Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

19.05.2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначало, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 20.10.2016 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає Договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 28.04.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 57186, 41 гривень, з яких: 37550, 63 гривень - заборгованість за тілом кредита; 7891.68 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8544,75 гривень - нарахована пеня; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 2699,35 гривень - штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором від 20.10.2016 року та судові витрати. Представник позивача Осовалюк М.О. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, та встановлено кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ Приватбанк»). До кредитного договору банк додав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в у ПриватБанку, яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості, виписку за договором станом на 28.04.2020 року. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість до стягнення з [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 28.04.2020 року складає: 57186, 41 гривень, з яких: 37550, 63 гривень - заборгованість за тілом кредита; 7891.68 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8544,75 гривень - нарахована пеня; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 2699,35 гривень - штраф (процентна складова). Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною другою статті 1050 ЦК України закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов`язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов`язання. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості, позичальник [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого станом на 28.04.2020 року виникла заборгованість за тілом кредита в розмірі 37550,63 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в розмірі 7891,68 грн., нарахована пеня в розмірі 8544,75 грн.; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2699,35 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення пред`явленого позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 37550,63 грн., та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7891,68 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої пені та штрафів, суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за ст. 2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Так, враховуючи, що адреса проживання відповідача зареєстрована у місті Маріуполі, нарахування пені в розмірі 8544,75 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 2699,35 грн. за кредитним договором є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за тілом кредита в розмірі 37550,63 грн., та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7891,68 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Як вбачається з платіжного доручення від 05.05.2020 року (документ, що підтверджує сплату судового збору) (а.с. 1), розмір судових витрат складає 2102 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 45442,31 грн. х 100% : 57186,41 грн. ціни позову = 79,46%), тобто 79,46% від ціни позову (79,46% х 2102 гривень : 100% = 1670,25 грн.), що складає 1670,25 грн.

Outcome: partial