Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

17 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.01.2016 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 16\~228,37 грн. (а.с.а.с. 3 5, 6, 70, 75 78). Представник позивача до суду не зявився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 67). Відповідач до суду також не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.01.2016 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 11\~059,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (18 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.а.с. 7 56). Відповідач неналежно виконував свої зобовязання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у нього перед позивачем станом на 06.09.2016 року утворилася заборгованість у сумі 16\~228,37 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 6), а саме: -основна заборгованість 11\~059,86 грн.; -проценти 1 354,83 грн.; -пеня та комісія 2\~654,34 грн.; -штраф за пунктом 2.2 Генеральної угоди від 06.01.2016 року (а.с.а.с. 9, 10) 1\~159,34 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань у розумінні приведеної норми. За правилами, визначеними кредитним договором у разі порушення відповідачем зобовязань, покладених договором, він несе перед позивачем відповідальність у виді сплати додаткових обовязкових платежів (штраф). Зважаючи на те, що відповідач неналежно виконує свої обовязки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. Частиною 1 статті 14 ЦК передбачено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача компенсацію судових витрат у сумі 1 378,00 грн. (а.с.а.с. 1, 2).

Outcome: partial