Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.10.2017 року приватне підприємство «Охоронна агенція «Тайфун» (далі ПП «ОА «Тайфун») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної школи у порядку регресу. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що 14.07.2017 року о 02 год. 45 хв. в м. Нікополь по вул. Каштановій [PERSON], працюючи в ПП «ОА «Тайфун», знаходячись на робочому місці та керуючи автомобілем ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], який перебуває в оренді ПП «ОА «Тайфун» згідно договору оренди транспортного засобу № 1663 від 28.04.2016 року та довіреності № 1431 від 15.04.2016 року, на перехресті з вул. Головко не надав перевагу у русі належному ТОВ «Явір-2000» автомобілю «Рено «Дастер», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення з ним. \~ \~ \~ \~Внаслідок ДТП автомобіль «Рено «Дастер» отримав механічні ушкодження, сума яких відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження спеціаліста № 307 від 09.09.2016 року складає 104\~316,00 грн. \~ \~ \~ \~Провина [PERSON] в скоєнні ДТП повністю доведена, і постановою Нікопольського міськрайонного суду від 20.07.2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 КУпАП. \~ \~ \~ \~З метою отримання матеріального відшкодування за пошкодження автомобіля ТОВ «Явір-2000» звернулося до АТ «СК «АХА Стархування» - страховика цивільно-правової відповідальності ПП «ОА «Тайфун» - та отримало часткове відшкодування у сумі 50\~000 грн. Крім того, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2017 року з ПП «ОА «Тайфун» на користь ТОВ «Явір-2000» було стягнуто матеріальну шкоду у розмірі 54316,00 грн. та судовий збір 1378,00 грн. Також, ПП «ОА «Тайфун» було сплачено 5689,40 грн. за послуги Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Таким чином, шкода, завдана [PERSON] ТОВ «Явір-2000», відшкодована ПП «ОА «Тайфун» у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Однак, своїми протиправними діями [PERSON] завдав матеріальної шкоди ПП «ОА «Тайфун» на загальну суму 61383,40 грн., від відшкодування якої він у добровільному порядку ухиляється, у звязку з чим позивач вимушений звертатися до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь примусово, в порядку регресу, зазначений розмір матеріальної шкоди та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 02.11.2017 року провадження по справі було відкрито (а.с.29). \~ \~ \~ \~06.02.2018 року [PERSON] надав відзив на позов (а.с.36-37). Зазначає, що з обставинами, викладеними у позові, погоджується частково. На думку [PERSON], ПП «ОА «Тайфун» повинно було відшкодувати завдану ним шкоду ТОВ «Явір-2000» в досудовому порядку, а відтак, не було б підстав для стягнення з позивача додаткових сум у вигляді судового та виконавчих зборів. Крім того, між ним та ПП «ОА «Тайфун» не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність, тому, на підставі ст. 132 КЗпП, накладене на нього стягнення не повинно перевищувати його середньомісячну заробітну плату. З урахуванням викладеного, [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги частково, в розмірі його середньомісячного заробітку. \~ \~ \~ \~27.02.2018 року від представника ТОВ «ОА «Тайфун» надійшли заперечення на відзив [PERSON] Зазначають, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП повністю доведена, а договір про повну матеріальну відповідальність [PERSON] було укладено між сторонами 12.05.2014 року. До того ж, транспортний засіб був отриманий відповідачем за разовим документом, яким є подорожній лист № 670979 від 13.07.2016 року (а.с.48). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представники позивача свої вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали. \~ \~ \~ \~Представник відповідача адвокат [PERSON] позов визнала частково та просила суд винести рішення з урахуванням відзиву [PERSON], стягнувши з нього матеріальну шкоду в розмірі його середньомісячного заробітку. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини стосовно відшкодування шкоди, завданої працівником. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, Наказом № 6/К ПП «ОА «Тайфун» від 12.05.2014 [PERSON] було прийнято на роботу з 12.05.2014 року інспектором охорони з окладом згідно штатного розкладу, а також доручено, за його згодою, виконання поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, роботу за професією водія з оплатою згідно штатного розкладу, в порядку суміщення посад без звільнення від своєї основної роботи (а.с.23). \~ \~ \~ \~13.07.2016 року [PERSON] було видано подорожній лист № 670979 службового автомобіля ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER], з режимом роботи 13.07.2016 року 14.07.2016 року (а.с.14). \~ \~ \~ \~14.07.2018 року о 02.45 год. в м. Нікополь по вул. Каштанова [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], який відповідно до договору оренди транспортного засобу від 28.04.2016 року знаходиться в оренді ПП «ОА «Тайфун», на перехресті з вул. Головко не надав переваги у русі автомобілю «Рено Дастер», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з ним. Автомобілі отримали механічні ушкодження (а.с.10,13). \~ \~ \~ \~Постановою Нікопольського міськрайонного суду від 20.07.2016 року, яка набрала законної сили 31.07.2016 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.13). Отже, вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді встановлена у судовому порядку. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 307 від 09.09.2016, здійсненого спеціалістом-автотоварознавцем [PERSON] (сертифікат Фонду державного майна України № 602/15 від 30.07.2015), автомобіль «Рено Дастер» УНІВЕСАЛ-В, державний номер [NUMBER], власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 929257 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-2000», має наступні механічні пошкодження: бампер передній - розбитий: капот - вм'ятини, злом; фари передні 2 шт. - розбиті; крило переднє ліве та праве - зігнуті; державний знак - зігнутий; подушка безпеки водія - спрацьована; панель передня - зігнута; підсилювач переднього бамперу - зігнутий; бризговик переднього крила правий та лівий - зігнуті; лонжерон передній правий - зігнутий, брижі; лонжерон передній лівий - зігнутий; радіатор - розбитий; важіль передній - зігнутий; дифузор - зламаний; замок капоту - зламаний; решітка бамперу - розбита; решітка радіатора - розбита; петля капоту 2 шт. - зігнуті; фартух бамперу передній - розбитий; підрамник передній у зборі - зігнутий; подушка кріплення двигуна права верхня - зірвана; двері передні ліві - вм'ятина, подряпини. Вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Рено Дастер» УНІВЕСАЛ-В, державний номер [NUMBER], на 09.09.2016 визначена у сумі 104 316,00 грн. (а.с. 3 на зв). Часткове відшкодування у сумі 50\~000 грн. ТОВ «Явір-2000» було виплачено страховиком цивільно-правової відповідальності ПП «ОА «Тайфун» - АТ «СК\~«АХА Страхування». Залишок невідшкодованої шкоди у сумі 54 316,00 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. було стягнуто з ПП «ОА «Тайфун» на користь ТОВ «Явір-2000» рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2017 року. Крім того, ПП «ОА «Тайфун» було сплачено виконавчий збір у сумі 5689,40 грн. (а.с.3-4,7-9). 12.05.2014 року між сторонами було укладено типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.52), тому позивач вважає, що з урахуванням вини [PERSON] у ДТП 14.07.2016 року, з нього в порядку регресу має бути стягнуто 61\~383,40 грн. Статтею 135-1 КЗпП передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженим постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань та ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. № 447/24, водій не належить до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1КЗпП може бути укладений такий договір. Аналогічна правова позиція зазначена й у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», де передбачено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобовязаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав\~ не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Згідно зі ст. 133 КЗпП у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть:1)\~працівники\~-\~за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше\~свого\~середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі\~працівники\~несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування. Дана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду № 743/1641/15-ц від 29.01.2018 року. Таким чином, укладений договір про повну матеріальну відповідальність з [PERSON] не може бути підставою для матеріальної відповідальності [PERSON] у повному розмірі заподіяної з його вини шкоди, оскільки на спірний випадок поширюються правила про відповідальність працівника у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку. \~ \~ \~ \~Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 01.03.2018 року було задоволено клопотанням відповідача про витребування у позивача відомостей щодо його середньомісячного заробітку (а.с.43). Згідно довідки ПП «ОА «Тайфун» № 9 від 06.08.2018 року, яка була надана у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячний заробіток [PERSON] складає 1930,00 грн. (а.с.65). За таких обставин, беручи до уваги постанову Верховного Суду № 743/1641/15-ц від 29.01.2018 року, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] на користь ПП «ОА «Тайфун» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 1930,00 грн. В іншому відмовити. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом ПП «ОА «Тайфун» було оплачено мінімальну встановлену Законом ставку, тому суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь позивача всю суму оплаченого ним судового збору у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial