Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

19 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 31.08.2007 перебуває у шлюбі з [PERSON] , який є батьком їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Оскільки сім`я фактично розпалася, відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини не надає, хоча має стабільний заробіток та додатковий дохід, просить суд стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 3000 грн., щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення донькою повноліття. Ухвалою від 25.03.2021 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. 06.04.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив, у якому він зазначив про те, що з кінця 2019 року між ним та позивачкою шлюбні відносини припинені, вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. У зв`язку з тим, що донька [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю, він у добровільному порядку сплачував аліменти на утримання дитини, які утримувалися з нього за місцем його роботи. 12.03.2021 він звільнився та на даний час перебуває у пошуках роботи, тому вважає, що повинен сплачувати аліменти у мінімальному гарантованому розмірі, визначеному ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, що становить 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 12.04.2021 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, у якій вона просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення нею позову та до досягнення донькою повноліття. 22.04.2021 відповідачем подано відзив на уточнену позовну заяву [PERSON] , у якій він, посилаючись на те, що не має постійного місця роботи та отримання вкрай малих, непостійних, епізодичних доходів, вважав за можливе сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та наполягала на стягненні аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги [PERSON] визнав частково та просив суд визнати розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 31.08.2007 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що встановлено на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.2014, виданого тим же відділом реєстрації актів цивільного стану (а.с.4). Відповідно до довідки № 115-21/3808 від 18.03.2021, виданої органом реєстрації виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.3). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із батьків, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначив, що з грудня 2019 року ним припинені шлюбні відносини з [PERSON] , він спільно з нею не проживає та веде господарство, донька залишилася проживати разом з позивачкою. За положеннями частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи, що сторонами не оспорюється факт проживання неповнолітньої доньки [PERSON] разом з позивачкою, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин, та наявності обставин необхідності стягнення аліментів саме на користь позивачки. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, та з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини зазначає, що цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями статті 180 Сімейного Кодексу України зобов`язано батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частина перша статті 182 Сімейного кодексу України зобов`язує суд при визначенні розміру аліментів врахувати : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, відомості щодо незадовільного стану її здоров`я відсутні. Відповідач [PERSON] до 12.03.2021 працював у Куп`янському РЕВ АР «Харківобленерго», звідки звільнився за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП, станом на 19.04.2021 на обліку у Куп`янському міськрайцентрі зайнятості як безробіний не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує; відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина не має. Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54). Положеннями статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Суд зазначає, що відсутність офіційного працевлаштування не звільняє від обов`язку забезпечувати належне утримання дитини та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному Законом. Крім цього, звертає увагу на те, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку, на що у відзиві посилався відповідач, є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину, що відповідає правовому висновку Верховного Суду у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20 від 27.05.2020. Таким чином, приймаючи до уваги обставини, визначені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, відсутність будь-яких утриманців та стягнень з відповідача на користь третіх осіб, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, дійшов висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням частини другої статті 182 Сімейного кодексу України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Частиною першою статті 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] звернулася до суду з позовом 19.03.2021, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на позовній заяві, отже аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з цього дня. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved