overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

17 грудня 2014року позивач звернулася до суду з позовом до Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON]. Позивач посилається на те, що [INFO] в с. Іванівка Веселинівського району Миколаївської області помер її брат [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельну частку (пай) площею 8,38 в умовних кадастрових гектарах. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не змогла вчасно звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини оскільки на протязі грудня 2006року - січня 2007року вона хворіла. Коли ж позивач у листопаді 2014року звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено через те що було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладене позивач просила визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що заперечень проти позову не має та просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав. Так з матеріалів справи видно, що [INFO] в с. Іванівка Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON], (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Кубряцькою сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 10.08.2006року) Покійний [PERSON] є рідним братом позивача, що підтверджується свідоцтвами про народження позивача, покійного [PERSON], а також свідоцтвами про шлюб позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому на час смерті майно, а саме земельну частку (пай) площею 8,38 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується відповідним сертифікатом. Згідно довідки Баловненської ЛА ЗП-СМ від 13.12.2013року в період з 18 грудня 2006року по 25 січня 2007року [PERSON] хворіла та знаходилася на лікуванні. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустила з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. На думку суду строк тривалість 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

17 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 2 вересня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини останнім часом фактично припинилися через те, що відповідач пиячить та постійно ображає її, вдома не ночує. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що строк для примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2 вересня 2011 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають доньку - дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає та проживатиме разом з позивачкою (а.с.8). Шлюбні відносини фактично припинені через те, що відповідач пиячить та постійно ображає позивача, вдома не ночує, що в кінцевому випадку призвело до погіршення стосунків та неможливості спільного проживання. Приймаючи до уваги не бажання сторін примирятися, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

17 грудня 2014 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем [PERSON] вона розірвала шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 95 від 03 липня 2009 року. Відділом РАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківської області 03 липня 2014 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від спільного проживання у них народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає, їй одній важко утримувати дочку та забезпечити її усім необхідним. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Оскільки відповідач є молодим, працездатним чоловіком, його стан здоров'я та матеріальне становище дають можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, то просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO] /а.с.4/. На сьогоднішній день відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є фізично здоровою людиною, має нерегулярний дохід, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до СК України немає, а тому суд приходить до висновку, що необхідно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки: [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.,ст. 180-182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

17 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернулося в суд з цим позовом, в якому вимагало стягнути з [PERSON] борг за кредитним договором, вказуючи, що станом на 31.10.2014р. відповідач заборгував 7995,43 грн. основного боргу за кредитним договором від 26.09.2012р., 6537,08 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1330,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 793,13 грн. штрафу (процентна складова). Представник позивача Тимчик Б. О. в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням позицій сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Встановлено, що 26.09.2012р. між сторонами було укладено кредитний договір (а.с. 8-9), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8000 (восьми тисяч) грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 31.10.2014р. заборгував 7995,43 грн. основного боргу за кредитним договором, 6537,08 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1330,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 793,13 грн. штрафу (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у визначений у ньому строк. Ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у випадку прострочення його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач станом на 31.10.2014р. заборгував Банку 7995,43 грн. основного боргу за кредитним договором, 6537,08 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1330,00 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 793,13 грн. штрафу (процентна складова), то з метою захисту прав позивача, як сторони кредитного договору, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку, а також понесені ним у справі судові витрати у виді судового збору в розмірі 243 грн. 60 к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

17 грудня 2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким позов задоволено у повному обсязі. Судом встановлено, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, а саме не зазначено яка сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явились, що не перешкоджає розглядові питання про винесення додаткового рішення суду. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим у відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати їхній з відповідачкою шлюб, що зареєстрований 13 вересня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №110. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 13 вересня 2008 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Сімейні стосунки між ними припинилися через відсутність взаєморозуміння, подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, просив віднести судові витрати на його рахунок. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена за адресою реєстрації її місця проживання (а.с. 14). Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 вересня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №110. В підтвердження до матеріалів справи долучено повторне свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2\~ст.104 Сімейного кодексу України\~(надалі \~СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи клопотання позивача, суд відносить судові витрати на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що 04 листопада 2004 року у відділі РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №166. Від даного шлюбу народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO] Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. В судове засідання відповідач не з'явився, однак надав письмову заяву в якій проти позову не заперечував та просив слухати справу у його відсутність. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 04 листопада 2004 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №166 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишається з матірю. З цього приводу спір відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання [PERSON] та [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якому зазначив, що 30 жовтня 2015 року помер його батько [PERSON] Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді нерухомості квартири та земельних ділянок. Мати з батьком жили в незареєстрованому шлюбі. Позивач звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини, але не може оформити спадщину як спадкоємець першої черги, бо в свідоцтві про народження батьком записаний «Рибачок Валентин Миколайович». Дочка батька від першого шлюбу [PERSON] на спадщину не претендує. Просить встановити факт родинних стосунків що [PERSON] був його рідним батьком. Заявник в суді вимоги заяви підтримує. [PERSON] в суд не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши інші докази, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви. Встановлено, що батько заявника [PERSON] помер 30 жовтня 2015 року. Шлюб з мамою заявника [PERSON] [PERSON] не реєстрував. Після його смерті відкрилась спадщина, що потребує нотаріального посвідчення. Пояснення заявника узгоджуються із письмовими доказами: свідоцтвами про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження заявника, з якого вбачається, що його батьком записано «Рибачок Валентин Миколайович», державними актами на земельні ділянки, свідоцтвом права власності на квартиру, довідкою в.о.старости с. Новолабунь про те, що [PERSON] проживав з [PERSON] у фактичному шлюбі та з показаннями свідка [PERSON], яка показала, що [PERSON] пішов проживати до [PERSON] і в них народився син [PERSON]. Їх дочка із [PERSON] [PERSON] знає, що [PERSON] є її братом по батькові та з показаннями свідка [PERSON], яка показала, що жила з [PERSON] з 1989 року і заявник є їх сином, інших спільних дітей з [PERSON] не було. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що докази, досліджені в суді, обєктивно підтверджують правдивість доводів позивача. Встановлення факту родинних стосунків для оформлення спадщини має для позивача юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03 липня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 липня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03 липня 2004 року, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 січня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву, у якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 31 січня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 31 січня 2009 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 11-12). Судом встановлено, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved