overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

19 грудня 2017 року рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини - задоволено. Однак судом при ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати та не допущено до негайного виконання судове рішення. Сторони в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до пп. 3, 4 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустиві негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до п.п. 6,7, ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розділити між сторонами судові витрати та чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. При розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини, судом не вирішені вищезазначені питання. Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, звільненні від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

19 грудня 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено рішення по справі №667/1936/16-ц, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково та стягнуто заборгованість за Договором кредиту №Ф081283А від 17.10.2008 року в сумі 2233,06 гривень та судові витрати в сумі 33,56 гривень. Разом з цим, у вказаному рішенні не вирішено питання по решту заявлених позовних вимог, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в сумі 194543,85 гривень та судового збору в сумі 2918,16 гривень, а судом задоволено позовні вимоги в сумі 2233,06 гривень та судового збору в сумі 33,56 гривень. Згідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Вирішення питання про винесення додаткового рішення суд вважає можливим без повідомлення сторін, згідно вимог ст.270 ЦПК України. Судом встановлено, що 19 грудня 2017 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено рішення по справі №667/1936/16-ц, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково та стягнуто заборгованість за Договором кредиту №Ф081283А від 17.10.2008 року в сумі 2233,06 гривень та судові витрати в сумі 33,56 гривень. Із матеріалів справи встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» заявлено вимогу про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в сумі 194543,85 гривень та судового збору в сумі 2918,16 гривень, однак, задовольняючи позов судом стягнуто заборгованість за Договором кредиту №Ф081283А від 17.10.2008 року в сумі 2233,06 гривень та судові витрати в сумі 33,56 гривень, та не вирішено в резолютивній частині рішення питання щодо решти позовних вимог. В мотивувальній частині рішення судом встановлено, що строк дії договору закінчився 16.07.2015 року, позивач звернувся до суду із позовом 08.06.2016 року. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача в межах строку позовної давності, складає 2233,06 гривень. У відповідності до вимог ч.2 ст.258 ЦПК України пеня з відповідача стягненню не підлягає. Однак під час ухвалення рішення, судом не вказано в резолютивній частині, що в решті позовних вимог слід відмовити. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення по справі.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 19 грудня 2018 позивач, [PERSON], звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що вона 18 серпня 2006 року у Малоперещепинській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 7, зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Зазначала, що подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. З жовтня 2013 року проживають окремо. Просила, шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.12.2018 року відкрито провадження у справі у загальному позовному провадженні. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. \~ \~ \~ \~Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав не заперечував проти задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, докази по справі суд дійшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Установлено, що 18 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, який був юридично оформлений у Малоперещепинській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 7. Сторони мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. Судом установлено, що сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення, просили розірвати шлюб. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ст.. 51 Конституції України та ст.. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, коли шлюб існує тільки формально, а сторони не бажають поновити його, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

19 грудня 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що позивач [PERSON] знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 25 грудня 1988 року міськвідділом ЗАГСу Дзержинського виконкому Донецької області, за актовим записом № 432. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач, її представник у судове засідання не зявилися, надавши суду письмову заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. При цьому, позивач просила залишити їй прізвище «Гончаренко». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Приймаючи до уваги, що позивач, її представник не заперечують проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у звязку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору і питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу залишити прізвище Гончаренко.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

19 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до Голопристанського районного суду Херсонської області із позовною заявою до [PERSON] .. 15 січня 2019 року справу передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за підсудністю. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 1973 року В.Мацевицьким сільським відділом ЗАГС Старокостянтинівського району Хмельницької області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені з 1981 року, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Посилаючись на викладене, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 1973 року В.Мацевицьким сільським відділом ЗАГС Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 18 (а. с. 5), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сім`ї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судовий збір суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

19 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідні обставини позивач обґрунтовує тим, що сторони з 23 січня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальнного утримання на дитину не надає, хоча відповідно до ст.180 СК України зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 500 грн., починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд позов задоволити. \~ \~ \~ \~Відповідач подала до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2009 року, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідні обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Дитина проживає разом із матірю та перебуває на її повному утриманні. Обовязок батьків утримувати дітей закріплений в ст.180 СК України. \~ \~ \~ \~Право вибору способу стягнення аліментів надано тому із батьків з ким проживає дитина, зокрема кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі.\~Відповідне право\~передбаченеу ст.181 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~При цьому судом враховується, що відповідач спроможний та згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 1\~500 грн. При визначенні розміру аліментів судом враховуються вимоги ч.1 ст.182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~ наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина,\~ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Суд, зважаючи на те, що [PERSON] є працездатною особою, має постійне джерело доходу, інших утриманців не має, з урахуванням положень ч.3 ст.181 СК України вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі 1\~500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому судом також враховуються вимоги ч.2 ст.182 СК України, з яких вбачається, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

19 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду позовною заявою до [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрований відповідач. Разом з тим останній з 2009 року не проживає за вказаною адресою. Наявність зареєстрованої особи позбавляє її права розпорядитися своїм нерухомим майном. Посилаючись на викладене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не зявилися, позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов такого. Позивачка є власницею квартири № 4, що розташована за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Короткова, 8, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14651829 від 23 травня 2007 року. (а. с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з положеннями ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За зазначеною вище адресою зареєстрований відповідач [PERSON], але фактично не проживає там більше одного року, що підтверджується довідкою обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Буг» № 15 від 19 грудня 2018 року (а.\~с.\~7),а також актом, складеним за участю сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], з якого вбачається, що відповідач за вказаною адресою не проживає (а. с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи те, що відповідач за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає більше одного року, а також те, що наявність зареєстрованої особи позбавляє позивачку права розпорядитися своїм нерухомим майном, суд вважає позов останньої таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

19 грудня 2018року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних. 04 квітня 2019року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про відвід судді Яценко Н.О. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2019р. заява [PERSON] про відвід головуючому по справі судді Яценко Н.О. передана на розгляд судді Луценко О.М. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Дослідивши обставини, зазначені відповідачем у заяві про відвід, приходжу до висновку, що заява не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, а незгода сторони з процесуальними рішеннями та діями судді не може бути підставою для відводу. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений відвід безпідставний, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

19 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від квітня 2015 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Стосунки з відповідачкою розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім'ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2, 3). Позивач у судовому засіданні підтримав заявлений позов. Відповідачка до суду не з'явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Суд, заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 25.04.2015 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис - 79) (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу мешкатиме разом з відповідачкою (а.с. 6). Від вересня 2018 року сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім'ю не бажає, вважає, що сім'я розпалася остаточно, і збереження сім'ї неможливе. Спір щодо спільно нажитого майна тепер вирішується у судовому порядку. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Outcome: approved