Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

18 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] У 2016 році позивачу стало відомо, що її мати мала право на земельну частку (пай), після розпаювання земель КСП «Світличненське». Спадщину вона прийняла фактично. Інших спадкоємців у [PERSON] не було. Позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) їй відмовлено, адже втрачені правовстановлюючі документи на земельну частку (пай). Оскільки позивач позбавлена можливості вирішити спір у позасудовому порядку, вимушена була звернутись до суду, та просила, визнати за нею право власності на земельну частку (пай) прощею 6,52 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Світличненськоїсільської ради після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона прийняла спадщину, шляхом вступу у фактичне управління та володіння майном, оскільки після смерті матері здійснювала її поховання, доглядала за земельною ділянкою та домоволодінням у якому проживала померла, розпорядилась речами та господарством, що були у домоволодінні матері. Представник відповідача - Світличненськоїсільської ради не з'явився. Про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи від сільського голови Світличненськоїсільської ради надійшла заява, про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд дослідивши матеріали справи, робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 12). Після її смерті залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 6,52 в умовних кадастрових гектарах на території Світличненської сільської ради Варвинського району Чернігівської області (по КСП «Світличненське»). Вартість земельної частки (пай) становить 201312 гривень 56 копійок. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] видано [PERSON] 29.07.1996 року №348. (а.с.14). Державний акт за сертифікатом не видавався (а.с. 43). Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] позивачем було подано відповідне оголошення в 14 номері газеті «Слово Варвинщини» за 2016 рік (а.с. 16). Позивач 17 травня 2016 року подала заяву до Варвинської РДНК про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 26). Згідно до копії свідоцтва про народження матір'ю [PERSON] [INFO] є [PERSON] (а.с. 33). Як вбачається з Витягу про Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян про шлюб 18 травня 2010 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34). Крім того, 18 травня 2010 року зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35). У відповідності до довідки, виданої 04.03.2016 року Світличненською сільською радою [PERSON], [INFO] р.н, на день смерті проживала та вела спільне господарство із дочкою [PERSON], 1955 р.н, за адресою: [ADDRESS] Згідно листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 22.03.2016 року повідомлено, що спадкова справа після [PERSON], померлої [INFO] року Варвинською нотаріальною конторою не заводилася. Перевірка проведена по алфавітній книзі обліку спадкових справ Варвинської державної нотаріальної контори за період з січня 1998 року по грудень 2001 року. (а.с. 37). Згідно до копії спадкової справи інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Постановою від 17 травня 2016 року №528/02-31 державний нотаріус Варвинської РДНК Зеленський С.М. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) (а.с. 13). В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що знайома з позивачкою із шкільних років. Вони разом навчались у технікумі. Мати позивача [PERSON] постійно проживала у с. Світличному, і донька періодично її навідувала та допомагала. [PERSON] померла у лікарні м. Прилуки. Поховання здійснювала [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача та померлу [PERSON], оскільки проживала по сусідству із померлою. Підтвердила, що позивач є донькою померлої [PERSON] Повідомила, що мати позивача проживала одна, інших дітей або чоловіка не мала. Позивач виховувалась у інтернаті в м. Прилуки, та навідувала матір. Здійснювала її поховання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] Позивач є її донькою. Померла проживала одна та інших дітей або чоловіка не мала. Донька здійснювала поховання і після смерті матері розпорядилась її речами та будинком. Наведені обставини на думку суду мали місце, та підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. Із наведених обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір, щодо спадкування позивачем права на отримання земельної частки (паю) після смерті її матері. Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1998 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом , та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст.525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем, згідно ст. 526 ЦК УРСР - останнє постійне місце проживання спадкодавця Як передбачали положення ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно до положень ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Діями,відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, що свідчать про прийняття спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, право на отримання земельної частки (паю), яке оспорюється по даній справі регулюється зокрема Указом Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», відповідно до якого, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, що вона - [PERSON] є спадкоємцем першої черги, по відношенню до померлої [INFO] року спадкодавця - [PERSON] Інших спадкоємців, які б у встановлений строк звернулись із заявами про прийняття спадщини чи прийняли її шляхом фактичного вступу у володіння та володіння не встановлено. Вступивши у фактичне управління та керування майном позивач прийняла спадщину. Згодом, подала заяву до нотаріальної контори, але отримала нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували наявність у спадкодавця права на земельну частку (пай). Належність спадкодавцю права на відповідну земельну частку (пай) підтверджується наявними у справі доказами, та підлягає включенню до спадкової маси та відповідного спадкування ним. Оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я спадкодавця не здійснювалось. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права вирішення спору щодо отримання права на спадкування земельної часки (паю) у судовому порядку, факт неможливості на даний час отримання дублікату відповідно сертифікату, через відсутність його копії, відповідних бланків, та законодавчо визначеного порядку оформлення такого дублікату, відповідну відмову державного нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved