Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

18.10.2019 року до суду звернувся позивач КС «Союз - Дніпро» з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором . 29.11.2019 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 24.01.2020 року. 24.01.2020 року постановлена ухвала про розгляд справи за правилами загального провадження. Справа призначена до розгляду на 05.03.2020 року. 18.02.2020 року від позивача надійшла уточнена позовна заява 05.03.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва. Справа призначена до розгляду на 28.04.2020 року. 28.04.2020 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 28.04.2020 року Відповідач відзиву на позовну заяву не надала. 27.04.2020 року представником позивача подана заява про розгляд справи за її відсутності Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у відповідності із положеннями ст. 247 ЦПК України Згідно уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 131/18 від 30 січня 2018 року в сумі 18437 грн. 25 коп., з яких 17829.44 грн., - залишок по кредиту; 607.81 грн., - відсотки нараховані за прострочення платежів та понесені судові витрати. Та стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 30.01.2018 року між кредитною спілкою «Союз - Дніпро» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 131/18. Згідно умов кредитного договору позивач надав [PERSON] , кредитні кошти в сумі 22000.00 грн., строком на 30 місяців, починаючи з 30 січня 2018 року по 29 липня 2020 року. [PERSON] , зобов`язувався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит був отриманий [PERSON] , 30.01.2018 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 12 від 30.01.2018 року на суму 22000.00 грн. Відповідно до умов кредитного договору № 131/18 від 30.01.2018 року, [PERSON] , зобов`язувався погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий у строк до 29.07.2020 року. [PERSON] , повинен був повернути 22000.00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховувались щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно до п.4.2 Кредитного договору. Проте [PERSON] . припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором з січня 2019 року. Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п. 4.5 Кредитного договору за день простроченого платежу. Станом на 10 лютого 2020 року сума кредиту не погашена за плановим розрахунком та залишок кредиту складає 17829 грн.44 коп. Фактично сплачено відповідачем 4170 грн. 36 грн. Згідно кредитного договору та розрахунку заборгованості [PERSON] , повинен повернути: 17829.44 грн., - залишок по кредиту; 607.81 грн., проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів. Загальна сума заборгованості за кредитом складає.18437 грн. 25 коп. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій було укладено договір поруки № 131/18 від 30 січня 2018 року між позивачем, [PERSON] ,. і відповідачем [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки відповідач [PERSON] , прийняла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі перед відповідачем за зобов`язаннями [PERSON] , визначених кредитних договором. Тобто відповідач [PERSON] , є солідарним боржником з [PERSON] . Боржник за укладеним кредитним договором № 131/18 від 30.01.2018 року [PERSON] ,. помер. Відповідно до п.2.1. Договору поруки відповідальність поручителя [PERSON] , настає в разі, коли позичальник за договором не виконує свої зобов`язання за кредитним договором з будь-якої причини, в тому числі смерті. Вказану вище суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В підготовчому судовому засідання представник позивача пояснила, що в уточненій позовній заяві правильно викладені обставини справи. Розрахунок заборгованості за укладеним кредитним договором здійснений на дату смерті позичальника за укладеним кредитним договором, [PERSON] . Позовні вимоги за уточненою позовною заявою прохала задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась. Про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки від 14.03.2020 року. В установлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що: 30.01.2018 року між кредитною спілкою «Союз - Дніпро» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 131/18. Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з кредитного договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. ч. 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно умов кредитного договору позивач надав [PERSON] , кредитні кошти в сумі 22000.00 грн., строком на 30 місяців, починаючи з 30.01.2018 року по 29.07.2020 року. [PERSON] , згідно умов кредитного договору зобов`язувався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит був отриманий відповідачем [PERSON] , 30.01.2018 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 12 від 30.01.2018 року на суму 22000.00 грн. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] , зобов`язувався погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору , яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Кредит мав бути повністю повернутий у строк до 29.07.2020 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки за укладеним кредитним договором, а саме видав позичальнику [PERSON] кредитні кошти в сумі 22000.00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 12 від 30.01.2018 року. В свою чергу [PERSON] . повинен був повернути 22000.00 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховувались щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно до п.4.2 Кредитного договору. Проте, [PERSON] , припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором з січня 2019 року. Тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п. 4.5 Кредитного договору за день простроченого платежу. Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть від 21.12.2018 року. Згідно розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором № 131/18 від 30.01.2018 року. Складеним на дату смерті позичальника, [PERSON] , заборгованість за укладеним кредитним договором складає: - 17829.44 грн., - залишок по кредиту; - 607.81 грн., проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів. Загальна сума заборгованості за кредитом складає.18437 грн. 25 коп. Також судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій було укладено договір поруки № 131/18 від 30 січня 2018 року між позивачем, [PERSON] . і відповідачем [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки відповідач [PERSON] , прийняла на себе зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі перед відповідачем за зобов`язаннями [PERSON] , визначених кредитним договором. Тобто відповідач [PERSON] , є солідарним боржником з [PERSON] . Боржник за укладеним кредитним договором № 131/18 від 30.01.2018 року [PERSON] ,. помер. Відповідно до п.2.1. Договору поруки відповідальність поручителя [PERSON] , настає в разі. Коли позичальник за договором не виконує свої зобов`язання за кредитним договором з будь-якої причини, в тому числі смерті Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник,включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1.2 ст.554 ЦК України) У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Частиною четвертою ст. 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії договору поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимогу до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя. З аналізу даної правової норми вбачається, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій ст. 559 ЦК України), не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення) позову, кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки у обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «Пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної вимоги, а не будь-якої іншої письмової вимоги про погашення заборгованості до боржника, однак і в такому випадку кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Outcome: approved