Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

18.02.2020 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною заявою, відповідно до вимог якої просить встановити, що державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД №221652 та серії ЯД №222160, видані Козівською районною державною адміністрацією Тернопільської області 20.02.2008 року, належать [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви заявник покликається на те, що в державних актах на право власності на земельні ділянки серії ЯД №221652 та серії ЯД №222160, які видані Козівською районною державною адміністрацією Тернопільської області 20.02.2008 року [PERSON] , невірно зазначено ім`я останнього, а саме замість [PERSON] , зазначено - [PERSON] . Встановлення факту належності правовстановлюючих документів, потрібно заявнику для можливості розпоряджатися своєю власністю. На підставі вказаного, просить задовольнити подану заяву. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 20.02.2020 року прийнято вказану заяву до розгляду, відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання (а.с.15). Заявник у підготовче засідання не з`явився, однак через канцелярію суду останній подав заяву, згідно з якою заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, а справу слухати у його відсутності (а.с.23). Представник заінтересованої особи Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області у підготовче засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду «відзив», згідно з якого заявлені вимоги визнає та просить здійснювати розгляд справи у його відсутності (а.с.22). Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 18 грудня 1998 року Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області, ім`я заявника записано як [PERSON] (а.с.3). Крім того, [PERSON] , 11.02.2020 року видана довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, що підтверджується копією такої (а.с.4). Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.07.1964 року батьками заявника [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно Козівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 11.02.2020 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07.06.1980 року (а.с.6). При цьому, [PERSON] , 21.11.2013 року видано пенсійне посвідчення № [NUMBER] та 19.04.1975 року - атестат [NUMBER], що підтверджується копіями таких (а.с.7, 8). Із довідки Малоплавучанської сільської ради Козівського району Тернопільської області №38 від 13.02.2020 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа (а.с.9). Відповідно до листа відділу у Козівському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №К-6/0-0.28-6/138-20 від 14.02.2020 року вбачається, що з 2013 року державні акти та їх дублікати не видаються, реєстрація права власності на земельну ділянку ведеться реєстраційним відділом Козівської РДА (а.с.10). Згідно з копій державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД №221652 та №222160 від 20.02.2008 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 1,47 га та 0,41 га, які розташовані на території Глинської сільської ради Козівського району Тернопільської області, вбачається, що такі видані [PERSON] (а.с.11, 12). Таким чином, суд оцінивши письмові докази по справі, вважає за необхідне зазначити, що при виготовленні державних актів на право власності на земельні ділянки від 20 лютого 2008 року було допущено технічну помилку. Вказані вище обставини ніким не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12, 89 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що вимога заявника щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів є законною та обґрунтованою, а відтак підлягає до задоволення.

Outcome: approved