Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до [PERSON], Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області, треті особи: прокуратура Хмельницької області, Перший міський відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, відділ державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління про зняття арешту з майна. На обґрунтування позову позивач зазначив, що він є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 05.02.2010 року приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу, серії ВММ № 715332, зареєстрованого за Р № 281 та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно № 25422031, витяг від 25.02.2010 року. 22 січня 2014 року позивач, маючи намір розпорядитися власним майном і відчужити його, дізнався у нотаріуса, що на дане приміщення накладено арешт та заборони відчуження і на підтвердження цього було отримано витяг з Єдиного реєстру заборон. Згідно витягу стало відомо, що арешт накладено прокуратурою Хмельницької області ст.слідчим Копанчуком В.О. постановою від 17.02.2010 року в рамках кримінальної справи порушеної відносно [PERSON]. На момент винесення постанови слідчого, позивач вже був власником нежитлового приміщення [ADDRESS] (колишній будинок побуту), який поділений на окремі приміщення і належать іншим власникам, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідно до умов договору дарування (п.8 Договору) у нього виникло право власності на дарунок з моменту його прийняття, а прийняттям дарунку вважається одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення, що відповідає вимогам стст.717,719,722 ЦК України. Право власності [PERSON] на нежитлове приміщення припинилося з моменту його відчуження й станом на час накладення на нього арешту слідчим прокуратури, [PERSON] власником приміщення не був. Сам факт відсутності державної реєстрації договору дарування від 05.02.2010 року та реєстрації права власності на приміщення не є підставою для накладення на приміщення арешту як на майно відповідача [PERSON], а тому просить зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, належного [PERSON], а саме : нежитлового приміщення [ADDRESS] Хмельницької області. І виключити дане майно з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити посилаючись на те, що позивач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченим 05.02.2010 року приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу, зареєстрованого за № 281 та зареєстрованого 25.02.2010 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно № 25422031. Право власності відповідача [PERSON] на нежитлове приміщення припинилося з моменту його відчуження й станом на час накладення на нього арешту,17.02.2010 року, слідчим прокуратури Хмельницької області, [PERSON] власником приміщення не був. Сам факт відсутності державної реєстрації договору дарування від 05.02.2010 року та реєстрації права власності на приміщення не є підставою для накладення на приміщення арешту як на майно відповідача [PERSON], а тому вважає, що саме з цих підстав позов підлягає до задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак надав суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги вважає обґрунтованими. Представник відповідача Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області в судове засідання не з»явився, однак надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутності та клопотання про виключення з числа відповідачів, оскільки не вбачає порушення прав позивача зі сторони Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області. Третя особа : представник прокуратури Хмельницької області Бескидевич Н.В. в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, а також з дня державної реєстрації відповідно до ст. 334 ЦК України. Оскільки спірне майно за позивачем зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.02.2010 року, а арешт на майно накладено постановою слідчого прокуратури Хмельницької області від 17.02.2010 року, а тому відсутні підстави для задоволення позову про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна. Представники третьої особи: Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Дунаєвецького районного управління Хмельницької області в судове засідання не з'явилися, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги вирішити на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, позивача, представника третьої особи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частин третьої та четвертої ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Статтею 182 ЦК України передбачена необхідність державної реєстрації прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості. Разом з тим відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна . Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ч.2 ст.719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що постановою ст. слідчого прокуратури Хмельницької області від 17.02.2010 року накладено арешт на нерухоме майно: нежиле приміщення в [ADDRESS], власником якого є [PERSON] на підставі договору купівлі -продажу( ВАР № 608860 р. № 35011 від 05.11.2003 р.) і дане обтяження внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 17.02.2010 року ДПА в Хмельницькій області, що підтверджується копією витягу № 26242164 про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Даний арешт було накладено в рамках кримінальної справи, порушеної відносно [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON] згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду від 28 жовтня 2011 року визнано винним та засуджено за ч.5ст.191, ч.2 ст366, ч.1 ст.209 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла , а постановою державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 17.07.2014 р. накладено арешт на все нерухоме майно , що належить боржнику [PERSON], що підтверджується копією вироку та копіями постанов державного виконавця, які додані до матеріалів справи. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що згідно договору дарування, серії ВММ № 715332 зареєстрованим в реєстрі за № 381 і посвідченим приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Хмельницької області 05 лютого 2010 року та зареєстрованим в реєстрі прав власності на нерухоме майно номер витягу 25422037 від 25.02.2010 р., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар нежиле приміщення під № 8- приміщення по ремонту та виготовленню трикотажних виробів, загальною площею 158,7 кв.м , що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.02.2010р. Згідно п.п.8,9 вищезазначеного договору дарування, право власності обдарованого [PERSON] виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Обдарований свідчить, що дарунок він приймає. Цей договір підлягає реєстрації в Дунаєвецькому МКП « Інвентарбюро» в Державному Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до частин 1,4 ст. 722 ЦК право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, що посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вищенаведене свідчить про те, що [PERSON] скористався визначеними статтями 316, 317, 319 ЦК України правами, розпорядився своїм майном (нежитловим приміщенням) на власний розсуд та з дотриманням вимог статей 717, 719 ЦК України провів безоплатне відчуження свого приміщення на користь [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, який не оспорений та є чинним. Таким чином, з огляду на положення ст. 346 ЦК України право власності [PERSON] на нежитлове приміщення припинилося з моменту його відчуження й станом на час накладення на нього арешту ст. слідчим прокуратури Хмельницької області, [PERSON] власником приміщення не був. Самий по собі факт відсутності державної реєстрації договору дарування від 05 лютого 2010 р. та реєстрації права власності на приміщення станом на 17.02.2010 року (винесення постанови ст..слідчим про накладення арешту) обмежує саме права позивача [PERSON], як власника, однак з урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин такий факт не є підставою для накладення на нежитлове приміщення [ADDRESS] арешту як на майно [PERSON] ( правова позиція Судової палати у цивільних справах Верховного суду України з приводу звільнення з під арешту нерухомого майна, набутого за договором дарування державну реєстрацію якого не було проведено, яка викладена в ухвалі від 4 лютого 2009 року у справі № 6-23305св08 , копія ухвали додається). За таких обставин, заявлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Щодо клопотання представника відповідача Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області про виключення з числа відповідачів, оскільки не вбачає порушення прав позивача зі сторони Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області. Слід зазначити, що згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 р. №6 (із наступними змінами), «відповідачами у справі суд притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція», а тому Головне управління Міндоходів у Хмельницькій області є належним відповідачем по даній справі, а заявлене клопотання є безпідставним.

Outcome: approved