overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

18.09.2020 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] . У цій же квартирі зареєстровано відповідачів [PERSON] , [PERSON] , які у вказаній квартирі не мешкають, оскільки у 2014 році виїхали за кордон до постійного місця мешкання. Реєстрація відповідачів порушує права позивача як власника будинку, в зв`язку з чим вона просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 25.09.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено строк для подачі сторонами заяв по суті позову. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в засідання, призначені на 18.11.2020 р., 21.01.2021 р. не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України проводить заочний розгляд справи, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем документами встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2018 р., що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровано також відповідачів [PERSON] , [PERSON] , які у спірній квартирі не проживають. Згідно акту про не проживання особи у житловому приміщенні відповідачі у зазначеній квартирі не мешкають з 27.03.2014 р. (а.с. 13) Відповідно до ч.2 ст. 405 ст. ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідачі, будучи членами сім`ї власника квартири не мешкають в ній понад встановленого законодавством строку, суд вважає за необхідно визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

18.10.2002 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.10.2002 року, актовий запис № 1400. Від шлюбу дітей немає. Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що шлюбні відносини фактично припинились, спільне господарство не ведеться, життя з відповідачем не склалось, що призвело до втрати між ними необхідних для подружжя почуттів любові, взаємоповаги та взаємопорозуміння. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає що нічого не суперечить спільному життю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу, підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть довгий час, даний факт має істотне значення. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

18.10.2010 року з [PERSON] було укладено б\\н кредитний договір, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення тіла кредиту та процентів повинно було відбуватися відповідно до умов договору, з якими відповідач [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить власний підпис у заяві. Зобов`язання за кредитним договором належним чином [PERSON] не виконував, допустивши прострочення погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 14.02.2021 року заборгованість становить 30 272,60 грн., яка складається з наступного : заборгованість за тілом кредиту 9 767,41 грн.; відсотки за користування кредитом - 20 505,19 грн. У статті 509\~ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилом статті 610 та частини першої статті 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з частиною першоюстатті 611 ЦК Українив разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, позов підлягає задоволенню . Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. На підставі ст.ст.\~4\~,5,12,13,76 - 82,\~141,259,274-279, ЦПК України, ст.ст.1048,\~1054,\~1050 ЦК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

18.10.2012 р. ПАТ за кредитним договором без номера надав [PERSON] кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] умови кредитного договору щодо вчасного повернення кредитних коштів не виконує, виник борг в розмірі 14462,49 грн., який ПАТ просить стягнути із відповідачки, а також судовий збір. Представник позивача [PERSON] позов підтримала. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково і пояснила, що визнає суму боргу в розмірі 6809,41 грн., з яких також визнала 500 грн. штрафу, так як штраф в розмірі 664,88 грн. є подвійним, що протирічить ст. 61 Конституції України. Також просить врахувати її інвалідність. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, згідно копії анкети-заяви від 18.10.2012 р. ПАТ надав [PERSON] кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді кредитного ліміту за платіжною карткою КРЕДИТКА Універсальна відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, тарифами А-Банку, що визнала відповідачка в судовому засіднні і на умовах передбачених пп.3.2, 3.3 цих Умов і Правил. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту [PERSON] станом на 20.05.2015 р. борг становить 14462,49 грн., з них 4920,15 грн. боргу за кредитом, 7377,58 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 999,88 грн. по пені і комісії, а також відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг - 500 грн. фіксований штраф, 664,88 грн. процентна складова штрафу. Таким чином судом встановлено невиконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, що нею частково визнано. В зв'язку з цим позов підлягає задоволенню. В зв'язку із звільненням [PERSON] як інваліда 2 групи від сплати аліментів судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

18.10.2013 р. [PERSON]звернувся в суд із заявою про визнання недієздатною його матір [PERSON], [INFO],жительки [ADDRESS] та встановлення над нею опіки. Заявлені вимоги мотивує тим, що мати є інвалідом гругої групи загального захворювання, має незадовільний стан здоров'я,відстає у психічному розвитку і проходить лікування з 1986 року. Він як син здійснює догляд за матір'ю так як вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними тобто потребує стороннього догляду. В даний час він є найближчою людиною яка може їй допомоги. Просить визнати [PERSON] недієздатною та призначити його опікуном. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги з викладених підстав, просив задовольнити подану заяву. Представник заінтересованої організації заяву [PERSON] визнав повністю і просив її задоволити. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Встановлено, що [PERSON],1958 року народження згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 16 грудня 2013 року страждає стійким хронічним психічним розладом - параноїдною шизофренією. Вказане захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. (а.с.38-40 ). Виходячи з досліджених матеріалів, суд прийшов до висновку, що є підстави визнати [PERSON] недієздатною і встановити над нею опіку. [PERSON]може бути призначений її опікуном, оскільки являється її сином і піклується про неї. На підставі наведеного, ст.39, 40 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

18.10.2013 р. [PERSON] звернулась до суду із заявою, просить визнати недієздатною свою мати [PERSON], [INFO], визнати [PERSON], [INFO], опікуном над [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що три роки тому назад [PERSON] потрапила в ДТП, в результаті якої отримала перелом стегна та дуже сильну травму мозку. За три роки стан [PERSON] характеризується наступним: вона не орієнтується в часі, не може себе обслуговувати, перестала пізнавати близьких, не розуміє цінностей грошей, появились галюцинації та голоси. В зв'язку з погіршення стану здоров'я [PERSON] заявник забрала її до себе. Дома приходиться постійно її контролювати, оскільки вона ані водою, ані газом користуватись не може. Лікування не приносить довгострокового поліпшення. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала з викладених підстав. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні довела до відому суду, що Рада опіки та піклування Ленінської РДА м. Севастополя не може рекомендувати [PERSON] опікуном, оскільки вона не надала до органу опіки всіх необхідних документів для підготовки висновку. Представник КЗ «Севастопольська міська психіатрична лікарня» у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належно, причин неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України громадянин, який внаслідок душевної хвороби або недоумства не може розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнаний судом недієздатним. Згідно ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Згідно листа КЗ «Севастопольська міська психіатрична лікарня» від 28.11.2013 р. вих. №769 [PERSON], [INFO], з жовтня 2013 року знаходиться під наглядом психіатру з приводу хронічного психічного розладу. У відповідності до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 227 від 25 грудня 2013 р. [PERSON], [INFO], виявляє ознаки судинної деменції (F 01,1), за своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Щодо вимог позову в частині призначення [PERSON] опікуном [PERSON] суд вважає можливим у задоволенні заяви в цій частині відмовити, оскільки відсутній висновок Ради опіки і піклування Ленінської РДА м. Севастополя щодо можливості призначення [PERSON], [INFO], опікуном [PERSON], [INFO]. На підставі ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 41, 60 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

18.10.2013 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконкому Тернівської районної у місті ради /далі Виконком/ про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] час відкриття спадщини - його смерті [INFO]. не менш як п'ять років., та визнання права власності на грошові вклади на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в ТВБВ №7714/0134; грошові вклади на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] в ТВБВ №7714/084 в філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк», як за спадкоємицею четвертої черги за законом. В обґрунтування позову вказує, що проживала з [PERSON] однією сім'єю з червня 2001 р. в квартирі [ADDRESS], вони вели спільне господарства без реєстрації шлюбу. За життя [PERSON] нотаріально посвідчив заповіт, яким вказану квартиру заповідав їй. Вона вчасно звернулася до нотаріальної контори, та отримала свідоцтво про право на спадщину на квартиру, але на вклади отримала відмову нотаріуса. Оскільки інших спадкоємців немає, просить встановити вказаний факт, та визнати за нею право власності на вклади, як за спадкоємицями четвертої черги за законом. Позивач надала суду заяву про підтримання позову. Відповідач Виконком направив суду відгук на позов про розгляд справи в відсутності представника, проти позову не заперечує в разі відсутності інших спадкоємців. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Належність спадкодавцю на праві власності грошових вкладів, відсутність інших спадкоємців, наявність спільного проживання на протязі більш ніж п'яти років, прийняття спадщини позивачем, підтверджується наданими позивачами та витребуваними судом доказами. Правовідносини між сторонами регулюються ст.1264 ЦК України згідно норм якої - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст.256 ч.2 ЦПК України слід встановити факт проживання однією сім'єю позивача з [PERSON] не менш як п'ять років до відкриття спадщини, смерті спадкодавця [INFO]. Вказаний факт має для позивача юридичне значення, при відсутності іншого порядку його встановлення, оскільки факт пов'язаний з прийняттям спадщини. Таким чином згідно ст.1264 ЦК України за позивачем слід визнати право власності на грошові вклади, як за спадкоємицею четвертої черги за законом. На підставі ст.1264 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

18.10.2013р. до суду заявлено позов [PERSON], в якому вона вимагає розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON], зареєстрований Станилівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 7. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, просили провести розгляд справи за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду відповідач, про що є розписки про вручення судової повістки (а.с. 14 ), до суду не з'явився, не повідомляючи про причини неявки, що з урахуванням позиції позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, дає підстави для її розгляду у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин суд визнає, що сім`я сторін розпалася остаточно, а тому шлюб необхідно розірвати на підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, як такий, що суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

18.10.2013 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 25.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього [PERSON],[INFO]. Також зазначає, що сімейне життя між ним та відповідачем не склалося, близько двох років вони проживають окремо та ведуть окреме господарство. Вказує, що збереження шлюбу не вважає можливим. Таким чином, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити, зазначили, що позивач та відповідач разом не проживають близько двох років, мають роздільний бюджет, ведуть окреме господарство. Жодних заходів, спрямованих на примирення, відповідач не вчиняє. Вказав, що збереження шлюбу не вважає можливим. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відповідно до законодавства. За таких обставин, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 25.11.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього [PERSON],[INFO]. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Зі змісту позову та пояснень вбачається, що сторони близько двох років проживають окремо, ведуть роздільне господарство, мають окремий бюджет, збереження сім'ї не вважають можливим. Судом надавався подружжю строк на примирення терміном у три місяці, проте примирення не було досягнуто. Як зазначив позивач, жодних заходів, спрямованих на збереження шлюбу, відповідачем не вчинялося. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, оскільки позивач наполягає не розірванні шлюбу, а надання строку на примирення не надало результатів, у суду немає інших підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

18.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 03.02.2011 року між сторонами було укладено договір підряду. Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 20 000 грн., а відповідач повинна була оформити відповідні документи щодо самовільно побудованого балкону строком до 05.04.2012 року. Проте, взятих на себе зобов'язань [PERSON] не виконала, неодноразові вимоги позивача повернути грошові кошти, відповідач ігнорує. 22.07.2013 року під час останньої зустрічі між сторонами, відповідач написала розписку, згідно якій [PERSON] зобов'язується повернути грошові кошти у сумі 20 000 грн. не пізніше 01.09.2013 року або оформити відповідні документи по оформленню балкона. В зв'язку з неправомірною поведінкою [PERSON] позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, тяжкому матеріальному становищі, що негативно впливає на стосунки в сім'ї і постійно призводить до сварок і нервових зривів. Враховуючи те, що [PERSON] не повернула суму коштів, позивач просить суд стягнути з відповідача 20 000 грн., завдану моральну шкоду, яку позивач оцінює в 5 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. та судові витрати. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

18.10.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з серпня 2011. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.2. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, - а.с.3. Таким чином суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі і відповідно до ст.ст.182, 198-200 Сімейного кодексу України стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст. 10,11, 60, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved