overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

18.02.2014 року заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свою заяву мотивує тим, що його мати [PERSON], яка за життя була зареєстрована і постійно проживала за адресою: [ADDRESS], померла [INFO]. Заявник по справі є її сином та до дня смерті [PERSON] кілька років проживав у квартирі разом з нею уза адресою: в [ADDRESS], оскільки вона потребувала догляду у зв'язку з незадовільним станом здоров'я. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина - 1-кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 32,1 м2 та належала матері заявника на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 07.11.2002 року. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування за законом в першу чергу відсутні, а заповіту спадкодавцем складено не було. Заявник звертався до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі такого нотаріус йому відмовив, мотивуючи свою відмову тим, що він знятий з реєстрації місця проживання та пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після серті [PERSON] і не вважається таким, що прийняв спадщину. А тому, заявник був змушений звернутись в суд із даною заявою. В судовому засіданні зявник [PERSON] вимоги викладені в заяві підтримав та просив таку задовольнити. Представник заявника [PERSON] заяву про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримав також, та просив таку задовольнити. Представник Новороздільської міської ради Львівської області в судовому засідання проти зазначеної заяви не заперечив та просив її задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, покази свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви з таких мотивів. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] доводиться сином померлої [INFO] [PERSON] З 2006 року і на момент звернення до суду постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування за законом немає. Як вбачається із представлених заявником документів, встановлення факту постійного проживання із [PERSON], яка доводилась заявнку матір'ю, йому необхідно для отримання права на спадщину після її смерті. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили факт того, що [PERSON] з 2006 року проживав однією сім'єю з [PERSON] Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити та встановити факт що [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

18.02.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON], [PERSON]. 24.02.2014 року судом видано наказ про стягнення вищевказаної заборгованості , а також судових витрат. При видачі судового наказу було вказано, що ідентифікаційний код боржника [PERSON], відсутній. 21.11.2014 року представник заявника звернувся до суду з заявою про внесення доповнення у судовий наказ № 2-н/756/114/14, з зазначенням в виконавчих листах ідентифікаційного коду боржника [PERSON]. Вказує, що 13.06.2014 року КП «Житлосервіс «Куренівка» було видано два судових накази по справі № 2-н/756/114/14 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON], [PERSON]. 09.09.2014 року їхнє підприємство звернулося до ВДВС Оболонського району у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу виданого Оболонським районним судом м. Києва 13.06.2014 року. 11.09.2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського району у м. Києві було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н/756/114/14 з боржника [PERSON], [INFO] у зв'язку із відсутністю ідентифікаційного коду боржника. 02.12.2014 року судом зроблено запит в Міністерство доходів та зборів України щодо надання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи [PERSON] У відповіді на запит Міністерство доходів та зборів України зазначає, що [PERSON] у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не зареєстрована, а тому надати ідентифікаційний номер не мають можливості. Згідно ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі. Враховуючи те, що судом під час видачі судового наказу та оформлення та видачі виконавчого листа не було допущено будь-яких помилок чи описок, суд не вбачається підстав для задоволення заяви представника заявника про внесення доповнення у судовому наказі та виконавчих листах. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

18.02.2014 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог заявник [PERSON] посилається на такі обставини: З [PERSON] вони мешкали спільно однією сім'єю, вели спільне господарство, але шлюб не реєстрували. Мешкали разом впродовж дев'яти років - з вересня 2001 року по грудень 2010 року за адресою: [ADDRESS]. Встановлення факту проживання однією сім'єю заявниці необхідно для визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання з [PERSON], а оскільки шлюб не було зареєстровано, отримати або відновити документи, що підтверджують зазначений факт, не можливо, тому заявниця змушена звернутися до суду з заявою. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, та підтвердила обставини, що викладені у заяві. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили той факт, що заявник [PERSON] та померлий [PERSON] проживали однією сім'єю з 2001 року, вели спільне господарство та займалися підприємницькою діяльністю, а також зазначили, що останні виховували доньку [PERSON], яка народилася від її попереднього шлюбу. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ст. 3 Сімейного кодексу (СК) України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В судовому засіданні, без заперечень, встановлено, що з 2001 року заявник [PERSON] мешкала однією сім'єю та мала спільне господарство з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданих у судовому засіданні. На підтвердження факту сумісного проживання заявник надала суду копії довіреностей [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7,8), копію доручення [PERSON] [PERSON] на право керування автомобілем, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с. 9). Згідно приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оцінюючи стан відносин між [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] в період часу з вересня 2001 року по грудень 2010 року, суд вважає, що вказані особи проживали однією сім'єю, про що свідчать встановлені обставини справи, а саме: тривале та постійне спільне проживання в одній квартирі та відсутність у обох з них у зазначений період часу інших сімей, з якими б вони постійно проживали, а тому, заявлені вимоги необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

18.02.2014 року Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позивач в обґрунтування позову вказав, що Концерн «МТМ» раніше звертався до суду із заявою про видачу судового наказу відносно [PERSON] про стягнення з останнього на користь позивача заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. На підставі ст. ст. 100-101 ЦПК України, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 812/11493/12 від 28.01.2013 року судовий наказ скасовано. Також, позивач зазначив, що Концерн «МТМ» Комунарського району в період з січня 2009 року по січень 2014 року включно надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.02.2014 рік відповідач лише частково здійснював оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 1444 грн. 68 коп. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в повному обсязі та судові витрати. Представник позивача - за дорученням № 9139/27 від 31.12.2013 року Горохов А.В. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надав заяву в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

18.02.2014 року Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Позивач в обґрунтування позову вказав, що Концерн «МТМ» раніше звертався до суду із заявою про видачу судового наказу відносно [PERSON] про стягнення з останньої на користь позивача заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. На підставі ст. ст. 100-101 ЦПК України, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/2778/13-ц від 19.04.2013 року відмовлено у заяві про видачу судового наказу. Також, позивач зазначив, що Концерн «МТМ» Комунарського району в період з січня 2009 року по січень 2014 року включно надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.02.2014 рік відповідач лише частково здійснював оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 4246 грн. 67 коп. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в повному обсязі та судові витрати. Представник позивача - за дорученням № 9139/27 від 31.12.2013 року Горохов А.В. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, але надав заяву в якій просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

18.02.2014 року Оболонським районним судом міста Києва був виданий судовий наказ 2-н-180/11 за заявою КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві, про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з [PERSON], [PERSON]. [PERSON] звернулася до суду з заявою про скасування вказаного наказу посилаючись на те, що вона не проживала в квартирі за адресою [ADDRESS] з 2002 року і по теперішній час, оскільки розлучилась з чоловіком [PERSON] Крім того, існує спір про право щодо розміру боргу за житлово-комунальні послуги . В судове засідання [PERSON] не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Представник КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України - за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Суд, враховує всі зазначені обставини, вважає, що судовий наказ підлягає скасуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

18.02.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 14355,76 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 липня 2012 року між позивачем і відповідачем [PERSON] була укладена угода про реструктуризаціб заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідачка отримала кредит у розмірі 9755,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідачем повинно здійснюватися з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана угода разом з запропонованими позивачем Умовами та правилами, тарифами складають між ними кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 30.01.2014 року у сумі 14355,76 грн., а саме: заборгованість за кредитом у сумі 8167,33 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 206,26 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 4822,37 грн.; штраф (фіксована частина) у сумі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у сумі 659,80 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

18.02.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20382,93 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 19402,01 грн, а саме: заборгованість за процентами у сумі 5836,59 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 13565,42 грн. і судовий збір у сумі 243,60 грн., а також просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 березня 2006 року між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №DNH4KP62390023 про надання останньому кредиту «Розстрочка» у розмірі 5356,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати відсотки у порядку та строки відповідно до заяви позичальника. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 11.01.2014 року у сумі 19402,01 грн, а саме: заборгованість за процентами у сумі 5836,59 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань у сумі 13565,42 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

18.02.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 01.10.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають сина: [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З відповідачем припинили вести спільний сімейний бюджет та спільне господарство, мешкають окремо, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років, тому просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до досягнення сином трьох років . У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: позивач [PERSON] на позові наполягає, відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. ( а.с.10-11 - заяви). Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених вимог. З матеріалів справи встановлено, що сторони з 01.10.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблений актовий запис № 493 ( а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] ( а.с.4 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю. Позивач знаходитись у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трьох років. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

18.02.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.11.2011 року вона уклала шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 505 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 2012 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 22 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 505 (а.с. 6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2012 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити дівоче прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved