Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

18 травня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить стягнути з неї на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2017 року №б/н, на загальну суму 11076,10 грн. та судові витрати по справі в сумі 2102,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23 січня 2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідачка отримала кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При порушенні строків платежів по кожному з грошових будь-якому з грошових зобов`язань передбачених договором більше ніж 30 днів, відповідачка зобов`язана сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Крім того, відповідачкою сплачується пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. При цьому, погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування [PERSON] зобов`язувалася здійснювати на умовах, передбачених кредитним Договором. У зв`язку несплатою нарахованих за період користування кредитом відсотків у строк встановлений договором, виникла заборгованість, яка станом на 20 квітня 2020 року становить 11076,10 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4752,31 грн; заборгованість по простроченим процентам - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України - 1661,08; нарахована пеня - 3659,09 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 503,62 грн. Через те, що відповідачкою в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою направив до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Як вбачається з листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, позивач з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням, а отже не тягне правонаступництва. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності заявлені вимоги визнає частково. Просила не враховувати до суми заборгованості нараховану пеню, оскільки Банком застосовано подвійну цивільну відповідальність, так як нараховані штрафи. Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, наступне. Судом встановлено, що 23 січня 2017 року відповідачка підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «Приватбанк» (далі - Банк), за змістом якої вона погодилася, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг (а.с.19). Згідно з заявою позичальника, остання ознайомлена та погодилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору, а саме станом на січень 2017 року, а також Тарифами банку. Згідно з умовами договору розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 43,20% на рік з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості (а.с.20). Згідно з п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 вказаних Умов та Правил, зміни до цих Умов та Правил вносяться Банком щомісяця в однобічному порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. У випадках, коли односторонньому порядку внесення змін неможливо, Банк повідомляє Клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів, в тому числі офіційний сайт, СМС повідомлення. Пунктом 2.1.1.7 Умов та Правил, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту. Розділом 2.1.1.12. Умов та Правил передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобов`язань. Зокрема, відповідно до п. 2.1.1.12.6. за користування Кредитом і Банк нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 365/366 календарних днів у році, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Умов та Правилу відповідач доручив Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючій сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з розрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Згідно з довідкою про рух коштів по рахунку, відповідач здійснювала платежі для погашення кредитної заборгованості нерегулярно, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20 квітня 2020 року становить 11076,10 грн. Справа розглядається за поданими Банком доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 1, 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач здійснювала погашення кредитного боргу та отримувала грошові кошти з карткового рахунку протягом всього періоду заборгованості. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість за нарахованими процентами відсутня. Враховуючи викладене, умови кредитного договору, суд вважає, що сума заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками нарахованими на прострочений кредит підлягає стягненню в повному обсязі. Крім цього, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача пені за порушення кредитних зобов`язань. На думку суду в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Водночас, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених Договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 20) штраф становить 500 грн. + 5% від суми позову. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобов`язань. Частиною 1 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст.. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - наприклад порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України. При цьому штраф нараховано, в тому числі, й на суму пені, що не відповідає нормам ч. 2 ст. 549 ЦК України. В зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо вчасної сплати кредитної заборгованості, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу. Отже, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положення ст.ст. 625, 1049, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Підлягає стягненню заборгованість відповідача станом на 20 квітня 2020 року у сумі 7234,06 грн, яка складається: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4752,31 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно зі статтею 625 ЦК України - 1661,08, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - сумі 320,67 грн. (5% від суми заборгованості ((4752,31+1661,08) х 5%). Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1372,82 грн. (7234,06 грн. х 100 /11076,10 грн. = 65,31%, 2102,00 х 65,31% = 1372,82 грн.).

Outcome: partial