Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

18 грудня 2013р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що 28.03.2002року придбала частину домоволодіння по [ADDRESS]. У своїй квартирі зареєструвала сина -[PERSON]. Однак, відповідач понад десять років за вказаною адресою не проживає, добровільно подавати заяву про зняття з реєстрації не бажає, а наявність його як зареєстрованого мешканця перешкоджає позивачці в оформленні субсидії, отримувати соціальну допомогу та розпоряджатися власністю, що є порушенням її прав та стало підставою для звернення до суду. Представник позивачки в судовому засіданні просила задовольнити позов, проти прийняття заочного рішення не заперечувала. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. ( постановляє заочне рішення) (ч.1 ст.224 ЦПК України) Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28.03.2002року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1984, [PERSON] та [PERSON] придбали кожен в рівних долях жилий будинок з господарчими спорудами, розташований на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] Сумської області, що підтверджується копією договору.(а.с.9) Встановлено, що в будинку за адресою [ADDRESS] Сумської області зареєстрований відповідач: [PERSON], який за вказаною адресою не проживає, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Охтирської сільської ради . (а.с. 5). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали аналогічні покази, що з позивачкою по справі познайомилися понад десяти років тому, коли вона почала проживати [ADDRESS]. Часто спілкувалися. [PERSON] розповідала, що в неї є син [PERSON] (відповідач по справі), однак свідки не бачили, щоб він проживав у будинку. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач є членом сім'ї позивача, був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад десять років. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved