Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

19.03.2015 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому вказано, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.07.2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ «КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк». Кредитний ліміт може бути змінено за рішенням Банку, на що Клієнт ([PERSON]М.) надала свою згоду. Також відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем [PERSON]. При укладанні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 «Умов надання банківських послуг» - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у т.ч. простроченого Кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов надання банківських послуг» - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. ПАТ «КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. [PERSON] не надавала своєчасно Банку кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, отже зобовязання за вказаним Договором не виконала. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання Боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. У звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за кредитним Договором у неї, станом на 31.01.2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 17813 грн. 43 коп., яка складається із: 1) заборгованості за кредитом 7791,14 грн.; 2) заборгованості по процентам за користування кредитом 7458,72 грн.; 3) заборгованості за пенею та комісією 1239,12 грн.; 4) штрафу (фіксована частина) 500 грн.; 5) штрафу (процентна складова) 824,45 грн. Враховуючи, що [PERSON] продовжує ухилятися від сплати заборгованості перед Банком, зобовязання не виконує, ПАТ «КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 17813 грн. 43 коп. за кредитним договором б/н від 21.07.2006 року, а також судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп. 15.07.2016 року представником позивача [PERSON] було уточнено позовні вимоги, а саме ПАТ «КБ «Приватбанк» просило стягнути із [PERSON] на користь Банку заборгованість у розмірі 16198 грн. 28 коп., яка складається із: 1) заборгованості за кредитом 7500,24 грн.; 2) заборгованості за відсотками 7458,92 грн.; 3) заборгованості з пені (штрафу за прострочений кредит) 1239,12 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання представник позивача, [PERSON] не зявився, в матеріалах справи міститься заява, в якій він просив справу розглядати за його відсутності, на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, свої інтереси довірила представляти адвокату [PERSON], яка також у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечувала. Крім того, в матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача та її представника проти позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк». Так, в запереченнях зазначено, що позивач не надав суду жодного належного доказу отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 8000 грн., а лише надав докази про укладення кредитного договору. У відповідача на обслуговуванні в ПАТ «КБ «Приватбанк» було дві картки, одна з яких кредитна № 4149605334111523, а друга картка зарплатна № 6762466701604405. Через три дні після укладення кредитного договору між [PERSON] та позивачем був укладений договір доручення № 001, відповідно до якого [PERSON] доручила Банку здійснювати платежі із зарплатної картки на рахунок кредитної картки, з метою погашення кредиту, щомісячно по 250 грн. Відповідно до п. 7 вказаного Договору доручення діє безстроково. 09.07.2010 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приватбанк» був укладений ще один [PERSON] доручення з аналогічними попередньому умовами. При цьому, Банк взяв на себе зобовязання списувати щомісячно по 280 грн. в рахунок погашення кредиту [PERSON] [PERSON], без поважних причин, ПАТ «КБ «Приватбанк» свої обовязки по списанню коштів із зарплатної картки [PERSON] та перерахування списаних коштів на погашення кредиту виконував несвоєчасно, не в повному обсязі, жодних повідомлень про неможливість виконання договору доручення Банк [PERSON] не направляв. На підставі викладеного [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити ПАТ «КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В подальшому, а саме 07.05.2016 року [PERSON] надала додаткові заперечення проти позову, в яких вказано, що в матеріалах справи міститься заява відповідача від 21.07.2006 року на відкриття рахунку та надання кредитної картки. Інші заяви на відкриття рахунку та надання кредитної лінії, підписаних [PERSON], в справі відсутні. На час підписання [PERSON] заяви від 21.07.2006 року на відкриття рахунку та надання кредитної лінії наказу № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, яким були затверджені «Правила користування платіжною карткою», не існувало. 09.07.2010 року між позивачем та відповідачем була складена [PERSON] заявка про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № 0111041100163040407. Тобто, в період з 21.07.2006 року до 09.07.2010 року [PERSON] не була ознайомлена з Правилами надання банківських послуг. Натомість за період з 21.07.2006 року по 09.07.2010 року позивачем було проведено зміну ліміту кредитних коштів з 250 грн. до 4000 грн. Такі зміни, а також нарахування відсотків за користування кредитними коштами та нарахування і зняття оплати комісії були проведені відповідно до «Витягу з Умов та прав надання банківських послуг», що затверджені Наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, якого в цей період не існувало. Крім того, позивачем не надано [PERSON] б/н від 21.07.2006 року, на який Банк посилається в позовній заяві. Тобто, позивач доказів на укладення з відповідачем, як з позичальником та споживачем послуг банку, кредитного договору від 21.07.2006 року б/н в письмовій формі та надання відповідачу банком йому примірника, як передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», суду не надано. За таких обставин, у ПАТ «КБ «Приватбанк» відсутні будь-які підстави для предявлення до відповідача вимог про стягнення заборгованості по неіснуючому кредитному договору чи нікчемному правочину. Посилання позивача у позовних вимогах на той факт, що між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг у Приватбанку, за яким було видано кредитну картку, не можуть бути прийняті як доказ укладення з відповідачем в письмовій формі кредитного договору від 21.07.2006 року б/н. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] до ПАТ «КБ «Приватбанк» дійсно було подано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, але це не може вважатися укладанням договору про надання кредиту. Додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені Наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, на які посилається позивач та згідно умов яких банк може самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у наданих правилах відсутній підпис відповідача, що останній ознайомлений саме з вказаним правилами. Зокрема, [PERSON] наполягала, що 21.07.2006 року та в інші дні вказані умови їй для ознайомлення та підпису представниками банку не надавалися, з нею не узгоджувалися, їх примірник нею не підписувався та не отримувався. Доказів проти даних тверджень позивачем не надано. Таким чином, вказані Умови не є складовою частиною укладеного відповідачем з Банком договору, а їх положення не є обовязковими для сторони відповідача та не можуть бути взяті до уваги при вирішенні справи. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15 та є обовязковою до застосування при розгляді справ іншими судами. На підставі викладеного, [PERSON] просила відмовити ПАТ «КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що 21.07.2006 року між [PERSON] та ЗАТ «КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Приватбанк») було підписано Заяву, на підставі якої відповідачу,яка діяла на підставі власного волевиявлення, було відкрито (видано) кредитну картку з кредитним лімітом 250 грн., базовою відсотковою ставкою 36%, з терміном дії, який відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості здійснювалося щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення могло відбуватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом ([PERSON]М.), так і списанням Банком коштів з Дебетної карти № 6762466701604405. Крім того, [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Крім того, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем [PERSON] про надання банківських послуг /а.с. 8/. Також, в матеріалах справи міститься копія Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 09.07.2010 року, відповідно до якої кредитний ліміт було збільшено. Кредитний ліміт може бути змінено за рішенням Банку, на що Клієнт ([PERSON]М.) надала свою згоду. Також відповідач повторно підтвердила свою згоду на те, що підписана нею дана Заява разом з памяткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем [PERSON]. Відповідач була ознайомлена та погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, зокрема [PERSON] зобовязувалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку /а.с. 73/. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг» - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 «Умов надання банківських послуг» - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у т.ч. простроченого Кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 1.1.2.7 «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов надання банківських послуг» - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання Боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором /а.с. 9-32/. Позивач належним чином виконав свої зобовязання, надавши [PERSON] кредитні кошти. На виконання кредитних зобовязань 24.07.006 року та 09.07.2010 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] були укладені Договори доручення на проведення Банком платежів, відповідно до яких [PERSON] доручила Банку здійснювати платежі шляхом списання грошових коштів з її рахунку. Зазначені відповідачем платежі виконуються Банком послідовно, починаючи з платежу, визначеного першим та одночасно зі списанням тарифів Банку за виконання відповідного платежу /а.с. 89, 90/. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку суми позову та копій виписок по особовому рахунку, а також не заперечувалося самим відповідачем, [PERSON] кредитні кошти отримала та користувалася ними, зобовязувалася своєчасно їх виконувати, частково здійснювала погашення кредиту /а.с. 4-7, 57-72, 121-167/. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, 21.07.2006 року [PERSON] отримала від ПАТ «КБ «Приватбанк» кредитні кошти, користувалася ними, однак, внаслідок не виконання нею взятих на себе зобовязань виникла заборгованість. З розрахунку ціни позову вбачається, що станом на 31.01.2015 року заборгованість відповідача перед Банком становить 17813 грн. 43 коп., яка складається із: 1) заборгованості за кредитом 7791,14 грн.; 2) заборгованості по процентам за користування кредитом 7458,72 грн.; 3) заборгованості за пенею та комісією 1239,12 грн.; 4) штрафу (фіксована частина) 500 грн.; 5) штрафу (процентна складова) 824,45 грн. /а.с. 4-7/. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В ході розгляду справи була проведена судово-економічна експертиза від 06.04.2016 року № 12471, висновками якої встановлено, що проведеним дослідженням в обсязі наданих матеріалів встановити відповідність наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості перед ПАТ «КБ «Приватбанк» (по сплаті процентів за кредит, погашення суми боргу та інших платежів) умовами кредитного договору, який повинен бути укладеним 21.07.2006 року, не надається можливим, у звязку з відсутністю такого Договору в матеріалах справи. Клопотання експерта про надання його не задоволено. Однак, до матеріалів справи судом залучено «Заяву на відкриття рахунку та надання кредитної карти» від 21.07.2006 року, яка підписана від імені [PERSON] та містить всі умови надання кредиту. Виходячи із зазначених умов та наявних у матеріалах справи регістрів платіжних документів за кредитною карткою № 4149605334111523 дані розрахунку ПАТ «КБ «Приватбанк» по заборгованості [PERSON] станом на 31.01.2015 року підтверджується у сумі 16198 грн. 28 коп., а саме: - штрафи за прострочений кредит 1239,12 грн.; - нарахованих відсотків за користування кредитними коштами 7458,92 грн.: - погашення основного боргу (тіло кредиту) 7500,24 грн. Заборгованість, що вказана у розрахунку Банку, по судових штрафах у розмірі 1324,45 грн. документально підтвердити не видається можливим. Виписки по рахунках бухгалтерського обліку нарахованих сум у матеріалах справи відсутні. Клопотання експерта про надання таких виписок не задоволено /а.с. 210-218, 219-239/. Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебувала у договірних відносинах з ПАТ «КБ «Приватбанк», але взятих на себе зобовязань належним чином не виконувала, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 16198 грн. 28 коп., отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] зобовязана відшкодувати наявну заборгованість. Твердження відповідача, викладені в письмових запереченнях, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, крім того, [PERSON] не надала суду, в порушення ст. 60 ЦПК України, будь-яких фактичних даних на підтвердження своїх посилань, зокрема, висновками експертизи встановлений факт надання відповідачу кредиту та наявність у неї заборгованості на суму 16198 грн. 28 коп. Посилання відповідача на поручення Банком умов Договорів доручення також є безпідставними, оскільки, положеннями вказаних Договорів передбачено, що Банк не несе відповідальності за невиконання доручення Клієнта у разі неправильної вказівки або невчасного повідомлення про зміну реквізитів одержувача, а також за відсутності засобів на Рахунку Клієнта. Так, з виписок по особовому рахунку вбачається, що на рахунку [PERSON] при списанні Банком коштів були відсутні гроші, зокрема, вбачається, що відповідач перед цим отримувала готівку з рахунку, з якого проводилося списання. Вимоги [PERSON] про застосування строків давності не підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснювала погашення заборгованості, зокрема в 2015 році. З огляду на вищевикладене, суд дійшов про наявність підстав для задоволення позову та необхідність стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» 16198 грн. 28 коп. заборгованості за кредитним договором від 21.07.2006 року. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved