Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

18 березня 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» про виключення майна з акту опису та арешту та передана судді [PERSON]. Суду було повідомлено, що відповідач [PERSON] помер, тому ухвалою суду від 09.03.2016 року зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників. Так як суддя [PERSON] була звільнена у відставку, на підставі протоколу повторного розподілу від 24.11.2017 року справа була розподілена на суддю Притула Н.Г. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 22.12.2017 року провадження по справі було відновлено. Під час слухання справи було замінено відповідачів - [PERSON], який помер [INFO] - на правонаступника Київську міську раду (так як спадщину визнано відумерлою та квартира була передана їм за рішенням суду), а Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» замінено на правонаступника Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Індустріал Банк» та залучено третьою особою Публічне акціонерне товариство «Сбербанк». У позовних вимогах з врахуванням заяви від 25.06.2015 року позивач просить: виключити з акту опису й арешту майна та звільнити з-під арешту 1/2 частину квартири [ADDRESS], належну [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Вимоги обгрунтовані тим, що рішенням суду квартиру [ADDRESS] визнано спільною сумісною власністю [PERSON]. 25.01.2012 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа було складено акт опису та арешту майна - зазначеної квартири. Так як позивач не є боржником за виконавчим провадженням та їй на праві власності належить ? частина вказаної квартири, вона зазначає, що арешт майна перешкоджає їй у повній мірі використовувати майно та розпоряджатись ним, а тому для захисту порушеного права звернулась до суду з цим позовом. 24.06.2015 року до суду надійшли заперечення Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що так як боржником не виконувалось рішення суду, було описано квартиру, яка також перебуває в іпотеці Банку. Представник зазначає, що оскільки на момент проведення опису квартири власником квартири був лише [PERSON], державний виконавець правомірно описав та арештував квартиру. Крім того, згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про іпотеку» особа до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. В судове засідання, яке відбулось 25.09.2018 року представник позивача не з'явилась. Звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі та третя особа представників в судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. В зв'язку з неявкою сторін та враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться в статті 321 ЦК України. У відповідності до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»). Частина 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, 26.07.2005 року між Акціонерним банком «Експрес-банк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений 26 липня 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрований в реєстрі за №3034, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Актом опису й арешту майна від 25.01.2012 року (як зазначили сторони зазначення 2011 року є опискою, так як фактично складено опис в 2012 році) в межах виконавчого провадження № 29372683, що відкрите на підставі виконавчого листа від 03.10.2011 року №2-2403/11 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-банк» заборгованість за кредитним договором №35-05/кл від 26 липня 2005 року, а саме: 8585000 (вісім мільйонів п'ятсот вісімдесят п'ять тисяч) 00 коп. суму простроченої заборгованості по кредиту; 3447399 (три мільйони чотириста сорок сім тисяч триста дев'яносто дев'ять) грн. 21 коп. cуму прострочених відсотків по кредиту; 1402412 (один мільйон чотириста дві тисячі чотириста дванадцять) грн. 67 коп. суму пені за несвоєчасне повернення кредиту; 434759 (чотириста тридцять чотири тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 19 коп. - суму пені за несвоєчасне повернення відсотків; 415861 (чотириста п'ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) грн. 89 коп. суму 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання; 832745 (вісімсот тридцять дві тисячі сімсот сорок п'ять) грн. суму інфляційних витрат; 429250 (чотириста двадцять девять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. суму штрафу, всього: 15547427 (п'ятнадцять мільйонів п'ятсот сорок сім тисяч чотириста двадцять сім) грн. 96 коп.; витрати з оплати судового збору у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, описано та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 06.03.2014 року (справа 757/4166/13-ц) встановлено юридичний факт проживання [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з квітня 1993 року. Також визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили. Разом з тим, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року (справа №757/20030/16-ц), позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, Публічне акціонерне товариство «Експрес-Банк», Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» про визначення розміру часток у спільному сумісному майні задоволено, визначено частки [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності, зокрема - квартирі [ADDRESS], по ? частці за кожним. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєструвала право власності на ? частину квартири [ADDRESS] на підставі рішення Печерського районного суду м.Києва у справі №757/20030/16-ц. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.09.2017 року (справа №761/4621/17) визнано спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO] та складається з ? частки у квартирі [ADDRESS] - відумерлою та передано ? частки шестикімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 249,2 кв.м., жилою площею 171,8 кв.м. у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Рішення суду набрало законної сили. Стаття 73 СК України визначає, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. В судовому засіданні не встановлено, що Кредитний договір був укладений [PERSON] в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби, а тому враховуючи що діючим законодавством не передбачено звернення стягнення на частку іншого співвласника, який не є боржником у виконавчому провадженні, тому з врахуванням встановленого в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved