Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

17.12.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину дочку [PERSON] [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 05.04.2005 року з відповідача стягнено аліменти на утримання дочки [PERSON] до [INFO] (досягнення 18 років) у розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходів), дочка [PERSON] з 01.09.2018 року навчається на денній формі навчання в Одеському національному морському університеті на контрактній основі і в зв`язку з цим вона понесла витрати на оплату навчання в сумі 13900 грн. за навчальний рік 2018-2019 рік (І курс), та також на проживання в гуртожитку в сумі 6450 грн., а всього 20350 грн. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] згідно статті 185 СК України зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних розвитком її здібностей, позивач просив позов задовольнити стягнувши половину додаткових витрат на дитину, які полягають у понесених витратах на оплату навчання та проживання в гуртожитку в сумі 10175 грн. В судове засідання позивач не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про невизнання позовних вимог, вказуючи, що він добровільно, окрім сплати аліментів, надає матеріальну допомогу доньці. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] , яка є з 01.09.2018 року студенткою Одеського національного морського університету на контрактній основі, що підтверджується довідкою навчального закладу. У відповідності до ст. 185 СК України той із батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З аналізу зазначеної правової норми можна зробити висновок, що додаткові витрати на дитину стягуються до досягнення нею повноліття, а після досягнення повноліття витрати на навчання регулюються не статтею 185 СК України, а статтею 199 цього Кодексу. Вартість навчання спільної дитини сторін за навчальний рік 2018-2019 рік (І курс) - 13900 грн., а також проживання в гуртожитку становить 6450 грн., а всього 20350 грн. Відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки за рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 05.04.2005 року в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно. У даній справі суд вбачає особливі обставини, які потягнули додаткові витрати на дитину у вигляді оплати за навчання. Така оплата була стимулом для спільної дитини сторін розвивати свої здібності, бажання отримати після повної середньої освіти професію, що мало наслідком в подальшому зарахування її на контрактну форму навчання. Крім того, весь тягар оплати навчання покладено було на матір дитини, яка мала віднайти кошти на ці цілі. Розмір додаткових витрат підтверджений довідкою навчального закладу, квитанціями про сплату коштів, розмір участі батька у цих витратах суд вважає має бути співрозмірним з витратами, які несе позивач, тобто у рівних частинах. Заперечення відповідача проти позову не підтверджені доказами. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судових витрат складається з судового збору у сумі 840,8 грн.

Outcome: approved