Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

19.11.2020 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з останнього на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за теплову енергію у розмірі 27097,24 грн. Позов мотивований тим, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . В даний будинок теплопостачання забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». Відповідач користується наданими позивачем послугами з опалення та гарячого водопостачання, оскільки особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на його ім`я, однак не виконує належним чином зобов`язання зі сплати вартості отриманих послуг у зв`язку з чим станом на 01.07.2020 за ним утворилась заборгованість у розмірі 27097,24 гривень. Невиконання [PERSON] зобов`язань зі сплати наданих житлово- комунальних послуг зумовило звернення позивача з дійсним позовом до суду. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 27.11.2020 року було задоволено заяву представника Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про відстрочення сплати судового збору. Відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а також судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі, у строки передбачені ст. 275 ЦПК України. Дану ухвалу, а також позовну заяву з додатками до неї було надіслано відповідачу за зареєстрованою адресою його місця проживання. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідачем 22.01.2021 року отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з позовом та додатками до нього, відомості про що містяться в матеріалах справи. Відповідачем 02.02.21 року надано суду заяву про застосування судом строків позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 27097,24 грн., яка утворилась з 2013 р. по листопад 2017 року. У відповідь на заяву [PERSON] про застосування позовної давності при розгляді даної справи, позивачем 12.02.2021 року надано письмові пояснення, в яких позивач зазначив, що підстави щодо застосування судом положення про позовну давність відсутні та наполягає на задоволенні позову. Відповідно до\~ст. 275 ЦПК України\~суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями\~ЦК України\~та\~ЖК України. Судом встановлено, що КП «Теплопостачання м. Одеси» створено на підставі рішення ОМР від 27.06.2006 року № 101-V шляхом злиття КП «Одесатеплоенерго» та КП «Одестеплокомуненерго». Згідно з п.2.1.1. Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Відповідач по справі [PERSON] є споживачем теплової енергії у квартирі [ADDRESS] . Зазначений будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади і його теплопостачання забезпечує КП « Теплопостачання м. Одеси». Відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за яким обліковуються надані відповідачу послуги з теплопостачання. Відповідно до положень\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування. Статтею 162 ЖК України\~визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 року №630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Проте, відповідач, отримуючи послуги з постачання теплової енергії, опалення та гарячої води, оплачувала їх частково, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2020 року становить 27097,24 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530\~ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Щодо застосування судом положення щодо дотримання строків позовної давності суд зазначає наступне. Чинним законодавством України встановлено \~ тривалість загальної позовної давності строком три роки ( ст. 257 ЦК України). Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~Цивільним Кодексом України ( ст. 260 ЦК України). Згідно з положенням ст. 261 ч. 1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того 5 липня 2017 року Верховний Суд України зробив правовий висновок у справі № 6-311цс16 про те, що за змістом частин третьої, першої\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 257 ЦК України\~передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За частинами 1, 5\~статті 261 ЦК України\~перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до\~ст. 264 ЦК України\~позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Ст. 267 ч.ч. 3,4 ЦК України\~передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд критично ставиться до заяви відповідача щодо відмови у позові у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності, мотивуючи заяву тим, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості 19.11.2020 року. Заява [PERSON] не обґрунтована, тим більше, що відповідачем надано до суду докази часткового погашення заборгованості датовані 15.04.2019 року на суму 100 гривень, 16.02.2019 року на суму 100 гривень, 18.12.2019 року на суму 100 гривень, 01.03.2020 року на суму 917,28 гривень, 14.01.2020 року ( за грудень 2019 ) на суму 866,16 гривень, за листопад 2019 року (14.01.2020) на суму 288,72 гривень, за січень 2019 на суму 100 гривень, 13.01.2021 року на суму 649,61 гривень за листопад 2020 року, які враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з листопада 2017 року, які на виконання вимог\~ст. 81 ЦПК України\~доведені, та заявлені в межах строку позовної давності, а в частині вимог за період до листопада 2017 року слід відмовити, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Згідно ч.ч. 1-4ст.\~12\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом\~. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами\~: письмовими, речовими і електронними доказами;\~висновками експертів;\~показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму\~ВСУ\~№\~14\~від\~18.12.2009\~року\~«Про\~судове рішення\~у\~цивільній\~справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1ст.\~2\~ЦПК\~України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1ст.\~3\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з\~ [PERSON] на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію в розмірі 12236,05 гривень (27097,24 грн. 14861,19 грн.). Пунктом 1 частини 2 ст.\~141\~ЦПК\~України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи\~у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а вимоги позову знайшли своє підтвердження, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial