Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

18 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] (надалі за текстом разом іменовані - заявники) звернулися до суду з заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території. Зазначили, що [INFO] у місті Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна народилася їх дочка - [PERSON] , матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , батьком - громадянин України [PERSON] , [INFO] . Фактом підтвердження родинного зв`язку є свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 18.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Каховському району Каховського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області (актовий запис № 50 від 18.11.2015 р.). Факт народження [PERSON] підтверджується медичним свідоцтвом про народження серія 67 № 178615 від 25.09.2019 р.; Свідоцтвом про народження від 09.10.2019 року, серії [NUMBER] , виданим в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим (Відділ запису актів цивільного стану Балаклавського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя) (актовий запис № 110199920000100427008); Довідкою про народження № [NUMBER] від 09.10.2019 р. 17.10.2019 року до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було подано заяву для державної реєстрації народження [PERSON] , [INFO] . Цього ж числа, було відмовлено (№ 1832/17.9.54) у проведенні державної реєстрації. В своїй заяві заявником було вказано про розгляд даної заяви про встановлення факту народження за його відсутності, заяву підтримав та просив задовольнити. Зацікавлена особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлялась. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Як вбачається з матеріалів справи дитина заявників [PERSON] , [INFO] , народилася в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна, на тимчасово окупованій території, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.10.2019 року, актовий запис № 110199920000100427008. 17.10.2019 року Подільським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України було відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації народження - [PERSON] , [INFO] . Так, судом встановлено, що [INFO] у місті Севастополь, Автономної Республіки Крим, Україна, у заявників народилася їх спільна донька - [PERSON] , що підтверджується медичним свідоцтвом про народження серія 67 № 178615 від 25.09.2019 р.; Свідоцтвом про народження від 09.10.2019 року, серії [NUMBER] , виданим в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим (Відділ запису актів цивільного стану Балаклавського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя) (актовий запис № 110199920000100427008); Довідкою про народження № [NUMBER] від 09.10.2019 р. Факт перебування заявників у шлюбі підтверджений свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 18.11.2015 року, виданим у місті Каховка Херсонської області, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Каховському району Каховського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області (актовий запис № 50 від 18.11.2015). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ) є недійсним і не створює правових наслідків. Документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, з посиланням на судову практику Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини. До вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Колегія суддів звернула увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який розвиває цей принцип у своїй практиці, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. <…> Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. (Постанова Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17). У зв`язку з викладеним, недійсність не може бути застосовна до реєстрації народжень і шлюбів, що підтверджується практикою Міжнародного суду ООН та Верховного Суду. Тому суд, розглядаючи справу, враховує документи, видані окупаційною владою на підтвердження факту народження їх дитини. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження її дитини. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть заявникам можливість отримати свідоцтво про народження їх дитини, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 317 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту народження. Оскільки, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав в судовому порядку встановити факт народження громадянина України - дитини жіночої статі [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна від батьків - мати: громадянка України [PERSON] , [INFO] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Каховським РВ УМВС України в Херсонській області 05 січня 2010 року), батько: громадянин України [PERSON] , [INFO] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області 12 травня 1997 року). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved