Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

18.02.2014 р. [PERSON] пред'явив до суду позов до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, встановлення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що 27.04.1991 р. з відповідачем зареєстрували шлюб, мають двоє дітей,у тому числі неповнолітню дочку [PERSON]. За час шлюбу, а саме 21.08.1996 р. за спільні кошти з [PERSON] купили домоволодіння [ADDRESS] в м. П'ятихатки, яке розташоване на земельній ділянці площею 978 м2, зареєструвавши його на ім'я відповідача. Шлюбні стосунки припинили у грудні 2012 р., а 08.04.2013 р. шлюб у судовому порядку було розірвано. [PERSON] змінила замки на дверях і чинить перешкоди у проживанні в будинку, не визнає за ним права власності на частину будинку, тому проживає в м. Жовті Води. Іншого житлового приміщення у власності або користуванні не має. Вважає, що йому у спільній сумісній власності подружжя належить ? частка домоволодіння вартістю 79370 грн.. Просить визнати за ним право власності на ? частку спірного домоволодіння, розділити в натурі в рівних частках між сторонами і визначити порядок користування земельною ділянкою пропорційно до часток осіб у праві власності на домоволодіння, розташоване на цій земельній ділянці. Позивач [PERSON] про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, а направив свого представника за договором про надання правової допомоги адвоката [PERSON] (а.с. 41-43). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені у позові, та уточнивши їх пояснила, що за висновком судової будівельно-технічної експертизи поділ спірного будинку на окремі ізольовані квартири з виділом в натурі ? частки неможливий. Згідно незалежної оцінки, проведеної експертно-консалтинговою фірмою «Рейтинг» 06.02.2014 р., ринкова вартість домоволодіння становить 158740 грн., а [PERSON] в спільній сумісній власності подружжя належить його ? частка, тому просить розділити між сторонами спірне домоволодіння, стягнувши на користь позивача грошову компенсацію в розмірі ? частки в сумі 79370 грн., понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що будинок [ADDRESS] в м. П'ятихатки дійсно куплений за час шлюбу, однак вважає його своєю власністю, оскільки придбала за власні кошти, та гроші, якими допомагала мати. Після припинення шлюбних стосунків з [PERSON] домовилися про розподіл майна і чоловік забрав автомобіль, скутер, кухонний стіл, холодильник, телевізор, кінотеатр, диван-ліжко, кімнатний гарнітур, а їй залишив будинок. Написавши про це розписку він претензій не пред'являв. Не погоджується з незалежною оцінкою будинку, адже згоду на оцінку не давала. Також не визнала понесені позивачем судові витрати, вважаючи, що не повинна їх нести, оскільки експертизу не замовляла. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 1991 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 212. Рішенням П'ятихатського районного суду від 08 квітня 2013 р. шлюб розірвано (а.с. 4, 5). На підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 2390 від 21 серпня 1996 р. та посвідченого державним нотаріусом П'ятихатської державної нотаріальної контори, домоволодіння [ADDRESS] в м. П'ятихатки Дніпропетровської області зареєстровано за [PERSON] (а.с. 6-10). З довідки управління Держземагенства у П'ятихатському районі від 27.02.2013 р. № 2/08-540 слідує, що земельна ділянка по [ADDRESS] Згідно висновку Експертно-консалтингової компанії «Рейтинг» станом на 06 лютого 2014 р. оціночна, ринкова вартість жилого домоволодіння по [ADDRESS] м. П'ятихатки Дніпропетровської області без врахування ПДВ становить 158740 гривень (а.с. 13-32). Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл сумісно набутого майна подружжя заявник подавала суду 17.03.2014 р., а ухвалою суду від 17.03.2014 р. його залишено без руху і через неусунення недоліків 25.03.2014 р. повернуто заявнику. Ухвала не оскаржувалася і набрала законної сили (а.с. 56-67). Згідно висновку № 1724/1725/1726-14 судової будівельно-технічної експертизи від 12.08.2014 р. ринкова вартість домоволодіння [ADDRESS] в м. П'ятихатки за порівняльним підходом станом на серпень 2014 р. складає 132125,50 грн.. Враховуючи планування житлового будинку, вимоги нормативної літератури, що пред'являються до окремих ізольованих квартир, розділ житлового будинку на дві окремі ізольовані квартири з виділом в натурі ? частини - неможливий. Оскільки розподіл будинку неможливий, то варіанти розподілу земельної ділянки експертом не розроблялися (а.с. 102-116). За клопотанням позивача для роз'яснення висновку допитаний судовий експерт лабораторії інженерно-технічних досліджень Дніпропетровського НДІСЕ [PERSON]. Експерт підтвердив свій висновок від 12.08.2014 р. і вказав, що спірний будинок не підлягає поділу, що неможливо зробити ані по квадратурі будинку, ані за технічним станом будинку та його плануванням, оскільки потрібно здійснювати значну перебудову або добудову. Покрівля будинку дерев'яна, будинок 1959 року забудови, тому можуть виникнути непередбачувані наслідки. Крім того, між ізольованими кімнатами повинні бути коридор, два виходи, чого не можна зробити в даному випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 68 цього Кодексу визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Іншими словами ця норма права передбачає, що у результаті розірвання шлюбу співвласники перестають бути подружжям, однак правовий режим їхнього майна, набутого за час шлюбу, залишається попереднім - спільною сумісною власністю, але вже колишнього подружжя. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Поняття і види права спільної власності визначені статтею 355 ЦК України. Частиною 1 цієї норми передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Крім того, згідно ст. 365 цього Кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинена за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. (зі змінами від 25.12.1992 р., від 04.06.1993 р. та від 25.05.1998 р.), виділ у натурі частки житлового будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін (співвласнику) може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Відповідно до ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця норма передбачає презумпцію дії режиму спільної сумісної власності щодо майна подружжя, набутого ним за час шлюбу. Таким чином, будинок [ADDRESS] в м. П'ятихатки Дніпропетровської області набутий сторонами за час шлюбу, тому є їхньою спільною сумісною власністю. При цьому слід зазначити, що сторони шлюбного договору не укладали і не встановлювали інший правовий режим їхнього майна. Експертним шляхом визначена ринкова вартість спірного будинку у 132125,50 грн., адже сторони не досягли згоди по дійсній вартості будинку на час розгляду справи і з незалежною оцінкою будинку відповідач категорично не погодилася. Експертним висновком також встановлено неможливість виділу часток будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, тому враховуючи обставини справи і те, що [PERSON] на час розгляду справи в суді зареєстрована і проживає в будинку, не забезпечена іншою жилою площею, має на утриманні неповнолітню дитину, суд вважає доцільним розділити між сторонами спірне домоволодіння, зобов'язавши відповідача як учасника спільної власності сплатити [PERSON] грошову компенсацію за належну частку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 660,62 грн., що становить 1 % суми грошової компенсації у розмірі вартості ? частки домоволодіння, сплачені 121,80 грн. за забезпечення доказів і 3542,40 грн. за проведення експертизи на загальну суму 4324,82 грн.. На підставі ст.ст. 61, 68 СК України, ст.ст. 319 ч. 1, 321 ч. 1, 355 ч. 1, 365, 368 ч. 3 ЦК України,

Outcome: partial