Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

17 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначали, що 02 березня 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, між ними було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №74. Вказували на те, що від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину, доньку, - [PERSON], 04 березня 2013 року, на утримання якої [PERSON] сплачує аліменти за рішенням суду. Зазначали, що їхня сімя розпалася у вересні 2015 року, причиною тому слугувало те, що їм набридло сімейне життя, та вони втомилися. Після цього, [PERSON] з донькою переїхали проживати до квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Революційна, буд.№35, кв.№8, де проживають по теперішній час. Вважають, що їхня сімя розпалась остаточно, примирятися наміру вони не мають, спору про місце проживання дитини та поділу спільного майна подружжя у них не має. На підставі викладеного просили заяву задовольнити, та розірвати шлюб укладений між ними 02 березня 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №74. Заявники [PERSON]Г та [PERSON] до зали суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, наддали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, заяву про розірвання шлюбу підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ній, просили суд її задовольнити. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заявників з урахуванням наступного. Згідно з ч.3 ст.234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що 02 березня 2013 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, між заявниками [PERSON] (а.с.6, 8) та [PERSON] (а.с.7, 9) було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №74 (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку, - [PERSON], 04 березня 2013 року (а.с.4), яка проживає разом із заявником [PERSON]за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Революційна, буд.№35, кв.№8 (а.с.3). Відповідно до ч.1ст.109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Зі змісту заяви судом встановлено, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду. Згідно з ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.109 Сімейного кодексу України, суд доходить висновку про достатність підстав для задоволення заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так судом встановлено, що при реєстрації шлюбу заявником [PERSON] прізвище не змінювалося, а тому суд вважає за доцільне залишити за нею прізвище, - «Турик». Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, суд дійшов до висновку, що встановлені судом обставини вказують на наявність підстав для задоволенню вимог заявників у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved