Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

19 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки з майна, що є об`єктом права спільної часткової власності. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 49/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . Іншими співвласниками цього домоволодіння є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , який [INFO] помер. Кожному з вказаних осіб належить по 17/100 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Зазначено, що у користуванні позивача знаходяться такі приміщення будинку: 1-1 коридор площею 6,1 кв.м, 1-2 коридор площею 4,1 кв.м, 1-3 кімната площею 8,5 кв.м, №1-5 санвузол площею 5,3 кв.м, 1-6 кухня площею 8,1 кв.м. Загальна площа цих приміщень складає 57,7 кв.м. Сарай, гараж, два погреби, вбиральня та огорожа перебувають у спільному користуванні з відповідачами. Між сторонами виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна, що перебуває в їхній спільній власності. Угоди про спосіб виділення в натурі часток зі спільної часткової власності між ними не досягнуто. Висновком будівельно-технічної експертизи від 22 липня 2019 року встановлено можливість розподілу в натурі спірного будинковолодіння в частках 49/100 до 51/100 його частин з метою обладнання окремих ізольованих квартир по фактичному користуванню ним співвласниками без перепланувань. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 364 ЦК України позивач просить виділити [PERSON] у власність у натурі з майна, що є об`єктом права спільної часткової власності, 49/100 частин будинку [ADDRESS] , а саме: 1-1 коридор площею 6,1 кв.м, 1-2 коридор площею 4,1 кв.м, №1-3 кімната площею 8,5 кв.м, 1-4 кімната площею 25,6 кв.м, 1-5 санвузол площею 5,3 кв.м, 1-6 кухня площею 8,1 кв. м, всього загальною площею 57,7 кв.м, а також 1/2 частини сараю (Б-1), погріб (Г), 1/2 частин огорожі (1), припинити право спільної часткової власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою судді від 15 жовтня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У встановлений судом строк від відповідачів [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Солтисюк А. П. 17 лютого 2020 року подав суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Заявою від 12 листопада 2019 року просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає,не заперечує щодо задоволення позову. Встановивши, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, а також те, що їхня неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що позивачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 49/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наведене підтверджується копією нотаріально посвідченого договору дарування від 31 березня 1997 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.7, 8). Також встановлено, що співвласниками спірного домоволодіння є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожному з яких належить по 17/100 частини вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (а.с. 8). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 лютого 2010 року відділом реєстрації актів громадянського стану про смерть 2 Комітету по справах ЗАГС Уряду Санкт-Петербурга Невський район (а.с.6). З дослідженої судом копії технічного паспорту на спірне домоволодіння встановлено, що фактично будинок поділений на дві квартири, одна з яких перебуває у користуванні позивача (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.2, ч.3 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної часткової власності. Частина 1 ст. 364 ЦК України передбачає право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як вже встановлено судом частка [PERSON] в будинковолодінні по [ADDRESS] становить 49/100 частини. Згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачено, що у справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до висновку №371/5 будівельно-технічної експертизи по замовленню [PERSON] від 22 липня 2019 року розподіл будинковолодіння по [ADDRESS] в частках 49/100 до 51/100 частин будинковолодіння з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливий по фактичному користуванню частинами будинковолодіння співвласниками без перепланувань і переобладнань житлового будинку. Запропонований експертом варіант поділу будинковолодіння полягає у виділенні позивачу таких приміщень: 1-1 коридор площею 6,1 кв.м, 1-2 коридор площею 4,1 кв.м, №1-3 кімната площею 8,5 кв.м, 1-4 кімната площею 25,6 кв.м, 1-5 санвузол площею 5,3 кв.м, 1-6 кухня площею 8,1 кв. м, а також 1/2 частини сараю (Б-1), погріб (Г), 1/2 частин огорожі (1) (а.с.23-31). Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Таким чином, враховуючи право позивача на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та ту обставину, що виділ технічно можливий без проведення переобладнання (добудови), суд приходить до висновку, що слід виділити позивачу частку вищезазначеного будинковолодіння у власність та припинити її право власності на це майно у праві спільної часткової власності.

Outcome: approved