Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

18 липня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог від 19 грудня 2019 року, зазначає, що згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 18.05.2009 року Нивицькою сільською радою Львівської області, [INFO] помер [PERSON] , її батько, здійснено актовий запис за №14. За життя спадкодавець розпорядився належним йому майном на її користь, склавши заповіт. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 08.11.2010 року Нивицькою сільською радою Львівської області, [INFO] померла [PERSON] , мати позивача, в книзі реєстрації здійснено актовий запис за №23. Дані родинні відносини, стверджуються свідоцтвом про народження та одруження позивача. Після смерті спадкодавців, залишилось спадкове майно, а саме будинковолодіння в [ADDRESS] , яке належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право власності на будівлі, виданого 23.02.1990 року. Фактично прийнявши спадщину, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, відповідно для прийняття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, та роз`яснили їй процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановити факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого 23.02.1990 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, на ім`я [PERSON] . Встановити факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документу - Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІУ-ЛВ №092694 виданого 10.10.2001 року Нивицькою сільською радою народних депутатів, на ім`я [PERSON] . Встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , проживала спільно із [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , у [ADDRESS] . Встановити факт належності [PERSON] , правовстановлюючого документу - Державного акта на лраво приватної власності на землю, серії ІУ-ЛВ №092693 виданого 10.10.2001 року Нивицькою сільською радою народних депутатів, на ім`я [PERSON] . Визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 2,8300 га, яка складається двох земельних ділянок площею 0,6861 га, та площею 2,1439 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на будинковолодіння в [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та право власності на земельну ділянку загальною площею 1,1219 га, яка складається з двох земельних ділянок площею 0,6876 га, та площею 0,4343 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просили ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та не стягувати із відповідача судові витрати.. Відповідач у підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, позов просила задоволити. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Нивицькою сільською радою Львівської області 18.05.2009 року (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Нивицькою сільською радою Львівської області 08 листопада 2010 року, актовий запис №23, [PERSON] померла [INFO] , яка доводилась позивачу матір`ю (а.с.13). Суд також встановив, що за життя спадкодавець [PERSON] розпорядився належним йому майном на користь [PERSON] , склавши заповіт (а.с.12). Після смерті спадкодавців, залишилось спадкове майно, а саме будинковолодіння в [ADDRESS] , яке належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право власності на будівлі, виданого 23.02.1990 року та технічним паспортом на житловий будинок (а.с.8-11). Факт родинних відносин стверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , згідно якого, [PERSON] , [INFO] , в графі батьки значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб і після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до довідок №507, №508, виданих виконкомом Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області вбачається, що батько [PERSON] , [PERSON] , помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований та проживав разом із дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] і була зареєстрована в [ADDRESS] . Від імені померлого [PERSON] виконкомом Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області заповіт посвідчувався 15.02.2002 року за №7. Станом на 01.01.1991 року в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] - голова двору, помер [INFO] , та [PERSON] - дружина, померла [INFO] (а.с.6,7). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-ЛВ №092693, виданого 10.10.2001 року головою Нивицької сільської Ради народних депутатів на підставі рішення ХІІ сесії ІІІ демократичного скликання Нивицької сільської Ради народних депутатів від 13.08.2001 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №16791, вбачається, що земельна ділянка, площею 1.1219 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області, належала [PERSON] (а.с.80-зворот). З довідок №665 та №666 від 18.12.2019 року, виданих Нивицьким старостинським округом Радехівського району Львівської області, вбачається, що гр. [PERSON] , який помер [INFO] , та гр. [PERSON] , як зазначено у Свідоцтві про право особистої власності на будівлі, виданого 23.02.1990 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, є одна і та сама особа. [PERSON] , яка померла [INFO] , та гр. [PERSON] , як зазначено у Державному акті на право приватної власності на землю, ІУ-ЛВ №092694 виданого 10.10.2001 року Нивицькою сільською радою народних депутатів, є одна і та сама особа (а.с.81). Відповідно до довідок №667 та 668 від 18.12.2019 року, виданих Нивицьким старостинським округом Радехівського району Львівської області, [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] проживала спільно із [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] у [ADDRESS] , тобто до дня їх смерті (а.с.82). Окрім цього, факт, що [PERSON] проживала спільно із спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] до дня їх смерті за адресою в [ADDRESS] , підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.94-95). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення юридичного факту та визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення.

Outcome: approved