Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

17 грудня 2019 року адвокат Сечко С.В. звернувся до суду в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА»»з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 44285 грн. 87 коп. та судовий збір в розмірі 1921 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 13.06.2016 року близько 01 год. 00 хв. [PERSON] , не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Академіка Герасимчука в м. Полонному здійснив ДТП, в ході якої допустив зіткнення з скутером Yamaha, реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] , з пасажиром [PERSON] , втративши керуванням над автомобілем, на тротуарі допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок ДТП водій скутера Yamaha [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що призвели до смерті на місці події 13.06.2016 року. Потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що призвели до смерті, яка настала [INFO] в Полонській ЦРЛ ім . Н.С. Говорун. Потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2017 року у справі № 688/424/17 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, задоволено частково цивільний позов потерпілої [PERSON] та стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на її користь 44 285 грн. 87 коп. 03.03.2018 року [PERSON] було направлено лист - претензію №595 УН/АГ про відшкодування шкоди в порядку регресу. Однак відповідач не відшкодував добровільно шкоду, а тому просить суд стягнути з відповідача 44285 грн. 87 коп. сплаченого страхового відшкодування та 1921 грн. судового збору. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 13 год. 00 хв. 27 січня 2020 року, яке у зв`язку із неявкою учасників справи та за клопотанням представника позивача неодноразово відкладалось. Представник позивача адвокат Сечко С.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд у його відсутності та відзиву не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 13 червня 2016 року близько 01 год. 00 хв. [PERSON] , не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Академіка Герасимчука в м. Полонному зі сторони центру міста в напрямку смт. Понінка на ділянці заокруглення дороги праворуч, яка розташована навпроти домоволодіння [ADDRESS] , в порушення вимог Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної для руху швидкості, перевищив дозволену максимальну швидкість руху в населеному пункті, не вибрав безпечний інтервал, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проявив необережність, в результаті чого не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та при зустрічному роз`їзді допустив зіткнення з належним [PERSON] скутером Yamaha, реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався у зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] , з пасажиром [PERSON] , втративши керуванням над автомобілем, здійснив виїзд на лівий тротуар, де допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій скутера Yamaha [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що призвели до смерті на місці події 13.06.2016 року. Потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що призвели до смерті, яка настала [INFO] в Полонській ЦРЛ ім . Н . С. Говорун. Потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Крім цього, 13 червня 2016 року близько 01 год. 00 хв. [PERSON] , після вчинення за вищевказаних обставин дорожньо-транспортної пригоди, діючи з прямим умислом та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, усвідомлюючи, що в результаті його дій потерпілі перебувають у небезпечному для життя стані і позбавлені реальної можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, нехтуючи моральними нормами співжиття, одразу після дорожньо-транспортної пригоди у порушення вимог ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не вжив самостійних заходів для відвезення потерпілих до лікувального закладу, маючи при цьому реальну можливість вжити заходів для надання медичної допомоги потерпілим, з місця дорожньо-транспортної пригоди зник та залишив потерпілих без допомоги на проїжджій частині дороги в [ADDRESS] , чим поставив останніх в небезпечний для життя стан. Цивільно-правова відповідальність забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2017 року, який набрав законної сили 22 січня 2018 року, у справі № 688/424/17 [PERSON] засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Крім того, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь потерпілої [PERSON] 34674 грн. 53 коп. витрат, пов`язаних з лікуванням, 7877 грн. 61 коп. витрат, пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності і 1733 грн. 73 коп. моральної шкоди, а всього 44285 грн. 87 коп. Зазначене страхове відшкодування в сумі 44285 грн. 87 коп. виплачено позивачем потерпілій особі на підставі заяви [PERSON] , що підтверджується даними платіжних доручень №№ 003646 , 003647, 003648 від 25.01.2018 року в повному розмірі. Згідно ст. 993 ЦК України, ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В силу підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону №1961-IV від 01 липня 2004 року страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника чи водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач має право регресної вимоги до відповідача в сумі сплаченого страхового відшкодування. 03.03.2018 року [PERSON] було направлено лист - претензію №595 УН/АГ про відшкодування шкоди в порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Закон №1961-ІV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Як передбачено ст. 3 Закону №1961-ІV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону №1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, оскільки ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА»» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 44285 грн. 87 коп. та за наявності встановленого факту самовільного залишення водієм забезпеченого транспортного засобу [PERSON] місця дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджений вироком суду, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судові витрати по справі складаються із суми судового збору в розмірі 1921 грн., які відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА».

Outcome: approved