Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

18 грудня 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с. Стоянів, Радехівського району Львівської області померла баба Позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 23 березня 1998 року Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області. [INFO] в с. Стоянів. Радехівського району Львівської області помер дядько Позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 2011 року Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 28.08.1957 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Стоянів Радехівського району, Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Луцьким міським відділом ЗАГСУ Волинської області 27.07.1981 року [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції 12.10.2003 року, [PERSON] одружилася з [PERSON] та після одруження чоловік та дружина отримали прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області № 1692 від 24.10.2019 року гр. [PERSON] , 1929 р.н., яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті з гр. [PERSON] , 1929 р.н., проживали та були зареєстровані такі особи: [PERSON] , син 1954 р.н.; [PERSON] , онука 1981 р.н. (проживала без реєстрації). Тобто внучка Спадкодавця фактично вступила в володіння спадщиною та прийняла її після смерті Спадкодавця, своєї баби - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті Спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 023799, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 вересня 1998 року за № 2050, відповідно до якого у приватну власність була передана земельна ділянка площею 2,2276 гектарів. Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 023799 вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,3561 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,5638 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,3077 гектарів. Відповідно до відповіді відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 29-13-0.30-469/114-19 від 20.11.2019 року в архівному примірнику Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 023799, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 вересня 1998 року за № 2050, загальною площею 2,2276 га, (1 ділянка - 1,3561га (рілля), 2 ділянка - 0,5638га (рілля), 3 ділянка - 0,3077га (пасовище), відсутній запис власника якому належить державний акт. Відповідно до суміжних землекористувачів, які вказані у державному акті та згідно технічної документації по передачі земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Стоянів та с. Збоївська, Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Згідно Книги 2 Проекту паювання Том 1 встановлено, що вищезазначений Державний акт на право приватної власності на землю належав (видавався) - [PERSON] . Як вбачається, у Спадкодавця - [PERSON] було 2 (два) сини: [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який є батьком Позивача - [PERSON] . Виходячи з вищенаведепого, спадкоємцем за законом до майна померлої є батько Позивача, син Спадкодавця - [PERSON] , який не прийняв спадщини, в нотаріальну контору вчасно не звернувся та не був зареєстрований за однією адресою із Спадкодавцем на день її смерті, а також спільно із Спадкодавцем не проживав. Батько Позивача - [PERSON] (Відповідач 2) має намір в судовому порядку відмовитись від прийняття спадщини на вказані земельні ділянки. Після смерті Спадкодавця, Позивач - [PERSON] фактично вступила у володіння спадщиною, оскільки проживала разом з Спадкодавцем і надалі продовжує користуватись та розпоряджаєтнсь майном, а саме житлом, городом, садом, земельною ділянкою площею - 2,2276 га, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 023799 належать Спадкодавцю - [PERSON] . Маючи намір оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті баби, Позивач, як особа яка фактично вступила в володіння спадщиною та прийняла її, звернулась до Державної нотаріальної контори, однак нотаріусом було в усній формі відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вищезазначений державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті Спадкодавця, яка померла [INFO] , а саме держаний акт на землю серії ІV-ЛВ № 023799, виданий 18.09.1998 року, та відсутній оригінал держаного акту на землю, серії ІV-ЛВ № 023799 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 вересня 1998 року за № 2050. Факт користування спадковим майном та спільного проживання із Спадкодавцем, підтверджує довідка Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області № 1692 від 24.10.2019 року. Оскільки, відсутність правовстановлюючих документів унеможливлює реалізацію майнових прав Позивача, як Спадкоємця у позасудовому порядку, у Позивача виникає необхідність звернутися з позовом до суду. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт користування спадковим майном та спільного проживання на час відкриття спадщини Позивача - [PERSON] з її бабою Спадкодавцем - [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] та належали Спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 023799, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 вересня 1998 року за № 2050, а саме наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,3561 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,5638 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,3077 гектарів (а.с.2-8). Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання з`явився, надав суду пояснення, аналогічно викладеним у позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.48). Представник відповідача Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі (а.с.46). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник відповідача. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. Суд встановив, що [INFO] в с. Стоянів, Радехівського району Львівської області померла баба Позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 23 березня 1998 року Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.11). [INFO] в с. Стоянів. Радехівського району Львівської області помер дядько Позивача - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 25 серпня 2011 року Стоянівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 28.08.1957 року [PERSON] народився [INFO] в с. Стоянів Радехівського району, Львівської області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). Згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого Луцьким міським відділом ЗАГСУ Волинської області 27.07.1981 року [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міського управління юстиції 12.10.2003 року, [PERSON] одружилася з [PERSON] та після одруження чоловік та дружина отримали прізвище « [PERSON] » (а.с.15). Відповідно до довідки Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області № 1692 від 24.10.2019 року гр. [PERSON] , 1929 р.н., яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . На день смерті з гр. [PERSON] , 1929 р.н. проживали та були зареєстровані такі особи: [PERSON] , син 1954 р.н.; [PERSON] , онука 1981 р.н. (проживала без реєстрації) (а.с.16). Після смерті Спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 023799, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 вересня 1998 року за № 2050, відповідно до якого у приватну власність була передана земельна ділянка площею 2,2276 гектарів. Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 023799 вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,3561 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,5638 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0,3077 гектарів (а.с.17-17 зворот). Відповідно до відповіді відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 29-13-0.30-469/114-19 від 20.11.2019 року в архівному примірнику Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ № 023799, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 вересня 1998 року за № 2050, загальною площею 2,2276 га, (1 ділянка - 1,3561га (рілля), 2 ділянка - 0,5638га (рілля), 3 ділянка - 0,3077га (пасовище), відсутній запис власника якому належить державний акт. Відповідно до суміжних землекористувачів, які вказані у державному акті та згідно технічної документації по передачі земельних часток (паїв) і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Стоянів та с. Збоївська, Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Згідно Книги 2 Проекту паювання Том 1 встановлено, що вищезазначений Державний акт на право приватної власності на землю належав (видавався) - [PERSON] (а.с.18). Факт користування спадковим майном та спільного проживання із Спадкодавцем, підтверджується довідкою Стоянівської сільської ради Радехівського району Львівської області № 1692 від 24.10.2019 року (а.с.16). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачами, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Outcome: approved