Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

18.09.2015 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся у Великобурлуцький районний суд Харківської області з позовом до Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (надалі - відповідач), про встановлення постійного проживання разом із померлою матір'ю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] в сел. Приколотне Великобурлуцького району померла його мати [PERSON], яка з 1976 року та по день її смерті постійно проживала із ним, але була зареєстрована в іншому населеному пункті, через що державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5.8435 га, яка розташована на території Шипуватської сільської ради Великобурлуцького району. Крім того, зазначає, що змушений просити суд, встановити факт постійного проживання із померлою, оскільки через цю причину він не втратив встановлений законом строк для звернення до суду. Інші спадкоємці першої черги-його брати та сестри, від прийняття спадщини відмовилися на його користь. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі і просила його задовольнити. Відповідач - Шипуватська сільська рада в судове засідання не з'явилась і подала до суду письмову заяву в якій позов визнала повністю і просила справу розглядати без її участі. З'ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Приколотнянської селищної ради Великобурлуцького району Харківської області [INFO] в сел. Приколотне Великобурлуцького району померла [PERSON](а.с.9). Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER], виданого 04.12.1948 р. Шипуватською сільською радою Великобурлуцького району Харківської області його матір'ю записана померла [PERSON](а.с.10). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 29.01.2003 р. померлій [PERSON] Великобурлуцькою РДА у Харківській області, їй на території Шипуватської сільської ради на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5.8435 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер-[NUMBER](а.с.12). Інші спадкоємці першої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] подали нотаріально посвідчені заяви про відмову від зазначеної спадщини(а.с.14-18). 25.09.2015 р. державний нотаріус Великобурлуцької районної державної нотаріальної контори Марченко Н.І. винесла постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки померла мати [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS](а.с.30-31). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, який має юридичне значення для заявника і встановити його іншим шляхом неможливо. Згідно роз'яснення у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Той факт, що померла [PERSON] постійно проживала в сім'ї позивача підтверджується наступними доказами: - копією свідоцтва про її смерть в якому зазначено, що вона померла в сел. Приколотне Великобурлуцького району (а.с.9); - поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] пр. те, що померла [PERSON] на протязі багатьох років і до дня смерті постійно проживала в сім'ї свого сина [PERSON], який її поховав; - довідкою виконавчого комітету Приколотнянської сільської ради від 27.07.2015 р. про те, що [PERSON] без реєстрації мешкала за адресою-[ADDRESS] по день її смерті [INFO](а.с.13); - довідкою цього ж органу від 21.09.2015 р. №1072 про те, що позивач [PERSON] поховав свою мати [PERSON], яка померла [INFO]. Отже факт постійного проживання померлої [PERSON] із сином [PERSON] суд вважає доведеним дослідженими в судовому засіданні доказами. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Отже заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про відмову у притяті спадщини, що залишилася після померлої матері [PERSON] базуються на законі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно роз'яснень у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У ч. 1 ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved