Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

17.12.2018 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником будинку за адресою: вул. Богуна, 5, м. Новоград-Волинський. У вказаному будинку, разом із нею, зареєстровані донька [PERSON], онука [PERSON] та колишній зять [PERSON] [PERSON] листопада 2017 року відповідач виїхав до [PERSON], оскільки він являється громадянином [PERSON]. 18.10.2018 року шлюб між її донькою [PERSON] та зятем [PERSON] було розірвано. Більше року на території України відповідач не зявляється та з реєстрації не знімається. У звязку з цим позивач просить винести рішення про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявилась, надіслала заяву у якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у суді. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] є власником будинку за адресою: вул. Богуна, 5, м. Новоград-Волинський, Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 20). Із копії будинкової книги випливає, що у вказаному будинку зареєстровані донька [PERSON], онука [PERSON] та колишній зять [PERSON] (а.с. 6-8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано Новоград-Волинським міськрайонним судом 18.10.2018 року (а.с. 14-15). Свідки [PERSON] та [PERSON] своїми заявами підтвердили факт, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] більше року (а.с. 22, 23). [PERSON] депутата міської ради [PERSON] [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] (а.с. 24). Відповідач [PERSON] являється громадянином [PERSON] Федерації (а.с. 9-11). Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-якої угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.\~ Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ Аналогічної думки дійшли судді Верховного Суду України у Постанові від 16.01.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У свою чергу, ч. 1 ст. 81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, п. 5 та 6 цієї статті вказує, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку, який належить позивачу [PERSON], а також те, що відповідач з листопада 2017 року не проживає у вище вказаному будинку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved