Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

18 грудня 2014 року [PERSON] звернулась у суд із вказаним позовом, який мотивує тим, що всупереч рішення Ратнівського районного суду від 19 грудня 2011 року, яким вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх доходів, [PERSON] аліментів не сплачує, заборгувавши станом на 30 вересня 2014 року 13095, 30 грн. З огляду на наявну заборгованість просить стягнути 72961,93 грн. пені за прострочення сплати аліментів за період з 10 листопада 2011 року по 30 листопада 2014 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що відповідач мав можливість сплачувати присуджені Ратнівським районним судом аліменти, оскільки періодично виїжджав на сезонні роботи, інших утриманців не має. Незважаючи на це [PERSON] свого аліментного обов'язку тривалий час не виконує. Самостійно забезпечувати дитину позивачка не взмозі, тому просить стягнути з батька дитини 72861,93 грн пені. Представник третьої особи на стороні позивача - державний виконавець пояснив, що заборгованість зі сплати аліментів відповідача розраховувалася ним відповідно до ч.3 ст.195 СК України на підставі наданих місцевим відділом статистики відомостей про розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника у Ратнівському районі. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що заявлений позивачкою до стягнення розмір пені є непосильним для нього. Зазначив, що дійсно раніше він виїжджав на сезонні роботи, отримував відповідний дохід, з якого часткового погашав заборгованість із сплати аліментів, зокрема в грудні 2012 року сплатив 100 грн, в серпні 2013 року - 500 грн, у вересні та жовтні 2013 року - по 3000 грн. Згодом отримувати доходи на сезонних роботах за кордоном стало неможливим, оскільки виконані ним роботи замовники не оплачували, працевлаштуватись на території України він не може через відсутність роботи. Він проживає разом із батьком та матір'ю-пенсіонером, які потребують періодичного лікування. Разом із батьками веде домашнє господарство, за рахунок якого й отримує продукти харчування. Представник відповідача позов визнав частково. Пояснив, що з огляду на значне перевищення пені над аліментною заборгованістю, враховуючи наявність на утриманні [PERSON] хворих батьків, неможливість працевлаштуватися в Україні через складну економічну ситуацію, вважає, що розмір пені слід зменшити до 15 тисяч гривень. Позов підлягає до часткового задоволення. Установлено, що між сторонами виникли аліментні правовідносини. Так, згідно із рішенням Ратнівського районного суду від 19 грудня 2011 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 10 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із довідки-розрахунку відділу ДВС Ратнівського районного управління юстиції вбачається, що у зв'язку з неналежною сплатою аліментів за період з 10 листопада 2011 року по вересень 2014 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 13095,30 грн. Такий розмір заборгованості розраховано відповідно до вимог ч.3 ст.195 СК України в редакції від 04.11.2010, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, враховуючи, що платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості та на час визначення її розміру. Вказаний розрахунок заборгованості [PERSON] не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Покликання відповідача на ту обставину, що він не мав доходів у зв`язку із неможливістю працевлаштуватися, суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього [PERSON] не подав (як-от, звернення до служби зайнятості й відсутність підходящої роботи тощо). Із пояснень самого відповідача установлено, що за станом здоров`я він спроможний сплачувати аліменти. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність вини відповідача у неналежному виконанні аліментного зобов'язання, у силу чого він повинен нести цивільну відповідальність, установлену законом. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені у зв'язку із несплатою відповідачем аліментів за період з 10 листопада 2011 року по 30 листопада 2014 року становить 72961,93 грн. Такий розрахунок визнано відповідачем. Він узгоджується із вимогами ч.1 ст.196 СК України та обов'язковими для застосування судами правовими висновками Верховного Суду України, що містяться у постанові від 11 вересня 2013 року (справа № 6-31цс13), відповідно до яких, враховуючи періодичний характер аліментного зобов'язання, неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості, виходячи зі всієї суми. У силу ч.2 ст.196 СК України, ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Враховуючи значне перевищення розміру пені в порівнянні із розміром аліментної заборгованості (відповідно 72961,93 грн проти 13095,30 грн), з огляду на проживання відповідача із батьком та матір'ю-пенсіонером, які, як вбачається із довідок Ратнівської ЦРЛ від 26.12.14, перебувають на диспансерному обліку і потребують лікування, беручи до уваги вимоги розумності та справедливості, суд зменшує суму пені до 30 тисяч гривень, вважаючи такий розмір достатнім для компенсації втрат, пов'язаних із несвоєчасною сплатою аліментів. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд стягує із відповідача на користь держави пропорційно до задоволених вимог судовий збір.

Outcome: partial