Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

18.08.2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Так, 1/2 частина будинку належить їй на підставі договору дарування, укладеного та посвідченого 20.08.1997 р. державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., реєстровий номер 2-2250. Право власності зареєстровано Первомайським МБТІ 01.09.1997 р., реєстровий номер 9298. Інша частина будинку належить їй на підставі договору дарування, посвідченого 09.11.2000 р. приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим номером 6895. Право власності зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.12.2011 р. Отже, з цього моменту [PERSON] стала законним власником вказаного вище житлового будинку. В подальшому позивачка вирішила оформити земельну ділянку, на якій розташований даний житловий будинок, але виявилося, що це неможливо, оскільки відповідно до інформації, наданої Відділом у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, 26.10.1993 року Первомайською міською радою Миколаївської області було видано державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 637. Відповідно до державного акту, власниками земельної ділянки площею 0,0932 га по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . На даний час Позивачка не має можливості переоформити право власності на вказану земельну ділянку, оскільки власники земельної ділянки померли. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Михайлівка Врадіївського району Миколаївської області. [PERSON] народилась [INFO] , проживала в м. Первомайськ Миколаївської області, в подальшому, в 1990-х\~ роках переїхала на постійне місце проживання до с. Настасіївка Миколаївського району Одеської області, де і померла, але дата смерті не відома. В зв`язку з вище викладеним, вважаю, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, єдиним правовим способом захисту законних прав та інтересів\~позивача буде визнання в судовому порядку за нею права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0932\~га, що знаходиться по [ADDRESS] . Представник позивачки в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, \~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного та посвідченого 20.08.1997 р. державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., реєстровий номер 2-2250, та на підставі договору дарування, посвідченого 09.11.2000 р. приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим номером 6895. Право власності зареєстроване Первомайським МБТІ 01.09.1997 р., реєстровий номер 9298 та в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.12.2011 р. Право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0932 га, що розташована по [ADDRESS] , відповідно до державного акту, зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] , які на даний момент померли та спадщину після них ніхто не прийняв, що підтверджується актовими записами про смерть та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. У зв`язку з викладеним, на даний час позивачка не має можливості переоформити право власності на вказану земельну ділянку. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~та\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved