Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

19 грудня 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на їх дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2007 року. Шлюбні відносини між сторонами припинені з листопада 2015 року. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач їй не надає, участі у вихованні дитини не приймає. Аліменти відповідач нікому не сплачує. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідач кошти на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 1/4 частки доходів. Кошти дитині відповідач надає, періодично купує речі і продукти харчування, також оплачував і заняття дитини. Позивач не зверталась до відповідача для добровільного вирішення питання про сплату аліментів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2007 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 26 лютого 2008 року (а.с. 9). Дитина сторін мешкає з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини їй не надає. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] надає кошти для дитини, періодично купує речі для неї. Доказів на підтвердження таких обставин суду надано не було. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя нарівні з позивачем. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначення розміру аліментів суд враховує зазначені сторонами дані про особу та майновий стан позивача та відповідача, тому вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 грудня 2016 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: partial