Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

17 травня 2021 року позивач [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ), від імені якого діє представник- адвокат Меланчук І.В., звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 227\~000 гривень без утримання податків, зборів та інших платежів. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що позивач впродовж тривалого часу працював на посаді електрогазозварника річного зварювання Автоцеху №1 Криворізького Центрального гірничо-збагачувального комбінату, правонаступником якого є відповідач. Рішенням МСЕК від 24.02.2010 позивачу вперше встановлено 60% втрати професійної працездатності, та третю групу інвалідності у зв`язку з професійними захворюванням. В подальшому після переоглядів висновком МСЕК від 24.02.2015 позивачу визначено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності, безстроково. Вказує, що у зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичні приступи задухи. Позивача систематично турбує приступоподібний кашель, як в денний так і в нічний час, що порушує сон позивача, та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до важкості та болю у грудній клітці, до головного болю, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги позивача в денний час. Також позивач постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у попереково-крижовому та шийному відділах хребта та міжлопатковій ділянці, посилення болю при ході, фізичному навантаженні. Позивач постійно відчуває біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових, колінних суглобах кистей, їх заніміння, судоми в м`язах рук та ніг, загальну слабкість. Ушкодження здоров`я стало причиною необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя позивача, втрата працездатності призвела до відсутності у позивача можливості в достатній мірі реалізовувати свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, обмежило можливість позивача приділяти час своєму інтелектуальному та духовному розвитку, приділяти увагу близьким та рідним людям. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 09 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування у позивача платіжних реквізитів, та за клопотанням представника відповідача продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву, розгляд справи відкладено на 29 червня 2021 року. 15 червня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що позивач працював на підприємстві відповідача лише 08 місяців, при цьому загальний стаж роботи позивача у шкідливих умовах становить більш як 20 років та загальний трудовий стаж останнього становить понад 36 років. Також зазначив, що рішенням суду на користь [PERSON] було стягнуто моральну шкоду з ПрАТ «Суха Балка» в розмірі 170\~000 гривень, при цьому на зазначеному підприємстві позивач пропрацював понад 22 роки. Вказує, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є безпідставно завищеним. Крім того зазначив, що умови праці в яких працював позивач на підприємстві відповідача є наслідком недосконалості технологічного процесу, при цьому на підприємстві відповідача постійно впроваджувались нові технології та велась робота з пропаганди безпечних методів праці. Крім того вказав, що конкретних посадових осіб, відповідальних за виникнення професійного захворювання у позивача не зазначено. Крім того вказав, що позивач самостійно, на власний розсуд обрав місце роботи, яка забезпечувала позивачеві не тільки достойну оплату праці в значно підвищеному розмірі, а й право на зменшення пенсійного віку, та отримання пенсії за віком на пільгових умовах в значно вищому розмірі ніж працівники, зайняті на роботах з нормальними умовами праці. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , з 29.12.1978 по 30.05.1979 працював в Автоцеху №1 Криворізького центрального гірничо-збагачувального комбінату, правонаступником якого є ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», на посадах електрогазозварника, газоелектрозварника, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 51-62). Відповідно до Акту №8 розслідування хронічного професійного захворювання, складеного на підприємстві ВАТ «Євраз Суха Балка», від 04 лютого 2010 року, встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання радикулопатія шийна та попереково-крижова на фоні полісегментарної дископатії з нестабільністю сегментів (ретроспондилолістез L2 на 0,2 см) з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами (М54.1), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФС другого ст.) деформуючий артроз, в сполученні з періартрозами, ліктьових (ПФ першого-другого ст.) та колінних (ПФ другого ст.) суглобів (М75.8), вегетативно-сенсорна поліневропатія рук з периферичним ангіодистонічним синдромом та трофічними порушеннями на кистях (G 62.8), хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пило токсичний бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.). ЛН першого ст. (J68.4) (а.с. 17-20). У пункті 16 згаданого Акту зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин, зокрема, працюючи попередні роки в Автоцеху №1 та кар`єрі ЦГЗК електрогазозварником річного зварювання в період з 29.12.1978 до 30.05.1979, газоелектрозварником з 30.05.1979 по 29.08.1979, [PERSON] згідно з даними інформаційної довідки про його умови праці №180а від 07.08.2006, підготовленої Жовтневою районною СЕС виконував роботи, які теж характеризувались запиленістю повітря робочого простору з вмістом токсичних речовин, що перевищувала ГДК та за професією газоелектрозварник несприятливими мікрокліматичними умовами. Згідно пункту 19 вказаного Акту зазначені особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, зокрема адміністрація Автоцеху №1 та кар`єру ЦГЗК, порушення вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. 153 КЗпП України. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач 24.02.2010 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60% внаслідок професійного захворювання (30%- радикулопатія, 10%- деф. артроз, 10%- ВСП, 10%-ХОЗЛ), третю групу інвалідності з 22.02.2010 по 01.03.20211, з переоглядом 01 лютого 2011 року (а.с.10-11) В подальшому [PERSON] неодноразово проходив переогляди МСЕК, і відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби в додаткових видах допомоги від 24.02.2015 йому було встановлено повторно 60% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності безстроково з 01 березня 2015 року, що підтверджується копією виписку МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №003796 від 24 лютого 2015 року (а.с.14) Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я (а.с. 21-50) Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 60% та в подальшому 60%, встановлення групи інвалідності, безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових, колінних суглобах кистей, їх заніміння, судоми в м`язах рук та ніг, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, періодичні приступи задухи, головний біль. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує період роботи позивача протягом більше 22 років в шкідливих умовах, з яких саме на підприємстві відповідача 11 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно встановлено 60% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, третю групу інвалідності та в подальшому 60% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності, безстроково, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 60\~000 гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Outcome: partial