Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

18 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, Управління комунального майна Хмельницької міської ради, Хмельницького бюро технічної інвентаризації, Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], [PERSON], Державний нотаріальний архів Хмельницької області, про визнання недійсною довіреності, визнання незаконним та скасування розпорядження Хмельницької облспоживспілки, свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації права власності на квартиру, зобов'язання анулювати запис розділу Реєстру прав власності на квартиру. Свій позов [PERSON] мотивував тим, що 04.06.2000 року на ім'я [PERSON] було видано довіреність на розпорядження всім майном [PERSON], неповнолітнього [PERSON], [PERSON], яку посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2982. 31.01.2001 року нотаріусом [PERSON] [PERSON] було видано дублікат даної довіреності (замість втраченої) та зареєстровано в реєстрі за № 671. Позивач стверджує, що 04.06.2000 року він не уповноважував [PERSON] на представлення його інтересів та інтересів [PERSON] і [PERSON] На підписанні цієї довіреності та дубліката в 2001 році він не був. 21.10.1999 року Хмельницькою обласною споживчою спілкою товариств було видано ордер № 62 на ім'я [PERSON] та його сім'ї, яка складалась з 3-х чоловік на право зайняти 2 кімнати загальною жилою площею 27,30 кв.м. в квартирі [ADDRESS], що у м. Хмельницькому. З [PERSON] позивач перебував в шлюбі з 07.08.1993 року по 29.05.2012 року. Як стало позивачу відомо восени 2013 року, 02.02.2001 року від його імені було написано заяву на ім'я завідуючого відділу приватизації Твердохліба С.С., якою він, начебто, просив оформити передачу в спільну часткову власність квартиру, що він займав разом з членами сім'ї на умовах найму, при оформленні квартири у спільну часткову власність просив передбачити розподіл долі власності між членами в рівних частках. При цьому, відповідно до цієї заяви в графі: «підпис наймача та повнолітніх членів сім'ї» - стоїть не його підпис. Хмельницька облспоживспілка 02.02.2001 року на підставі вказаної заяви вирішила передати вказану квартиру в спільну часткову власність позивачу, [PERSON] та [PERSON], про що було видано розпорядження № 15 від 02.02.2001 року, а також свідоцтво про право власності на житло. Згідно цього свідоцтва, в графі: «квартира [ADDRESS] зареєстрована Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу. Позивач разом із сім'єю з червня 2000 року по липень 2002 рік перебував у довгостроковому службовому відрядженні в Китайській Народній Республіці. Зважаючи на вище викладене, позивач наполягає на тому, що приватизація квартири [ADDRESS] була здійснена з грубим порушенням норм чинного на той момент законодавства. У зв'язку з наведеним, [PERSON] просить суд визнати недійсною з моменту видачі довіреність на розпорядження всім майном від 04.06.2000 року, посвідченої приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 2982 та дублікат довіреності, виданий 31.01.2001 року, замість втраченої, виданий [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 671; визнати незаконним та скасувати розпорядження від 02.02.2001 року Хмельницької облспоживспілки про приватизацію квартири [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 02.02.2001 року по приватизації квартири [ADDRESS]; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], яка була здійснена Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.02.2001 року; зобов'язати Хмельницьке бюро технічної інвентаризації, реєстраційну службу Головного управління юстиції анулювати запис розділу Реєстру прав власності на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідачів було залучено [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, просила задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Представник відповідача Хмельницької обласної спілки споживчих товариств в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Представник відповідача Хмельницького бюро технічної інвентаризації подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечив. Представник відповідача Управління комунального майна Хмельницької міської ради, відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник третьої особи - Державного нотаріального архіву Хмельницької області, в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, жодних заяв, клопотань чи заперечень до суду не подавали. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що 04.06.2000 року на ім'я [PERSON] було видано довіреність на розпорядження всім майном [PERSON], неповнолітнього [PERSON], [PERSON], яку посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2982. 31.01.2001 року нотаріусом [PERSON] [PERSON] було видано дублікат даної довіреності (замість втраченої) та зареєстровано в реєстрі за № 671. Згідно п. 4 прикінцевих та перехідних положень чинного Цивільного Кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до діючого в той час Цивільного кодексу України, а саме ч. 1 п. 3, ч. 2 ст. 44, повинні укладатись у письмовій формі: 3) інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. Письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають. Угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки особи, яку представляють. Представник не може укладати угоди від імені особи, яку він представляє, ні у відношенні себе особисто, ні у відношенні другої особи, представником якої він одночасно є. Не допускається укладення через представника угоди, яка за своїм характером може бути укладена лише особисто, а так само інших угод, зазначених у законі (ст. 62 ЦК). Згідно ст. 64 ЦК довіреністю визнається письмове уповноваження, яке видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач стверджуючи, що 04.06.2000 року він не уповноважував [PERSON] на представлення його інтересів та інтересів [PERSON] і [PERSON] жодним чином не довів цього факту, а його посилання на перебування за межами України на той час спростовуються матеріалами справи, згідно яких довіреність була посвідчена 04.06.2000 року, а [PERSON] виїхав за межі України 06.06.2000 року. Крім того, сам факт засвідчення підпису нотаріусом спростовує твердження позивача, оскільки згідно розділу 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України(яка діяла на момент посвідчення довіреності), останні встановлюють особу громадянина, перевіряють їх дієздатність, а нотаріально-посвідчувальна угода підписується в присутності нотаріуса. Щодо дубліката довіреності, то він був виданий нотаріусом на підставі документів, згідно яких видавався оригінал довіреності 04.06.2000 року, та у дублікаті підписи сторін не проставлялись. Щодо вимоги позивача про визнання незаконним та скасування розпорядження від 06.02.2001 року Хмельницької облспоживспілки про приватизацію квартири [ADDRESS], а також визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло від 06.02.2001 року по приватизації квартири [ADDRESS], то вказані вимоги позивача також не підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що 21.10.1999 року Хмельницькою обласною споживчою спілкою товариств було видано ордер № 62 на ім'я [PERSON] та його сім'ї, яка складалась з 3-х чоловік ([PERSON]-дружина і [PERSON]-син) на право зайняти 2 кімнати загальною жилою площею 27,30 кв.м. в квартирі [ADDRESS], що у м. Хмельницькому. 06.02.2001 року від імені [PERSON] було написано заяву на ім'я завідуючого відділу приватизації Твердохліба С.С., щодо передачі в спільну часткову власність квартири, що позивач займав разом з членами сім'ї на умовах найму, при оформленні квартири у спільну часткову власність просив передбачити розподіл долі власності між членами в рівних частках. Вказана заява була написана [PERSON] в межах повноважень, наданих йому довіреністю на розпорядження всім майном від 04.06.2000 року (дублікат якої є в інвентаризаційній справі на спірну квартиру). Хмельницька облспоживспілка 06.02.2001 року на підставі вказаної заяви вирішила передати вказану квартиру в спільну часткову власність позивачу, [PERSON] та [PERSON], про що було видано розпорядження № 75 від 06.02.2001 року, а також свідоцтво про право власності на житло, що відповідає матеріалам інвентарної справи. Отже, розпорядження від 06.02.2001 року та свідоцтво про право власності на житло від 06.02.2001 року, що оскаржується позивачем, виданні обґрунтовано, без порушень закону, згідно ордеру на квартиру [ADDRESS]. Позивачем [PERSON] не зазначено яким чином та які його права були порушенні під час приватизації спірної квартири. А також і не доведено, що його права порушувались діями відповідача [PERSON] Зважаючи на вище викладене, вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], яка була здійснена Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.02.2001 року і зобов'язання Хмельницького бюро технічної інвентаризації та реєстраційної служби Головного управління юстиції анулювати запис розділу Реєстру прав власності на квартиру [ADDRESS], також не підлягають до задоволення, оскільки є безпідставними, та у зв'язку з відмовою у задоволенні вимог позивача про скасування документів, що стали підставою для такої реєстрації та вчинення записів до Реєстру. На підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482 від 19.06.1992 року, Положення Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56 «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, ст.ст. 182, 268 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», п.5 розділу V «Прикінцеві положення» ЦК України, та

Outcome: dismissed