Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

18.11.2018 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» звернулася поштовим звязком до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 2426 грн. 70 коп. в порядку регресу, стягнути судовий збір. Як на підставу позову посилається на те, що 22.08.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким було застраховано автомобіль «Аudi ТТ» д/нАХ4065ВТ. 16.09.2016 року відбулось ДТП за участю відповідача, який постановою суду від 14.11.2016 визнаний винуватим у вчинені ДТП, письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП та самовільно залишив місце ДТП. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль потерпілого на суму 2426,70 грн. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ України» сплатило власнику пошкодженого автомобіля «ВАЗ» страхове відшкодування у розмірі 2426,70 грн., тому набуло в порядку регресу на підставі абз. «в», «ґ» п.\~38.1.1\~ст.\~38 Закону від 01.07.2004 №1961. Ухвалою суду\~від 10.12.2018\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~розгляд справи\~проводити в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзиву на позов не надав суду, хоча судом двічі направлялась судова кореспонденція за адресою реєстрації місця проживання відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 22.08.2016 року між ПрАТ «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №4687553 за яким страховик зобовязався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Audi TT», державний реєстраційний номер [NUMBER]; ліміт відповідальності 100000 грн., франшиза 00 грн., строк дії договору з 23.08.2016 по 22.08.2017 р. 16.09.2016 року в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «Audi TT», д.р.н. АХ4065ВТ, під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 21093», д.р.н. АХ6225СН. Так, 16.09.2016 року о 20 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Шевченко, 142, у м. Харкові, при зміні напрямку руху не впевнився, що це буде безпечно, та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], заподіявши матеріальні збитки, чим порушив п. 10.1 ПДР України, після чого [PERSON] з місця пригоди зник, чим порушив п. 2.10(а) ПДР України. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року, яка набула законної сили, [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Частина 6\~статті 82 ЦПК України\~передбачає, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. В наслідок ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Після ДТП потерпіла [PERSON] звернулася 16.09.2016 року до Страхової компанії «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку у звязку з вказаною ДТП та пошкодженням її автомобіля. Вказана подія ДТП була визнана страховим випадком. Відповідно до Звіту №PZU/3267/16 від 08.12.2016 року, здійсненого за замовленням СК «ПЗУ», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER] становить 2537 грн. 65 коп. Згідно з п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961 (далі Закон від 01.07.2004 р. №1961), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування, страхового акту UA2016100400035/L01/03 від 03.01.2017, платіжного доручення №49390 від 03.01.2017 року, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь власника пошкодженого автомобіля потерпілої [PERSON], страхове відшкодування в розмірі 2426 грн. 70 коп. Відповідно до пп. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону від 01.07.2004 №1961, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він\~після дорожньо-транспортної\~пригоди за\~його участю\~самовільно залишив\~місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У звязку з тим, що [PERSON] покинув місце ДТП, у позивача на підставі пп. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону від 01.07.2004 №1961, виникло право вимоги до відповідача, як до особи, яка заподіяла шкоду, про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу) в межах виплаченого страхового відшкодування, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 2426,70 грн. Позивач також посилається як на підставу для стягнення в порядку регресу на те, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП. Відповідно до пп. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38.1 Закону від 01.07.2004 №1961, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону від 01.07.2004 №1961, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі № 6-284ц15, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що посилання суду лише на вимоги статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є недостатніми. Обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені, підтверджені матеріалами справи, перевірені позивачем та не заперечуються ним; про ДТП потерпіла повідомила Страхову компанію «ПЗУ Україна» в день ДТП 16.09.2016 року. Також позивач не посилався та не довів наявність необґрунтованих виплат, які виникли внаслідок порушення відповідачем [PERSON] зобов'язання щодо повідомлення про ДТП не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП. У звязку з цим, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страхову компанію про ДТП, не є підставою для стягнення на підставі пп. «ґ» п. 38.1.1 ст. 38.1 Закону від 01.07.2004 №1961 в порядку регресу страхового відшкодування. Позивач направив відповідачу вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в досудовому порядку в порядку регресу. До теперішнього часу відповідач не відшкодував позивачу вказані кошти. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 2426 грн. 70 коп. підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved