Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

19 липня 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з 26 грудня 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку надає нерегулярно, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином повноліття. 01 серпня 2019 року з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області отримані відомості про зареєстроване місце відповідача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 серпня 2019 року позов був прийнятий до провадження суду і призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Відповідачеві був наданий п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали на подання письмового відзиву на позов. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2019 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду письмову заяву, в якій уточнила свої вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , 2009 року народження, у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду письмову заяву, в якій зазначив що не заперечує проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , 2009 року народження, у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; просив розглянути справи без його участі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 26 грудня 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року /а.с.6/. Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області 22 квітня 2009 року, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Неповнолітня дитина мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 18 липня 2019 року, складеною Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області /а.с.12/ Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня 2019 року - 2218 грн. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що відповідач дійсно на даний час має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини у бажаному нею розмірі 1500 грн. щомісячно, та не заперечує проти вказаного розміру аліментів. У зв`язку з викладеним, беручи до уваги, що відповідач є працездатним, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд доходить висновку, про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень статті 1 та 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.5 вказаного закону індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial