overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

17.11.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 1997 року. Спільних дітей не мають. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просив розірвати, своєї згоди на примирення не надав. Відповідачка [PERSON] про день та час судового розгляду справи повідомлена за місцем реєстрації у відповідності до положень ст. 128 ЦПК України. В судове засідання не з'явилася, своїх заперечень щодо розірвання шлюбу на адресу суду не направила. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, в відповідачка суду своїх заперечень не направила, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

17.11.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 2010 року. Мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] 2011 року народження. Сімейні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння і поваги один до одного. Шлюб просив розірвати, своєї згоди на примирення не надав. Відповідачка [PERSON] позов визнала, але вважала причиною розірвання шлюбу подружні зради позивача, відсутність взаєморозуміння. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Мають спільну неповнолітню дитину -дочку [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно ст.ст. 104; 105; 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на ту обставину, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, позов підлягає до задоволення. Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

17.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.04.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №77. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилась. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.04.2007 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-ВЛ № 096001. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

17.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого зазначила, що 01.03.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, проте з 09.10.2016 року шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, у звязку з чим подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Від шлюбу є спільна донька - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Чіркова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку, відзив до суду не надав, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.03.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб [PERSON] з [PERSON] (дошлюбне прізвище Чіркова) [PERSON], актовий запис № 91.\~Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 09.10.2016 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище. Таким чином, з урахуванням того, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

17.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.11.2012 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 131, посилаючись на відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спір про майно відсутній. Подружжя має дитину [PERSON], [INFO], яка залишиться проживати разом із позивачем. Оскільки примирення та збереження сімї неможливе, [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], а також стягнути з останнього на її користь сплачений судовий збір. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Столиця». У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серія І-ВЛ № 198169, 17.11.2012 року між [PERSON] (до шлюбу - Садрицька) [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 131 /а.с. 9/. Сторони мають дитину: [PERSON], [INFO] копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 313472, актовий запис № 554 /а.с. 10/. Судом встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

17.11.2017 року Білокуракинським районним судом Луганської області винесено заочне рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Вимоги позивача було задоволено частково. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі, оскільки судом не було вирішено питання про стягнення сплаченого судового збору з відповідача. У судове засідання сторони не з'явилися, повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України питання про ухвалення додаткового рішення може бити розглянуте за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що необхідно ухвалити додаткове рішення у справі, враховуючи такі мотиви. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. При ухваленні рішення суд не вирішив питання щодо позовної вимоги щодо стягнення сплаченого позивачем судового збору з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

17.11.2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], в кінцевій редакції якої позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривен щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004 року. 11.06.2009 року у них з відповідачем народився син [PERSON]. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем припинені, мешкають вони окремо. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивача. Сторони в судове засідання не зявилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі. Позивач вказала, що підтримує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1500 гривен щомісяця. Відповідач зазначив, що з позовом погоджується, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісяця. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004 року. 11.06.2009 року у сторін народився син [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] в графі «батько» вказаний [PERSON]. Неповнолітня дитина мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, стан здоровя відповідача, який не є інвалідом, також суд приймає до уваги, що у відповідача відсутні інші аліментні зобовязання. Крім того, суд при визначенні розміру аліментних платежів виходить з розміру прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний Бюджет України на 2017 рік», який з 01.05.2017 року для дитини віком від 6 років до 18 років складає 1777 грн. на місяць та враховуючи, що обовязок по утриманню дитини лежить на обох батьках, приходить до висновку, що 1500 грн. аліментних платежів щомісяця, буде достатнім розміром коштів, який в певній мірі забезпечить необхідні потреби на утримання неповнолітньої дитини. Призначаючи аліменти саме в твердій грошовій сумі, суд враховує, що [PERSON] офіційно працевлаштований та має постійний заробіток. На підставі ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

17.11.2017 року заявник звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності [PERSON], державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] виданий 13 квітня 2001 року Біляївською районною радою народних депутатів та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №10, яка розташована на території Березанської сільської ради. Свої вимоги мотивував тим, що йому на підставі рішення сесії Біляївської районної ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 21.05.1993 року надана у постійне користування земельна ділянка площею 5,22 гектарів на території Березанської сільської ради для ведення селянського господарства, потім заявник отримав державний акт на право постійного користування землею від 13.04.2001 року. На теперішній час виявилось, що у державному акті у прізвищі заявника допущена помилка. У зв'язку із чим він не може у повній мірі використовувати майно, що належить їй на праві власності, тому він був змушений звернутись до суду. До судового засідання заявник та його представник не з`явилися, але від представника заявника надійшла заява, в якій він просив справу слухати у його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити (а.с.25). Представник Біляївської районної державної адміністрації Одеської області до судового засідання не з'явився, але подав заяву, в якій проти позову не заперечував і просив справу розглянути у його відсутність (а.с.23). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 13.04.2001 року заявнику було видано Біляївською районною радою народних депутатів державний акт на право постійного користування землю серії [NUMBER], який був виданий на ім'я [PERSON]. Згідно вказаного державного акту заявнику надається у постійне користування земельна ділянка площею 5,22 гектарів, яка розташована на території Березнаської сільської ради (а.с.5). Однак, у державному акті у прізвищі заявника допущена описка, саме вказано прізвище «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Той факт, що державний акт на право постійного користування землею серії [NUMBER], на підставі якого заявнику належить земельна ділянка площею 5,22 га, яка розташована на території Березанської сільської ради, який був виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданого Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 31.05.2000 року (а.с.4) та довідкою Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області №456/02-15 від 09.08.2017 року (а.с.20), з яких вбачається, що прізвище заявника записано «[PERSON]». З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

17.11.2017 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу, а саме встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Заявник в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Городнянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.7). 14.03.1997 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом померлої [PERSON]. (а.с. 6) В даному свідоцтві помилково зазначено прізвище заявника «[PERSON]», замість «[PERSON]». Зазначена обставина перешкоджає заявнику реалізувати своє права спадкоємця на спадкове майно. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із копії паспорту заявника прізвище заявника зазначено як «[PERSON]». Згідно даних Державного нотаріального архіву в Чернігівській області, спадкова справа до майна [PERSON] Другою чернігівською державною нотаріальною конторою та Першою чернігівською державною нотаріальною конторою не заводилась. Суд, проаналізувавши матеріали справи, надані заявником доказами та оцінивши їх в сукупності, встановив виникнення правовідносин з встановлення факту, що має юридичне значення, які регулюються ст.ст. 315-319 ЦПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд дійшов висновку, що відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України наданими заявником доказами він довів факт, який має для нього юридичне значення, а тому вимоги підлягають задоволенню, оскільки суперечностей судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

17.11.2017 року позивач звернувся в суд з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 жовтня 2011 року /актовий запис № 122/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку - Анну, [INFO]. Свій позов позивач мотивує тим, що сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. В суд позивач [PERSON] зявилася, позовні вимоги підтримала повністю та надала пояснення аналогічні позовній заяві. Відповідач [PERSON] у суді не заперечив проти задоволення позову та просив розірвати його шлюб з позивачкою Суд, вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним задовольнити позов. У суді встановлено, що 14 жовтня 2011 року /актовий запис № 122/ відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області, між сторонами був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР № 074297 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку - Анну, 21.07.2013року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 176049 (а.с.4). Сім`я розпалася через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Строк для примирення не потрібний. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що при таких обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення по справі, а тому позов задовольняється і шлюб між сторонами розривається. Спору за поділ майна та місце проживання дитини сторони на сьогодні не мають. При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved