Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

19 березня 2020 року позивач звернувся до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] 07.11.2015 року був прийнятий на службу на посаду інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції. 13.07.2018 [PERSON] був призначений на посаду інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП, де проходить службу по теперішній час. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.08.2016 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, яке мало місце 23.05.2016 на перехресті пр. Гагаріна та вул. Молочної в м. Харкові. В результаті ДТП автомобілю Nissan Qashgai д.н. [NUMBER] було завдано механічні ушкодження, а власнику [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 167686,95 гривень. В травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з Департаменту патрульної поліції на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 167086,95 гривень, вартість проведених експертних досліджень у розмірі 600 гривень, судові витрати у розмірі 1676,87 гривень. Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19.12.2018 в задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції [PERSON] звернувся з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного суду, яким 01.04.2019 було винесено постанову, якою рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.12.2018 скасовано, а апеляційна скарга задоволено частково. Так, згідно постанови з позивача на користь [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля у розмірі 83669,56 гривень, вартість проведення експертного дослідження у розмірі 600 гривень, судові витрати за подання позову у розмірі 1174,90 гривень та за подання апеляційної скарги у розмірі 1762,35 гривень. У відповідності до ст. 1191 ЦК України на даний час у позивача виникло право зворотної вимоги до винної особи, оскільки згідно доповідної записки від 05.09.2019 № 15188/41/3-2018 повідомлено, що відбулось списання коштів з рахунків Департаменту патрульної поліції в розмірі 84269,56 гривень. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду в розмірі 84269 гривень 56 копійок та судовий збір, понесений при подачі позовної заяви до суду у розмірі 2102 гривні. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Крім того, зазначила, що у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Повістки відповідачу надсилалася за відомим місцем проживання, відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п. 2. ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно до положення ч.3\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року № 115 о/с по Управлінню патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції по батальйону №3 по роті №2 [PERSON] , який мав спеціальне звання рядовий міліції, призначено інспектором, присвоївши йому спеціальне звання рядовий поліції. Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 13.07.2018 року № 680о/с [PERSON] призначений на посаду інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Харківській області, де несе службу і по сей день. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію»\~поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. При цьому згідно з ч. 1 ст. 59 вищезазначеного Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З постанови Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09.08.2016 року по справі №646/6330/16-п вбачається, що 23 травня 22016 року близько 13 год. 30 хв. водій [PERSON] керував автомобілем Тойота Пріус, державний реєстраційний номер [NUMBER] та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ніссан Кашкай, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходився попереду, від чого автомобілі зазнали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. За результатами розгляд вказаної справи суд прийшов до висновку про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та наклав на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. (ч. 1\~ст. 1172 ЦК України). Згідно ч. 3\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У зв`язку з чим [PERSON] , власником автомобіля Nissan Qashqai, державний реєстраційний номер [NUMBER] подано цивільний позов до Департаменту патрульної поліції України, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія», Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної, завданої внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19.12.2018 року по справі №646/3896/17 позовну заяву [PERSON] залишено без задоволення. Постановою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року по справі № 646/3896/17 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19.12.2018 року скасовано, позов [PERSON] задоволено частково, а саме: стягнено з Департаменту патрульної поліції України на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля у розмірі 83669,56 грн. та вартість проведення експертного дослідження 600 грн. Доповідною запискою заступника начальника управління-начальника відділу претензійно-позовної роботи управління правового забезпечення та міжнародного співробітництва старшого лейтенанта поліції Ксіля А. від 05 вересня 2019 року № 15188/41/3-2019 та повідомленням про безспірне списання котів з рахунків боржника згідно з меморіальним ордером №569 від 03 липня 2019 року підтверджується безспірне списання коштів з рахунків Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь [PERSON] в розмірі 84269,56 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 Цивільного Кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресна вимога носить похідний характер і виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов`язання завжди є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов`язання. Підставою даного позову є заподіяння відповідачем шкоди не Департаменту патрульної поліції, а третій особі - [PERSON] , власнику автомобіля Nissan Qashqai, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій. Чинне законодавство України не передбачає обмежень щодо матеріальної відповідальності поліцейського за шкоду, нанесену третій особі, а не органу, в якому такий поліцейський проходить службу. Приписи ст.\~132\~КЗпП України не можуть бути застосовані до регресних вимог про відшкодування шкоди, оскільки у вказаній нормі чітко зазначено, що вона поширюється на випадки заподіяння шкоди робітником саме роботодавцеві під час виконання трудових обов`язків, а не будь-яким іншим стороннім особам. Разом з тим, підставою даної позовної заяви є заподіяння відповідачем шкоди не Департаменту патрульної поліції, а третій особі - власнику транспортного засобу, який було пошкоджено внаслідок вчинення відповідачем винних протиправних дій. Оскільки Департамент патрульної поліції виконав обов`язок відповідача перед третьою особою, [PERSON] , щодо відшкодування заподіяної школи на підставі норм\~ЦК України, то\~Департамент патрульної поліції отримав право зворотної вимоги щодо такого відшкодування в тому самому обсязі, в якому таке право має особа, безпосередньо якій таку шкоду було завдано. Відповідно до п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Враховуючи що законом не встановлені обмеження щодо відшкодування відповідачем сплачених в рахунок виконання зобов`язання з відшкодування шкоди грошових коштів, останній має обов`язок сплатити на користь позивача грошову суму в розмірі 84269,56 грн., тобто у розмірі виплаченого матеріального відшкодування. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому сплачений позивачем судовий збір в сумі 2102 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved