overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

19 грудня 2007 року між Акціонерним банком «Діамант» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк») та [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування (фізичні особи/максимум) №000070/м19, згідно до умов якого Відповідачу відкрито відновлювальну кредитну лінію з встановленням ліміту кредитування у розмірі: 35 000.00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26% річних. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, надавши Відповідачу кредит. В свою чергу Відповідач, згідно з умовами викладеними в пп. 2.2.4. Кредитного договору, зобов'язався повернути фактично отримані кредитні кошти в межах встановленого ліміту кредитування, а також погасити фактичну заборгованість за процентами та комісіями у строк до 18 грудня 2009 року. Відповідачем зобов'язання належним чином не виконано, у зв'язку з чим, Позивачем 06.01.2009 р. було направлено лист за вих. № 015 про повне погашення кредиту із зазначенням сум заборгованості та встановленням терміну для добровільного погашення цієї заборгованості. У встановлений у листі строк заборгованість за Кредитним договором погашена не була, внаслідок чого позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості за Кредитним договором. 09 лютого 2009 року Дзержинським районним судом м. Харкова було ухвалено судовий наказ по цивільній справі № 2-Н-48/09, яким з Відповідача на користь Позивача стягнуто заборгованість за Кредитним договором в загальному розмірі: 19845,66 грн. а також судові витрати у розмірі: 99,23 грн. Станом на 17.12.2014р. Рішення суду Відповідачем виконано не було, заборгованість за Кредитним договором не погашена, а тому Позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

19 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та діє до повного виконання сторонами всіх зобовязань. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 62322 грн. 58 коп. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 19 грудня 2007 року за кредитним договором, а він отримав кредит в сумі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та діє до повного виконання сторонами всіх зобовязань. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 28 лютого 2014 року допустив заборгованість 62322 грн. 58 коп. (19957 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом, 35374 грн. 53 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3546 грн. 99 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2943 грн. 93 коп. штраф (процентна складова). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів належних йому. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 62322 грн. 58 коп. На підставі ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

19 грудня 2009 року помер батько позивачки [PERSON], ( свідоцтво про смерть серії І ЖД № 213319, видане Скосарівською сільською радою, Миколаївського району, Одеської області 24 грудня 2009 року, актовий запис № 21 ), який до дня своєї смерті постійно проживав в [INFO]. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, після смерті батька. До складу спадщини входить право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,24 гектарів, яка розташована на території Скосарівської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ ОД № 024404, виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 15 січня 2004 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 364 кн. № 18. Під час звернення до нотаріуса, для прийняття спадщини за заповітом, нотаріусом було пояснено що, позивачка пропустила строк для прийняття спадщини ( шість місяців ). [PERSON], вчасно звернулася до нотаріуса, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в зв'язку з тим що не обізнана в діючому законодавстві та вважала що вже є власником ділянки так як є дочкою померлого. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю три місяці, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька [PERSON], який помер 19 грудня 2009 року в с. Скосарівка, Миколаївського району, Одеської області, оскільки вона його пропустила з поважної причини, так як не обізнана в діючому законодавстві. Та вважала, що всі питання оформлення спадщини вирішуються після шести місяців після його смерті. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 3 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 4 ), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] ( а.с. 5 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 - 8 ), копією Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] ( а.с. 9 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

19 грудня 2012 року відповідачка звернулась до позивача із заявою про отримання кредитної картки «Універсальна». 01 квітня 2013 року відповідачці було переоформлено кредитну картку на престижну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 6000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка порушила умови надання кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 31 травня 2018 року в сумі 116430,42 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 5941,49 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 19 грудня 2012 року по 29 січня 2012 року - 110488,93 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачки 1762 гривні судового збору. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи сповіщена. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 01 квітня 2013 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідачка отримала кредит у розмірі 6000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідачка, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконала, заборгувавши станом на 31 травня 2018 року в сумі 116430,42 грн., які складаються із заборгованості за кредитом - 5941,49 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 19 грудня 2012 року по 29 січня 2012 року - 110488,93 грн. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 1762 гривні судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

19 грудня 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], просив ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14 жовтня 1957 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилося троє дітей, які є повнолітніми. З відповідачем припинені шлюбні відносини з 1984 року, позивач проживає з іншою жінкою, з якою має намір укласти шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву від 20.01.2014 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву від 30.12.2013 року, якою визнала позов, просила розглянути справу без її участі та залишити прізвище [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14 жовтня 1957 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Расказовською сільською радою Оленінського району Калінінської області Російської Федерації, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 15.11.2013 року (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися він не бажає, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини з 1984 року, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

19 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку з тих підстав, що відповідно до свідоцтва про народження батьком її дитини [PERSON] є [PERSON]. Добровільної згоди між позивачкою та відповідачем на сплату аліментів для її утримання не досягнуто, тому позивачка просить суд стягнути з нього аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх його доходів (заробітку), до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] був належним чином сповіщений про розгляд цивільної справи, однак у судове засідання не з’явився, тому суд за згодою позивачки розглядає справу заочно. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Як видно з матеріалів справи батьком [PERSON] в свідоцтві про народження зареєстрований [PERSON] (а.с.4). В теперішній час син мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Добровільної згоди між позивачкою та відповідачем на сплату аліментів для утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку не досягнуто. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує те що, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, у зв‘язку з чим позивачка не має можливості працювати, вважає доцільним стягнути кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 частини всіх заробітків (доходів) відповідача [PERSON], щомісячно. На підставі висловленого,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

19 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що для отримання спадщини за законом, заявнику необхідно встановити факт того, що спадкодавець [PERSON] був її батьком, оскільки в свідоцтві про народження заявниці батька записано як [PERSON] а не [PERSON]. В судове засідання учасники не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому заявник вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник Лозівської сільської ради проти задоволення заяви не заперечував. Факт того, що [PERSON] являється донькою [PERSON], підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 7), свідоцтвом про одруження заявника (а.с.8), випискою з по господарської книги № 320 від 02.12.2013 за 1955-1957 роки (а.с.10) з яких вбачається, що [PERSON], який помер [INFO], являється батьком [PERSON], [INFO] Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35871541 від 26 листопада 2013 року, виданого Хмільницькою районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу (а.с. 6). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] оскільки матеріалами справи беззаперечно доведено факт родинних відносин між заявником та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

19 грудня 2013 року [PERSON], звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт постійного проживання на території України. В ході розгляду справи через канцелярію суду надала заяву про залишення її без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що подана заява є обґрунтованою та задовольняє її, виходячи з наступного. Зазначені питання викладені в заяві розглядаються в іншому порядку. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду. За таких обставин суд повинен відмовити у задоволенні заяви. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

19 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 06 липня 2007 року, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї, за припинення спільного проживання через втрату почуттів любові та поваги на ґрунті постійних сварок за різності характерів та поглядів на життя. Ухвалою суду від 26 грудня 2013 року сторонам надавався час на примирення строком на два місяці. У судове засідання сторони не з'явилися, ними подано письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач зазначив про визнання позовних вимог. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя перебуває у юридично зареєстрованому шлюбі, який укладено 06 липня 2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис №587, що підтверджується представленим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6) та мають від шлюбу сина [PERSON], [INFO], згідно наданого свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.7). Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя не підтримують сімейних та подружніх стосунків, проживають окремо за втрати один до одного почуттів, що слугували основою шлюбного союзу та не бажають надалі збереження сім'ї. За час, наданий судом, сторони обопільно не приймали мір до примирення. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та ухвалює про задоволення позовних вимог. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 229грн.40коп. за квитанцією №45 від 19 грудня 2013 року (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

19 грудня 2013 року в Іллічівський міський суд Одеської області звернулась [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.2-3). Свій позов позивачка аргументує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 25 серпня 2001 року до теперішнього часу, в якому у сторін народились діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги своєї не надає. Позивачка просить суд стягнути аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щомісячно, по 1000 гривень на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів, але вважає що така сума завелика, і просив стягнути з нього 50% від всіх видів заробітку щомісяця. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами зареєстрований шлюб 25 серпня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], батьком приходиться [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.4). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], батьком приходиться [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.5). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], батьком приходиться [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.6). Нормою ст.180 СК України передбачається «що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». У відповідності зі ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дітей та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Нормою ст.184 СК України зазначається, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] визнає вимоги позивачки частково, а також визнаний факт, що на утриманні позивачки [PERSON] знаходиться троє малолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

19 грудня 2013 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту належності документу. Обгрунтовуючи заявлені вимоги заявниця посилається на те, що при вступі нею в члени колгоспу ім.Жданова Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області була заведена трудова книжка у якій неправильно зазначено дату народження [PERSON] як [INFO] року. Запис не відповідає дійсності, оскільки дата народження заявниці є [INFO] року, як зазначено у її свідоцтві про народження та паспорті. Внести виправлення до трудової книжки можливості немає, так як документ був виданий за часів СРСР, який уже не існує. Встановлення факту належності трудової книжки заявниці необхідно для правильного нарахування та отримання пенсії. [PERSON] просить суд встановити факт належності їй трудової книжки. Представник заінтересованої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Заявлені вимоги визнає. У судове засідання [PERSON] не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Доводи заяви підтримала. Суд, зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом з'ясовано, що метою встановлення [PERSON] факту належності трудової книжки являється можливість правильного нарахування та отримання нею пенсії. У судовому засіданні достовірно встановлено, що у трудовій книжці колгоспника заявниці [NUMBER] зазначено рік народження останньої як [INFO] (а.с.7), що не співпадає із зазначеним у її свідоцтві про народження та паспорті. Правильність запису дати народження [PERSON] підтверджується паспортом громадянина України, серії [NUMBER], виданого Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 24 квітня 1997 року (а.с.4), а також свідоцтвом про народження заявниці, серії [NUMBER] зареєстрованим Богданівською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області 20 січня 1959 року, де міститься правильна дата народження як [INFO] рік народження (а.с.6). Задовольняючи заявлені вимоги суд виходить з того, що [PERSON] довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.60 ЦПК України. Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судові витрати покласти на рахунок заявника.

Outcome: approved