Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

18 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 28 серпня 2014 року між сторонами було укладено шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2020 року було розірвано. [INFO] у позивача та відповідача народилась донька [PERSON] . Після розірвання шлюбу, за згодою позивача, донька [PERSON] залишилась проживати разом з відповідачем, але 01 липня 2020 року остання привела доньку до [PERSON] та повідомила, що залишає доньку на тиждень. З тих пір відповідач не з`являлась, ніякого інтересу до дитини не проявляла. З 01 липня 2020 року доньку [PERSON] виховує позивач разом зі своїми батьками. [PERSON] повністю опікується інтересами і потребами доньки, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини, забезпечує матеріально. Позивач має роботу і достатній постійний заробіток для того, щоб забезпечити доньку матеріально. Дитина виховується в приватному дитячому садочку Центр розвитку «Амадея», заняття в якому оплачує позивач. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у останній. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Остапець Н.М. до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Однак, на адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 11 червня 2021 року № 01-00-011-40520. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Як було встановлено судом, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2020 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 2014 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області актовий запис 2267 (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 28 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області (а.с. 7). Як вбачається із довідки № 878 від 09 грудня 2020 року, виданої КК «Пирогово», що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27). Крім того, відповідно до довідки № 874 від 09 грудня 2020 року, виданої КК «Пирогово», [PERSON] та його донька [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживають за адресою: [ADDRESS] , з 01 лютого 2020 року по даний день (а.с. 28). Згідно із свідоцтвом про право власності № [NUMBER] на житловий будинок з господарськими будівлями від 10 вересня 2009 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 100 відсотків домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] (а.с. 25). Даний факт також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 183899496 від 07 жовтня 2019 року (а.с. 26). З відповіді наданої керівником благодійного фонду «Амадея» [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , виховується в центрі розвитку «Амадея» з 05 серпня 2019 року. Заняття в центрі «Амадея» оплачує батько [PERSON] . На заняття в центр розвитку «Амадея» [PERSON] приводить батько [PERSON] та її бабуся [PERSON] . Мати дитини [PERSON] , [PERSON] вже довгий час не піклується дитиною та не забирає з занять з 01 липня 2020 року. В документації центра розвитку «Амадея» проживання дитини значиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). У судовому засіданні, за клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] було допитано свідків - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 230 ЦПК України, свідки попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надаючи свої пояснення зазначили, що позивач проживає разом із батьками та своєю донькою [PERSON] . Батько дитини створив для останньої усі умови для проживання. Також повідомили, що [PERSON] має достатній заробіток для того, щоб забезпечувати доньку. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 14 липня 2021 року № 01-00-011-48284, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 74-76). Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] має стабільний дохід, забезпечений придатним для нормального виховання та розвитку малолітньої доньки [PERSON] житлом, в якому створено належні умови для виховання та розвитку дитини, бажає визначити місце проживання дитини [PERSON] з собою. Суд приймає до уваги, в якості підстав для визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] з батьком, висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 14 липня 2021 року № 01-00-011-48284, згідно з яким орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої [PERSON] суд вважає, за необхідне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] із батьком [PERSON] , оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку суд вирішує спір не про розлучення дитини з матір`ю, а про визначення місця проживання дитини. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved