Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-23 00:00:00

17 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього суми боргу за договором позики від 20.02.2020 року у розмірі 2500 грн., інфляційних витрат у розмірі 37,56 грн., 3% річних від суми основного боргу в розмірі 35 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що 20.02.2020 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого, позивач передав, а відповідач взяв у борг грошові кошти в сумі 2500 грн., які зобов`язувався повернути до 01.03.2020 року. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики та не повернув грошових коштів у встановлений договором строк. Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 26 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного провадження та відкрито провадження по справі. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся за адресою вказаною ним у розписці, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що згідно розписки складеної 02 лютого 2020 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у борг грошові кошти в сумі 2500 грн., які зобов`язувався повернути до 01 березня 2020 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов`язання: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] виконав своє зобов`язання по передачі грошей належним чином. В свою чергу [PERSON] не повернув грошові кошти в обумовлений у розписці термін, чим не виконав свої зобов`язання. В силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. (неналежне виконання). На підставі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На даний час [PERSON] ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за розпискою не погашає, що є порушенням законних прав [PERSON] . Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною другою ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. В силу приписів ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, не виконуючи належним чином зобов`язання відповідач порушив зазначені вище норми законодавства, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає, що між сторонами склалися договірні правовідносини з позики, відповідачем не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті. Таким чином, [PERSON] повинен сплатити [PERSON] суму основного боргу у розмірі 2500,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 37,56 грн. та 3% річних від суми основного боргу в розмірі 35,00 грн. Суд враховує встановлену ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину та робить висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідач на користь позивача існуючої заборгованості. Згідно із приписам ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Пенсійним посвідченням № [NUMBER] , а отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 11, 16, 23, 525, 526, 599, 610, 625, 1046, 1049, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: approved