Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

18.09.2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання у зв`язку з навчанням в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму, починаючи з 14.04.2019 року по 26.06.2020 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в 2017 році почав навчання в Регіональному центрі професійної освіти будівельних технологій Харківської області та на даний час продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 16.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням, але лист повернуто до суду у зв`язку із не проживанням відповідача за вказаною адресою. Крім того, у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України виклик [PERSON] як відповідача у справі, здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] , про що свідчать дані Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 25.01.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 04. Зі змісту довідки, виданої Регіональним центром професійної освіти будівельних технологій Харківської області № 0307 від 05.09.2019 року слідує, що [PERSON] дійсно є студентом 3-го курсу денної форми навчання (Наказ про зарахування №2). Термін навчання з 01.09.2017 року до 26.06.2020 року. Згідно ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо неспроможності сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі. Таким чином, надані позивачем докази свідчать, що він досягнув 18 років та продовжує навчання, в зв`язку з чим потребує допомоги обох батьків. Враховуючи надані докази щодо матеріального стану сторін, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у визначеному ним розмірі в частці від заробітку відповідача, без урахування розміру прожиткового мінімуму, який застосовується лише при стягненні аліментів на утримання неповнолітніх. З урахуванням положень ст.191, ч.2 ст.199 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти від дня пред`явлення позову 18.09.2019 року до закінчення позивачем навчального закладу, що не позбавляє останнього звернутися до суду з відповідним позовом у разі продовження навчання. Судові витрати у справі відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial