Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому зазначив, що 19 вересня 2007 року між ними було укладено кредитний договір № б/н за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1900 грн. зі сплатою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами кредитного договору відповідач зобовязалась щомісяця сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії а також інших витрат. Оскільки відповідач порушила зобовязання за кредитним договором станом на 30.09.2016 року, виникла заборгованість в сумі 22697,31 грн. яку позивач просив стягнути з неї та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку ( а.с.24). Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, а відповідач не зявився в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір № NKXRRX08060047 за умовами якого відповідачеві було надано строковий кредит в сумі 4519 грн. 20 коп. строком на 24 місяці, а саме до 19.09.2009 року зі сплатою 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 753,2 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 108,46 грн. Фактично кредитний договір складався із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка» (Стандарт) та тарифів, про що свідчить підпис відповідачки (а.с.9). Згідно заяви позичальника відповідач зобовязалась щомісяця погашати заборгованість у період з «20» по «26» число кожного місяця, шляхом надання щомісячного платежу у сумі 321 грн. 55 коп., який складався із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії та інших витрат згідно з Умовами. Та у разі порушення зобовязань із повернення кредиту сплатити банку відсотки у розмірі 11,83 % на місяць, розрахованих на суму залишку непогашеної заборгованості за кредитом. За п.8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с.11-16). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Статтями 526, 612, 625 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 546 ЦК виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно укладеного між сторонами кредитного договору за неналежне виконання зобовязань боржником передбачено нарахування як пені, так і штрафу. З розрахунку заборгованості наданого позивачем відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала у строки визначені договором, у звязку з чим, станом на 30 вересня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 22697 грн. 31 коп., з яких: 1854 грн. 75 коп. заборгованість за кредитом; 16365,55 грн. заборгованість за відсотками; 2920 заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1057 грн. 02 коп. - штраф (процентна складова). Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушила умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитом у повному обсязі, однак за виключенням вимог банку про стягнення штрафу (процентної складової) оскільки її нарахування в сумі 1057 грн. 02 коп. (у розмірі 5% від суми заборгованості) не відповідає змісту ч.2 ст.549 ЦК України та сутності застосування штрафу, як способу забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: partial