overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

19.12.2012р. між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №002-28023-191212 відповідно до умов якого він отримав кредит в сумі 1 223 грн. 63 коп. В підтвердження позовних вимог пояснює позивач, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, не сплачує кредит та проценти у визначений договором строк. Представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, та просить стягнути з відповідача 1 223 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором, та 243 грн. 60 коп. судового збору. Відповідач в судове засідання не з'явився, а подав заяву про слухання справи за його відсутності, та позов визнає. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1049 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір. Вище викладене підтверджується: копією кредитного договору, який наявний в матеріалах справи. Відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором у визначені строки не виконував, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості по кредитному договору, та визнанням позову відповідачем. Тому, суд вважає що позов підлягає до задоволення, оскільки він є підставним та ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

19.12.2013 до суду подано позов, у якому позивачка зазначила, що на її користь для утримання неповнолітньої онуки [PERSON], [INFO], стягуються аліменти з [PERSON] у вигляді 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідач добровільно свій обов'язок по утриманню своєї неповнолітньої дитини не виконує, а тому просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь для утримання онуки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, вказуючи на недостатність коштів, які стягуються на даний час у зв'язку із віком дитини. Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав та пояснив, що на його утриманні знаходиться, ще двоє неповнолітніх дітей, він отримує невелику зарплату, інших доходів немає. З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], але добровільно законного обов'язку по утриманню своєї малолітньої дитини не виконує. Зазначені правовідносини регулюються ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених СК України. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання законного обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], чим порушує її права, то з нього потрібно щомісячно стягувати на користь [PERSON] для утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. При цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним, відповідає інтересам дитини і не порушує інтересів відповідача. Висновки суду підтверджуються такими доказами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25 березня 1999 року, з якого видно, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с.10); - довідкою Носовецької сільської ради № 706 від 24.09.2013 р. про те, що [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні [PERSON] (а.с.13); - довідкою Носовецької сільської ради № 292 від 03.03.2014 р. відповідно до якої до складу сім'ї [PERSON] входять діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.19); - розрахунковими листками за грудень 2013 р., та січень 2014 р. згідно яких оклад [PERSON] становить 1772 грн. (а.с.а.с. 20-21).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

19.12.2013 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини: Рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 12.12.2013 р. [PERSON], дочка [PERSON], позбавлена батьківських прав у відношенні малолітньої дочки [PERSON] Дитина проживає з бабусею, мати матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить суд стягнути з неї аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини. Позивачка у судове засідання не з?явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. (а.с. 15). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого виконкомом Миронівської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області, [PERSON] має дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 2). [PERSON] рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 12.12.2013 року позбавлена батьківських прав відносно дочки [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до рішення, дитина [PERSON] мешкає разом та знаходиться на утриманні бабусі, [PERSON] Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає із вимог ст. 180 CK України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен з'ясувати та урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище дитини, платника аліментів, з нього підлягає стягненню на користь позивачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 180-184 CK України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

19.12.2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позову вказує, що 05.11.1999 р. уклала шлюб з відповідачем, в період шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], діти проживають з нею, на утримання доньки [PERSON] з відповідача на її користь рішенням суду від 14.02.2002 р. стягнено аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. На даний час вона знаходиться в відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до 3-х років, відповідач при її зверненнях в добровільному порядку надавав незначну допомогу якої не вистачає на утримання її та дітей. Просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на її утримання до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання за минулий час, а саме: з моменту народження доньки - з [INFO] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно ч.2 ст.84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України - аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Судом встановлено, що 05.11.1999 р. позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження - а.с. 3, свідоцтвами про народження, встановлено, що відповідач являється батьком дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] - а.с.4,5, рішенням Центрально-Міського районного суду від 14.02.2002 р. встановлено, що з відповідача стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на користь позивача - а.с.7, розпорядженням від 11.01.2012 р. за № 143 встановлено, що [PERSON] знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років з 16.01.2012 р. по [INFO]. - а.с.10, згідно довідки квартального комітету діти проживають в позивачем - а.с.6. Відповідач добровільно не надає допомогу на утримання позивача, яка знаходиться в відпустці по догляду за дитиною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

19.12.2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] яким просить позбавити відповідача права користування житловою площею в квартирі [ADDRESS], зняття відповідача з реєстрації по вказаний квартирі. Вказує що є членом сім'ї наймача вказаного житла, відповідач в квартирі не проживає більш ніж 6 років з 2007 р. без поважних причин, комунальні послуги не оплачує, речі відповідача в квартирі відсутні. Позивач [PERSON] надала суду заяву про підтримання позову згоду на заочний порядок розгляду справи та розгляд справи в свою відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивася, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через житловий орган за місцем реєстрації згідно ст.76 ч.3 ЦПК України, оскільки відповідач за місцем реєстрації не проживає. Третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області /далі ДМС/, повідомлено про час та місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено актом з місця проживання, рішенням суду, що [PERSON] є членом сім'ї [PERSON] - наймача квартири [ADDRESS] а.с.6,10. З січня 2007 р. відповідач в квартирі не проживає. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж 6 місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаний таким що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - в разі позбавлення права користування житлом, особа знімається з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду. Тому зняття з реєстрації особи на підставі зазначеного рішення суду є обов'язком органу ДМС згідно закону, підстави для зобов'язання до вчинення певних дій відсутні, та позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

19.12.2013 р. [PERSON] звернулася з позовом до суду, та просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Позивач у своїй позовній заяві вказує, що з [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.06.2012 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час донька мешкає разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження - а.с.4. [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою № 23 від 19.12.2013 року - а.с.5. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити і у відповідності зі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182 Сімейного кодексу України стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON], [INFO], на користь позивача. При задоволенні позову, та звільненні позивача від сплати судового збору, згідно ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави. На підставі ст.ст. 166 ч.2, 180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

19.12.2013 р. до суду заявлено позов, в якому позивачка просила щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону і до її повноліття, оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обовязку надавати щомісячне утримання їх спільній неповнолітній дитині. Позивачка в судове засідання не з`явилася, письмово вимоги позову підтримала повністю, просила справу розглянути без неї (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги визнав частково, вказав, що він може щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. (а.с.12). З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позов задовільнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], 09.06.2000 р. н., але добровільно не виконує свого законного обовязку надавати щомісячне утримання малолітній дочці, хоча має таку можливість, отримуючи регулярний середньомісячний дохід в сумі 1700 грн. Зазначені правовідносини регулюються: - ст. ст. 180, 181 п.3, ч.1 ст.184 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; в разі ухиляння батьків від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у твердій грошовій сумі, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Оскільки відповідач добровільно не виконує свого законного обовязку надавати щомісячне утримання малолітній дочці [PERSON], [INFO], хоча має таку можливість, отримуючи регулярний середньомісячний дохід в сумі 1700 грн., то задля захисту законних інтересів останньої аліменти в розмірі 500 грн. на місяць, яка підлягає індексації відповідно до закону і до її повноліття, необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дочки,- в примусовому порядку. Висновки суду підтверджуються ще й такими доказами: - свідоцтвом про народження серії І-АМ № 107973 від 04.08.2000 р., за яким 09.06.2000 р. народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3); - довідкою виконавчого комітету Ярмолинецької сільської ради Гайсинського району № 1693 від 18.12.2013 р., за якою дочка [PERSON] [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні (а.с.4); - довідкою СВК «Трудівник» с.Ярмолинці Гайсинського району, видану [PERSON], де зазначено середньомісячний заробіток в сумі 1700 грн. (а.с. 19). Заперечення відповідача про відсутність можливості виплачувати кошти на утримання дочки в запропонованому останньою розмірі з огляду на невеликий розмір його середньомісячного доходу. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про витрати [PERSON] за надання їй правової допомоги, то в частині задоволення стягнення з відповідача цієї суми на її користь необхідно відмовити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

19.12.2013 р. КП «ЖЕО №14» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій, холодне водопостачання та відведення, технічне обслуговування ліфтів в сумі 6682 грн. 21 коп. за період з 01.02.2009 року по 01.12.2013 року. В обґрунтування вказує, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS]. КП «ЖЕО № 14» надає вказані послуги, а відповідач повинна сплачувати за надані послуги. Проте відповідач свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Представник позивача Бисова В.А. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено що відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], де вона зареєстрована. Зобов'язання по сплаті відповідач не виконує, за житлово - комунальні послуги не сплачує, заборгованість за період з 01.02.2009 року по 01.12.2013 року складає 6682 грн. 21 коп., що підтверджується випискою з особового рахунку а.с.4-10. Таким чином позов підлягає задоволенню, згідно ст. 610-611 ЦК України, ст.64 ЖК України з відповідача слід стягнути заборгованість, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання в сумі 6682 грн. 21 коп., а також судовий збір, згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України. На підставі ст.64 ЖК України, ст.ст.526, 610-611 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

19.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним укладеного між ними 08.05.2012 року договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та визнання за ним (позивачем) права власності на зазначений житловий будинок. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він купив спірний будинок у відповідача за 3000 доларів США. Як зазначив позивач, він передав відповідачеві вище зазначену грошову суму, а той видав йому письмову розписку про отримання вказаних коштів та передав наявні правовстановлюючі документи на будинок, платіжні документи за комунальні послуги разом ключами від будинку. Таким чином, на думку позивача, між сторонами була досягнута домовленість з усіх істотних умов договору купівлі-продажу і цей договір фактично виконаний. Вважає, що в подальшому відповідач безпідставно ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Відповідач позов не визнав і пояснив, що розписку про отримання 3000 дол. США він дійсно написав і видав позивачеві. Однак фактично він цих грошей від позивача не отримував, а розписку написав під тиском останнього та присутніх з ним осіб. Зазначив, що як такого договору купівлі-продажу належного йому житлового будинку укладено не було. Відтак він заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірний житловий будинок. Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 9, 29-30) Позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог суду представлена копія розписки від 08.05.12 р., із змісту якої вбачається, що відповідач отримав від позивача 3000 дол. США за будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 6) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна має укладатися у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Ст. ст. 210 ч. 1, 640 ч. 3 ЦК України прямо встановлено, що правочин, який підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту такої реєстрації. Як вбачається з обставин справи сторонами не додержані вимоги закону в частині як нотаріального посвідчення так і державної реєстрації договору купівлі-продажу спірного житлового будинку. Видана при цьому відповідачем розписка не є належним доказом укладання договору купівлі-продажу житлового будинку в сенсі наведених норм закону. Виходячи з викладеного правочин, про який йдеться у позові не є вчиненим. З огляду на таке у суду відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на вищезазначений житловий будинок. Судові витрати по справі належить залишити за позивачем.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

19.12.2013 року [PERSON] звернулась в Шосткинський міськрайонний суд Сумської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що знаходиться в зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області за актовим записом № 23, шлюбі з відповідачем з 26.01.2013 року. Спільне життя між сторонами не склалося внаслідок того, що вони не знаходили порозуміння при вирішенні спільних питань існування сім'ї, внаслідок чого часто виникали суперечки, шлюбні відносини фактично припинились з серпня 2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Спір про майно відсутній. Отже, вважає що сім'я розпалася, примирення між сторонами неможливе, тому просить шлюб розірвати. Термін на примирення не потрібен. В судове засідання сторони не з'явились. До суду від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в свою чергу позивачка на позовних вимогах наполягає, просить розірвати шлюб, відповідач не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжів і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Крім цього на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, судом встановлено, що згідно оригіналу свідоцтва про одруження 26.01.2013 року сторони дійсно зареєстрували шлюб. На сьогоднішній день збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved