overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

17 листопада 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 28.03.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 2500 грн. У порушенні умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 19.10.2017 року - 11582,79 грн., а саме: за кредитом - 993,04 грн.; 2272,33грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7289,67 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 527,75 грн. - штраф (процентна частина). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.286-287 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 28.03.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 2500 грн. В зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 30.09.2017р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 993,04 грн.; 2272,33грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7289,67 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 527,75 грн. - штраф (процентна частина). Загальна сума заборгованості складає 11582,79 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

17 листопада 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 28.03.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 3000 грн. У порушенні умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.09.2017 року - 23203,16 грн., а саме: за кредитом - 2692, 20 грн.; 18929,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1081,10 грн. - штраф (процентна частина). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, але надала суду заяву у якій позов визнала та просила слухати справу за її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.286-287 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 28.03.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 3000 грн. В звязку з тим, що відповідач належним чином свої обовязки не виконав, станом на 30.09.2017 року - 23203,16 грн., а саме: за кредитом - 2692, 20 грн.; 18929,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1081,10 грн. - штраф (процентна частина). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

17 листопада 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві при цьому зазначивши, що 29.04.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 500 грн. У порушенні умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого склалась заборгованість за кредитом станом на 30.09.2017 року - 17029,66 грн., а саме: за кредитом - 470 грн.; 12172,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 787,13 грн. - штраф (процентна частина). З цих підстав позивач просив суд стягнути заборгованість за договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.286-287 ЦПК України. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 29.04.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №б/н. Відповідно до умов договору банк надав кредитну лінію у розмірі 500 грн. В зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконав, станом на 30.09.2017р., виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: за кредитом - 470 грн.; 12172,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 787,13 грн. - штраф (процентна частина). Загальна сума заборгованості складає 17029,66 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

17 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 червня 2012 року. В шлюбі народився син: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Сімейне життя не склалось тому, що між ними відсутні взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Сімейних стосунків не підтримують більше одного року, проживають окремо. Вважає, що шлюб існує формально, збереження сімї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб, судові витрати залишити за ним. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначив, щоб розгляд справи проводили у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, 11.12.2017 року подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу надати їй дошлюбне прізвище «Хурсік». Тому, суд ухвалив провести судовий розгляд справи у відсутності\~\~сторін. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 071543 від 09.06.2012 року вбачається, що 09 червня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 40, після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище «Підмокла» (а.с.5). В шлюбі народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, сімейних стосунків не підтримують більше одного року, проживають окремо, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу слід надати дошлюбне прізвище Хурсік. Відповідно до ст. 88 ЦПК України питання щодо стягнення з відповідача оплаченого судового збору на користь позивача не вирішувалось, так як позивач в позовній заяві вказав, щоб судові витрати залишити за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

17 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 серпня 2015 року, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 95. Під час спільного проживання народився син: [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні та вихованні. Сімейне життя не склалось тому, що між сторонами відсутні взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, внаслідок чого відбувалися сварки і скандали. Сімейних стосунків не підтримують близько одного року. Вважає, що шлюб існує формально, збереження сімї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Гутора», малолітню дитину: [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею, з відповідача в її користь стягнути 640 грн. оплаченого судового збору. Позивач в судове засідання не зявилася, в позовній заяві зазначила, щоб розгляд справи проводили у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Таким чином, справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 099843 від 08.08.2015 року вбачається, що 08 серпня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 95, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «Гутора» (а.с.4). Під час спільного проживання народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 5). З довідки Рожищенської міської ради від 19.07.2017 року № 1608 вбачається, що позивач з дітьми: [PERSON], [PERSON] проживають в [INFO] (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, сімейних стосунків не підтримують близько одного року, проживають окремо, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище Гутора. Малолітню дитину: [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з позивачем [PERSON]. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача \~слід стягнути 640 грн. оплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

17 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 26.09.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям фактично припинені у 2017 році, до чого призвела відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила його розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, відзиву на пред'явлений позов не надав. З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 26 вересня 2014 року, актовий запис № 458. У шлюбі мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Про наявність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. С урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 640,00 гривень. На підставі ст. 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

17 листопада 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 27 квітня 2001 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції. В обгрунтування позовної заяви зазначав про те, що від даного шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося, у них виявилися різні погляди на життя і сімейні відносини. Вони із відповідачкою проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. На даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому він вирішив звернутися в суд із позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У визначений в ухвалі від 11 грудня 2020 року строк від відповідачки відзив не надійшов. Ухвалою суду від 16 лютого 2021 року сторонам надано місячний строк на примирення та провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 29 березня 2021 року поновлено провадження у справі у зв`язку з тим, що сторони не досягли примирення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, вказав, що його намір розірвати шлюб остаточний, примирення з відповідачкою неможливе. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти наведених у позові обставин не заперечила, підтвердила відсутність примирення з відповідачем. Пояснила, що сторонами досягнуто згоди про участь позивача в утриманні неповнолітньої дитини. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно з ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

17 листопада 2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з 30 жовтня 1998 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилось дві доньки, одна з яких є неповнолітньою, а саме [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час вони проживають окремо. Неповнолітня донька проживає з нею. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, її вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1998 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів - [PERSON] , щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17 листопада 2020 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved