Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

17 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 02 листопада 2011 року позичила [PERSON] гроші у розмірі 11 000,00 євро до 31 жовтня 2015 року. Підтвердженням укладення договору позики є розписка від 02 листопада 2011 року, що написана власноручно та підписана особисто [PERSON]. 08 листопада 2015 року [PERSON] повернула позивачу гроші у розмірі 3 400,00 євро. Залишок неповернутих коштів складає 7 600,00 євро. Позичені відповідачем кошти були витрачені в інтересах сім'ї Павлів на купівлю квартири [ADDRESS], що купувалася за час перебування відповідачів по справі у шлюбі. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку кошти у розмірі 189 125,24 грн. та судовий збір у розмірі 1 892,00 грн. 26 вересня 2016 року позивачем подана заява, в якій позивач у зв'язку з частковою оплатою [PERSON] боргу у розмірі 500,00 євро просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь кошти у розмірі 7 100,00 євро, що за офіційний курсом Національного банку України становить 176 682,79 грн. та судовий збір у розмірі 1 892,00 грн. 26 жовтня 2016 року позивачем подана заява, в якій просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь кошти у розмірі 7 050,00 євро, що за офіційний курсом Національного банку України становить 175 438,54 грн., оскільки [PERSON] сплатила частково борг у розмірі 50,00 євро, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 892,00 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала на підставах, викладених у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач 1 до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідачем 1 03 грудня 2015 року подано до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, в якій [PERSON] просить стягнути з неї на користь позивача гроші у розмірі 52 781,08 грн., з яких 52 258,29 грн. - основна сума боргу, 522,79 грн. сплачений позивачем судовий збір, стягнути з відповідача 2 [PERSON] на користь позивача кошти у розмірі 138 236,16 грн., з яких 136 866,95 грн. - основна сума боргу, 1 369,21 грн. - сплачений позивачем судовий збір. 29 липня 2016 року подано до суду відповідачем 1 заяву про часткове визнання позовних вимог, в якій [PERSON] просить стягнути з неї на користь позивача гроші у розмірі 52 781,08 грн., з яких 52 258,29 грн. - основна сума боргу, 522,79 грн. сплачений позивачем судовий збір, стягнути з відповідача 2 [PERSON] на користь позивача кошти у розмірі 138 236,16 грн., з яких 136 866,95 грн. - основна сума боргу, 1 369,21 грн. - сплачений позивачем судовий збір. У заяві від 23 вересня 2016 року відповідач 1 просить стягнути з неї на користь позивача гроші у розмірі 39 815,84 грн., з яких 39 815,84 грн. - основна сума боргу, 522,79 грн. сплачений позивачем судовий збір, стягнути з відповідача 2 [PERSON] на користь позивача кошти у розмірі 138 236,16 грн., з яких 136 866,95 грн. - основна сума боргу, 1 369,21 грн. - сплачений позивачем судовий збір. У заяві від 02 листопада 2016 року відповідач 1 просить стягнути з неї на користь позивача гроші у розмірі 38 571,59 грн., з яких 38 571,59 грн. - основна сума боргу, 522,79 грн. сплачений позивачем судовий збір, стягнути з відповідача 2 [PERSON] на користь позивача кошти у розмірі 138 236,16 грн., з яких 136 866,95 грн. - основна сума боргу, 1 369,21 грн. - сплачений позивачем судовий збір. Відповідач 2 та його представник у судове засідання не з'явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили суд у задоволенні позову відмовити. До суду представником відповідача 2 подано письмове заперечення, в якому зазначається про те, що 02 листопада 2011 року позивач нібито здійснила позику грошей [PERSON] у сумі 11 000, 00 євро. На підтвердження нібито факту здійснення правочину є розписка [PERSON] від 02 листопада 2011 року на термін до 31 жовтня 2015 року. Позивач є матір'ю [PERSON], що ставить під сумнів сам факт правочину. З 21 червня 2008 року по 22 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах. Отже, позивач уклала правочин зі своєю дочкою 02 листопада 2011 року, тобто під час перебування останньої у шлюбі з [PERSON]. Сума правочину складає 11 000,00 євро, що в гривневому еквіваленті за курсом, що існував на момент укладення правочину, становила приблизно 273 000,00 грн., відповідно його оформлення мало відбутися тільки за згодою другого з подружжя, тобто [PERSON] У договорі позики від 02 листопада 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не є стороною договору, а тому для нього не можуть наставати правові наслідки. У розписці [PERSON] від 02 листопада 2011 року підпис [PERSON] відсутній, а є тільки підпис [PERSON]. Оригінал розписки знаходиться у позивача, а до матеріалів справи долучена тільки копія, що викликає сумнів у її достовірності. Відповідач 1 визнає позовні вимоги частково та вказує, що гроші у розмірі 11 000,00 євро були позичені на купівлю квартири [ADDRESS], часткова оплата нібито здійснена в момент укладання договору купівлі-продажу квартири, тобто 29 грудня 2011 року. Але перша оплата за квартиру відбулася не 29 грудня 2011 року, а ще у червні 2011 року, що може підтвердити продавець квартири. І саме у червні 2011 року покупці ([PERSON] та [PERSON].) переїхали жити у квартиру. За таких обставин просили відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення у солідарному порядку з відповідача 2. Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 грудня 2011 року був укладений договір купівлі-продажу між [PERSON], яка діє від свого імені та як законний представник від імені малолітнього сина [PERSON], [PERSON], Продавці, та [PERSON], [PERSON], які діють від свого імені та як законні представники малолітнього сина [PERSON], Покупці, за умовами якого Продавці продали-передали в цілому у власність Покупців, а Покупці купили в рівних долях - прийняли у власність в цілому належну Продавцям квартиру [ADDRESS], та зобов'язуються сплатити за неї певну суму коштів, передбачену цим договором (а.с. 16). 31 липня 2014 року укладений договір позики грошових коштів між [PERSON], Позикодавцем, та [PERSON], Позичальником, відповідно до якого позика надається у розмірі 130 000,00 гривень з терміном остаточного повернення не пізніше 31 грудня 2015 року. Позика надається на такі цілі: здійснення [PERSON] остаточного розрахунку за придбану нею квартиру за [ADDRESS] у відповідності до договору купівлі-продажу від 29 грудня 2011 року (а.с. 17). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 31 липня 2014 року [PERSON] отримано від [PERSON] суму в розмірі 130 000,00 грн. як доплату за квартиру за [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень[ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 19-24). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2014 року, що набрало законної сили 22 грудня 2014 року, розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON], малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишено проживати з матір'ю (а.с. 25-27). Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28). 21 серпня 2015 року [PERSON] надсилала на адресу [PERSON] лист з вимогою про сплату коштів (а.с. 30-32). Відповідно до розписки від 08 листопада 2015 року, [PERSON] підтверджує факт отримання 08 листопада 2015 року від [PERSON] грошей у розмірі 3 400,00 євро, які [PERSON] повернула на виконання своїх зобов'язань згідно розписки від 02 листопада 2011 року (а.с. 38). 04 липня 2011 року між приватним підприємцем [PERSON], Виконавцем, та [PERSON], Замовником, яка проживає за адресою: [ADDRESS] був укладений договір № 9034 про надання послуг доступу до мережі Інтернет (а.с. 82, 86, 159). 23 червня 2011 року укладений договір дарування частини квартири між [PERSON], Дарувальником, та [PERSON], Обдаровуваною, відповідно до якого Дарувальник подарував, а Обдаровувана прийняла безоплатно у дарунок належну дарувальнику 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 83, 87, 160). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 травня 2015 року, що набрало законної сили 04 липня 2016 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та суми індексації аліментів задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] гроші в розмірі 8 565,85 грн., з яких 8 252,95 грн. пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], 312,90 грн. відшкодування суми індексації аліментів за період часу з грудня 2014 року по лютий 2016 року (а.с. 103-106). Відповідно до розписки від 03 вересня 2016 року, [PERSON] підтверджує факт отримання 03 вересня 2016 року від [PERSON] грошей у розмірі 500,00 євро, які [PERSON] повернула на виконання своїх зобов'язань згідно розписки від 02 листопада 2011 року (а.с. 107). [PERSON] є фізичною особою підприємцем та платником єдиного податку (а.с. 108-110). Згідно передавального розпорядження від 01 червня 2011 року позивач отримала кошти у розмірі 11 000,00 євро (а.с. 112-114). Відповідно до даних Державної прикордонної служби України від 26 вересня 2016 року, позивач перетинала кордон 16 жовтня 2011 року, 03 листопада 2011 року (а.с. 122). Відповідно до розписки від 23 жовтня 2016 року, [PERSON] підтверджує факт отримання 23 жовтня 2016 року від [PERSON] грошей у розмірі 50,00 євро, які[PERSON] повернула на виконання своїх зобов'язань згідно розписки від 02 листопада 2011 року (а.с. 129). Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першоїстатті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 1046 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року та № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, що відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім того, частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Отже, солідарні зобов'язання виникають тільки у випадках, встановлених договором або законом. У договорі позики від 02 листопада 2011 року сторонами не передбачалися умови про надання зобов'язанню солідарного характеру. Також варто зазначити, що випадки солідарних зобов'язань, передбачені Цивільним кодексом України, не охоплюють відносини за договором позики. Представник відповідача 2 щодо ненадання згоди відповідачем 2 як чоловіка відповідача 1 на укладення договору позики посилається на положення статті 65 Сімейного кодексу України. Проте такі твердження представника відповідача 2 не відповідають положенням статті 65 Сімейного кодексу України, судовій практиці, оскільки вказаною статтею регулюються правовідносини між подружжям, що стосуються розпорядженням майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, і не регулюють права подружжя на укладення цивільно-правових угод щодо набуття майна, зокрема на отримання позики, оскільки договір позики є правочином, за яким позичальником, відповідачем 1 отримано у власність грошові кошти. Укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала грошові кошти від [PERSON], не створює обов'язків для будь-яких інших осіб (в тому числі, і для відповідача 1), крім сторін за договором. Таким чином, жодних обов'язків за договором позики від 02 листопада 2011 року у відповідача 2 [PERSON] перед позивачем [PERSON] не виникло. Положеннями статті 545 Цивільного кодексу України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Ухвалами суду від 03 серпня 2016 року, 03 листопада 2016 року, 24 січня 2017 року витребувано у позивача [PERSON] оригінал розписки від 02 листопада 2011 року. Проте ухвали суду позивачем не виконані, оригінал розписки суду не наданий. Відповідач 1 не заперечує факт укладення договору позики, визнає позовні вимоги, здійснює повернення позивачу коштів на виконання зобов'язань згідно розписки від 02 листопада 2011 року. Таким чином, у судовому засіданні встановлений факт того, що відповідач 1 не виконала зобов'язання, покладені на неї за договором позики, у повному обсязі, не повернула у встановлений договором строк суму боргу, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики у розмірі 7 050,00 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України складає 175 438,54 грн. У відповідності до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню: з відповідача 1 слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 175 438,54 грн. Частина перша статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи те, що відповідач 1 сплатила частину боргу за договором позики після пред'явлення позивачем позову до суду, тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 892,00 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача 1 на користь позивача у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 545, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial