Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

19.10.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 01.11.2007 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №12.2-157. Акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», 14.06.2010 року було приведено у відповідності до Закону України «Про акціонері товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши грошові кошти відповідачу. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 19.09.2017 року, має заборгованість за кредитом - 499997,86 грн., за відсотками - 829323,50 грн. Не виконуючи належним чином зобов`язання відповідач порушив законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 1329321,36 грн., а саме: за кредитом - 499997,86 грн., за відсотками - 829323,50 грн. та судовий збір - 19939,82 грн. Ухвалою суду від 08.11.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 19.08.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального провадження до підготовчого засідання. Відповідач надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач зазначений позов не визнає. вважає його необґрунтованим та відповідно таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що дійсно 01.11.2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №12.2-157, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 500000,00 грн. строком до 31.10.2017 року зі сплатою 17% річних та умовою щомісячного часткового повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Додатковою угодою №1 від 28.11.2008 року до кредитного договору розмір відсоткової ставки кредиту було збільшено до 19% річних. На підставі додаткової угоди №2 від 30.09.2010 року сторонами було внесено до кредитного договору наступні зміни: пунктом 1 встановлено, що на дату її укладання розмір заборгованості [PERSON] становить 499 997,86 грн. по кредиту та 186 849,13 грн. по відсоткам; пунктом 2.1. розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами збільшено до 19,48% річних; пунктом 2.2. кінцевий строк повернення кредитних коштів продовжено до 31.10.2022 року; встановлено обов`язок повернення кредитних коштів щомісячно, починаючи з 05.04.2012 року у сумі 3937,00 грн. та останній платіж у сумі 3 935,86 грн. не пізніше 31.10.2022 р. (п. 2.3.); встановлено новий порядок погашення відсотків за користування кредитом, відповідно до якого у період з 30.09.2010 року по 29.09.2011 року передбачався пільговий період сплати відсотків, а починаючи з жовтня 2011 року - щомісячна сплата поточних відсотків до 5-го числа кожного місяця та сплата наявної заборгованості по відсотків протягом 18-ти місяців рівними частинами (п.3 додаткової угоди №2 та п.2.4.1 кредитного договору). Таким чином, умовами кредитного договору та укладеної до нього додаткової угоди було передбачено щомісячне внесення позичальником платежів по кредиту та відсоткам. Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку вимог банку за кредитним договором №12.2-157 від 01.11.2007 року, останній платіж по тілу кредиту відповідачем сплачено 06.10.2008 року, при цьому сума боргу по відсоткам нарахована за період з 01.11.2007 року по 18.09.2017 року. Враховуючи, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №12.2-157 у жовтні 2017 року, а саме 19.10.2017 року, позивач не пропустив строку позовної давності до платежів, строк яких настав після 19.10.2014 року. При цьому відповідач заявляє про застосування судом наслідків пропуску строку позовної давності до частини платежів, які були прострочені станом на 19.10.2014 року. З урахуванням наслідків пропуску ПАТ «Укрсоцбанк» строку позовної давності, розмір заборгованості за кредитним договором становить: по кредиту - 377 950,86 грн.; по відсоткам - 217 106,55 грн. (за період з 02.10.2014 року по 18.09.2017 року). Останній платіж за кредитом [PERSON] здійснив у жовтні 2008 року, тому відповідно до пункту 4.4 зазначеного договору строк користування кредитними коштами вважається таким, що сплив через 30 календарних днів, тобто у травні 2012 року, з урахуванням змін щодо графіку погашення кредиту, внесених додатковою угодою від 30.09.2010 року. ПАТ «Укрсоцбанк» позов до суду пред`явлено у жовтні 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який передбачений ст.257 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягають задоволенню. Крім того, право кредитора на нарахування процентів за кредитним договором також припинилося у травні 2012 року за спливом 30-денного строку з дня прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою суду від 02.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 26.03.2020 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-банк». Представник позивача в судовому засіданні позові вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав з підстав, викладених у відзиві, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Заяву про застосування строків позовної давності підтримав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.11.2007 року між Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №12.2-157. Акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», 14.06.2010 року було приведено у відповідності до Закону України «Про акціонері товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 500000,00 грн. строком до 31.10.2017 року зі сплатою 17% річних та умовою щомісячного часткового повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Додатковою угодою №1 від 28.11.2008 року до кредитного договору розмір відсоткової ставки кредиту було збільшено до 19% річних. На підставі додаткової угоди №2 від 30.09.2010 року сторонами було внесено до кредитного договору наступні зміни: пунктом 1 встановлено, що на дату її укладання розмір заборгованості [PERSON] становить 499 997,86 грн. по кредиту та 186 849,13 грн. по відсоткам; пунктом 2.1. розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами збільшено до 19,48% річних; пунктом 2.2. кінцевий строк повернення кредитних коштів продовжено до 31.10.2022 року; встановлено обов`язок повернення кредитних коштів щомісячно, починаючи з 05.04.2012 року у сумі 3 937,00 грн. та останній платіж у сумі 3 935,86 грн. не пізніше 31.10.2022 р. (п. 2.3.); встановлено новий порядок погашення відсотків за користування кредитом, відповідно до якого у період з 30.09.2010 року по 29.09.2011 року передбачався пільговий період сплати відсотків, а починаючи з жовтня 2011 року - щомісячна сплата поточних відсотків до 5-го числа кожного місяця та сплата наявної заборгованості по відсотків протягом 18-ти місяців рівними частинами (п.3 додаткової угоди №2 та п.2.4.1 кредитного договору). Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 19.09.2017 року, має заборгованість у розмірі 1329321,36 грн., а саме: - за кредитом - 499997,86 грн., - за відсотками - 829323,50 грн. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, в порушення умов договору кредиту, а також вимог ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. За встановлених обставин справи, суд вважає, що внаслідок порушення вимог вище перелічених статей ЦК України, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яку на підставі ст.ст.1048, 1049, 1050 ЦК України позивач має право в повному обсязі стягнути з боржника на його користь за кредитним договором. Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач заявив про пропуск банком строку позовної давності та необхідності застосування наслідків його спливу. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вимога про усунення порушення за договором кредиту була надіслана на адресу відповідача 30.06.2017 року. З розрахунку, наданого банком, вбачається, що останній платіж по тілу кредиту [PERSON] здійснено 06.10.2008 року, останній платіж по відсоткам здійснено - 02.11.2015 року. Кінцевий строк повернення кредитних коштів - 31.10.2022 року. Позовна заява про стягнення заборгованості за договором кредиту була подана до Херсонського міського суду Херсонської 19.10.2017 року, тобто в межах строків позовної давності. Тому, заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не виконав умови кредитного договору, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту та відсотки. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 19939,82 грн.

Outcome: approved