Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

19.05.2021 представник позивача - Приходько Є.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом, який він уточнював 02.06.2021 та 01.09.2021, де вказав, що у квітні 2021 позивач, з метою продажу квартири [ADDRESS] , звернувся до нотаріуса та дізнався про існування виконавчого провадження № 62418491, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. на підставі виконавчого напису № 13518, виданого 15.05.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 755/6939DCLSIPS від 12.07.2013 у розмірі 10 745,00 грн., укладеного між [PERSON] та ПАТ «ПлатінумБанк». Вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубим порушеннями Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріуса, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку у визначеному в виконавчому написі розмірі. Також зазначає, що він не був повідомлений належним чином про існування договору відступлення права вимоги за кредитним договором та вказаної у виконавчому написі заборгованості. Крім того, порушенням у виконавчому написі є також вказівка на те, що боржник [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , в той час як він зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , що також ставить під сумнів вказаний виконавчий напис. При цьому представник, в обґрунтування позову вказує, що ніяких кредитних договір з ПАТ «ПлатінумБанк» позивач не укладав. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13518 від 15.05.2020, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 755/6939DCLSIPS від 12.07.2013, укладеного між [PERSON] та ПАТ «ПлатінумБанк», у розмірі 10 745,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, а саме: судовий збір у сумі 1 816,00 грн., 10 000,00 грн.- витрати на професійну правничу допомогу ( послуги адвоката). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.06.2021 прийнято до розгляду цю позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також постановлено витребувати у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 13518, вчиненого 15.05.2020, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 755/6939DCLS1PS від 12 липня 2013 року, укладеного з ПАТ «Платинум Банк», у розмірі 10745,00 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.23.09.2021 представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення . Представник відповідача у судове засідання не з,явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. у судове засідання не з,явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, письмові пояснення щодо позову та витребувані ухвалою суду документи, у вигляді належним чином завірених копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 13518 від 15.05.2020, суду не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. у судове засідання не з,явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 22.09.2021 надала суду письмові пояснення щодо позову, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з неї, як приватного виконавця та третьої особи у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову, понесених позивачем судових витрат, оскільки відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторін ( позивача та відповідача) пропорційно розміру позовних вимог ( а.с.89-90). Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 3 статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частин 1 та 4 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви про розгляд справи без його участі, неповідомлення суду про причини неявки, відсутність відзиву на позов та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку розглянути цю справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по справі, в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Оскільки сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними в ній матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон Про нотаріат ) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм суд дійшов наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Такий же висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких відповідно до закону обліковується заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України, затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. від 25.06.2020, за заявою ТОВ « ФК «Сіті Фінанс», було відкрито виконавче провадження № 62418491 про примусове виконання виконавчого напису № 13518, виданого 15.05.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 10754,00 грн. ( а.с.21-22, 60-61). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. від 14.05.2021, при примусовому виконанні виконавчого напису № 13518, виданого 15.05.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 10 754,00 грн., постановлено повернути стягувачу вказаний виконавчий напис у зв,язку зі зверненням стягувача із заявою про повернення виконавчого документу без подальшого виконання; стягнення за виконавчим документом не проводились Виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання в строк до 14.05.2022.(а.с.63-64). В ході розгляду справи ані відповідачем, ані третіми особами не було подано суду доказів на підтвердження належної перевірки нотаріусом поданих відповідачем документів в частині наявності безспірності заборгованості, а саме: чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису,чи був повідомлений боржник про наявність боргу. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивача та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, заборгованість була безспірною і нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Враховуючи викладене та факт того,що нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора та з порушенням вищенаведених положень закону, оскільки доказів зворотного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги представника про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. суд зазначає наступне. На підтвердження обґрунтування вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. представник позивача надав суду акт СФ № 11-05-21/ША від 11.05.2021 виконавчих робіт ( надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 30-04-21/2фо від 30.01.2021( а.с.23) та квитанцію ФО/2 № 11-05/21 від 11.05.2021 про сплату грошових коштів( а.с.24), з яких вбачається, що [PERSON] сплатив адвокату Приходько Є.В. у рахунок сплати за надану правову допомогу - 10 000, грн. З вказаного акту виходить ,що вартість чотирьох консультацій представника позивача складає 1000 грн.,підготовлення та подання до суду позовної заяви складає 4000 грн.,супровід справи протягом судового розгляду складає 4000 грн.,участь у судових засіданнях -5000 грн. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено,що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд ,з урахуванням критерієв необґрунтованості та неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат із реальністю таких витрат, вказує ,що обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки до цієї справи був незначним як і тривалість судових засідань. З урахуванням положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Outcome: partial