Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

19\~вересня 2018\~року до\~Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на одну малолітню дитину, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 2\~500, 00 грн. на місяць на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO], починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.06.2033 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували, однак з 2012 року проживали разом і були у фактичних шлюбних відносинах. Спільне життя у сторін не склалося, а тому сторони почали проживати окремо. Останні три роки дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Допомогу у забезпеченні дитини відповідач здійснює нерегулярно. На теперішній час позивач не працює, займається доглядом та вихованням сином. Хлопчик не відвідує дитячий садок оскільки потребує постійного догляду і уваги щодо харчування. Домовленості щодо сплати батьком дитини аліментів досягнуто між сторонами не було, у звязку з вищевикладеним позивач і вимушена була звернутися до суду з вказаною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 20 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на одну малолітню дитину. Призначено судове засідання. 12 жовтня 2018 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач не надає суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин справи, як не було надано доказів того що його заробіток становив 20\~000, 00 грн. Позивач сама у позовній заяві зазначає, що відповідач допомагав їй у забезпеченні сина. Відповідач зазначає, що на теперішній час він має проблеми зі здоровям, а тому заявлена позивачем сума аліментів є занадто завищеною, та не відповідає діючому законодавству. 30\~жовтня 2018\~рокувід [PERSON] надійшли письмові заперечення на позовну заяву [PERSON], відповідно до яких він зазначає, що хоче добровільно досягти згоди щодо сплати аліментів. Доводи викладені у позовній заяві є безпідставними. Так, відповідач не є здоровою людиною, як то зазначає позивач, та не має заробітку у тому розмірі, в якому зазначає позивач. Відповідач допомагає дитині, купує меблі, одяг тощо, намагається спілкуватися з дитиною, однак позивач всіляко йому у цьому перешкоджає. 13 листопада 2018 року у судовому засіданні [PERSON] було подано клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого йому було відмовлено у звязку з тим що у відповідності до ст. 84 ЦПК України він самостійно не позбавлений отримати запитувану інформацію. 30\~листопада 2018\~рокувід відповідача по справі надійшло клопотання про направлення запиту про надання довідки про стан здоровя відповідача, яке ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року було залишено без розгляду, оскільки таке клопотання вже розглядалося судом. 30 листопада 2018 року від відповідача по справі надійшло клопотання про зобовязання позивача надати відповідь на відзив, у задоволенні якого, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року було відмовлено, оскільки подання відповіді на відзив є правом позивача. 30 листопада 2018 року від [PERSON] по справі надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналів медичних довідок щодо стану здоровя [PERSON], яке ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року задоволено, та зобовязано позивача надати відповідні документи. 30 листопада 2018 року від відповідача по справі надійшло клопотання про направлення запиту Начальнику служби у справах дітей для перевірки цільового витрачання грошей, у задоволенні якого, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.12.2018 року було відмовлено, оскільки його було заявлено поза межами позовних вимог. 30 листопада 2018 року від відповідача по справі надійшли заперечення на отримані поштою письмові докази, в яких він посилається на те, що докази надані позивачем були подані не у строки встановлені ЦПК України та не можуть вважатися належними та допустимими, оскільки викликають сумніви у їх достовірності. 11 грудня 2018 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про витребування медичних документів [PERSON], яке ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.01.2019 року долучено до матеріалів справи. 10 січня 2019 року від відповідача по справі надійшла заява про затвердження мирової угоди, у задоволені якої було відмовлено ухвалою суду від 10.01.2019 року, оскільки позивач не згодна на укладення угоди. 10 січня 2019 року від [PERSON]\~надійшли додаткові\~пояснення,\~відповідно до\~яких він\~зазначає,\~що судом\~в судовому\~засіданні було\~порушено порядок\~розгляду справи,\~який встановлений\~ЦПК України.\~Окрім того, докази надані позивачем були подані не у строки встановлені ЦПК України та не можуть вважатися належними та допустимими, оскільки викликають сумніви у їх достовірності. Позивачта її представник [PERSON], яка діє на підставі Ордеру від 24.10.2018 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON], який діє на підставі Довіреності від 06.12.2018 року, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували частково, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просили суд призначити аліменти у розмірі 870 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2012 року. 23 червня 2015 року народився [PERSON], батьками якого є: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] І- ВЛ № 406519, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 23 червня 2015 року. (а.с. 10) В подальшому спільне життя у сторін не склалося та сімя фактично розпалась, сторони почали проживати окремо. Позивач пояснила, що на теперішній час малолітня дитина - [PERSON] проживає разом із нею за адресою: м. Харків, вул. Добролюбова, б. 18, кв. 12, що підтверджується Довідкою № 1404 від 11.08.2015 року. (а.с. 11) Як пояснила [PERSON], після перенесеного респіраторно-вірусного захворювання, гострого бронхіту, рішенням лікарсько-консультативної комісії КНП «Міська дитяча поліклініка №2» Харківської міської ради від 29.05.2018 року, за станом здоровя, дитині [PERSON] рекомендовано домашній догляд, що підтверджується відповіддю КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» від 31.10.2018 року, Довідкою № 198 про потребу дитини у домашньому догляді від 29.05.2018 року. (а.с. 43, 46) [PERSON] працює в Філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» займає посаду бухгалтера 1 категорії у відділі Сектору бухгалтерського і податкового обліку та розрахунків з клієнтами Харківського виробничого структурного підрозділу, наказом 334/ос від 31.05.2018 з 04 червня 2018 року по 01 грудня 2018 року знаходиться в відпусці по догляду за дитиною до 6 річного віку за медичним висновком, що підтверджується довідкою № 57 від 25.10.2018 року. (а.с. 42) Будь-яких доказів того, що на теперішній час [PERSON] також перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6 річного віку суду надано не було. [PERSON] пояснила, що догляд та лікування дитини потребує значних коштів, які позивач витрачає на ліки та на аналізи, що підтверджується копіями чеків. (а.с. 47, 48, 49, 50, 51) Позивач зазначила, що відповідач добровільно допомагає, але коштів, які він надає є недостатньо для забезпечення нормального життя дитини, окрім того вказана допомога є нерегулярною. Відповідач в свою чергу пояснив, що починаючи з 2012 року він змінив багато місць роботи, намагався допомагати дитині, розмір допомоги залежав від життєвих обставин. На теперішній час [PERSON] працює на Приватному акціонерному товаристві «Новий Стиль» вантажником, що підтверджується Наказом № WHC-0003098 від 19.09.2018 року про прийняття на роботу. (а.с. 23) Заробітна плата відповідача за вересень 2018 року склала 3\~370, 06 грн., за жовтень 2018 року склала 10\~221, 07 грн., що підтверджується Довідкою про доходи від 09.11.2018 року № 2018/546. (а.с. 71) В судовому засіданні відповідач підтвердив той факт, що його заробітна плата у листопаді та у грудні 2018 року була такою ж як і у жовтні, тобто приблизно 10\~000, 00 грн. [PERSON] зазначив, що на теперішній час він постійно хворіє, має проблеми зі здоровям та значну частину коштів вимушений витрачати на лікування. З медичної картки [PERSON] вбачається, що він періодично проходить медичні огляди у лікарів, у хірурга перебуває на обліку з хворобою: варікоцеллі зліва., що також підтверджується Висновками лікарів. (а.с. 26, 28, 62) Як вбачається з Довідки КНП «Міська лікарня № 3» від 30.10.2018 року у [PERSON] було виявлено остеохондроз поперекового відділу хребта, спондилоартроз, спондилолистез L3-L4, ознаки м/п гриж дисків на рівні L1-L2-L3. (а.с. 57) У період з 30.10.2018 року по 13.11.2018 року [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні у невропатолога з діагнозом: остеохондроз поперекового відділу хребта, спондилоартроз, спондилолистез L3-L4, ознаки м/п гриж дисків на рівні L1-L2-L3. (а.с. 74, ) Під час лікування відповідач вимушений був купувати ліка за призначенням, що підтверджується чеками та лікарським направленням. (а.с. 77, 78, 79, 80, 81, 114, 115, 116) [PERSON] зазначив, що він має змогу допомагати синові лише у розмірі 870 грн., враховуючи його матеріальне становище та необхідність у постійному лікуванні. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вказані положення ЦПК України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як то просить у своїй позовній заяві, яку вона підтримала в судовому засіданні. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи все вищевикладене, а також стан здоров'я та матеріальне становище дитини [PERSON]; стан здоров'я та матеріальне становище батька [PERSON], відсутність у нього на утриманні інших осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~000, 00 грн. на місяць. В свою чергу суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Таким чином, суд розяснює [PERSON] її право на звернення до суду з відповідною позовною заявою про стягнення додаткових витрат на дитину які повязані з його хворобою. Відповідач 13.11.2018 року надав суду клопотання про забезпечення рівності обовязків батьків щодо дитини, в якому просив суд внести у рішення суду формулювання про обовязок позивача надсилати підтверджуючі документи (копії документів) про грошові витрати на дитину в межах призначених на місяць аліментів (не менш призначеної суми) на його поштову адресу заказним або рекомендованим листом за власний рахунок не менш, ніж раз на місяць, починаючи з дня вступу в силу рішення суду першої інстанції по справі № 639/5183/18. (а.с. 58) Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. (ч. 1 ст. 152 СК України) Отже, діючим законодавством України не передбачено можливості зобовязання одного з батьків надавати звіти щодо цільового використання коштів на дитину. В свою чергу [PERSON], при наявності порушення його прав не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial