Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

19.06.2020 року заступник генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня) Шикова В.В. звернулась до суду з заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар [PERSON] , на підставі положень Закону України «Про психіатричну допомогу». В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] був госпіталізований до Лікарні 17.06.2020 року о 09-10 год. лікарем - психіатром [PERSON] , яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від його матері [PERSON] , які підтвердили висновок про необхідність госпіталізації. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії паранаїдної форми безперервно типу перебігу, в результаті чого представляє небезпеку для себе та оточуючих, потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 19.06.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено на 22.06.2020 року на 13 годин 30 хвилин, вирішено питання про призначення [PERSON] представника (адвоката). У судовому засіданні 23.06.2020 року представник Лікарні лікар-психіатр Зінченко Н.М.. підтримала заяву про примусову госпіталізацію та викладені в ній доводи. Зазначила, що станом на час розгляду справи [PERSON] , продовжує представляти небезпеку для себе та оточуючих та його лікування можливе виключно в умовах стаціонару. Заперечувала можливість амбулаторного лікування [PERSON] .. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти заяви про госпіталізацію [PERSON] до Лікарні в примусовому порядку. Представник [PERSON] адвокат Какосян Т.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Пояснив, що не заперечує проти лікування, але в амбулаторному порядку. Також зазначив, що в нього виникають нав`язливі думки про вбивство себе або оточуючих. Суд, заслухавши учасників судового розгляд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 21/2812 від 19.06.2020 року, складеного комісією лікарів Лікарні, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії паранаїдної форми безперервного типу перебігу, в результаті чого представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (відмічається виражена галюцінаторно-параноїдна і афективна симптоматика, агресивна поведінка до оточуючих). Потребує застосування примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Частиною другою ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих. Відповідно до ч. 3ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд приходить до висновку щодо наявності у [PERSON] психічного захворювання, яке обумовлює його безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. У суду відсутні підстави ставити під сумнів висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Крім того, суд враховує, що [PERSON] в своїх поясненнях зазначав про наявність у нього нав`язливих думок щодо вбивства себе або оточуючих. За таких обставин суд відхиляє доводи [PERSON] щодо відсутності необхідності в його госпіталізації. Враховуючи наведене, наявні передбачені законодавством України підстави для госпіталізації [PERSON] до Лікарні у примусовому порядку.

Outcome: approved