Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

17.11.2015 року [PERSON]О звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2011 року, від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли суттєві взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, зникли почуття, підтримка та допомога, почали часто виникати сварки та скандали, спільне господарство не ведеться з червня 2014 року, родина фактично розпалася. Примирення, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ спільного майна немає. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 11 листопада 2011 року у відділі РАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області між [PERSON] та Галік (до шлюбу Стоян) [PERSON] був зареєстрований шлюб (актовий запис № 713 від 11.11.2011 року) (а. с. 5) Від шлюбу позивач та відповідач мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем [PERSON] та перебувають на її утриманні ( а. с. 6-8,10). Шлюбні відносини між подружжям припинені у червні 2014 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання неповнолітньої дитини немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Outcome: approved