overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

18.12.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин. В обґрунтування вказаних вимог вказала, що після розірвання між сторонами шлюбу з квітня 2000 році відповідач жодного разу не з'являвся в квартирі, а всі обов'язки щодо виконання договору найму житлового приміщення виконує вона. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з зазначених вище підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача пояснила, що сторін знає майже тридцять п'ять років. Вказала, що сторони проживали разом у шлюбі п'ятнадцять років, після розірвання шлюбу відповідач сім'ї не допомагав, вихованням дітей займалась позивачка сама та на даний час проживає з дітьми та онуками. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані в квартирі [ADDRESS], що підтверджується змістом довідки № 1444 від 18.11.2014 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між сторонами 31.03.2000 року розірвано, про що зроблений відповідний актовий запис № 222. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки, який, будучи зареєстрованим у вищезазначеній квартирі фактично з 2000 року не проживає в ній без поважних причин, що підтвердилось показами свідка та змістом актів від 16.03.2011 року, 05.10.2011 року, 07.06.2012 року 20.03.2012 року, 18.11.2014 року затвердженихї КВЖРЕП № 5, з яких вбачається, що громадянин [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою з квітня 2000 року не проживає, його особистих речей в квартирі немає, а місце проживання невідоме. Спірні правовідносини регулюються статтями 71, 72 ЖК України, згідно яких наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

18.12.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей-[PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позивач до судового засідання не з*явилась, але подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив стягувати з нього аліменти на утримання своїх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку, так як він навчається в Слов*янському державному педагогічному університеті на контрактній формі навчання і не має змоги виплачувати аліменти в розмірі 1/2 частки свого заробітку. Суд заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, оскільки в судовому засіданні встановлено, що: Відповідач по справі є батьком своїх неповнолітніх дітей - [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5), які знаходяться на утриманні матері - позивача [PERSON] (а.с.6), відповідач допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей не надає, навчається в Слов*янському державному педагогічному університеті(а.с.15). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісяця на утримання своїх неповнолітніх дітей . Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 243,60 грн., а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

18.12.2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 17.07.2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Позивачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 17.07.2004 року, актовий запис № 719, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося сторони припинили шлюбні стосунки. Відповідно до ч. 3-4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

18.12.2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON], 2013 року народження, в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову послалася на ненадання відповідачем достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач визнав позов частково, при цьому погодився сплачувати аліменти в розмірі ? частини заробітку. Він пояснив, що має бажання спілкуватися з дитиною і додатково нести витрати на її утримання. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Дитина залишилася проживати з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. За таких обставин суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

18.12.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги вона мотивує тим, що сім'я розпалась через відсутність порозуміння. Саме це негативно впливало на їх сімейні стосунки. Посилаючись на неможливість спільного проживання позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала на адресу суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте також надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив слухати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 21.10.1995 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дітей: синів [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили у 2010 році. Поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У зв'язку з викладеним шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

18.12.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 28.07.2006р. вона перебуває в зареєстрованому шлюб з відповідачем по справі [PERSON] Шлюб зареєстрований в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 267. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].народження, який мешкає з нею, та на утримання якого відповідач сплачує аліменти за рішенням суду.. З вересня 2014 року вони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини у зв'язку з тим, що в них різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживає спиртним, не цікавиться інтересами сім'ї, мешкають окремо. Вона вважає, що примирення між ними неможливо, шлюб суперечить її інтересам, а тому просила розірвати шлюб. Позивачка [PERSON] до в судового засідання на з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій повністю підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити [PERSON] (а.с.14) . Відповідач [PERSON] до в судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи.(а.с.15-16). Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON]. та [PERSON] перебувають в шлюбі з 28.07.2006р. шлюб зареєстрований в Відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 267. (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].народження.(а.с.7) Судом встановлено, що з вересня 2014 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з у зв'язку тим, що в них різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживає спиртним, не цікавиться інтересами сім'ї, мешкають окремо, примирення між сторонами неможливо. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст..235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що цей шлюб суперечить інтересам сторін, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Шлюб між нею та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

18.12.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.ст.197,224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено, що сторони в справі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає позивачкою, а відповідач у справі матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Викладене підтверджується письмовими поясненнями позивачки та відсутністю заперечень на позов відповідача. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З огляду на викладене, стан здоров'я та матеріальне становище дитини і відповідача, а також те, що відповідач не платить аліменти на утримання інших дітей, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

18.12.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. На підтвердження своїх вимог в заяві вказала, що 25 березня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем. Шлюбно-сімейні відносини між ними припиненні з вересня 2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто, участі в утримані сина відповідач не бере. Інших дітей на утриманні відповідача не має. Утримань за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідач не працює. А тому просила винести рішення та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 2006 року народження в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив, що: - згідно копії рішення Баштанського районного суду Миколаївської області, сторони 03.09.2014 року розірвали шлюб, - згідно копії свідоцтва про народження сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]; - довідка видана виконкомом Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області підтверджує, що син [PERSON], 2006 року народження дійсно проживає з позивачкою. В силу статті 180 Сімейного кодексу України, батьки ( а не лише мати ) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому враховуючи вищевикладене і те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, проживає окремо від дитини, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 2006 року народження, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно в силу ст.ст.180,182 Сімейного кодексу України та згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

18.12.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 700 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засіданні з'явився, позовні вимоги визнав частково, зазначаючи, що оскільки він на даний час офіційно не працює, має мінливий дохід, тому 700 грн. для нього велика сума, вказав, що готовий сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] . Сторони не проживають разом, донька проживає з позивачкою. Відповідач постійної допомоги на матеріальне забезпечення доньки не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, і це зобов'язаний робити відповідач. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частку одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з пояснень відповідача, він на теперішній час офіційно не працює. Враховуючи, що перелік підстав зазначений у ч.1 ст. 184 СК України, які надають суду можливості встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, не є вичерпаним (…за наявності інших обставин, що мають істотне значення…), суд визнає той факт, що відповідач офіційно не працює, як обставину, що має істотне значення та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та не спростовано відповідачем, він на даний час є працездатним, не є інвалідом, на його утриманні ніхто не знаходиться, тому він зобов'язаний утримувати малолітню доньку, а той факт що відповідач не має регулярного доходу, тому не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі, судом не приймається, оскільки не пов'язаний з якимись фізичними вадами відповідача, які перешкоджають йому працювати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання доньки в сумі 700 грн. щомісяця, починаючи з дати звернення позивачки до суду та по досягнення дитини повноліття. При цьому суд враховує насамперед інтереси дитини, та вважає, що розмір аліментів у сумі 700 грн. не є значним, та таким що поставить в тяжке матеріальне становище відповідача. Судові витрати у відповідності до ст.. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

18.12.2014 р. по вищевказаній справі було винесено рішення, яким позов задоволено частково. При винесені рішення судом не було зазначено посилання на ст.ст. 88, 226, 367 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, не вирішено питання про судові витрати, а також в резолютивній частині рішення не зазначено країну в яку судом надано дозвіл на виїзд [PERSON], а саме - Туреччину. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення суду. Виходячи зі змісту п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та зазначити в мотивувальній частині рішення посилання на статті ст.ст. 88, 226, 367 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, в резолютивній частині рішення зазначити країну, в яку судом надано дозвіл на виїзд [PERSON], а саме - Туреччину та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

18.12.2014 р. позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 08.06.2007 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Борівського РУЮ Харківської області, актовий запис №19 та прожила з ним до листопада 2013 р. Від спільного подружжя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Сумісне життя з відповідачем не склалося з причин повного непорозуміння один одного, постійних суперечок, втрати взаємної довіри та поваги. Спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного. У зв'язку з цим вони і вирішили розірвати шлюб. В подальшому спільне життя та збереження їхньої сім'ї неможливе. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання своїх позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини між сторонами були припинені, поновлювати стосунки сторони намірів не мають, на примирення не згодні, тому шлюб належить розірвати. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved