Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

19 листопада 2015 року представник ПАТ «СК «ПРОВІДНА» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «СК «ПРОВІДНА» матеріальну шкоду у розмірі 3\~879,71 грн., та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05.06.2012 року між ПАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено договір ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 06.06.2012 року по 05.06.2013 року, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль «АЗЛК-408», державний номер 34812ХВ. 15.08.2012 року сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобілем «Хюндай», державний номер [NUMBER], в результаті якої було пошкоджено ТЗ «Хюндай». Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 04 грудня 2012 року СК «Провідна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 3\~879,71 грн. на підставі акту огляду транспортного засобу, калькуляції дефектів, та страхового акту. Представник позивача вважає, що ПАТ «СК «Провідна» має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП та залишив місце пригоди, у звязку з чим він і звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності від 28.12.2015 року, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачв судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 03 червня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що видано Поліс №АВ/7262325. (а.с. 5) [PERSON] ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до умов Договору, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «АЗЛК-408», 1974 року випуску, номерний знак 34812ХВ. Строк дії Договору з 06.06.2012 року по 05.06.2013 року. [PERSON] Довідки від 09.11.2012 року №9054651 про дорожньо-транспортну пригоду, 15.08.2012 року о 16.30 годині у м. Харкові по вул. Світ Шахтаря, б. 4/6 сталася ДТП за участю автомобіля «Хюндай Акцент», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та за участю автомобіля «АЗЛК 408», номерний знак 3418ХВ, під керуванням [PERSON]. ДТП Сталася внаслідок порушення [PERSON] правил маневрування. (а.с. 6) Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанова набрала законної сили 05.10.2012 року. (а.с. 7) [PERSON] огляду транспортного засобу від 08.10.2012 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Хюндай Акцент», номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження задньої правої двері. (а.с. 9) Відповідно до п. 2 Договору страхування, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. 12 жовтня 2012 року було проведено калькуляцію дефектів автомобіля «Хюндай Акцент», номерний знак [NUMBER], та складено розрахунок суми матеріального збитку, відповідно до якого сума збитку становить 4\~379,71 грн. (а.с. 10-11) Умова Договору страхування передбачено, що ліміт відповідальності встановлюється у розмірі 50\~000 грн. за шкоду заподіяну майну, при цьому розмір франшизи становить 500 грн. Положеннями ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. [PERSON] ч.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. 12 листопада 2012 року ПАТ «СК «Провідна» було складено страховий акт №2101/39/2921, згідно якого [PERSON] підлягає виплаті страхове відшкодування у розмірі 3\~879,71 грн. (4\~379,71-500). (а.с. 12) Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. При цьому, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. (ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») 04 грудня 2012 року грошові кошти в сумі 3\~879,71 грн. були перераховані ПАТ «СК «Провідна» на рахунок ДП «Автотрейдингхарків» згідно акту №2101/39/2921 від [PERSON] (а.с. 13) Отже, представник позивача вважає, що після виплати страхового відшкодування у ПАТ «СК «Провідна» виникло право зворотної вимоги до [PERSON] Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. [PERSON] п. «В» ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року встановлено, що водій автомобіля «АЗЛК-408» [PERSON] після скоєння ДТП 15.08.2012 року самовільно залишив місце пригоди. Таким чином, ПАТ «СК «Провідна» має право регресної вимоги до [PERSON] та стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 3\~879,71 грн. [PERSON] ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. [PERSON] п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 вказаної постанови, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відтак, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля «Хюндай Акцент», є безпосередній зв'язок, а тому з [PERSON] підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування, виплачена [PERSON] у розмірі 3\~879,71 грн. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 1\~218 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. (а.с. 2) Суд, даючи оцінку вищезазначеному, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved