Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

19 квітня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS]. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] на праві власності належить квартира № 4, що знаходиться в будинку № 47 по вул. Гонти у м. Вінниці. В листопаді 2007 року до позивача звернувся відповідач з проханням тимчасово зареєструвати його у квартирі, оскільки реєстрація у м. Вінниці йому необхідна для працевлаштування. Після працевлаштування відповідач обіцяв знятись з реєстрації. В зазначену вище квартиру відповідач не заїжджав, своїх речей не залишав. Комунальні послуги та інші послуги щодо обслуговування та користування квартирою сплачує лише позивач, за власний рахунок утримує житлове приміщення, відповідач жодних витрат повязаних з утриманням квартири не несе. Комунальні послуги вираховуються в нормі на кожного зареєстрованого члена сімї, тобто вони вираховуються і на відповідача, який фактично не проживає в квартирі та не користується комунальними послугами. Тому у звязку з його реєстрацією в квартирі позивач має додаткові витрати. Оскільки, відповідач [PERSON] понад один рік не проживає в [INFO], участі в утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів не бере, всі обовязки по утриманню даного приміщення покладені лише на позивача, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено судом, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВЕ № 488167 від 06 грудня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємицею майна [PERSON], яка померла 17 квітня 1999 року, є дочка [PERSON], в тому числі на ? частку в звязку з відмовою на її користь дочки померлої [PERSON] спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з ? частини квартири під номером 4, що знаходиться в житловому цегляному будинку, розташованому в м. Вінниці, по вул. Гонти під номером 47, належної померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с. 5). Як вбачається з домової книги для реєстрації громадян, які проживають у [INFO], за даною адресою зареєстровано [PERSON], [INFO], метою приїзду зазначено робота (а.с. 7-11). Відповідно до довідки № 239 від 31 березня 2016 року, видана квартальним комітетом «Тяжилів», [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] та склад її сімї становить - [PERSON] (чоловік доньки), [INFO], [PERSON] (донька), [INFO] (проживає без реєстрації), [PERSON], [INFO] (зареєстрований, не проживає) (а.с. 12). Актом від 21 березня 2016 року, засвідченого печаткою Квартального комітету «Тяжилів» та підписом в.о. голови [PERSON], підтверджується, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживав і не проживає там на теперішній час. Власником зазначеної квартири є [PERSON] Даний факт підтверджується підписами: [PERSON] (паспорт серії АВ № 487042), [PERSON] (паспорт серії АВ № 338686), [PERSON] (паспорт серії АА № 868109) (а.с. 13). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше одного року, не сплачує плату за комунальні послуги, які нараховуються на нього, як на особу, яка зареєстрована в даній квартирі, не несе інших витрат по утриманню квартири, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням вище зазначеної квартири, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved