overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 13 травня 2006 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №872. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що під час спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON]. Сімейне життя у них не склалось, основною причиною розпаду сімї є те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на життя. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Фактично вони не підтримують шлюбних відносин з 2012 року. Будучи у судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини, повідомила, що подружжя не проживає разом більше 3-х років, батько приймає участь у вихованні сина. Просила розірвати шлюб та не бажала мати термін на примирення. Відповідач у судовому засіданні позов не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони зареєстрували шлюб 13 травня 2006 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 872 (а.с.3). З копії свідоцтва про народження вбачається, що у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя не підримують подружніх та сімейних відносин більше 2-х років, не ведуть спільного господарства. Причиною неможливості спільного проживання подружжя є різні погляди на життя та сімю. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Після розірвання шлюбу син за згодою батьків проживає з мамою. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 16.08.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з нею. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, обов'язків покладених на нього законом не виконує, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явились, надали заяви, просили справу розглянути у їх відсутність: [PERSON] на позові наполягає, [PERSON] проти позову не заперечує ( а.с. 10-11 - заяви). В порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 16.08.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений актовий запис № 434 ( а.с.4 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO].( а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягненням повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини визначається судом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, погодився з розміром аліментів, що просить стягнути позивач, суд вважає необхідним позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним свого рідного сина [PERSON], [INFO] та встановлення над ним опіки, в якій зазначила, що він народився [INFO] року у сім'ї [PERSON]та [PERSON]. З дитинства [PERSON] страдає психічним захворюванням-шизофренією і знаходиться на обліку у лікаря - психіатра КЗОЗ «Вовчанська ЦРЛ». З 09.06.1994 року у зв'язку з психічним захворюванням йому спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією встановлено першу групу інвалідності безстроково, як інваліду дитинства. Медико-соціальною експертною комісією [PERSON] визнаний непрацездатним, таким, що потребує стороннього догляду і нагляду. Він не розуміє наслідків своєї поведінки, не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. [PERSON] , вирішила звернутися до суду з зазначеною заявою про визнання [PERSON], [INFO] - недієздатним та призначення над ним опіки. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала та просила їх задовольнити Представник заінтересованої особи - Жовтневої Другої сільської ради Вовчанського району Харківської області, не заперечує проти задоволення заяви, оскільки [PERSON] дійсно має психічний розлад здоров'я і не може керувати своїми діями, надавши про це належно оформлену заяву. Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона в наслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Факт хронічного, стійкого психічного розладу [PERSON], крім пояснень заявника, підтверджується, зокрема, доданим до справи висновком лікарської комісії КЗ «Вовчанська ЦРЛ» від 10.12.2013 року за №27 щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 групи внаслідок психічного розладу, згідно якого , суд вбачає, що у [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування , обмеження здатності контролювати свою поведінку, він потребує постійного стороннього догляду. Актом судово-психіатричного експерта №211 від 11.03.2014 року, підтверджується стан психічного захворювання [PERSON](а.с.15,). Згідно ст. 63 ч. 4 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, наведені докази дають підстави суду визнати недієздатним [PERSON], [INFO], який потребує опіки. Відповідно до вимог ст. 60 ЦК України, суд вважає за необхідне призначити опікуном над [PERSON], [INFO] його мати, [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на її утримання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 26 вересня 2009 року виконкомом Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис - № 04 /а.с.2/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] /а.с.3/. Згідно наданої довідки Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22.01.2014 року за № 35, [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] /а.с.7/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід стягнути аліменти у розмірі заявленому позивачкою. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки із спільної власності та встановлення порядку землекористування, посилаючись на те, що разом з відповідачкою є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивачці належить 3/5 частин домоволодіння, інша частина (2/5 частин) належить відповідачці. З посиланням на ст. 367 ЦК України просила виділи в натурі належну їй частку в нерухомому майні за варіантами, запропонованими експертом, та встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові, просив здійснити поділ нерухомого майна в натурі та встановити порядок користування земельною ділянкою по варіанту, запропонованому експертом, присудивши [PERSON] І частину житлового будинку, та встановити порядок користування земельною ділянкою згідно І частини. У судове засідання відповідачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з варіантом, запропонованим експертом, згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею 3/5 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-6). Власником іншої частини даного домоволодіння (2/5) є відповідачка [PERSON] Відповідно до частин 1-2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У відповідності до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 22/14 від 02.10.2014 року, з урахуванням технічного стану житлового будинку, експертом запропоновано єдиний варіант виділу сторонам належним їм часток в будинку та господарчих споруд, а також порядок користування земельною ділянкою. Запропонований варіант поділу не порушує права сторін, сторони погодились з даним варіантом поділу. Відповідно до цього підлягає визначення між сторонами і порядку користування земельною ділянкою, яка виділена для обслуговування житлового будинку за варіантом, запропонованим в експертизі, відповідно до кольорової гами (позивачці - ділянка визначена рожевим кольором). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини- сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, посилаючись на те, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча відповідно до вимог ст.180 СК України зобов'язаний таку допомогу надавати і за станом свого здоров'я та матеріальним становищем взмозі її надавати. В судовому засіданні позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому відповідно до вимог ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком малолітнього [PERSON], [INFO] є відповідач, який належного матеріального утримання сину не надає. Вказані обставини підтверджуються: рішенням суду про розірвання шлюбу, свідоцтвом про народження дитини; поясненнями позивача. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини суд, відповідно до вимог ст. 182, 184 СК України, визначає в твердій грошовій сумі - 500 грн. щомісячно. При цьому враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище дитини, відповідача та позивачки. Зокрема судом враховано, що відповідач є працездатним, але відомості про його регулярний дохід в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем по справі з 21.07.2001 року знаходиться у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Красноармійського міського управління юстиції Донецької області та від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. 05.03.2007 року шлюб між ними було розірвано та відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до її повноліття. Позивач в попередньому судовому засіданні на позові наполягала. Відповідач позов визнав в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України за наявності для того законних підстав про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 21.07.2001 року знаходяться у шлюбі (а.с.5), від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «Красноармійський центр єдиного замовника» від 20.02.2014 року (а.с.14). 05.03.2007 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6), однак відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає позивачу, хоча відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 243,60 грн., згідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача щомісячно коштів (аліментів) в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) на утримання дочки [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Батьком дитини є відповідач, який добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивач належним чином повідомлена про місце, час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надіслала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, визнання позову та не заперечення проти стягнення з нього коштів у розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання дочки. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно до її повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2008 року по 2012 рік вона знаходилася у фактичному шлюбі з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання вони мають доньку [PERSON] [INFO]. Відповідач записаний батьком доньки на підставі ст..126 СК України. Вона не працює, отримує допомогу на дитину у розмірі 1300грн. Відповідач проживає окремо, добровільно допомогу на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим була вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO] /а.с. 2/. Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] /а.с.4/. Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки аліменти стягуються на утримання однієї дитини, а позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність здійснення додаткових витрат на дитину, що пов'язано з її станом здоров'я, чи навчанням, суд вважає достатнім розміром аліментів на утримання дитини -1/4 частини від доходів відповідача, що буде відповідати інтересам дитини. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зважаючи на вище викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

18.02.2014 року, а уточнивши вимоги 04.07.2014 року та 19.11.2014 року, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі Банк) звернувся в суд з позовом до відповідачів та просить: -«Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер 8 000 000 000:91:103:0030), яка розташована за адресою: [ADDRESS] та перебуває в заставі Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» згідно договору іпотеки від 06.09.2007 р., накладений відповідно до постанови державного виконавця органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.08.2012 року при виконанні виконавчого листа, виданого 12.01.2012 року Печерським районним судом м.Києва у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором.» (а.с.а.с.2-4,73-77,130-134) Свою вимогу мотивує тим, що згідно з рішенням Подільського районного суду м.Києва від 02.10.2013 року, на користь Банку з [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуті кошти 1 632 431,41грн. та звернуто стягнення, в тому числі, на предмет іпотеки у вигляді земельної ділянки загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер 8 000 000 000:91:103:0030),яка розташована за адресою:[ADDRESS],яку передбачено реалізувати з прилюдних торгів. Наряду з цим, у виконання виконавчого листа Печерського районного суду м.Києва, виданого 12.01.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ»Кредитпромбанк» коштів в сумі 860 016,08 грн., державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві від 06.08.2012 року, накладено арешт на майно боржника, в тому числі на вищевказану земельну ділянку, що унеможливлює виконання рішення Подільського районного суду м.Києва від 02.10.2013 року, а тому Банк вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання сторони не з»явилися. Від представника Банку - Черноти Д.С. надійшла заява про розгляд справи без його участі , при цьому позов він підтримав, проти постановлення заочного рішення не заперечує, а судові витрати просить покласти на позивача.(а.с.167) Інші учасники також не з»явилися в судове засідання, призначене на 18.11.2014 року, причин неявки не повідомили. Ознайомившись із заявою та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

18.02.2014 року до Станично-Луганського районного суду Луганської області подана вказана позовна заява. На підтвердження своїх вимог позивач вказав, що знаходиться з відповідачем у шлюбі з 23 листопада 2004 року. Від спільного життя мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Спору стосовно розподілу спільного майна не має. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явилась, причини неявки не повідомила, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення,які знаходяться в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі відповідача. Вивчив матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 23 листопада 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від спільного життя мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Спору стосовно розподілу спільного майна не має. Враховуючи викладене, фактичне припинення шлюбних відносин, бажання сторін розірвати шлюб, бо це суперечить їх інтересам, суд вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе і його слід розірвати.

Outcome: approved