Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

17 грудня 2020 року позивач МТСБУ звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат у сумі 100000 грн., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 1044 грн та судовий збір у сумі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19 червня 2019 року близько 08 години 22 хвилин на Південному мосту у м. Києві з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року. У результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Згідно Звіту № 1685 від 19 липня 2019 року складеного спеціалістом ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу склала 120868,69 грн. 03 липня 2019 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] повідомив про дорожньо-транспортну пригоду позивача, а також звернувся із заявою про виплату відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП. Згідно Звіту №1685 від 19 липня 2019 року складеного спеціалістом ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу склала 120868,69 грн. 21 жовтня 2019 року МТСБУ прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 10000 грн. 22 жовтня 2019 року відповідно до платіжного доручення №1154135 МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 100000 грн. У зв`язку з залученням аварійного комісара відповідно до положень ст. 40 цього Закону МТСБУ понесло витрати у розмірі 1044,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином, загальна сума витрат МТСБУ, пов`язаних з регламентною виплатою склала суму 101044 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2020 року, вищезазначену справу було розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якому він просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, пояснень щодо позову в порядку, передбаченому ст.181 ЦПК України, не подавала. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. 19 червня 2019 року близько 08 години 22 хвилин на Південному мосту у м. Києві з вини відповідача [PERSON] , який керував автомобілем «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року у справі №753/14323/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про підтверджується інформацією щодо страхування вищевказаного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. У результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «Арсенал Страхування» згідно Полісу, строк дії якого - з 18 травня 2019 року по 17 травня 2020 року. У зв`язку із відсутністю у відповідача договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 03 липня 2019 року власник пошкодженого автомобіля [PERSON] повідомив про дорожньо-транспортну пригоду позивача, а також звернувся із заявою про виплату відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП. Згідно Звіту №1685 від 19 липня 2019 року складеного спеціалістом ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу склала 120868,69 грн. 21 жовтня 2019 року МТСБУ прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 10000 грн. 22 жовтня 2019 року відповідно до платіжного доручення №1154135 МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 100000 грн. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Частина 1 статті 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1187, ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Таким чином за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Зазначене правило підлягає застосуванню також у випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Поряд з цим, стаття 1191 ЦК України встановлює, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Випадки, у яких відшкодування шкоди здійснює особа відмінна від її заподіювача, передбачені, зокрема, у статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України від 01.07.2004 №1961-IV) Згідно підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 21.1 ст. 22 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статті 29 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Положеннями п.9.1 ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Зі змісту вищевказаних правових норм вбачається, що у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках обов`язок відшкодувати шкоду у повному обсязі чи частково покладається на спеціального суб`єкта, за фактичних обставин справи - на МТСБУ. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як встановлено судом, МТСБУ відшкодовано шкоду, завдану відповідачем у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим в межах виплаченого відшкодування МТСБУ набуло право зворотної вимоги до відповідача. За таких обставин, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для стягнення в порядку регресу з відповідача на користь позивача сплаченого останнім страхового відшкодування в розмірі 100000 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат на послуги аварійного комісара - ФОП [PERSON] в розмірі 1044 грн, суд відмовляє у цій частині з огляду на наступне. Згідно Положення п. 34.2., 34.4. ст.34, п. 40.3. ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб. Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами вказаного Закону, а саме п. 34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або юридичну особу, у штаті якої аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень ст. 28, 29 вказаного вище Закону, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять. За таких обставин, відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 1044 грн, що пов`язані із залученням позивачем на власний розсуд іншої особи. Відповідно до ст.141ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 2080,98 грн.

Outcome: partial