Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

17 жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] року померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Для оформлення спадщини позивач, як спадкоємець за законом звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак в нотаріальній конторі позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строку, встановленого для звернення із заявою про прийняття спадщини. Вказує, що оскільки в період строку, встановленого для подачі заяви про прийняття спадщини вона хворіла, крім того є юридично не обізнаною з питанням щодо прийняття спадщини особою, просить встановити їй додатковий строк, встановлений для подання заяви про прийняття спадщини До судового засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності та підтримала позов. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявок суду не пояснили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Третя особа у відповідності до поданої суду заяви просила розглянути справу за її відсутності, не заперечила проти задоволення позову. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] /а.с.8/ - мати позивача /а.с.7/. 21 вересня 2016 року позивачем до Новомосковської державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 21 вересня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Підставою відмови вказано те, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Вирішуючи питання по суті позову, суд виходить з наступного. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З отриманої від нотаріуса копії заяви про прийняття спадщини вбачається, що [PERSON] на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. Згідно з паспортом позивача, остання на день смерті спадкодавця проживала за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Матеріали справи підтверджують поважність причин пропуску позивачем строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини - тимчасове перебування на лікуванні у стаціонарному відділенні КЗ «НЦРЛ» ДОР з 22 березня 2015 року по 31 березня 2015 року (довідка № 415 від 16 січня 2016 року). Вказана підстава на думку суду перешкоджала позивачу звернутися до нотаріальної контори, органу, якому надано право на вчинення нотаріальних дій із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], припадає на 6-ти місячний строк від дня відкриття спадщини, пов'язана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Внаслідок викладеного суд вважає, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті її матері з поважних причин і є підстави для застосування ч.3 ст. 1272 ЦК України до спірних правовідносин із задоволенням позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини терміном один місяць з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved