Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

17 березня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти на утримання дитини (аліменти) [PERSON], 15 березня 2010р.н. у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 липня 2007р.між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №244. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], 15 березня 2010р.н., яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач, не виділяє грошових коштів на утримання своєї доньки, не надає жодної допомоги та не приймає участі в її вихованні, витрачає кошти на свої потреби, інтересами сімї не цікавиться. Оскільки добровільно про сплату аліментів з відповідачем домовитись не вдалося, позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду та просити стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Враховуючи, що позивач одна не зможу забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, вважає за можливе просити суд стягнути аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу). Враховуючи те, що відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки він не надає, вважає за необхідне звернутись за захистом своїх прав та прав своєї дитини до суду. Позивач у судове засідання не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника позивача надійшла заява, у якій вона просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, у якій він просить розглядати справу за своєї відсутності, та зазначає, що не заперечує проти стягнення аліментів, але розмір їх повинен бути не більшим 1/4 частини його заробітку. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 07 липня 2007 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №244, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON], 15 березня 2010р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Син на цей час проживає разом з матірю і знаходиться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні \~позивача. 06 лютого 2017р. рішенням Красногвардійським районного суду м.Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч.2\~ст.150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.1\~ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч.4\~ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Крім того, відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції ООН про права дитини та\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно із ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно із ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на\~дитину, визначається\~судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до\~суду\~з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень Верховний Суд України в абз.2 п.17\~Постанови Пленуму №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року\~розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір, порядок сплати та суму аліментних зобов`язань суд виходить з такого. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Обґрунтування позовних вимог викладених позивачем у позові на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) не знайшло свого обєктивного підтвердження з огляду на долучені до матеріалів справи докази. Відповідно до вимог ст.ст.59,60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, оскільки відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню. Згідно із п.1 ч.1\~ст.367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial