Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

18 березня 2014 року [PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області, третя особа [PERSON] про звільнення з-під арешту 1/3 частки квартири [ADDRESS], який було накладено 21.07.1999 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що зазначена квартира є спадщиною після смерті її сина [PERSON], яку позивач прийняла у спадок, проте отримати свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не має можливості з причини наявності вказаного арешту на 1/3 частку квартири на ім'я колишнього власника цієї частки квартири [PERSON] Наявність арешту порушує права позивача як спадкоємця, тому позивач звернулася до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, надала до суду заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Державний нотаріус в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, просить розглядати справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Згідно з ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву або письмову, яка приєднується до справи, у цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належала квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу [PERSON] 18.01.2002 року за реєстром № 123. Право власності [PERSON] було зареєстровано КП «Бюро технічної інвентаризації» Рубіжанської міської ради 08.02.2008 року (а.с. 6-7). Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області 05.05.2011 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого Рубіжанським міським ЗАГС Луганської області 03.03.1983 року його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Згідно відповіді приватного нотаріуса Рубіжанського міського нотаріального округу [PERSON] № 83/2-14 ввід 21.03.2014 року спадщину після померлого [PERSON] прийняла його мати [PERSON], батько померлого [PERSON] відмовився від спадщини, що підтверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру та копією заяви про відмову від спадщини від 03.11.2011 року (а.с. 27-30). Таким чином, позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що квартира, яка належала померлому [PERSON], була ним придбана у продавців - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.01.2002 року. Згідно п. 6 цього договору продавці стверджували, що квартира [ADDRESS], яка є предметом цього договору, на момент його укладення нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, не заставлена, в спорі і під забороною не перебуває, прав щодо квартири у третіх осіб немає (а.с. 6). Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20.03.2014 року наявне обтяження у вигляді арешту на 1/3 частку квартири [ADDRESS] на ім'я [PERSON], підстава обтяження постанова б/н від 22.07.1999 року податкової міліції, архівний запис від 24.03.2005 року, тобто відомості щодо обтяження на частку квартири були внесені 24.03.2005 року на підставі архівного запису про постанову від 22.07.1999 року (а.с. 11, 26). Таким чином, суд приходить до висновку, що арешт 1/3 частки квартири [ADDRESS] на ім'я колишнього власника цієї частки [PERSON] було накладено після того як зазначена квартира була відчужена [PERSON], тобто на момент внесення запису про обтяження на 1/3 частку квартири до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Рубіжанської державною нотаріальною конторою, ця квартира не належала [PERSON], а належала [PERSON] (а.с. 26). Згідно листа ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області від 25.01.2014 року, відсутні відомості щодо обтяження 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Також згідно листа Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області від 19.02.2014 року відсутні вимоги на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 12, 13). Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», в редакції станом на 22.07.1999 року, державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження, зокрема, в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», в редакції станом на 22.07.1999 року, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позички, повідомлення про припинення договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус або посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.17 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, позивач [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з наявністю арешту на частку спадкового майна - квартиру [ADDRESS], оскільки на 1/3 частку цієї квартири було накладено арешт на ім'я колишнього власника цієї частки квартири [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для здійснення реєстраційних дій. Таким чином, оскільки наявна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна заборона на 1/3 частку квартири [ADDRESS] порушує право позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину та державна реєстрація припинення зазначеного обтяження не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», враховуючи визнання позову відповідачем, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та звільнення з-під арешту 1/3 частку квартири [ADDRESS].

Outcome: approved