Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

19 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] зайво виплачену щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 6614,32 грн. В обґрунтування позову зазначив, що з 12 червня 2015 року [PERSON] знаходився на обліку в УСЗН Кальміуського району та одержував щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на себе та членів своєї сім'ї у розмірі 884,00 грн. Всього за період з 12.06.2015 року по 11.12.2015 року [PERSON] було виплачено державну допомогу в розмірі 6614,32 грн. При оформлені документів на отримання державної допомоги [PERSON] було представлено до УТСЗН Кальміуського району недостовірні відомості щодо відсутності в його володінні та володіх членів його сім'ї двох або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). За відомостями з УДАІ ГУМВС України в Донецькій області відповідач є власником трьох транспортних засобів, а саме автомобілю «Фольксваген Гольф», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], автомобілю «Субару Форестер ЗНГ», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та автомобілю «Хундай Елантра», 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Посилаючись на пункти 6, 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 вказує про відсутність законних підстав для призначення та виплати щомісячної адресної допомоги [PERSON] за весь період з 12.06.2015 року по 11.12.2015 року в розмірі 6614,32 грн. У зв'язку із цим вказує про наявність зазначеної переплати та наполягає на її відшкодуванні відповідачем. На підставі зазначеного просить задовольнити позовні вимоги та стягнути зайво виплачену державну допомогу в розмірі 6614,32 грн. Представник позивача в судове засідання направив на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача не заперечував. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин та відзив на позов не надав, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно із статтею 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS], де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що закріплено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085. 12 червня 2015 року [PERSON] звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Кальміуського району із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В своїй заяві [PERSON] надав письмову інформацію про відсутність у нього та членів сім'ї у володінні двох або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). Рішенням УПСЗН Іллічівського (Кальміуського) районну м. Маріуполя від 15.06.2015 року [PERSON] та членам його сім'ї було призначено допомогу на проживання, як переміщеним особам, з 12 червня 2015 року. Під час подачі заяви [PERSON] також надав письмову розписку, в якій зобов'язався у триденний строк повідомити УПСЗН Іллічівського (Кальміуського) районну м. Маріуполя про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, з дня настання таких обставин. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженої, постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженої, постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли: у володінні сім'ї є два або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). Відповідно до письмової інформації з УДАІ ГУМВС України в Донецькій області відповідач є власником трьох транспортних засобів, а саме автомобілю «Фольксваген Гольф», 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], автомобілю «Субару Форестер ЗНГ», 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та автомобілю «Хундай Елантра», 2002 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Як вбачається з письмової заяви [PERSON] від 27.08.2015 року він дійсно є власником трьох зазначених транспортних засобів, проте автомобіль «Фольксваген Гольф», 2008 року випуску, він придбав у липні 2015 року, тобто вже після декларування свого майна у УСЗН. Автомобіль «Субару Форестер ЗНГ», 2007 року випуску, у нього викрали 02.11.2014 року та його місце знаходження на теперішній час йому не відомо. Автомобіль «Хундай Елантра», 2002 року випуску, був проданий ним по генеральній довіреності ще у 2007 році. 19.01.2016 року позивачем винесено рішення та проведено розрахунок, згідно якого за фактом виявлення у [PERSON] недекларованого майна у вигляді трьох транспортних засобів (автомобілів), виникла переплата державної допомоги за період з 12.06.2015 року по 11.12.2015 року у розмірі 6614,32 грн. Листом від 13 лютого 2016 року позивач звертався в досудовому порядку до [PERSON] з вимогою повернути безпідставно отриману державну допомогу в сумі 6614,32 грн. Проте, на даний час вказана вимога відповідачем не виконана. У відповідності із пунктом 11 вказаного Порядку, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що відповідач не повернув добровільно Управлінню праці та соціального захисту населення Іллічівського (Кальміуського) району Маріупольської міської ради переплачену допомогу в загальній сумі 6614,32 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у зв'язку з чим необхідно стягнути вищевказану суму з [PERSON] У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved