Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

19.12.2016 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулась [PERSON] з позовом до відповідача 1: [PERSON], відповідача 2: приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «UNIVES» про солідарне стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в сумі 12\~366,96 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач з урахуванням уточненої позовної заяви зазначив, що 31.12.2013 р. м. Запоріжжі по вул. Яценка сталась ДТП за участю водія [PERSON] та [PERSON] Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] визнаний винним у скоєному ДТП. Згідно наряд замовлення ТОВ «Бриліант Авто» відновлювальний ремонт автомобіля [PERSON] склав 49\~000 грн. Разом з тим, відповідач 2 перерахував на розрахунковий рахунок позивача суму коштів лише в сумі 36\~633,04 грн. Отже, недоплата за відновлювальний ремонт, на думку позивача, складає 12\~366,96 грн. Згідно акту огляду транспортного засобу від 15.01.2014 р. в графі пошкодження, що не повязані з ДТП зазначено «следы восстановительного ремонта задней левой боковины». В той же час, позивач зазначає, що акт був складений у її присутності, але запис про нібито наявні пошкодження на момент огляду їй нічого не було відомо і ця графа залишалась порожньою. Також, позивач вказує, що в зазначеному акт взагалі стоїть чужий підпис, який не має до неї жодного відношення. Отже, як стверджував позивач, вказаний запис є сфальсифікованим та протиправно внесеним. З огляду на викладене, позивач просить суд позов задовольнити та солідарно стягнути з відповідачів 1, 2 суму несплаченої матеріальної шкоди за відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 12\~366,96 грн. В судовому засіданні 23.02.2017 р. представником позивача заявлено клопотання про призначення експертизи, проведення якої просив доручити ТОВ «Стандарт Сервіс», на вирішення експерту поставити питання: чи є сліди відновлювального ремонту на задній лівій боковині автомобіля «Peugeot 3008», що належить [PERSON] на праві власності? Також, представник позивача заявленим клопотанням просив суд зупинити розгляд справи. Крім того, в судовому засіданні 28.02.2017 представником позивача заявлено клопотання про призначення експертизи, проведення якої просив доручити ТОВ «Стандарт Сервіс», на вирішення експерту поставити питання: яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 3008», що належить [PERSON] на праві власності без врахування визначених в акті огляду транспортного засобу від 15.01.2014 року пошкоджень лівої бокової частини автомобіля? Також, представник позивача заявленим клопотанням просив суд зупинити розгляд справи. Представник відповідача 1 проти заявлених вище клопотань заперечив. Розглянувши наведені вище клопотання представника позивача в судових засіданнях 23.02.2017 р. та 28.02.2017 р. відповідно, судом відмовлено у їх задоволенні з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Оскільки зясування і встановлення фактичних обставин справи № 333/7222/16-ц, що входять до її предмета доказування, не потребують спеціальних знань в даному випадку, судом відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про призначення судової експертизи у цій справі через необґрунтованість. Отже, як наслідок, відмовлено у задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи. Також, відмовляючи у задоволенні наведених вище клопотань про призначення експертизи суд виходив з того, що позивач, посилаючись на те, що запис в акті огляду транспортного засобу про сліди відновлювального ремонту є сфальсифікованим та протиправно внесеним, жодних доказів на підтвердження зазначеного не надав, в т.ч. не надав доказів звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 або іншою статтею КК України. В судовому засіданні 23.02.2017 р. судом відкладено розгляд справи на 28.02.2017 р. з метою виклику в судове засідання для надання пояснень експерта ФОП [PERSON], яким був складений Звіт про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 04.08.2014 р. № 01/08/14. В судове засідання 28.02.2017 р. ФОП [PERSON] не зявився. 28.02.2017 р. на адресу суду через канцелярію надійшла копія заяви за підписом ФОП [PERSON], в якій останній просить суд відкласти розгляд справи у звязку з перебуванням вказаного експерта за межами м. Запоріжжя. Представник позивача підтримав заявлене клопотання ФОП [PERSON] про відкладення розгляду справи. Представник відповідача 1 проти задоволення наведеного вище клопотання про відкладення розгляду справи заперечив. Враховуючи те, що у відповідності до норм ч. 1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більш двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а 28.02.2017 р. останній день двомісячного строку розгляду у цій справи, судом відмовлено у задоволенні клопотання ФОП [PERSON], викладене у заяві б/н б/д, що надійшла до суду - 28.02.2017 р. через необґрунтованість. Також, суд відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання виходив з того, що жодних доказів на підтвердження перебування ФОП [PERSON] за межами міста до заяви не додано. Крім того, представником позивача в судовому засідання 28.02.2017 р. також було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із наданням останнім уточненої позовної заяви від 28.02.2017 р. та необхідністю її направлення на адресу відповідача 2. Представник відповідач 1 проти відкладення розгляду справи заперечив. Враховуючи те, що подана позивачем до суду уточнена позовна заява від 28.02.2017 р. не є заявою про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, заявою про зміну предмета або підстави позову в розумінні ст. 31 ЦПК України, а також те, що останній строк розгляду справи, встановлений ч. 1 ст. 157 ЦПК України, 28.02.2017 р., судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи через необґрунтованість. Представник позивача в судовому засіданні 28.02.2017 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням уточненої позовної заяви від 28.02.2017 р., просив суд позов задовольнити. Відповідач 1 в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог заявлених до [PERSON], про що виклав у письмових запереченнях від 17.01.2017 р. Зазначав, що [PERSON] є неналежним відповідачем у цій справі, фактично вимоги заявлені до [PERSON] «Страхова компанія «UNIVES», а солідарне стягнення за заявленими вимогами є неможливим. Представник відповідача 2 в судові засідання жодного разу не зявився, направив на адресу суду письмові заперечення, в яких проти задоволення вимог заперечує, вважає, що свої зобовязання перед позивачем [PERSON] «СК «UNIVES» виконало повністю, в порядку та на умовах, передбачених полісом АС № 6317706 та Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У звязку з чим, просить суд у задоволенні вимог до [PERSON] «СК «UNIVES» відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 31.12.2013 р. по вул. Яценко в м. Запоріжжі сталось ДТП, за участю транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] та транспортного засобу «Daewoo», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вище зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, відповідальність якого застрахована в [PERSON] «СК «UNIVES» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 23.10.2013 р. № АС/6317706. Відповідно до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 04.08.2014 р. № 01/08/14, проведеного оцінювачем ФОП [PERSON], вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER], з урахуванням фізичного зносу склала 37\~633,04 грн. Враховуючи суму франшизи в розмірі 1000 грн., визначену в полісі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 23.10.2013 р. № АС/6317706, [PERSON] «СК «UNIVES» сплатило [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 36\~633,04 грн. Наведені вище обставини справи визнавались представниками сторін, а тому, відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не доказувались сторонами в ході розгляду цієї справи. Позивачем заявлені вимоги про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] «СК «UNIVES» суму несплаченої матеріальної шкоди за відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER], в розмірі 12\~366,96 грн. Підставою заявлених вимог є встановлення ТОВ «Бриллиант Авто» суми відновлювального ремонту в розмірі 49\~000 грн., а також фальсифікація [PERSON] «СК «UNIVES» в акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) в графі пошкодження, що не повязані з ДТП, напису: «Следы восстановительного ремонта задней левой боковины» (мовою оригіналу). Розглянувши заявлені вимоги, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача 1, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на наступне. Законом України Про страхування визначено, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або ін. третій особі (ч. 2 ст. 8 Закон України Про страхування). Статтею 25 Закону України Про страхування передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1). Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і цей закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Вбачається, що заявляючи до стягнення суму несплаченої матеріальної шкоди в розмірі 12\~366,96 грн., позивач посилається на проведену експертом ТОВ «Бриллиант Авто» ремонтну калькуляцію від 24.03.2014 р. № 1580 та від 16.01.2014 р. № 1389, за змістом якої експертом [PERSON] було встановлено, що вартість ремонту транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER], з ПДВ становить 48\~639,78 грн. Разом з тим, посилання позивача на вказану ремонтну калькуляцію, проведену експертом ТОВ «Бриллиант Авто», судом визнається необґрунтованим оскільки із змісту її слідує, що даний розрахунок є попереднім, а остаточна вартість може бути визначена після встановлення можливих прихованих дефектів та постачання запасних частин. Посилання позивача на чек від 28.02.2017 р. за № 1526 та на квитанцію до прибуткового касового ордеру від 28.02.2017 р. № 12, за якими, як вказував позивач, було сплачено ТОВ «Бриллиант Авто» суму коштів в розмірі 12\~367 грн. за ремонт автомобіля судом відхиляється оскільки вказані кошти були сплачені вже після відкриття провадження у справі № 333/7222/16-ц. Крім того, як встановлено судом в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження виконання ТОВ «Бриллиант Авто» робіт (надання послуг) з ремонту транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER], та використання у процесі виконання вказаних робіт запасних частин, деталей і матеріалів, перелік яких наведено в наряді-замовленні від 16.01.2014 р. на загальну суму 49\~000 грн. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot 3008», д.н.з. [NUMBER], склала більшу суму, аніж та, що була сплачена відповідачем 2, позивачем до матеріалів справи не додано. Доводи позивача щодо здійсненої [PERSON] «СК «UNIVES» фальсифікації в акті огляду транспортного засобу в графі «Пошкодження, що не повязані з ДТП», а саме зазначення: сліди відновлювального ремонту задньої лівої боковини та зазначення чужого підпису, який до позивача жодного відношення не має, судом визнаються недоведеними та безпідставними оскільки не підтвердженні жодними доказами у цій справі. Так, в матеріалах справи відсутні докази, щоб підтверджували звернення позивача до правоохоронних органів з приводу порушення кримінальної справи за фактом підроблення працівниками [PERSON] «СК «UNIVES» документів та прийняття відповідного рішення правоохоронними органами за наслідками розгляду такого звернення. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 11661168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно з статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 2231, 35, 36 наведеного вище Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобовязанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до статті 511 ЦК України, зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Разом з тим, як свідчить зміст заявлених вимог, позивач [PERSON] просить суд солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] «СК «UNIVES» суму несплаченої матеріальної шкоди за відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER], в розмірі 12\~366,96 грн. Статтею 541 ЦК України унормовано, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. З огляду на викладене, враховуючи, що у спірних правовідносинах у цій справі відсутній встановлений договором або ж Законом солідарний обовязок [PERSON] та [PERSON] «СК «UNIVES» з відшкодування позивачу несплаченої матеріальної шкоди, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 1, 2 шкоди на відновлювальний ремонт автомобіля відсутні. У звязку з чим, у задоволені позову судом відмовляється. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed