Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

17.12.2019р. [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Добропільської міської ради Донецької області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свій позов обґрунтував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , з якою вони сумісно проживали за адресою: [ADDRESS] , де позивач мешкає і по теперішній час. Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами за вищевказаною адресою, а також земельна ділянка, яка була надана для обслуговування та експлуатації будинку з господарськими побудовами. Власником усього був батько позивача, гр. [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті батька спадщину прийняла мати позивача, але за своє життя так і не оформила спадкові права. Позивач зазначає, що є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців не має, мати за своє життя заповіт не складала. Для оформлення спадкових прав позивачу необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання разом з матір`ю на момент її смерті, оскільки нотаріусом було відмовлено в оформлені свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець та спадкодавець зареєстровані по різним адресам. Тому [PERSON] просить встановити факт того, що він постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, але в матеріалах справи мається заява від 16.12.2019р., про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, довіряє представляти свої інтереси адвокату Акульшиній В.Д. Представник позивача, адвокат Акульшина В.Д. в судове засідання також не з`явилась, належним чином була повідомлена про місце, день та час розгляду справи, через канцелярію суду надала письмову заяву від 21.01.2020 року, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Добропільської міської ради Донецької області теж не з`явився у відкрите судове засідання, 10.01.2020 року надавши до суду заяву, про розгляд справи у її відсутність та ухвалити рішення на розсуд суду. Таким чином, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] в позові зазначив, що померлі [PERSON] є його матір`ю, а [PERSON] батьком. З матеріалів справи встановлено, що позивач та його померлі батьки мають різні прізвища, у позивача « [PERSON] », а у батьків « [PERSON] », відповідно до копій свідоцтв про їх смерть (а.с.9, 10). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.06.1964 року Добропільським міським ЗАГС та заповненого російською мовою, батьками « [PERSON] є « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.12). З копії паспорта позивача, виданого на ім`я [PERSON] , а саме другої сторінки вбачається, що його прізвище російською мовою зазначено як « [PERSON] » (а.с.4). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №855/02-31 від 07.10.2019 року, приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. не піддавала сумніву, що [PERSON] та [PERSON] є матір`ю та сином (а.с.20). Таким чином, суд переконався, що при переведенні прізвищ позивача та його батьків з російської на українську мову було допущено помилку, тому в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно є сином померлої гр. [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого 08.07.2006 року відділом РАЦС по м.Добропілля Добропільського МУЮ Донецької області, актовий запис №332, гр. [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років (а.с.10). Мати позивача гр. [PERSON] також померла [INFO] у віці 83 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 14.12.2012 року відділом державної РАЦС по м.Добропіллю Добропільського МУЮ у Донецькій області, актовий запис №501 (а.с.9). Після смерті матері залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та надвірними побудовами, а також земельна ділянка, що була надана для обслуговування і експлуатації вказаного будинку. Вказане майно [PERSON] набула у власність після смерті чоловіка, батька позивача гр. [PERSON] . Згідно договору від 13.08.1957 року, про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності, виконком Добропільської міської ради надав гр. [PERSON] земельну ділянку для забудови будинку в [ADDRESS] (а.с.14, 15). Довідкою ТОВ «Добропільське БТІ» №266 від 10.12.2019 року, про наявність нерухомості встановлено, що [PERSON] володіє на підставі права власності будинками в [ADDRESS] , [ADDRESS] (а.с.16). Позивачу була надана довідка з відділу містобудування та архітектури Добропільської міської ради №09/12/19-2 від 09.12.2019 року про те, що житловий будинок, який належав гр. [PERSON] , померлому [INFO] має поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю №801 від 30.01.1997 року, гр. [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] , на підставі рішення Добропільської міської ради народних депутатів №22/2 від 22.01.1997 року, була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0633 Га в м.Добропілля, для обслуговування та експлуатації житлового будинку та господарських будівель (а.с.18). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що дійсно після смерті батьків позивача залишилась спадщина у вигляду житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, що виділялась для будівництва та обслуговування зазначеного будинку. Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про бажання прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, але постановою приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. №855/02-31 від 07.10.2019 року йому було відмовлено, оскільки останній пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяців, встановлений ст.1270 ЦК України, а також спадкоємець та спадкодавець зареєстровані по різним адресам. Фактично не підтверджується, що позивач на момент смерті матері (час відкриття спадщини) проживав разом з нею. 10.10.2019 року позивачу була видана довідка від голови квартального комітету [PERSON] про те, що [PERSON] проживав разом з матір`ю [PERSON] , 1929р.н., за адресою: [ADDRESS] , з березня 2012 року та на момент її смерті [INFO] . На даний час [PERSON] продовжує проживати за вказаною адресою (а.с.21). Актом ПП «ДРЕС «Південний» №460 від 12.12.2019 року при опитуванні мешканців будинку [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , 1964р.н. за адресою реєстрації: [ADDRESS] не мешкає з весни 2012 року (а.с.22). В судовому засіданні 21.01.2020 року була допитана в якості свідка гр. [PERSON] , яка суду пояснила, що знає позивача приблизно 30 років як сусіда, який проживав в будинку по [ADDRESS] ), знаходяться [ADDRESS] дружніх стосунках. В 2012 році він мешкав в будинку [ADDRESS] ) разом з матір`ю, яка хворіла. Пояснювала, що вона як медичний працівник надавала допомогу матері позивача, відвідувала кожний день по день смерті [INFO] . Підтверджує той факт, що на момент смерті [PERSON] позивач мешкав разом з матір`ю. Гр. [PERSON] також був допитаний в судовому засіданні 21.01.2020 року та пояснив суду, що знає позивача з 2008 року, [PERSON] є його сусідом через паркан, його мати померла в 2012 році, а позивач їй постійно допомагав. Зазначив, що [PERSON] мешкав з матір`ю приблизно з 2011 року, постійно бачив останнього, хоча знає, що позивач зареєстрований за іншою адресою. Інших родичів позивача не бачив. Підтвердив той факт, що позивач [PERSON] мешкав разом з матір`ю з 2011 року. Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Як передбачено ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.3 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із суті позовної заяви, встановлення факту постійного сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачу необхідно для реалізації свого права на спадкове майно. За змістом ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦПК України). Як вбачається із абз.1,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач надав достатньо доказів на підтвердження його проживання разом з матір`ю, тобто із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме: показання свідків [PERSON] та [PERSON] ; довідка голови квартального комітету від 10.10.2019 року, Акт ПП «ДРЕС «Південний» №460 від 12.12.2019 року. Таким чином, заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні від 21.01.2020 року, врахувавши показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved