Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

18 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № BL_КГ100093921, згідно якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит на поточні потреби у розмірі 15 000 гривень, термін повернення кредиту - 06 лютого 2015 року, зі сплатою 0,01 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена в розмірі 3 % від суми кредиту. Відповідач від виконання зобов'язань ухиляється. В зв'язку з чим станом на 06.08.2015 року заборгованість складає 53 826 гривень 97 коп. Відповідач, уклавши кредитний договір, взяв на себе зобов'язання по поверненню отриманих кредитних коштів та сплатити проценти в порядку та терміни, що визначені в кредитному договорі, а також виконати в повному обсязі інші зобов'язання, що передбачені кредитним договором. Позивач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору. У зв'язку з відмовою відповідача [PERSON] виконувати кредитні зобов'язання у добровільному порядку, позивач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в судове засідання не з'явилася, але 08 вересня 2015 року до початку розгляду справи по суті надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, місце та дату розгляду даної справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача, відповідно до Ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), як це передбачено Ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 Ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що згідно Ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України можливо провести заочний розгляд справи. Дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») до [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року за № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року за № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Судом встановлено, що 06 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір за № BL_КГ100093921. Згідно умов даного договору Банк надав відповідачці [PERSON] кредит на поточні потреби у розмірі 15 000 гривень, термін повернення кредиту - 06 лютого 2015 року, зі сплатою 3% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за обслуговування кредиту встановлена у розмірі 0,01 % від суми кредиту. Згідно кредитного договору відповідач [PERSON] в свою чергу взяла на себе зобов'язання по поверненню отриманих кредитних коштів та сплатити проценти в порядку та терміни, що визначені в кредитному договорі, а також виконати в повному обсязі інші зобов'язання, що передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 загальної частини Договору банк надає позичальникові грошові кошти в національній валюті України в сумі, зазначеній в п.1 спеціальної частини договору, у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а Позивальник зобов»язується повернути Кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід»ємну частину цього договору. Згідно пункту 1.5 Договору за користування Кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, зазначеному в п. 3 Спеціальної частини Договору (номінальна ставка). Відповідно до вимог п. 1.6 загальної частини Договору за обслуговування Кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом, розмір якої зазначається в п. 4 Спеціальної частини Договору. Згідно п. 2.4.2 умов Договору проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту, відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.5.2 договору Позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок вказаний в п. 6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених в графіку, а також в сумах комісії за обслуговування кредиту. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № BL_КГ100093921 вбачається, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору за [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 06 серпня 2015 року складає 53 826 гривень 97 коп., з яких: по поверненню кредиту 7860 грн. 21 коп.; по сплаті відсотків 0,65 грн.; по сплаті комісії - 8550 грн. та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 37416 грн. 11 коп. Тому позивач був вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості по кредитному договору. З викладеного вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини. У цих правовідносинах порушено право позивача, так як згідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредитні кошти на умовах укладеного кредитного договору. Згідно положень ст. 1050 ч. 1 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 527 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок боржника виконати свій обов'язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. До правовідносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що виникають із правовідносин позики. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 4.3 Договору у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини Договору. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цівільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року за № 5 зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 Цивільного кодексу). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 Цивільного кодексу України. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між позивачем Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] за кредитним договором є дійсними й на даний час, так як відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про те, що ним погашена заборгованість перед Банком у повному обсязі. Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають Ст. ст. 58, 59 Цивільного процесуального кодексу України. При винесені рішення суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Суд, при винесені судового рішення враховує, що згідно ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд повинен з'ясувати чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити, або в позові відмовити. Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином умови, узгоджені при укладенні кредитного договору та вимоги діючого законодавства щодо виконання зобов'язання, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved