Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

19 лютого 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що [PERSON], [INFO] є дочкою відповідача [PERSON] Після закінчення школи, дочка позивачки [PERSON], - [PERSON], вступила до Національної академії внутрішніх справ м.Київ. Форма навчання - денна. Термін навчання з 15.08.2014 року по 30.06.2018 року. На даний час дочка навчається на першому курсі, у зв'язку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] до закінчення останньої навчання, оскільки самостійно забезпечити дочку позивачка не має можливості. Зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини, на час навчання не надає. Позивачка [PERSON], у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала із підстав, що наведені у позовній заяві та просить суд задовольнити заявлений позов до відповідача у повному обсязі, оскільки вважає, що відповідач [PERSON], має можливість надавати матеріальну допомогу дитині до закінчення навчання. При цьому додатково пояснила, що відповідач отримує пенсію, як інвалід ІІІ-ї групи та працює водієм у Державному підприємстві «Білокоровицьке лісове господарство» і має заробітну плату. Позивачка ж отримує заробітну плату, яка в середньому складає 629.53 грн., і у зв'язку із чим сама не має можливості утримувати дитину. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні заявлені до нього позовні вимоги [PERSON], визнав частково та надав суду пояснення, зазначивши при цьому, що він постійно надає дочці допомогу коштами, продуктами харчування при її зверненні до нього. На даний час він є онкохворим та лікується в умовах стаціонару, в Житомирському обласному онкологічному диспансері. Сам потребує допомоги на своє утримання і лікування. На разі готується до оперативного лікування, оскільки його хвороба прогресує. Так він є інвалідом ІІІ-ї групи загального захворювання. Інвалідність встановлено на строк до 01.03.2015 року, однак пройти черговий переогляд він немає можливості, так як на даний час лікується в умовах стаціонару. На лікування витрачає всі кошти, які отримує від держави, як інвалід ІІІ-ї групи та значну їх частину із заробітної плати як працівник Державного підприємства «Білокоровицьке лісове господарство». Крім того має власну сім'ю в якій є єдиним годувальником. Не заперечує щодо того, що він повинен надавати допомогу дочці до закінчення нею навчання, але на разі немає можливості у повному обсязі здійснювати належу допомогу за наведених обставин. Допитана у судовому засіданні дочка сторін - [PERSON] надала суду пояснення про те, що вона навчається на І-му курсі Національної академії внутрішніх справ м.Київ, на денній формі навчання, за державним замовленням. Вона отримує стипендію, розмір якої в середньому складає 222.33 грн., має формений одяг, забезпечена безкоштовним житлом, триразовим харчуванням та підручниками для навчання. Вона на час розгляду справи не мала уяви про те, що її батько - відповідач по справі є хворим і сам потребує допомоги. Вона все має, однак їй не вистачає коштів на поїздку з місця навчання до місця проживання в [ADDRESS]. Вважає, що батько повинен їй надавати допомогу до закінчення нею навчання. Заслухавши позивачку, відповідача, повнолітню дитину щодо якої вирішується питання про стягнення аліментів на її утримання до закінчення навчання та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON], підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Як встановлено у судовому засіданні, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Дочці відповідача [PERSON], - [PERSON], [INFO] виповнилося 18 років, що стверджено копією свідоцтва про народження, виданого на ім'я [PERSON] (а.с.6). З 15 серпня 2014 року дочка відповідача, [PERSON] вступила до Національної академії внутрішніх справ м.Київ, на денну форму навчання (а.с.7). Навчання у вказаному учбовому закладі безкоштовне і відповідно до наданої довідки зазначеного навчального закладу від 18.12.2014 року за № 46 ВКЗ-102/1492 проводиться за державним замовленням (а.с.7). [PERSON], забезпечена безкоштовними: гуртожитком, триразовим харчуванням та підручниками для навчання. Однак дочка - [PERSON], вважає, що їй потрібні додаткові кошти на поїздку з місця навчання до місця проживання позивачки - матері [PERSON], у святкові дні та канікули. Мати дочки [PERSON], - [PERSON], не може в повній мірі надати самостійно відповідну допомогу дочці, так як отримує заробітну плату за місцем постійної роботи, розмір якої в середньому складає 629.53 грн., (а.с.9), що на думку позивачки не дозволяє їй забезпечити дочку [PERSON] належним чином. Відповідач матеріально дочці допомагає, однак не у повному обсязі, хоча і має таку можливість, оскільки працює водієм Державного підприємства «Білокоровицьке лісове господарство», і має відповідну заробітну плату та отримує пенсію по інвалідності. Відповідач є інвалідом ІІІ-ї групи загального захворювання з 19.02.2013 року (а.с.13), група якого встановлена до 19.02.2015 року. Виплата державної допомоги по інвалідності проводиться до 19.02.2015 року, оскільки відповідно до довідки до Акту огляду МСЕК, серії 10 ААБ № 670355 від 18.03.2015 року дата чергового переогляду встановлена 19.02.2015 року, однак відповідачем переогляд не пройдено у встановлений строк, оскільки останній перебуває на стаціонарному лікуванні в умовах Житомирського обласного онкологічного диспансеру та готується до оперативного лікування в умовах Житомирської обласної лікарні (а.с.12,13). Потребує допомоги на лікування та витрачає більшу частину свого доходу на лікування. Сім'я відповідача проживає і утримується за рахунок заробітної плати відповідача, яку він отримує по місцю своєї роботи. Згідно зі ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). Тобто, крім родинного зв'язку батьків і дітей, продовження повнолітніми навчання, потреби повнолітніх дітей у зв'язку із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і здатність батьків таку допомогу надавати. При відсутності хоча б одного із наведених фактів, аліментне зобов'язання, пов'язане із утриманням батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не виникає. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За наявних обставин, суд вважає, що [PERSON], в зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони свого батька, відповідача по справі, а останній може надавати матеріальну допомогу, однак не у тому розмірі, в якому просить позивачка, оскільки відповідач хворіє і сам потребує допомоги, хоча і не заперечує стосовно стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки в значно меншому розмірі, який дозволить йому самому існувати, лікуватися, утримувати свою сім'ю, його сім'я проживає та утримується за рахунок його заробітної плати, яку він отримує по місцю своєї роботи, але будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обов'язку утримання повнолітньої дочки яка продовжує навчання до закінчення навчання. Враховуючи вищенаведене а також те, що відповідач має відповідну заробітну плату, яка надає йому можливість утримувати свою дочку [PERSON] до закінчення її навчання та утримувати свою сім'ю, мати дочки [PERSON], також надає допомогу дочці, сама [PERSON], знаходиться на державному забезпеченні, отримує стипендію у навчальному закладі, має гуртожиток, триразове безкоштовне харчування, і підручники для навчання, думку відповідача, відтак, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, оскільки відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, хоча і сам потребує матеріальної допомоги на своє лікування, однак ухиляється від обов'язку, як батько допомогти повнолітній дитині, яка потребує допомоги закінчити навчальний заклад і здобути професію, а тому кошти на утримання дочки [PERSON] до закінчення її навчання у навчальному закладі слід стягнути в примусовому порядку в розміри передбаченому ст.182 СК України, щомісячно, але без урахування часу на канікули. Разом із тим слід зазначити, що посилання позивачки відносно стягнення аліментів на повнолітню дочку, у відповідності до вимог Закону України «Про Державний бюджет України», у розмірі не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку є безпідставним, оскільки зазначений закон розповсюджується на дітей, які не досягли 18-ти річного віку, а тому до повнолітньої особи застосуванню не підлягає. Крім того, відповідно до ст.ст.3,10,11,60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд забезпечив сторонам змагальність процесу, створивши їм умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків. За таких обставин, а також того, що позивачка не надала доказів про те, що відповідач має значно вищі статки та доходи. Ніяких клопотань з цього приводу не заявляла, суд вважає вимоги позивачки є підставними, однак підлягають частковому задоволенню за наведених вище обставин. У відповідності до ч.1 ст.191 зазначеного Кодексу слідує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: partial