Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

18 березня 2020 року до суду надійшла позовна заява Криворізького державного педагогічного університету (далі - Університет) до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що між Університетом та [PERSON] було укладено договір № 02-02108 від 01.02.2018 року про надання освітніх послуг. Відповідно до І Розділу Договору, позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити її навчання за заочною формою, за спеціальністю: 014.12 Середня освіта (образотворче мистецтво), з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр». Наказом по університету від 10.04.2018 року № 327-с «Про особовий склад студентів художньо-графічного відділення факультету мистецтв» [PERSON] відраховано з університету за невиконання навчального плану. Відповідач в порушення умов Договору та норм діючого законодавства України, не оплатив за надані освітні послуги у зв`язку з чим має заборгованість по оплаті за навчання в сумі 1989,63 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням останнього обов`язку щодо сплати заборгованості за надання освітньої послуги просить стягнути з нього нараховану пеню у розмірі 288,31 грн., 3% річних у розмірі 114,41грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2102 грн. 06 квітня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзиву на позов до суду не подав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01 лютого 2018 року між Університетом та [PERSON] було укладено Договір № О2-02108 про надання освітніх послуг. За умовами цього договору, Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання за заочною формою, за спеціальністю: 014.12 Середня освіта (образотворче мистецтво), з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр». У п. 9 вказаного Договору зазначено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 12790,50 грн., зокрема за кожний календарний рік: 2018 рік - 7674,30 грн., 2019 рік (січень-червень) 5116,20 грн. Також у п. 10 сторони договору визначили, що Замовник вносить оплату відповідно до щомісяця безготівково не пізніше 10-го числа місяця, за який здійснюється оплата. (а.с. 4) Відповідно до виписки з наказу за №327-с від 10.04.2018 року, [PERSON] , з 10.04.2018 року, відраховано зі складу студентів за невиконання навчального плану навчання за контрактом. (а.с.7) З наданого позивачем звіту по студенту по оплаті за навчання за 01.02.18-29.02.20 вбачається, що [PERSON] має заборгованість в розмірі 1989,63 грн. (а.с. 8) 4 листопада 2019 року за вих. № 07-595/3 на адресу відповідача позивачем направлено претензію №115 з вимогою щодо сплати заборгованості у розмірі 1989,63 грн., однак дана претензія залишена відповідачем без відповіді. ( а.с.9) Приписами частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 615 ЦК України передбачено: у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. За змістом ч.1 ст. 901, ч.1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За правилами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання свого грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У п. 12 Договору № О2-02108 про надання освітніх послуг від 01 лютого 2018 року сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, несплаченої суми за кожен день прострочення. (а.с. 4) Як встановлено судом, [PERSON] своєчасно не здійснила оплату на надані освітні послуги та має заборгованість перед Університетом, а тому відповідач повинна сплатити суму боргу за навчання з урахуванням індексу інфляції, а також сплатити пеню визначену Договором та 3% річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем, з яким повністю погоджується суд, розмір заборгованості за Договором № О2-02108 про надання освітніх послуг від 01 лютого 2018 року становить 2633 грн. 76 коп., яка складається з: 2231 грн. 04 коп. - сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції ; 114 грн. 41 коп. - 3% річних; пені у розмірі - 288 грн. 31 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Університету підлягає задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 4047 гривень 22 копійки. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено повністю, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь позивача в сумі 2102 гривні 00 копійок.

Outcome: approved