overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

17 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 09 липня 1989 року у виконкомі Шировецької сільської ради, Хотинського району, Чернівецької області за актовим записом № 27 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від подружніх відносин малолітніх та неповнолітніх дітей у сторін не має. Причиною розпаду сімї, є те, що сторони не знаходили спільного у вирішенні сімейних проблем, не розуміли один одного. Вказує, що шлюбні стосунки сторони не підтримують. Відповідач створив іншу сімю. Декілька років сторони проживають окремо. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС не має можливості оскільки позивач знаходить за кордоном. Спору щодо майна набутого під час шлюбу не має. Подальше спільне проживання та збереження сімї з відповідачем не можливе, підтримуючи вищевикладене позичав просить задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне «Колодрібська». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Також представник позивача просила не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 09 липня 1989 року, зареєстрованому у виконкомі Шировецької сільської ради, Хотинського району Чернівецької області за актовим записом № 27 (а.с.4). Від подружніх відносин малолітніх та неповнолітніх дітей у сторін не має. Проживають окремо, їх шлюб набув формального характеру і тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

17 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу, зареєстрованого 06 серпня 2011 року між сторонами Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 338 (а.с. 3), неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивача можливо стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що вони уклали шлюб 26.10.2006 року, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №709, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. З відповідачем шлюбні стосунки не підтримують з 2014 року, спору про розподіл майна та місце проживання дитини не мають, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила залишити прізвище [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, 26.10.2006 року, [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №709, від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернувся до Суворовського районного суду м. Херсона з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 05.08.2006 року шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], який народився [INFO] року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з листопада 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втратити почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сім'ї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів» ліквідовано Дніпровський районний суд міста Херсона, Комсомольський районний суд міста Херсона, Суворовський районний суд міста Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області, який розпочав роботу з 04 квітня 2016 року. 19 квітня 2016 року відповідно до ст. 11-1 ЦПК України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, передана в провадження судді Ус О.В. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 6, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили почуття один до одного, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети. Майнового спору не мають, тому просить шлюб між сторонами розірвати. В судове засідання сторни повторно не з'явилися, про час і місце судового розгляду були оповіщені у встановленому порядку, позивач направив заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, відповідач про причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень на позов суду не надала. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 квітня 2011 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 6 (а.с.5 - свідоцтво про укладення шлюбу), від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає із сторонами у справі (а.с.4, 8 - копія свідоцтва про народження, довідка про склад сім'ї). Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, примирення не вбачається можливим як таке, що буде суперечити інтересам позивача. Позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи (а.с.6, 7 - копії довідки МСЕК та пенсійного посвідчення). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, так як в судовому засіданні доведено, що сторони припинили шлюбні відносини та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 21 січня 2006 року у Костянтинівському міському відділі РАЦС Донецької області, актовий запис № 15, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з жовтня 2015 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище - [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 січня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Костянтинівським міським відділом РАЦС Донецької області (а.с.6). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАЦС по м.Костянтинівка Костянтинівського МРУЮ Донецької області (а.с.5). З жовтня 2015 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 13 червня 2001 року вона розірвала шлюб з відповідачем у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис №34. Від сумісного проживання в сторін народилася дитина син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки про добровільну сплату аліментів з відповідачем домовитися не вдалося, позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, в звязку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано13 червня 2001 року (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.7). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обовязок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоровя та стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

17 березня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 248 розірвати. В обґрунтування позову вона вказала на те, що від шлюбу у них 08 вересня 2007 року народився син [PERSON], який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Позивач у судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі та в якій вона зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Матеріалами справи встановлено, що сторони 27 квітня 2007 року уклали шлюб (арк.с.3). Від шлюбу у них 08 вересня 2007 року народився син [PERSON] (арк.с.4), який проживає разом з позивачкою. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують з грудня 2014 року та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

17 березня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 20 лютого 2014року у ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ Миколаївської області вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини між ними не склалися та погіршувалися на протязі останніх років через постійні сварки, втрату поваги один до одного, різні погляди на життя. Позивач зазначила, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, але представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2014року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області 20.02.2014року. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки клопотань від позивача про зміну прізвища після розірвання шлюбу не надходило то суд вважає за доцільне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

17 березня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], в позовній заяві вказала, що вона є власником житлового будинку з відповідними господарськими спорудами в с. Котюржинці, по вул. Польова, 21. Відповідач [PERSON] був одружений на внучці позивачки, шлюб він з внучкою розірвали в 2000 році, у вказаному будинку зареєстрований, але не проживав і не проживає в ньому взагалі. Відповідач втратив право проживання в будинку, тому що не проживає більше 18 років, але знятись з реєстрації в добровільному порядку не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, тому що він не проживає в будинку в строк понад шість місяців. В суд позивачка [PERSON] подала письмову заяву про те, що доводи позовних вимог підтримує, справу просить розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений 11 квітня 2016 року за місцем його реєстрації проживання, що підтверджується поштовим повідомленням, заперечення проти позову та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не направив. Позивач не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідача і ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі доказів без відповідача і ухвалити заочне рішення. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку, який позивачка прийняла по спадщині після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 12 жовтня 2001 року. Відповідач з дня реєстрації в 1997 році в будинку не проживає. Дані обставини встановлені з доводів позовної заяви, копією паспорта позивачки, заповітом на користь позивачки, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, довідкою сільського голови про місце реєстрації відповідача та про відсутність його за місцем реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім»ї, інших осіб, розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Відповідно до ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане ним житлове приміщення у випадках і в межах строків, встановлених ч.1, п.п.1 і 5 ч.3 і ч.4 ст.71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки відповідач як наймач без поважних причин не живе в будинку більше як шість місяців, тому втратив право користування належним позивачці будинком.

Outcome: approved