Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 03 грудня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем виявилося невдалим. Між ними згасло почуття взаємної любові один до одного, повага, взаємодопомога. Шлюбні відносини між ними припинені 20 жовтня 2016 року, подальше спільне життя стало неможливим, тому позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявилась, подала суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання також не зявився, по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача пред'являються за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Справа розглянута за останнім відомим місцем реєстрації відповідача в заочному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області 03 грудня 2010 року, актовий запис № 95, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-ЖС № 086354 (а.с.5). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 160322 від 23 грудня 2010 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.6). Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені. Позивачка категорично заперечує проти збереження шлюбу. Фактичні обставини справи, свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім'я розпалась остаточно, збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя - позивача, а вживання подальших заходів для примирення суперечить моральним засадам суспільства, тобто шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу можливе тільки на паритетних засадах, на почуттях взаємної поваги та любові. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved