Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

18.06.2018 р. позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій з подальшим уточненням просить визнати виконавчий напис №20792 від 16.11.2017 року виданий ПН КМНО [PERSON] про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 02.03.2011 року у розмірі 99481,01 грн. таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. 02.03.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір кредиту, за яким позивач отримала у користування кредитну картку, номер рахунку №4149437711745552. На початку червня 2018 року позивачу стало відомо, що 21.05.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківській області [PERSON] було відкрито виконавче провадження за оспорюваним виконавчим написом №20792 від 16.11.2017 року, згідно якого сума, що підлягає стягненню складає 96681,01 грн., з яких заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3282,82 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 83438,14 грн., заборгованість з пені та комісії у розмірі 4880,00 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 4580,05 грн., витрати за вчинення виконавчого напису 1800 грн. Вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог законодавства України, оскільки відповідачем не було надано оригіналу нотаріально посвідченого договору, оскільки його не існує, та відповідачем було пропущено 3-річний строк позовної давності для предявлення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, та одно-річний термін для стягнення неустойки, оскільки з 06.02.2013 року позивач платежі за вказаним кредитним договором не здійснювала. Крім того, штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, та їх одночасне стягнення заборонено, та розмір відсотків є завищеним, тобто подані банком документи для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність заборгованості. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не зявилась, надала до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Від третіх осіб ПН КМНО [PERSON] та приватного виконавця виконавчого округу Харківської області [PERSON] надійшли до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та за наявними в справі доказами. 18.06.2018 року вказана позовна заява надійшла до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.06.2018 року справу було передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. 31.07.2018 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 02.08.2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.08.2018 року за клопотанням представника позивача було забезпечено позовні вимоги за даною справою шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням №56444487, яке перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.03.2011р. у розмірі 98481,01 грн. на підставі виконавчого напису, вчиненого 16.11.2017 року ПН КМНО [PERSON] за реєстр. №20792. Ухвалою суду від 17.12.2018 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті, та витребувано у ПН КМНО [PERSON] належним чином завірені копії оспорюваного виконавчого напису та документів, на підставі яких він був вчинений. \~Судом встановлено,\~що 02.03.2011\~ року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, яка містить посилання на те, що позичальник згодна з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також позичальник підтвердив, що він ознайомлений та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу банківську послугу з кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.03.2011 року у розмірі 96681,01 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3282,82 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 83438,14 грн., заборгованість з пені та комісії у розмірі 4880,00 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 4580,05 грн. Строк, за який провадиться стягнення складав 2374 днів, а саме з 02.03.2011 року по 31.08.2017 року. Вказаний виконавчий напис відповідачем було предявлено для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області [PERSON], за яким було відкрито виконавче провадження ВП №56444487, та винесена постанова державного виконавця про арешт майна боржника. Позивач, дізнавшись про існування вказаного виконавчого напису нотаріуса, звернулась до приватного виконавця із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а після ознайомлення до суду за захистом свого права. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.\~Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.\~Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.\~Це право існує, поки суд не встановить зворотного.\~Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вищезазначене свідчить про те, що нотаріусом не було дотримано часових обмежень давності заявленої стягувачем заборгованості. Наявна заборгованість також не є безспірною, оскільки штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення заборонено, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved