Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

18.04.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON], зазначивши, що 24.10.2014 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Козаче-Лагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис №18. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні відносини припинені з березня 2015 року через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, з того часу не спілкуються. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, в результаті чого між ними постійно виникали сварки, які призвели до розпаду сімї. Майновий спір відсутній. На розірванні шлюбу наполягає, після розірвання шлюбу просить залишити їй чинне прізвище «Машталяр». 28.08.2018 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить судовий збір з відповідача не стягувати. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення на веб-сайті. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, за наявності згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. В зв'язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Козачелагерської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис №18, що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб \~серії 1-КГ\~№ 100795 (а.с.5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейні відносини сторони припинили у березні 2015 року через зловживання відповідачем спиртними напоями. Майновий спір відсутній. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, оскільки позивач наполягає на його розірванні, подружні стосунки між сторонами припинені у березні 2015 року, що свідчить про тривалість формального існування шлюбу, намірів на примирення та відновлення сімї жодна із сторін не виказує, тому суд вважає, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що позивач [PERSON] у заяві від 28.08.2018 року зазначила про те, що вона бажає надалі іменуватися прізвищем «Машталяр», суд приходить до висновку про необхідність залишення позивачеві її чинного прізвища. Крім того, позивач у заяві на відшкодуванні понесених нею судових витрат по сплаті судового збору не наполягає. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved