Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

18 березня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 25 березня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду у порядку загального позовного провадження /а. с. 20-21/. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі у розмірі 759 503, 26 грн, що складає суму з тіла кредиту, яку не було повернуто, - 500 000, 00 грн, та 139 649, 70 грн пені за несвоєчасне виконання боржником зобов`язання за період з 28 травня 2017 року по 28 лютого 2019 року, 3 % річних від простроченої суми боргу за період за вказаний період, та інфляційні втрати - 93 500 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 травня 2015 року сторонами у справі укладено договір про надання фінансової допомоги на зворотній основі, на підставі якого відповідачем отримано суму 500 000, 00 грн строком на один календарний рік з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача у банківській установі, що його обслуговує. Позивач своє зобов`язання по видачі фінансової допомоги, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконав, але останнім грошова сума не повернута у повному обсязі, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. 22 травня 2019 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті /а. с. 35/. 19 серпня 2019 року представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату, місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзив та заяви з процесуальних питань до суду не надходили, про причини неявки не повідомив. Як визначено частиною першою ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Згідно з частиною восьмою ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідач одержав копію ухвали та копію позовної заяви з додатками, проте, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, суд ухвалив розглядати справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 26 травня 2015 року сторонами укладено договір про надання фінансової допомоги на зворотній основі, відповідно до умов якого позивач надає відповідеві фінансову допомогу на зворотній основі, а останній зобов`язується повернути її у термін, визначений цим договором. Відповідно до п.п. 2.1., 3.1. договору, розмір допомоги за цим договором становить 500 000, 00 грн позивач зобов`язується надати допомогу протягом 2 (двох) календарних днів з моменту підписання цього договору. Згідно п. 4.1. договору, строк, на який надається допомога, становить 1 (один) календарний рік з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок відповідач у банківській установі, що її обслуговує. Відповідно до пункту 5.1. договору, відповідач зобов`язувався повернути допомогу в розмірі, вказаному в п. 2.1. даного договору, в строк, встановлений п. 4.1. договору. Як визначено ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зобов`язання за договором № 2/606 про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26 травня 2015 року виконав у повному обсязі, проте, відповідач в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість, яка становить 500 000, 00 грн. Згідно з частиною першою ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніх, належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України, на підтвердження виконання зобов`язань за договором № 2/606 про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26 травня 2015 року відповідач не надав. Відтак, позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 500 000, 00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача за весь час прострочення інфляційні втрати у розмірі 93 500, 00 грн та три відсотки річних у розмірі 26 353, 56 грн. Відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню. Також позивач просить стягнути за прострочення грошового зобов`язання пеню в розмірі 139 649, 70 грн. Так, згідно з пунктом 6.2. договору, у разі порушення відповідачем пункту 5.1. даного договору, окрім повернення допомоги, позичальник сплачує пеню на користь позивача у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його правильним та таким, що підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 7 595, 03 грн у відшкодування судових витрат, відповідно до статті 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved