Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

17 травня 2018 року [PERSON] звернулась до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Райпільської сільської ради в особі Тимошенко Ірини Василівни секретаря виконкому про визнання заповіту дійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 02 липня 2010 року було складено заповіт, де заповідач - [PERSON] за своїм волевиявленням заповіла все свої майно, де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що вона за законом мала право і що належало їй на момент смерті на спадкодавця [PERSON]. Цей заповіт було посвідчено секретарем виконкому Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі під № 45. 25 вересня 2010 року вона одружилася та взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], яка до 13.07.2010 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. З 16.07.2010 року і по день смерті [INFO] проживала і знаходилась на повному державному утриманні в КЗ «Могилівський геріатричний пансіонат» ДОР». Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розміром 4,980 га., призначеної для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 2017 рік складає - 182 141,44 грн.. 07 вересня 2017 року вона звернулася до приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини згідно встановленого строку для прийняття спадщини. 24 квітня 2018 року Царичанською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, була винесена постанова № 412/01-16 про відмову вчинення нотаріальної дії, якою відмовили їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку через невідповідність посвідчувального напису вимогам законодавству. Просить суд визнати заповіт від 02 липня 2010 року, посвідчений секретарем виконкому Райпільської сільської ради, Межівського району, Дніпропетровської області, складений від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] та зареєстрований в Реєстрі за № 45 - дійсним; визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,980 га. кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області року; судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилась, належно та вчасно була повідомлена про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач - Тимошенко І.В. - в.о. старости Райпільського старостинського округу Межівської селищної ради у судове засідання не з'явилась, належно та вчасно була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Заповідач [PERSON] 02 липня 2010 року на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і взагалі все те, на що за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON]. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області Тимошенко І.В. (а.с.19). 25 вересня 2010 року [PERSON] одружилася та взяла прізвище чоловіка - [PERSON]. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 25 вересня 2010 року виконавчим комітетом Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 24 (а.с.20). [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], яке видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління у Дніпропетровській області, про що 01 серпня 2017 року складено відповідний актовий запис № 336 (а.с.21). Згідно довідки № 1675 від 01.09.2017 року, виданої Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] до 13.07.2010 року (а.с.22). [PERSON] дійсно проживала і знаходилась на повному державному утриманні з 16.07.2010 року і по день смерті [INFO] в КЗ «Могилівськиму геріатричному пансіонаті» ДОР», що підтверджується довідкою № 221 від 04.09.2017 року, виданою КЗ «Могилівський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради» (а.с.23). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] розміром 4,980 га., призначеної для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Райпільської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] (а.с.18). Нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки станом на 2017 рік складає 182 141,44 грн. (а.с.33). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] - «земельна ділянка знаходиться в оренді СФГ «Макара» (а.с.29-32). 07 вересня 2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини згідно встановленого строку для прийняття спадщини (а.с.24). Згідно листа-повідомлення № 952/02-14 від 03.10.2017 року Царичанською нотаріальною конторою Дніпропетровської області була заведена спадкова справа за № 174/2017 та видано Витяг про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 49327620 (а.с.25, 26). 24 квітня 2018 року Царичанською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області була винесена постанова № 412/01-16 про відмову вчинення нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з невідповідністю посвідчувального напису вимогам законодавству (а.с.28). Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може бути одностороннім та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.ч.2, 3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно п.4 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ч.1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Частиною 2 ст. 209 ЦК України передбачено, що нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Згідно п.1. ч.1 ст. 211 ЦК України, якщо у правочині не вказане місце його вчинення, то місцем вчинення одностороннього правочину є місце вираження волі сторони. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину, стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В частині 1 ст. 1235 ЦК України зазначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно пп.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні - посвідчують заповіти (крім секретних). Відповідно до п. 12 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року N 22/5, при посвідченні заповітів чи довіреностей з'ясовується дієздатність громадян. За п.15 вказаної Інструкції, нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених правил, є недійсними. Нотаріальне посвідчення заповітів здійснюється шляхом вчинення посвідчувальних написів на заповіті, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладенням гербовою печатки. Посвідчувальний напис на заповіті вміщується після підпису громадянина на тій же сторінці чи на звороті документу (п.18 Інструкції). Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Частиною 2 статті 215 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи, що позивачка не може в іншому порядку оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, вимоги про визнання заповіту дійсним та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір за подання позовної заяви у загальному розмірі 2 898,61 грн. (704,80 + 1 821,41 +352,40). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що відповідачем по справі є Райпільська сільська рада в особі Тимошенко І.В. секретаря виконкому, хоча на даний час Райпільської сільської ради не існує, в зв'язку із створенням Райпільського старостинського округу Межівської селищної ради, в.о. старости якого є Тимошенко В.В.. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову в частині покладення судових витрат на відповідача необхідно відмовити.

Outcome: partial