Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

18.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київстар», в якому просить зобовязати останнього упорядкувати тарифи (брати плату тільки за реально надані послуги); унеможливити підключення послуг без договору; не обманювати людей відносно швидкості домашнього інтернету; перестати завантажувати при старті домашнього інтернету сміття; повернути вартість ненаданих послуг. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.05.2016 року [PERSON] було підключено домашній інтернет, якість та вартість якого є незадовільними. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення. При цьому представником відповідача зазначено, що позивачка не є споживачем послуг домашнього інтеренту, оскільки договір укладено з [PERSON] і саме він зареєстрований в базі ПрАТ «Київстар». Щодо обсягу послуг та їх вартості, представник відповідача зазначила, що ПрАТ «Київстар» пропонує багато тарифних планів та кожний споживач має можливість самостійно обрати для себе та перейти на той тарифний план, який його задовольняє, що й було зроблено абонентом [PERSON] Заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідач надає послуги у сері безпровідного електрозвязку, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивачка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Вона посилається на те, що 13.05.2016 року в її квартирі працівником відповідача було підключено домашній інтернет. Позивачка посилається на те, що якій та вартість послуг є незадовільними, тому звернулася до суду з позовом про зобовязання вчинити певні дії. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленність двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За правилами ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 2.3.1 Умов надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар», які розроблені відповідачем та оприлюднені на його офіційному сайті, договір з абонентом є публічним. Тобто, відповідач визначає умови, вартість та порядок надання своїх послуг (які є однаковими для всіх), пропонує їх, а споживачі, в разі згоди з такою пропозицією, можуть звернутися до відповідача для укладення відповідного договору. В п. 2.3.3 Умов зазначено, що договір з абонентом послуги «Домашній інтернет» укладається в усній формі шляхом вчинення сторонами дій, що свідчать про згоду дотримуватися Умов. Діями, що свідчать про згоду дотримуватися Умов, є підтвердження такої згоди абонентом послуги «Домашній інтернет» у системі «Мій Київстар» або початок фактичного користування абонентом послугою «Домашній інтернет». За вимогами п. 2.8 Умов надання послуги «Домашній інтернет» розпочинається після внесення абонентом початкового (авансового) платежу у визначеному тарифним планом розмірі. В судовому засіданні встановлено, що 12.05.2016 року між відповідачем та [PERSON] укладено договір № 7456297 про надання послуг звязку та надання постійного доступу до мережі інтернет (послуга «Домашній інтернет») за адресою: [ADDRESS]. На підставі цього договору абоненту [PERSON] відкрито особовий рахунок № 7456297. Тобто, стороною у договорі з відповідачем є не позивачка, а її син [PERSON] В разі, якщо абонент [PERSON] вважає свої права порушеними, він має право самостійно або через свого представника звернутися до суду з відповідним позовом. Проте, як зазначила позивачка в судовому засіданні, вона не має повноважень звертатися в суд та виступати в суді від імені [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. За вимогами ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності з ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності. Позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що послуга «Домашній інтернет» надається відповідачем в квартиру позивачки з порушенням вимог законодавства або встановлених для такої послуги норм чи стандартів. Позивачкою не зазначено, які саме умови договору порушені відповідачем, не зазначеного нормативних актів, якими повинен був керуватися відповідач при наданні послуги «Домашній інтернет», та вимоги яких ним було порушено. З позовної заяви та з пояснень позивачки можна зробити висновок, що її не влаштовують самі умови надання відповідачем телекомунікаційних послуг. Проте, умови публічного договору (яким є договір про надання послуги «Домашній інтернет») встановлюються однаковими для всіх споживачів. Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів. Тобто, відповідач не примушує абонентів укладати з ним договір, а лише пропонує свої умови, на які абонент може погодитись або не погодитись. При цьому судом враховано, що в сфері надання телекомунікаційних послуг працює декілька операторів та абонент [PERSON] і позивачка мали вибір, послугами якого оператора скористатися. Як встановлено в судовому засіданні, абонент [PERSON] та позивачка почали користуватися послугою «Домашній інтернет», що надається відповідачем в квартиру позивачки. Отже, вони погодилися з Умовами надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар». З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що твердження позивачки щодо наявності численних порушень з боку відповідача не підтверджено належними та допустими доказами та є її субєктивною оцінкою. Враховуючи, що позивачка не є стороною в договорі про надання телекомунікаційних послуг, а також те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, не надано доказів на підтвердження порушення її права, суд вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed