Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

19 вересня 2018 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 16 липня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №397. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, взаємодопомоги і підтримки. Шлюбні стосунки припинено з 2011 року, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім`ї не можливе, на примирення не згодна. Дитина буде проживати з матір`ю, спору про місце проживання дитини не існує. На підставі чого просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №397. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву, у якій позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду відзив в якому зазначив, що в позові позивачка зазначила неправдиві відомості, та зауважив, що він добровільно весь час утримує дитину, спілкується з донькою, оплачує додаткові витрати дитини на відпочинок, навчання, позашкільні заходи. До того ж, між позивачем та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання дитини, який в подальшому буде вирішено окремо. Просив суд розглянути справу про розірвання шлюбу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] 16 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровськазареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Дніпропетровськ, громадянином України та [PERSON] , [INFO] уродженкою м. Дніпропетровська, громадянкою України, актовий запис № 397. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Опікун має право пред`явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. Таким чином, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов пред`явлено належною особою, тоді як наявність причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не була встановлена. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, сторони разом не мешкають, між ними відсутні взаєморозуміння, на примирення не згодні, що на думку суду, є достатніми підставами для розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не виявила бажання змінювати прізвище, тож суд залишає їй шлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 110- 112 СК України,

Outcome: approved