цьому Додатковому договорі в частині, яка не суперечить останньому (а.с.14-17). Так, виходячи зі змісту розділу «Умови зміни валюти кредиту (валюти зобов'язання)» Додаткового договору: Сторони досягли взаємної домовленості з дня набрання чинності цим Договором змінити валюту виконання зобов'язань за Кредитним договором на національну грошову одиницю - гривню. Для визначення розміру зобов'язань за кредитним договором у гривнях приймається розмір фактичної заборгованості Позичальника за Кредитним договором у валюті отриманого кредиту станом на день укладання і підписання сторонами цього Договору. Для розрахунку розміру наявних зобов'язань за кредитним договором у гривнях станом на день укладання цього Додаткового договору застосовується курс НБУ який станом на день підписання цього Додаткового договору складає 7,993. Згідно правил проведення зміни валюти виконання зобов'язань на національну грошову одиницю за цим Додатковим договором, розмір зобов'язань Позичальника по поверненню кредиту станом на день підписання цього Додаткового договору складає - 697118,93 грн.. Надалі за текстом та змістом цього Додаткового договору вказана сума в гривнях йменується як кредит. Розмір зобов'язань Позичальника по сплаті процентів за користування кредитом складає 329580,96 грн. За умовами реструктуризації заборгованості відповідно до п.2.1 Додаткового договору на період з 17 січня 2014 року по 10 січня 2015 року виконання Боргових зобов'язань та виключно за умов належного виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором протягом зазначеного Пільгового періоду, для розрахунку процентів за користування Кредитом встановлюється пільгова фіксована процентна ставка в розмірі 6,99%. Згідно з п.2.1.1 Додаткового договору після закінчення зазначеного періоду, а також в інших випадках, передбачених цим Додатковим договором проценти за користування кредитом встановлюються у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі - 9,99%. Відповідно до умов п.п. 2.2.6, 2.2.7 Додаткового договору розмір щомісячних зобов'язань Позичальника за цим Додатковим договором визначається Графіком платежів, який є невід'ємною частиною цього Додаткового договору. Графік платежів, що підписується Сторонами в день укладання цього Додаткового договору та додається до нього (Додаток №1), а також Графік платежів, розрахований Банком у зв'язку із порушенням Позичальником зобов'язань за цим Додатковим договором є невід'ємними частинами цього Додаткового договору. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що Графік платежів у зв'язку з порушенням Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, може бути змінений Банком на підставі положень цього Додаткового договору без будь-яких додаткових погоджень з боку Позичальника та є обов'язковим до виконання. Відповідно до умов п.2.2.8 Додаткового договору Сторони домовились змінити строк користування кредитними коштами, отриманими Позичальником відповідно до Кредитного договору до 12 квітня 2032 року (включно) зазначена календарна дата є кінцевим (гранічним) терміном користування кредитними коштами. Як передбачено п.3.1 Додаткового договору, Банк має право відмовитись від подальшого кредитування та вимагати від Позичальника дострокового виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором у наступних випадках, в тому числі: затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за користування згідно встановленого Графіку платежів щонайменше на більш ніж на три календарні місці; перевищення суми заборгованості суми Кредиту більш як на десять відсотків; несплата Позичальником чергового платежу згідно Графіку Платежів у разі, якщо його розмір перевищує відсотків суми наданого Кредиту. За змістом п.8.1 Додаткового договору, сторони домовились доповнити розділ Кредитного договору «Відповідальність сторін» підпунктом 5.3, виклавши його в такій редакції: « п.5.3. У разі порушення Позичальником умов Кредитного договору, за яке згідно з Розділом Кредитного договору «Відповідальність Сторін» встановлено відповідальність Позичальника у вигляді пені та штрафу (надалі Неустойка) Банк має право вимагати від Позичальника сплати такої неустойки у встановленому Кредитним договором розмірі, а Позичальник зобов'язується сплатити неустойку (пеню, штраф) на яку має право Банк у встановленому розмірі не пізніше 7 (семи) банківських днів з дня пред'явлення Банком відповідної вимоги. Зазначене зобов'язання Позичальника по сплаті неустойки (пеня, штраф) набуває чинності в день отримання Позичальником письмової вимоги Банку про сплату неустойки (пеня, штраф)». Дослідженням Додатку №1 до Додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору №27/П/56/2007-840 від 16 квітня 2014 року (Графіку) встановлено, що сума мінімального необхідного платежу відповідно до вказаного Графіку в зазначений позивачем період становила: з 17.01.2014 по 10.01.2015 року включно по 7663, 50 грн., а з 10.01.2015 по 29.05.2015 (дату збільшення позовних вимог та уточненого розрахунку) по 9212,07 грн. щомісячно до 10 числа кожного місяця, та включала в себе як нараховані відсотки за вказаний період так і частку від суми несплачених відсотків, яка на 17.01.2014 становила 329580,96 грн. (а.с.18-20). Суд звертає увагу, що в Графіку платежів, в рядку дата платежу - 10.02.2015 зазначені суми пені - 1255745,59грн. та штрафу - 71337,53 грн. (а.с.18), проте включення цих сум до Графіку умовами Додаткового договору не передбачено, а також, виходячи зі змісту Графіку платежів, вказані суми пені та штрафу не включені до суми платежу цього (10.01.2015-10.02.2015), а також наступних періодів, що було б логічно в порівнянні з визначеним Графіком платежів порядком погашення несплачених відсотків, а отже Графіком не було передбачено обов'язку позивальника [PERSON] сплатити ці суми позивачу у зв'язку з укладенням Додаткового договору від 17 січня 2014 року. Крім того, дослідженням зазначеного Графіку платежів встановлено, що обов'язок відповідача [PERSON] з повернення тіла кредиту встановлений з 10.03.2022, після виконання позивальником зобов'язань з повернення несплачених відсотків, та має здійснюватись визначеним графіком частинами, які разом з відсотками складають суму мінімального необхідного платежу - 9212,107 грн.(а.с.19-20). Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що зміна основного зобов'язання за Кредитним договором від 16.04.2007 року на підставі укладення Додаткового договору від 17.01.2014 здійснена за згодою поручителя, а також, що були внесені відповідні зміни до Договору поруки від 16.04.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], позивачем суду не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Проте відповідач [PERSON] ці обставини не оспорює, зустрічних позовних вимог договору поруки припиненим не пред'являє, та згідно з його письмовими запереченнями від 13.05.2015 року стверджує, що у зв'язку з реструктуризацією заборгованості [PERSON] за Кредитним договором, 17 січня 2014 року між ним та Банком було укладено Додатковий договір про внесення змін і доповнень №1 до Договору поруки, яким Договір поруки був викладений в новій редакції, в тому числі відповідно до п.1.1 Договору поруки на нього покладено відповідальність за належне виконання [PERSON] зобов'язань з повернення кредиту в розмірі 1 026 699,89 грн. (що складається з розміру зобов'язань Позичальника по поверненню кредиту станом на день підписання Додаткового договору в сумі 697118,93 грн. та розміру зобов'язань Позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 329580,96 грн.). Таким чином, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач [PERSON] у зв'язку з укладанням між позивачем та відповідачем [PERSON] Додаткового договору від 17.01.2014 взяв на себе зобов'язання по сплаті зазначених в графіку (а.с.18), а також заявлених позивачем сум пені - 1255745,59 грн. та штрафу - 71337,53 грн. (а.с.83-87) суду надано не було. З наданих позивачем розрахунків заборгованості станом на 06.01.2015 (а.с.5-7) та станом на 29.05.2015 (а.с.85-87) встановлено, що за кредитним договором №27/П/56/2007-840 від 16.04.2007 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість: - станом на 06.01.2015 у сумі 2 542 528 гривень 44 копійки, яка складається з: заборгованість за кредитом - 697 119,93 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 351037,43 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 97577,07 грн., реструктуризована пеня - 1255745,59 грн., штраф за порушення умов кредитного договору відповідно до п.5.2 у розмірі 10% - 69711,89 грн., реструктуризований штраф - 71337,53 грн. (а.с.5-7); - станом на 29.05.2015 у сумі 2 636873 гривні 34 копійки, яка складається з: заборгованість за кредитом - 697 119,93 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 363168,48 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 179790,92 грн., реструктуризована пеня - 1255745,59 грн., штраф за порушення умов кредитного договору відповідно до п.5.2 у розмірі 10% - 69711,89 грн., реструктуризований штраф - 71337,53 грн. (а.с.85-87). Дослідженням зазначених розрахунків в встановлено, що сума заборгованості по сплаті мінімальних платежів відповідно до Графіка, що є додатком №1 до Додаткового договору, станом на 06.01.2015 становила 57838,50 грн., станом на 29.05.2015 - 69425,80 (а.с.7). З наданих відповідачем [PERSON] та її представником квитанцій встановлено, що на дату судового розгляду 31.07.2015 року відповідачем здійснені платежі в рахунок виконання зобов'язань за Кредитним договором, які не були включені позивачем до розрахунку заборгованості від 29.05.2015 (а.с.85), а саме: від 07.07.2015 на суму 10700 грн., від 12.06.2015 на суму 7800 грн., від 09.07.2015 на суму 8100 грн., 15.07.2015 на суму 9300грн., а всього на загальну суму 35900грн. (а.с.94-96,102). Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За визначенням ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проте, як було встановлено в ході судового розгляду, позивач та відповідач [PERSON] в укладеному ними Додатковому договорі від 17 січня 2014 року відійшли від зазначених положень ч.2 ст.1050 ЦК України та визначили перелік обставин, за умови настання яких Банк має право відмовитись від подальшого кредитування та вимагати від Позичальника дострокового виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором (п.3.1 Додаткового договору), що відповідає змісту ст..6 ЦК України. З пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що підставою для звернення до суду з позовом про дострокове повернення кредиту було затримання сплати частини Кредиту та процентів за користування згідно встановленого Графіку платежів більш ніж на три календарні місці. Проте, дослідженням даних про платежі клієнта по кредиту за період з 17.01.2014 року, що містяться в наданих позивачем розрахунках заборгованості, встановлено, що такі платежі відповідачем [PERSON] здійснювались 12.02.2014 в сумі 6869 грн., 19.02.2014 в сумі 800 грн., 02.06.2014 в сумі 5000 грн., 10.06.2014 в сумі 2600 грн., 21.08.2014 грн. в сумі 4000 грн., 07.20.2014 в сумі 4200грн., 31.10.2014 в сумі 3000 грн., 27.02.2015 грн. в сумі 6000 грн., 01.04.2015 в сумі 2000 грн., 24.04.2015 в сумі 6000 грн., 30.04.2015 в сумі 1300 грн. (а.с.5,85). Позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом в березні 2015 року, в тому числі позовна заява була підписана уповноваженим представником ПАТ КБ «Надра» 11.03.2015 (а.с.1-4). Таким чином, ані на дату складання розрахунку заборгованості від 06.01.2015 ані на дату підписання позовної заяви від 11.03.2015, строк затримки відповідача [PERSON] зі сплати частини процентів за кредитом на перевищував трьох місяців, як того вимагає п.3.1 Додаткового договору. Крім того, обов'язок з повернення суми отриманого відповідачем [PERSON] кредиту, визначеного Додатковим договором має настати лише 10.03.2022 згідно затвердженого сторонами Графіку (а.с.18-20). Дослідженням розрахунку заборгованості, що станом на дату складання позовної заяви 11.03.2015 сума заборгованості по сплаті мінімальних платежів, яка становила 66925,32грн. (а.с.87), не перевищувала суми Кредиту, яка дорівнює 697118,93 грн. (розділ «Умови зміни валюти кредитування зобов'язання» Додаткового договору - а.с.14-зворот), більш як на десять відсотків. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання, що позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено вимогу щодо дострокового стягнення суми кредиту 697118,93 грн та реструктуризованих відсотків в сумі 329580,96 грн.( розділ «Умови зміни валюти кредитування зобов'язання» Додаткового договору - а.с.14-зворот та розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом в гривнях а.с.87). В зв'язку з цим вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №27/П/56/2007-840 від 16.04.2007 року підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості зі сплати процентів (мінімальних платежів) станом на 29.05.2015, тобто в межах заявлених позовних вимог, в сумі 33525 гривень 80 копійок, виходячи з наступного розрахунку: 69425,80грн. (сума заборгованості по сплаті мінімальних платежів станом на 29.05.2015 - а.с.87) - 35900 грн. (здійснена відповідачем [PERSON] оплата за кредитним договором за період з 29.05.2015 по 17.07.2015 року включно - а.с.994-96,102) = 33525,80грн. При цьому суд вважає, що доводи відповідачів про те, що позивачем було їм направлено письмову вимогу про погашення заборгованості, як то передбачено умовами укладених з банком угод, не звільняють відповідачів від виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Суд також прийшов до висновку, що відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.258 ЦК України ч.3,4 ст.267 ЦК України не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення сум реструктуризованої пені та реструктуризованого штрафу, нараховані позивачем за період, що передував даті укладання між ПАТ КБ «Надра»та відповідачем [PERSON] Додаткового договору про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору №27/П/56/2007-840 від 16 квітня 2014 року, тобто до 17.01.2014, у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про що заявлено клопотання відповідачем [PERSON] (а.с.62). В частині позовних вимог, щодо стягнення нарахованої позивачем неустойки (пені та штрафів) за період з 29.05.2014 по 29.05.2015, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та, що відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України розмір нарахованої позивачем пені в розмірі 179790 гривень 92 копійок (а.с.87) слід зменшити до 6942 гривень 58 копійок, виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності умов договору, оскільки розмір нарахованої позивачем пені більш ніж в 2,5 рази перевищує розмір заборгованості по сплаті мінімальних платежів, що виникла на дату проведення розрахунку та на 29.05.2015 року складала 69425,80грн. Таким чином, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідачів не перевищуватиме 10% від зазначеної суми заборгованості. При цьому суд, приймаючи рішення щодо зменшення розміру пені, бере до уваги також встановлені в ході судового розгляду істотні обставини, а саме, що на утриманні відповідача [PERSON] знаходиться неповнолітня донька, [INFO], та мати непрацездатного віку 1940 року народження, а також, що частково заборгованість зі сплати мінімальних платежів за кредитним договором у відповідача [PERSON] виникла внаслідок хвороби її доньки, яка мала місце в листопаді 2014 року - січні 2015 року (а.с.63,65-67). Крім того, судом враховано, що згідно з поясненнями представника позивача за порушення зобов'язань зі сплати відсотків за один і той самий період позивачем нараховано як пеню так і штрафи (а.с.85-87), внаслідок чого відповідача [PERSON] двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Так, за положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). В зв'язку з викладеним вимоги позивача щодо стягнення суми штрафу за порушення умов кредитного договору у розмірі 10%, що складає 69711,89грн., задоволенню не підлягають. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме відповідачі мають солідарно сплатити позивачу заборгованість за кредитним договором в сумі 40468 гривень 38 копійок, що складається: з заборгованості зі сплати процентів (мінімальних платежів) станом на 29.05.2015 в сумі 33525 гривень 80 копійок та пені за прострочення сплати мінімального платежу за період з 29.05.2014 по 28.05.2015 у розмірі 6942 гривні 58 копійок. Оскільки позивач відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду (а.с.8-10), відповідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 404 гривні 68 копійок (1% від суми задоволених позовних вимог) по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках на користь держави, по 202 гривні 34 копійки з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial