Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

19 листопада 2013 року до суду звернулась позивач [PERSON] та просить ухвалити рішення згідно якого стягнути на її користь з відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики з урахуванням втрат на інфляції у сумі 1 421,49 грн., а також 3% річних з простроченої суми за користування коштами за період прострочення в розмірі 6 510,46 грн., а всього 87 861,95 грн. Також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 998,62 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 02.12.2010 року [PERSON] отримала від неї в присутності свідків: [PERSON], [PERSON], грошові кошти на загальну суму еквівалентну 10000 доларів США під розписку в якості позички, з кінцевою датою повернення боргу 01.03.2011 року. Однак у вказаний строк борг повернуто не було. Станом на 15.11.2013 року розмір боргу еквівалент 10000 доларів США за курсом НБУ (7,993 грн. за 1 долар США) складає 79 930,00 грн. До теперішнього часу відповідачка ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобов'язання. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву згідно якої позов підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи їй було повідомлено належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так у судовому засідання встановлено, що 02.12.2010 року [PERSON] отримала від [PERSON] в присутності свідків: [PERSON], [PERSON], грошові кошти на загальну суму еквівалентну 10000 доларів США під розписку в якості позички з кінцевою датою повернення боргу 01.03.2011 року, що підтверджується розпискою від 02.12.2010 року, яка була написана власноручно [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності з ч.2. ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З вищевказаної розписки вбачається, що договір позики був укладений між сторонами у справі 02.12.2010 року в момент передання грошей у сумі 10 000 доларів США. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В підтвердження укладення договору позики та його умов позивач надав суду розписку позичальника, відповідача у справі, яка посвідчує передання йому позикодавцем 10000 доларів США, що за курсом НБУ на 15.11.2013 року еквівалентно 79 930,00 гривень У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з розписки, відповідач повинна була повернути позивачу 10000 доларів США до 01.03.2011 року. Однак вимогу про повернення грошей взятих у борг відповідно до договору позики від 02.12.2010 року, не виконала. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком інфляційної складової основного боргу та 3% річних, який наданий позивачкою. Таким чином, як встановлено у судовому засіданні відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим суд вважає вимоги позивача [PERSON] доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки справа доведена до суду з вини відповідача, з неї на підставі ст.88 ЦПК України належить стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 998,62 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved