Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

19 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 21 червня 2001 року №174 житлового будинку [ADDRESS] , укладений між нею та [PERSON] на Універсальній Товарній Біржі «РіКо-Альянс», зареєстрований в КП «ММБТІ» 13 липня 2001 року за реєстровим №212. В обґрунтування позову позивач вказала, що 21 червня 2001 року вона придбала у [PERSON] цілий житловий будинок з будівлями [ADDRESS] . Договір виконаний у повному обсязі, а саме виплачена грошова сума, нерухоме майно прийнято в користування. 13 липня 2001 року на підставі вказаного договору КП «ММБТІ» за позивачем було зареєстровано право власності на вищезазначений житловий будинок за реєстровим №212. Оскільки спірний договір не посвідчений нотаріально, а відповідач ухиляється від такого посвідчення, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила. Від представника позивача - адвоката Киричука В.В. надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив судове засідання провести за його відсутності, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Третя особа - Універсальна Товарна Біржа «Ріко-Альянс» в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. 21 червня 2001 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №174 житлового будинку [ADDRESS] (а.с.5-6). Вказаний договір зареєстрований у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) на Універсальній Товарній біржі «РіКо-Альянс». Власність, яка відчужена за спірним договором, зареєстрована за [PERSON] , що підтверджується реєстраційним посвідченням КП «ММБТІ» від 13 липня 2001 року за реєстраційним №212 (а.с.6). Зі змісту спірного договору вбачається, що відчужуваний житловий будинок належав попередньому власнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстровим №1-585 від 29 травня 2001 року, зареєстрованого 13 червня 2001 року Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації за реєстровим №212 . Згідно пункту 4 спірного договору продавець засвідчував, що відчужуваний цілий житловий будинок з будівлями, спорудами нікому не проданий, не подарований, не зданий в оренду, в суперечці, під арештом (забороною), під заставою не перебуває, права третіх осіб на нього відсутні. Кошти за купівлю-продаж цілого житлового будинку з будівлями, спорудами в розмірі 1700,00 грн сплачені покупцем продавцю повністю до підписання договору (пункт 3 спірного договору). Зі змісту статті 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ЦК УРСР) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно приписів частини 1 статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, позивач, в силу статті 145 ЦК УРСР є добросовісним набувачем. Таким чином, суд уважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved