Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

17 серпня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що він з 2012 року займається адвокатською практикою. 09 липня 2015 року його клієнт - [PERSON] повідомила про те, що на сайті Кондитерського дому Платінум Рояль розміщена його фотографія в нетверезому стані з емоційно-схвальним відгуком про продукцію цієї компанії. У своїх поясненнях [PERSON] засуджує його поведінку, звертаючи увагу на те, що він «неодноразово стверджував, що не вживає алкогольних напоїв» та «на фотографії чітко видно, що він перебуває в нетверезому стані». Через розміщену фотографію та відгук він втратив постійного клієнта. При ознайомленні з вмістом сайту було встановлено, що юридичної особи «Кондитерський Дім Платінум Рояль» як такої не існує, а під цим найменуванням працює фізична особа-підприємець [PERSON] Відповідач e рекламі своєї продукції за веб-посиланням [INFO] розмістив його фотографію та відгук від його імені з заголовком «[INFO]» такого змісту: «Мой сладкий фотоаппаратный торт на 23-летие от Кондитерской Royal Platinum. Это реально самый лучший подарок, который я сам себе сделал на день рожденье .. Коллеги и друзья не верили, что этот фотоаппарат - съедобный торт, пока не попробовали его .. Жму руку кондитерам Royal, до последнего не верил что в жизни будет точная сладкая копия моего любимого фотоаппарата Nikon. Плюс по-домашнему оччччень вкусно … [PERSON]. Торт на 4 кг, состав: Экзотика. 13.02.2009 г.» Станом на дату подання цієї позовної заяви веб-посилання [INFO] вже не існує, а вся інформація, яка там знаходилася - знищена. Ця інформація була поширена способом візуального або текстового редагування веб- сайту шляхом наповнення html-сторінки відповідною інформацією за допомогою спеціального програмного забезпечення. Датою поширення недостовірної інформації є 13 лютого 2009 року, що підтверджується вказівкою біля самої інформації. Інформація стала відома всім особам, які відвідували веб-сайт відповідача. За допомогою сервісу «Проверка посещаемости сайта», який розміщений за адресою http://pr-cy.ru/site-statistics/ було встановлено, що не персоніфіковане коло осіб, яким стала відома інформація складає близько 180 тисяч осіб. Проте відповідач не запитував дозволу та не отримував його згоди на фотографування з отриманим замовленням, здійснив публічний показ фотографії з метою рекламування своєї продукції, умисно, протиправно та бажаючи настання наслідків у вигляді переконання споживачів у купівлі ним своєї продукції, використав його зовнішній вигляд. Крім того, відповідач умисно та очевидним чином розкрив особисте, таємне його захоплення (хобі) - фотографування. Результатом такого порушення є усунутість від подій навколишнього життя, складнощі в подальшій реалізації своїх творчих здібностей. Доказами розкриття таємниці особистого життя є протокол огляду доказів за місцезнаходженням. Вважає, що відповідачем принижено його ділову репутацію в зв'язку з тим, що ділові та професійні якості були поставлені під сумнів через зображення в нетверезому стані з не властивим йому відгуком та діями відповідача йому було завдано моральної шкоди. Просить суд ухвалити рішення, яким відшкодувати йому та стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] грошову компенсацію моральної шкоди, яка завдана протиправним публічним показом фотографії без згоди, протиправним поширенням недостовірної інформації, протиправним розкриттям таємниці життя без згоди, приниженням честі та гідності, приниженням ділової репутації у розмірі 45675 гривень та вирішити питання про стягнення судових витрат. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених у ньому підстав. Представник відповідача вважає, що позов не підлягає задоволенню. Надала суду письмові заперечення (а.с. 100-103). Пояснила суду, що фізична особа-підприємець [PERSON] не виготовляє торти, а лише займається технічним оформленням сайтів та їх рекламуванням, що відображено в видах його діяльності як фізичної особи-підприємеця. Він здійснював фотографування позивача, коли той забирав своє замовлення. Позивач надав усну згоду на фотографування та на розміщення його фотографії для реклами. Крім того, позивач сам надав інформацію про своє захоплення, тому про нього і було зазначено в описі до фото. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на сайті за веб-посиланням [INFO] було розміщено фотографію позивача [PERSON] з заголовком «[INFO]» такого змісту: Это реально самый лучшим подарок, который я сам себе сделал на день рожденье.. Коллеги и друзья не верили, что этот фотоаппарат - съедобный торт, пока не попробовали его .. Жму руку кондитерам Royal, до последнего не верил что в жизни будет точная сладкая копия моего любимого фотоаппарата Nikon. Плюс по-домашнему оччччень вкусно …. [PERSON]. Торт на 4 кг, состав: Экзотика. 13.02.2009 г.» (а.с. 13). При зверненні до суду позивач вказує, що йому заподіяна моральна шкода, яка має бути стягнута з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. У ч. 3 цієї статті знімання фізичної особи на фото-, кіно-,теле- чи відеоплівку без згоди особи може бути проведено лише у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦК України визначено, що фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи, а в разі її смерті - за згодою осіб, визначених частиною четвертою статті 303 цього Кодексу. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що знімання позивача на фото для рекламного ролика відбулося за його згоди, він також добровільно надав інформацію про своє захоплення фотографуванням та не заперечував проти публічного показу. Учасники судового розгляду підтвердили, що на час подання позовної заяви цього веб-посилання не існує, а вся інформація, яка там знаходилася - вилучена. Разом з тим, позивач порушує питання про відшкодування моральної шкоди. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів . Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. У ч. 1 ст. 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, про яку вказано в ст. 1167 ЦК України, має визначатись відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України. Обов'язок доведення її наявності покладається на особу, що вимагає її відшкодування. Згідно з частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 4 цієї статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Юридичною підставою виникнення відповідальності за заподіяну шкоду є склад цивільного правопорушення, тобто протиправна винна поведінка заподіювача шкоди, який включає в себе наступні невід'ємні елементи: 1) безпосередньо наявність такої шкоди, 2) протиправність діяння її заподіювача, 3) наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, 4) вині останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню шкоди якщо остання була заподіяна не з її вини. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, позивач звертаючись з вимогою про відшкодування грошової компенсації моральної шкоди, яка на його думку завдана протиправним публічним показом фотографії без його згоди, протиправним поширенням недостовірної інформації, протиправним розкриттям таємниці життя без згоди, приниженням честі та гідності, приниженням ділової репутації не заявляв вимогу про встановлення порушення його прав, які полягають у приниженні його честі, гідності та ділової репутації. Встановлення такого порушеного права як приниження честі, гідності та ділової репутації є одним з елементів цивільного правопорушення, за наявності якого може бути відшкодовано моральну шкоду. Позивач не порушує питання про захист честі, гідності, ділової репутації в результаті неправомірної поведінки відповідача. Позивач не стверджує, що відповідач сфотографував його таємно чи фото вибуло з його володіння поза його волею. Його представник в судовому засіданні не зазначав про інше походження фото і на спростування пояснень відповідача не надав жодних доказів. Нормами ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). У ст. 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. На підтвердження доводів вини відповідача в спричиненні йому моральної шкоди [PERSON] надав суду як докази, письмові показання свідка [PERSON], [PERSON], [PERSON] невідомого походження, без завірення дійсності їх підписів. Представник позивача лише пояснив, що він особисто опитав цих осіб. Також представник зазначив, що як на докази він посилається на пояснення позивача. Клопотання про допит цих осіб в якості свідків стороною позивача не заявлялось, що позбавляє суд права визнати пояснення письмовими доказами. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню. Крім того, статтею 211 ЦПК України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причини та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу. Окремі ухвали - це процесуальний засіб реагування суду на виявлені ним в ході розгляду справи порушення закону, недоліки в діяльності органів управління, установ чи підприємств та їх посадових осіб. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є: виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. За наявності цих двох правових підстав у сукупності суд має право постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню виявлених порушень. Вбачається, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Вона може бути ухвалена тільки на підставі матеріалів, досліджених у суді, та має містити вказівку на дійсні причини й умови, які сприяли порушенню саме матеріального або процесуального закону, та які саме права громадян порушено. Разом з тим, предметом судового розгляду не було питання про порушення цивільного законодавства та законодавства про рекламу фізичною особою-підприємцем [PERSON] З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed