Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

18.08.2020 позивачі звернулись в суд з цим позовом, в якому просили визнати відповідача [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача. Вищевказана квартира належить позивачам на праві власності, що підтверджується свідоцтвом від 31.01.2005 №5275, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №219031763 від 05.08.2020 та №219103438 від 05.08.2020. Відповідач [PERSON] являється колишнім чоловіком [PERSON] та, відповідно, батьком [PERSON] , зареєстрований, але фактично протягом п`яти років не проживає у вказаній вище квартирі. Позивачі мають бажання відчужити вказане вище майно, однак їм в цьому перешкоджає відповідач, не знімаючись з реєстрації. Відповідач фактично проживає в с. Лобоївка Петровського району Дніпропетровської області. Саме тому позивачі змушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач відзив не подав. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 31.08.2020 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні з викликом сторін 16.10.2020. 16.10.2020 сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів подав заяву з проханням розглянути справу у відсутність позивачів та їх представника. Просив задовольнити позов. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позов визнає. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Квартирою [ADDRESS] належить позивачам на праві власності, що підтверджується свідоцтвом від 31.01.2005 №5275, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №219031763 від 05.08.2020 та №219103438 від 05.08.2020 (а.с. 11, 13, 14, 15). Відповідач [PERSON] являється колишнім чоловіком [PERSON] , шлюб з якою розірвано 22.01.2020 на підставі рішення суду та, відповідно, батьком [PERSON] (а.с. 12), зареєстрований, але фактично протягом п`яти років не проживає у вказаній вище квартирі, що підтверджується актом від 13.08.2020 КП «Жмеринкакомунсервіс» (а.с.17). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно дог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1, 2 і 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України встановив, що відповідач без поважної причини не проживає в належному позивачу будинку, за умови відсутності підстав збереження за ним житлового приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені частиною 3 ст. 71 ЖК України, приходить до висновку, що право власників даного житла - позивачів порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а відповідно позов задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved