Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

18.11.2015року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 20.12.2013 року між ПАТ «Банк Юнісон» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір за №RA-001105 на суму 8000 грн., зі сплатою 19% річних. Зазначає, що умови вищевказаного кредитного договору позичальником порушені, зобовязання тривалий час не виконуються. Відповідач [PERSON] станом на 11.11.2015 року заборгував позивачу за вказаним кредитним договором кошти в сумі 10081, 06 грн. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором в розмірі 10081, 06 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. У відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» - позивачем у справі, та відповідачем [PERSON] (позичальником) було укладено кредитний договір №RA-001105 (далі Договір), відповідно до умов якого (п.1.1., п.1.3, п.1.4 Договору) банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 8000 гривень на споживчі потреби на строк з 20.12.2013року по 20.12.2015року (включно) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Згідно вимог п.2.5.1. зазначеного Договору позичальник сплачує банку щомісячну (періодичну) комісію за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, яка сплачується щомісячно у національній валюті України гривні в розмірі 1,9 % від суми кредиту, зазначеної у п.1.1. цього Договору, без ПДВ згідно з періодичністю, що встановлена п.2.1.1 цього Договору. Відповідно до п.4.1. Договору позичальник зобовязався сплачувати комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобовязання в порядку та в строки, встановлені цим договором, у тому числі у випадку дострокового часткового погашення Кредиту, шляхом забезпечення наявності на рахунку, зазначеному у п.2.1.1 цього Договору грошових коштів у сумі, достатній для здійснення таких платежів, до настання терміну їх сплати. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що за порушення сплати Антуїтетних платежів за цим Договором позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, в тому числі за день погашення простроченої заборгованості. У випадку часткової сплати суми Антуїтетного платежу пеня нараховується на його несплачену частину. Крім того, пунктом 7.2 Договору встановлено, що за невиконання позичальником своїх зобовязань, передбачених п.п.4.1, 4.4. - 4.7. цього Договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100 гривень за кожен випадок такого невиконання. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості\~\~за вищезгаданим кредитним договором, відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків та інших платежів передбачених договором, належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11.11.2015 року має заборгованість перед банком на загальну суму 10081,06 гривень, яка складається з наступного: 6047,13 гривень прострочена заборгованість за кредитом; 897,18 гривень комісія; 925,59 гривень заборгованість за процентами; 1355,88 гривень пеня за прострочення сплати кредиту (п.7.1. Договору); 138,01 гривень пеня за прострочення сплати процентів; 117,27 гривень пеня за прострочення сплати комісії; 600 гривень штраф за порушення умов кредитного договору (п.7.2 Договору). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією Кредитного договору №RA-001105 від 20.12.2013року з Додатком №1 (Графік погашення заборгованості) та Додатком №2; копією меморіального ордера №25877 від 20.12.2013року; розрахунком заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №RA-001105 від 20.12.2013року; копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та іншими матеріалами справи. У відповідності до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В статті 610 ЦК України, зазначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що відповідач [PERSON] в порушення умов Кредитного договору №RA-001105 від 20.12.2013року належним чином своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів та інших платежів передбачених договором, не виконує, внаслідок чого має заборгованість перед банком, яка в добровільному порядку відповідачем не погашена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 6047,13 гривень, 897,18 гривень комісії та 925,59 гривень заборгованості за процентами по кредиту. А відтак позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] проти позову обґрунтовані тим, що позивачем не надано належних доказів про видачу йому коштів у кредит, оскільки дані обставини, а саме отримання відповідачем в кредит грошових коштів у розмірі 8000 гривень згідно Кредитного договору №RA-001105, підтверджуються наявною в матеріалах справи копією меморіального ордера ПАТ «Банк «Юнісон» №25877 від 20.12.2013року (а.с.14). Що ж стосується позовних вимог про стягнення з відповідача суми пені за прострочення сплати кредиту, процентів та комісії, а також одночасного стягнення штрафу за порушення умов кредитного договору, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015року по справі №6-2003цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. З огляду на наведене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення із позичальника штрафу за порушення умов кредитного договору у розмірі 600 гривень відповідно до п.7.2 Кредитного договору. В той же час є підставними вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати кредиту, процентів та комісії, згідно п.7.1 Кредитного договору. Отже, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача заборгованість за Кредитним договором №RA-001105 від 20.12.2013року на загальну суму 9481,06 гривень, з яких: 6047,13 гривень прострочена заборгованість за кредитом, 897,18 гривень прострочена комісія; 925,59 гривень - заборгованості за процентами по кредиту; 1355,88 гривень пеня за прострочення сплати кредиту (п.7.1. Договору); 138,01 гривень пеня за прострочення сплати процентів (п.7.1. Договору); 117,27 гривень пеня за прострочення сплати комісії (п.7.1. Договору). Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 1378 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial