Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

19.02.2016 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту припинення шлюбних відносин та роздільного проживання. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що у листопаді 1994 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, у [INFO] у них народилася спільна дитина. Після укладення шлюбу до середини 1995 року вони з відповідачем проживали у місті Києві в орендованій квартирі, влітку 1995 року він виїхав до відрядження до Великобританії, звідки повернувся наприкінці 1995 року і після повернення проживав до 1998 року разом з відповідачем у м. Хмільник, куди вона переїхала влітку 1995 року. Позивач вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем тривали до 1998 року, коли він зрозумів про неможливість подальшого спільного проживання з відповідачем, почав планувати своє самостійне життя та поїхав до Великобританії, де проживав та працював до 2008 року. Зазначає про те, що з початку 1998 року не проживав з відповідачем разом, не був пов'язаний з нею спільним побутом, не вів спільного господарства, не мав спільного бюджету, сторони окремо вирішували питання особистого життя. Також позивач зазначає про спробу відповідача відновити сімейно-шлюбні відносини влітку 1999 року, для чого вона приїздила до нього до Великобританії, та після чого [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. Позивач вказує, що до 2008 року підтримував з відповідачем нормальні дружні стосунки, оскільки вона виховувала дітей. Участі у вихованні дітей він не брав, лише надавав відповідачеві грошові кошти як аліменти на їх утримання. Приїздив до України тільки на свята та у відпустку, коли і зустрічався з дітьми. Як вказує позивач, він був зареєстрований в Україні з 07.12.1995 року до 13.05.2000 року по [ADDRESS], де була зареєстрована і відповідач [PERSON], однак фактично там разом вони з відповідачем не проживали. З 18.05.2000 року до 23.08.2000 року місцем реєстрації позивача був будинок [ADDRESS], куди він перереєструвався на прохання відповідача [PERSON] з метою економії витрат за комунальні послуги, оскільки це був приватний будинок, витрати за утримання якого не залежать від кількості зареєстрованих осіб. Позивач зазначає про те, що у серпні 2000 року, після фактичного припинення шлюбу із [PERSON], за кошти, зароблені за час роботи в Великобританії, ним було придбано квартиру [ADDRESS], в якій він був зареєстрований з 17.10.2000 року до 10.06.2003 року. Зазначена квартира зареєстрована на ім'я позивача і він вважає її особистою власністю. З 19 червня 2003 року позивач зареєстрований по [ADDRESS]. Позивач стверджує, що місцем його тимчасового перебування в Україні, куди він приїздив під час відпусток та на свята з 1998 по серпень 2000 року було місце проживання батьків, з серпня 2000 року по 2006 рік - квартира [ADDRESS], з 2003 року - домоволодіння [ADDRESS]. Крім цього, позивач вказує на те, що з 2004 року перебуває в сімейних стосунках з [PERSON], з якою має спільну дитину [PERSON], [INFO], і що фактично після народження сина дружні відносини із [PERSON] зіпсувалися. Позивач зазначає, що як власник квартири [ADDRESS] він хоче розпорядитися цією квартирою, однак відповідач [PERSON] не визнає факт придбання ним вказаної квартири під час роздільного з ним проживання при фактичному припиненні шлюбу та відмовляється виселятися з цієї квартири, мотивуючи тим, що квартира є спільною сумісною власністю, оскільки придбана під час шлюбу. За таких обставин позивач просить встановити факт припинення шлюбних відносин та факт роздільного проживання із [PERSON] з 1998 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що фактично у 1998 році сім'я сторін як така розпалася і позивач поїхав жити та працювати до Великобританії. У 1999 році відповідач спробувала відновити шлюбні стосунки з позивачем, наслідком чого стало народження дитини, але це не призвело до відновлення сім'ї, сторони проживали у різних країнах, не вели спільного господарства, позивач лише надавав відповідачеві кошти на утримання дітей. У 2004 році позивач вступив у фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, [PERSON], у цих відносинах у 2012 році у них народилася спільна дитина. Також вказав, що квартира [ADDRESS] була придбана позивачем за власні кошти, зароблені у Великобританії, після припинення шлюбних відносин з відповідачем. Зауважив про те, що фотознімки, надані стороною відповідача, свідчать лише про виконання позивачем свого батьківського обов'язку і підтримання стосунків з дітьми. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Пояснив, що з часу реєстрації шлюбу між сторонами у 1994 році і до 2013 року відносини між сторонами мали усі ознаки шлюбних відносин, зокрема, позивач та відповідач сторони вели спільне господарство, мали спільний побут, купували спільне майно, мають від шлюбу двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначив, що перебував позивача на заробітках за кордоном на шлюбні відносини сторін це не впливало, останній приймав участь в утриманні сім'ї та у формуванні спільних коштів подружжя, спільно з відповідачем та дітьми їздив на відпочинок, проводив вільний час. Зауважив, що а період шлюбу між сторонами за спільні кошти у 2000 році було придбану квартиру, а також спільними зусиллями та за спільні кошти будувався будинок. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, покази свідків, приходить до висновку, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути також встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно з положеннями статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом достовірно встановлено, що 19.11.1994 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 206 від 19.11.1994 року (а.с.68). Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.71-72). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 69-70) На обгрунтування підстав звернення до суду з позовом про встановлення факту припинення шлюбних відносин та факту роздільного проживання, позивач вказує на те, що через неможливість подальшого спільного проживання з відповідачем припинив шлюбні відносини нею на початку 1998 року, поїхав до Великобританії, де проживав та працював до 2008 року. Як зазначає позивач, з початку 1998 року він не проживав з відповідачем разом, не був пов'язаний з нею спільним побутом, не вів спільного господарства, не мав спільного бюджету, самостійно вирішував питання особистого життя. Позивач також зазначає про те, що тривалий час до 2008 року зберігав із відповідачем дружні стосунки, оскільки вона виховувала дітей, протягом роздільного з відповідачем життя утримував дітей матеріально, однак участі у вихованні через окреме проживання не брав. Вказує, що приїздив до України на час своєї відпустки, у загальнонаціональні та релігійні свята, під час яких зустрічався з дітьми та приділяв їм час. Крім цього, позивач вказує на те, що з 2004 року перебуває в сімейних стосунках з [PERSON], з якою має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Разом з тим, сторона відповідача проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 по 2013 рік, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, а тимчасові поїздки позивача за кордон не можуть свідчити про припинення шлюбних відносин Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, допитана в судовому засіданні, як свідок, [PERSON], повідомила суду, що знає сторін як подружню пару з 2004 року, познайомилася з ними через їхніх кумів. Зустрічалися зі сторонами у кумів, ходили в гості, це було 2004-2006 роках, після цього бачила позивача [PERSON] тільки у сторін вдома. З відповідачем [PERSON] зустрічалася близько одного разу на місяць, оскільки з нею мала спільний бізнес, декілька разів була у неї вдома. Коли відвідувала відповідача, крім неї, удома бачила дітей та чоловіка, це було востаннє 2008 року. Зі слів відповідача свідок [PERSON] знає про те, що сторони розлучилися у 2012 році. Допитана в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] повідомила суду, що була сусідкою сторін, знала сторін як подружжя з 1995 року та до 2010 року, бачилася з ними коли вони купили квартиру, часто бачилася з ними, бувала у них вдома, сприймала сторін як подружжя, про розпад сім'ї дізналася від відповідача після 2010 року. Допитана в судовому засіданні, як свідок, [PERSON]., пояснила суду, що є сусідкою відповідача, знайома з нею з 2000 року, коли сторони заїхали до будинку, але ближче спілкуються з відповідачем з 2006-2007 років. Свідок повідомила, що регулярно бачила сторін в будинку, справляли враження повноцінної сім'ї, років 2-3 останніх перестала бачити позивача із сім'єю, про розпад сім'ї дізналася від відповідача теж 2-3 роки назад. Допитана в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] повідомила суду про те, що знає відповідача [PERSON] з 1985 року, у 1996 році хрестила сина сторін [PERSON], бачилися зі сторонами нечасто, вони приїздили до м. Хмільник Вінницької області на дні народження. Свідок [PERSON] пояснила, що бачилася зі сторонами приблизно у 1996, 2000, 2003-2004, 2007 роках, в основному під час сімейних свят у матері відповідача. Коли святкували у 2000 році народження доньки сторін, [PERSON] був буде щасливим батьком і пишався дружиною. Чи перебуває відповідач у шлюбних відносинах з позивачем сьогодні та коли розпалася сім'я сторін свідок [PERSON] не знає, але бачила сторін разом на похоронах матері відповідача у 2012 році, після цього разом сторін не бачила, наприкінці 2014 року від відповідача дізналася про розлучення сторін. Свідок [PERSON] також повідомила, що сторони будували будинок в м. Києві приблизно у 2003-2004 роках, до 2000 року сторони проживали у м. Хмільник, позивач майже завжди працював за кордоном. Свідок [PERSON] повідомив суду, що знає сторін добре з 1999 року, коли вони проживали у м. Хмільник, близько 2000 року, до народження другої дитини, сторони переїхали до Києва. Бачилися практично кожного року 1-2 рази на рік на днях народження, у свідка вдома або у матері відповідача. На святкуванні дня народження доньки сторін у 2000 році за місцем проживання матері відповідача у м. Хмільник позивач був із сім'єю та своїми батьками, крім цього, свідок бачив його у 2004-2005 роках, коли готував для нього будівельні матеріали для будинку, який будувався, також у 2008 році, коли позивач забирав двері для будинку, востаннє - на похоронах матері відповідача у 2012 році. Допитаний, як свідок, син сторін [PERSON] повідомив суду, що сторони є його батьками, до 2011-2012 років були подружжям, дітям намагалися не розповідати про розлад, діти сприймали їх як мати і батька. Свідок [PERSON] пояснив суду, що батько тривалий час був на заробітках, час від часу залишався в Україні і приїздив до них, проживав з ними востаннє приблизно у 2009-2010 роках, повідомив дітям про те, що залишив сім'ю, у 2013 році. Свідок показав, що позивач підвозив дітей до школи і відвозив його до бабусі час від часу, коли був в Україні у 2011-2012 році, на його думку, і жив з ними у цей час. Також свідок [PERSON] повідомив, що батьки почали конфліктувати з 2008 року, батько, коли приїздив до України, проживав з ними, разом відпочивали, їздили до м. Ялта на відпочинок, завели собаку для дому, жили як благополучна сім'я. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] повідомив суду, що перебуває з позивачем [PERSON] у товариських відносинах з лютого 1998 року, оскільки працював із ним у Великобританії та часто там з ним зустрічався. Зазначив, що з 1998 року до 2005 року позивач перебував у Великобританії, інколи їздив додому ненадовго. Пояснив, що був у гостях у позивача у Великобританії, коли він проживав разом із сестрою, про сім'ї, дітей позивач зі свідком не розмовляли. У м. Києві свідок також зустрічався з позивачем, однак це були одиничні випадки, в основному позивач проживав у Великобританії. Допитаний в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] показав суду, що познайомився з позивачем [PERSON] навесні 2003 року, є колегою позивача, працював з ним до 2007 року. Зазначив про те, що має з позивачем тривалі дружні стосунки та нерідко зустрічається: інколи - раз на місяць, інколи - кілька разів на рік. Свідок [PERSON] пояснив суду, що про наявність у позивача дружини, останній певний час після знайомства нічого йому не розповідав, але пізніше, нгавесні 2004 року, познайомив його з дружиною [PERSON], з якою у подальшому позивач завжди був разом, свідок часто зустрічався з ними. Зі слів свідка [PERSON], позивач із дружиною [PERSON] проживали разом, знімаючи житло у Лондоні, поводилися як чоловік і дружина, проявляли знаки уваги один до одного, турбувалися один про одного. Як зазначив свідок [PERSON], після його повернення до України у 2007 році він інколи бачився з позивачем в Україні, разом проводили час, відпочивали, позивач був з дружиною [PERSON], свідок бачив їх спільну з [PERSON] дитину - хлопчика [PERSON]. Вказав, що про наявність у позивача дружини [PERSON], з якою він одружився у 1994 році, йому нічого відомо не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що є сусідом позивача [PERSON], знає позивача з 2002-2003 років, коли він переїхав проживати на [ADDRESS], зазначив, що до 2007 року позивач рідко навідувався до будинку, після 2007 року жив там, зараз знімає квартиру. Знає, що у 2012 році у позивача народилася дитина, позивач має дружину [PERSON], з якою познайомився у Великобританії. Свідок зазначив, що позивач знайомив його з [PERSON] як із дружиною приблизно у 2004 році, позивач з нею проживає разом і має дитину. Вказав, що по [ADDRESS] позивач приблизно з 2007 року проживав з [PERSON], приїздили вони туди завжди разом, про першу дружину позивача свідкові не відомо, знав тільки, що [PERSON] не перша дружина позивача. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомила суду, що є цивільною дружиною позивача [PERSON], має з ним спільну дитину, 2012 року народження. Вказала, що познайомилася з позивачем [PERSON] у 2004 році, та через кілька місяців після знайомства вони почали проживати в цивільному шлюбі, з початку 2005 року проживають разом з позивачем, ведуть спільне господарство, шлюб офіційно не зареєстрований. Під час спільного проживання купували побутову техніку для спільного користування - телевізор, холодильник, морозильні камери, усе, що потрібно в побуті. Усі речі, яку купляли, знаходяться за місцем проживання свідка та позивача по [ADDRESS]. Як пояснила свідок, приміщення, в якому проживає з позивачем, вони знімають за договором оренди у [PERSON], якій належить будинок, за домовленістю із власником свідок з позивачем ремонтують приміщення. Додатково зазначила, що під час приїздів в Україну вони з [PERSON] проживали разом по [ADDRESS] періодично у 2007 році, потім з 2009 року - постійно, у 2012 році - зареєстрована за цією адресою Допитана у судовому засіданні як свідок, відповідач [PERSON] пояснила, що проживала з позивачем разом до 2012 року, з яких у 1995 році у м. Києві на зйомній квартирі, з 1996 до 2006 року у м. Хмільник, а з 2006 року до 2012 року за адресою [ADDRESS]. Підтвердила, що позивач до 2006 року постійно працював у Великобританії, але коли приїздив до України проживав з відповідачем, в той час як періодичні проживання в інших місцях, на її думку було пов'язано з роботою в Україні. Про іншу сім'ю дізналася лише у 2012 році. З врахуванням наданих в судовому засіданні показів свідків та викладених в позові доводів, суд звертає увагу також на наступне. Допитані на стороні відповідача свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] повідомили суду про тривалість знайомства зі сторонами та внутрішнє сприйняття їх як сталої подружньої пари з гарними сімейними відносинами. Однак при цьому свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON] майже постійно перебував за кодоном, зустрічалися вони зі сторонами разом, як правило, лише на свята, такі як Новий Рік, Різдво, дні народження тощо. Покази вищевказаних свідків не можуть бути розцінені судом як докази на підтвердження саме шлюбних відносин між сторонами та їхнього спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність у них спільного бюджету, оскільки вказують лише на перебування сторін разом на святкуваннях із рідними та близькими. Крім того, з показів вказаних свідків вбачається, що вони будуються на оціночних судженнях та власному баченні сімейних взаємовідносин. До того ж вказані свідчення йдуть в розріз зі свідченнями свідка [PERSON], який проживає та зареєстрований там де і позивач після 19.06.2003 року. Покази свідків [PERSON] та [PERSON]. про те, що вони регулярно бачили позивача із сім'єю, спростовуються інформацією про перебування позивача майже постійно за кордоном в період з 1998 до 2008 років, що достовірно встановлено судом, підтверджено показами інших свідків у справі, та показами відповідача, допитаної як свідка. Якими насправді були сімейні стосунки сторін у період з 1998 року свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] суду не показали, конкретних обставин життя позивача та відповідача як подружжя суду не навели. Жоден із свідків не зазначив про наявність між сторонами таких ознак шлюбних відносин як ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету тощо. За таких обставин, суд позбавлений можливості прийняти до уваги свідчення [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., оскільки останні не спростовують доводів позивача про припинення його шлюбних відносин з відповідачем і роздільне проживання, а також вказують на дійсність його тверджень про те, що він підтримував дружні стосунки з відповідачем, часто приїздив до України на свята і проводив час із дітьми. Цей висновок підтверджують і надані стороною відповідача фотографії, на яких присутні позивач та відповідач. До того ж відповідач підтвердила, що будь яких спільних з позивачем фотознімків після 2005 року немає. Разом з тим, з показів свідків [PERSON] та [PERSON]., які тісно спілкувалися з позивачем під час його проживання у Великобританії, встановлено, що позивач [PERSON] дійсно з 1998 року перебував у Великобританії, де проживав і працював до 2005 року з короткими перервами, в які виїздив до України. Свідок [PERSON] підтвердив перебування [PERSON] з весни 2003 року до 2007 року у Великобританії, те, що з 2004 року [PERSON] мав за дружину [PERSON], з якою проживав разом та вів спільне господарство. Проживання позивача окремо від відповідача підтвердив свідок [PERSON], який показав про те, що з 2002-2003 років [PERSON] періодично, під час приїздів у Україну, проживав по [ADDRESS], з 2007 року - з дружиною [PERSON]. Свідок [PERSON] показала суду, що знайома з позивачем з 2004 року, проживає з ним спільно з ним у цивільному шлюбі, веде спільне господарство, разом виховують сина [PERSON]. Як повідомила суду свідок, вона знала, що у позивача є діти. Таким чином, показами вказаних свідків підтверджено факт проживання позивача окремо від відповідача з 2004-2005 років. Покази допитаного як свідка сина сторін [PERSON] про гарні сімейні стосунки сторін до 2011-2012 років, суд сприймає критично, з урахуванням того, що ним надавалися свідчення щодо обставин по справі, які він сприймав будучи малолітнім та неповнолітнім, а тому у суду відсутні підстави для тверджень про об'єктивність сприйняття інформації вказаним свідком. Критичну оцінку, суд надає і показам відповідача [PERSON], допитаної як свідка, зважаючи на її зацікавленість у наслідках розгляду справи та суперечливість, наданих нею показів показам інших свідків по справі. Стосовно посилань сторони відповідача на довіреність від 14.04.2004 року, оформлену [PERSON] на ім'я [PERSON] (а.с. 73) та заяву [PERSON] від 20.09.2012 року, в якій він дає згоду на отримання своєю дружиною - [PERSON] кредиту та передачу в заставу належного їм автомобіля (а.с. 29), то вказані докази не можуть бути розцінені судом як беззаперечний доказ спільного проживання сторін, ведення ними спільного господарства та наявність спільного бюджету, до початку 2013 року. Крім того, стороною позивача не заперечувався той факт, що сторони до 2012 року перебували у дружніх відносинах, опікувалися вихованням спільних дітей, та перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі, що не виключає можливості надання останнім, в зв'язку з таким, довіреностей та нотаріально посвідчених заяв на ім'я [PERSON] чи в інтересах останньої. Разом з тим, щодо встановлення моменту припинення між сторонами по справі шлюбних стосунків та початку їх роздільного проживання, суд, вважає, що стороною позивача по справі доведено факт припинення шлюбних відносин та спільного проживання сторін з 2004 року, після вступу позивача у фактичні шлюбні відносини з [PERSON], а не з 1998 році, як про це вказує у позові позивач, та зогляду на неможливість чіткого встановлення конкретної дати коли у 2004 році позивач та [PERSON] почали проживати разом, суд вважає за можливе встановити такий факт з січня 2005 року. Вищевказані обставини підтверджуються, зокрема, і відсутністю спільних фотознімків сторін по справі після 2005 року. За таких обставин, оцінивши докази надані сторонами у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факт припинення шлюбних відносин між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] та факт їх роздільного проживання з січня 2005 року, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: partial