Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

18.09.2017 року [PERSON] подав до суду позов про стягнення з [PERSON] на його користь: 11136,96 гривень майнової шкоди; 5000 гривень моральної шкоди; 2019,60 гривень витрат, пов'язаних з проведення автотоварознавчого дослідження; 600 гривень витрат на правову допомогу та 640 гривень витрат по сплаті судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що 21.06.2017р. близько 16.00год. він, керуючи власним автомобілем [NUMBER], рухався по ґрунтовій польовій дорозі поблизу с. Копанка Балаклійського району Харківської області. У цей час несподівано для нього на дорогу вибіг відповідач [PERSON], намагаючись безпідставно зупинити його автомобіль. Після зупинки автомобіля відповідач завдав удари по лобовому склу автомобіля біноклем, який тримав у руці, та пошкодив лобове скло його автомобіля. Після з'ясування обставин події [PERSON] визнав свою вину, однак відмовився від відшкодування завданої шкоди. Позивач звертався до Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області із заявою про пошкодження його майна, на яку отримав відповідь, що для наявності складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна), необхідно, щоб розмір шкоди в двісті п'ятдесят і більше разів перевищував неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тому в даному випадку відсутній склад вказаного злочину, а дані правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України, згідно якого потерпіла особа може звернутися до суду із позовом про відшкодування збитків. Позивач запропонував відповідачу добровільно відшкодувати завдану шкоду, на що отримав відмову. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11317, складеного 06.07.2017р. Харківським НДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON], розмір матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження його автомобіля становить 11136,96 гривень. Крім матеріальних збитків йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 5000 гривень. Моральна шкода полягає у тому, що внаслідок пошкодження його майна він протягом тривалого часу не мав можливості користуватися власним автомобілем, чим було істотно порушено звичний уклад його життя та членів його сім'ї. Через відмову відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду він опинився у скрутному матеріальному становищі, обмежував себе та членів своєї сім'ї у задоволенні актуальних потреб, оскільки був вимушений витрачати кошти сімейного бюджету на ремонт автомобіля. Також було порушено плани, пов'язані з необхідністю здійснення поїздок на вказаному автомобілі. У зв'язку з цим він переживав душевні страждання, був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та звертатися до суду для відшкодування збитків. Ним також були понесені витрати, пов'язані з оплатою експертного дослідження в сумі 2019,60 гривень, та витрати на правову допомогу в сумі 600 гривень. В суді позивач позов підтримав з наведених у ньому підстав. Пояснив, що 21.06.2017р. він з дружиною проїжджав на автомобілі «Fiat» в районі с. Копанка Балаклійського району, де відповідач біноклем пошкодив скло вітрового вікна (лобове) його автомобіля, чим завдав йому матеріальної шкоди. Вони з дружиною злякалися та поїхали. Він звернувся до поліції із заявою про пошкодження автомобіля, однак йому відмовили у початку розслідування за вказаним фактом. Тому після встановлення розміру збитку, завданого пошкодженням автомобіля, він звернувся з цим позовом до суду. Відповідач в суді позов не визнав. Пояснив, що він є заступником директора з безпеки ТОВ «Агросет». 21.06.2017р. він у бінокль спостерігав за роботою у полі. Заховався в лісі і бачив як у лісосмузі механізатори зливають дизпаливо з баків. Позивач під'їхав на автомобілі та у його багажник почали завантажувати каністри з паливом. З метою перешкодити позивачу поїхати, він вибіг на дорогу назустріч машині. Коли його помітили, позивач заскочив до машини, завів двигун та зірвався з місця. У цей момент він був на відстані близько трьох метрів від машини, встиг відскочити в сторону, підняв руки вгору, а позивач лобовим склом автомобіля зліва врізався у бінокль. Позивач не зупинившись поїхав. Якби він не відскочив, то позивач збив би його. Позивач протягом декількох років купляє крадене дизпаливо. Відповідач також зазначив, що скло пошкодив ненавмисно. Заяву до поліції з приводу крадіжки дизпалива не писав, оскільки нестачу пального неможливо підтвердити. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Позивач [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) ZFA22300006526608, 2014 року випуску, білого кольору, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 640623 (а.с. 8). З відповіді Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області від 26.06.2017р. про результати розгляду заяви [PERSON] вбачається, що під час перевірки встановлено, що 21.06.2017р. близько 16.00год. [PERSON] рухався про ґрунтовій дорозі «Копанка-Курган» на власному автомобілі [NUMBER], де йому назустріч вибіг [PERSON] та намагався зупинити його автомобіль, внаслідок чого пошкодив лобове скло автомобіля. Також у відповіді було зазначено, що склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна) відсутній, оскільки розмір заподіяної шкоди менший за двісті п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян(а.с. 9). Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, тягар доказування відсутності вини у завданні позивачу матеріальної шкоди покладений саме на відповідача. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За заявою [PERSON] судовим експертом Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. [PERSON] 26.06.2017р. було проведено технічний огляд автомобіля [NUMBER], з метою визначення розміру збитку, завданого внаслідок його пошкодження. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11317, складеного 06.07.2017р., розмір матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER], а саме пошкодження скла вітрового вікна автомобіля (з утворенням тріщин матеріалу), яке відбулося 21.06.2017р., становить 11136,96 гривень (а.с. 10, 14-20). Відповідач не довів, що шкоду майну позивача внаслідок пошкодження автомобіля було завдано не з його вини. При цьому він визнає, що саме він пошкодив скло вітрового вікна автомобіля (лобове). Суду не надано доказів вчинення позивачем неправомірних дій з викрадення дизпалива, про що зазначав відповідач, підставності вчинення відповідачем дій із блокування автомобіля позивача. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 11136,96 гривень є обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням майна. Згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, шкода, заподіяна особі та її майну підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р., під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З урахуванням характеру і обсягу страждань, яких зазнав позивач з причини пошкодження його майна, вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та достатнє стягнення з відповідача 1000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання позову сплачено 640 гривень судового збору (а.с. 1). Розмір витрат позивача на правову допомогу становить 600,00 гривень, що підтверджується договором про надання правових послуг (а.с. 21) і наданими в судовому засіданні поясненнями позивача та його представника про те, що ці гроші позивачем були сплачені, а його представником-адвокатом отримані. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р.\~№\~4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016р.\~№\~1801-VIII прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1600 гривень. Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 640 гривень (1600/100х40 = 640) за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Беручи до уваги час участі представника позивача-адвоката [PERSON] в суді справі (близько однієї години), підготовку позову, витрати позивача на правову допомогу в сумі 600,00 гривень не перевищують встановленого Законом граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу. Натомість доказів того, що саме позивачем були понесені витрати на оплату експертного дослідження в сумі 2019,60 гривень, матеріали справи не містять, і як визнав в суді позивач, він не може це підтвердити. Тому позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача витрат на оплату експертного дослідження задоволенню не підлягають. Внаслідок часткового задоволення позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial