Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, дитина повністю перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач, зменшивши позовні вимоги, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно, а відповідач позов визнав, просили також справу розглядати без їх участі, про що подали до початку судового засідання письмові заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Просудове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 червня 2006 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, поновлювати їх не мають наміру, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, працездатність відповідача,стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і її батька, відсутність даних про наявність у відповідача постійного заробітку (доходу), відсутність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь державита позивача в розмірі по 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved