Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області 19.07.1996 року (актовий запис №61). Причиною розірвання шлюбу зазначає втрату почуття любові та поваги один до одного, постійні сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Шлюбні стосунки, на думку позивача, були припинені ще в 2004 році, з того часу сторони перестали вести спільне господарство. На даний час збереження шлюбу неможливо, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте тричі надала суду заяви про слухання справи за її відсутності: спочатку разом із позовною заявою 19.12.2016 року, в якій просила залишити їй шлюбне прізвище, не стягувати з відповідача судовий збір та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.4), другий раз позивач звернулася до суду 25.01.2017 року, в якій просила розглянути справу за її відсутності відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України (а.с.22), а третій раз позивач звернулася до суду 06.02.2017 року та знов просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, додатково вказавши причини, через які вона не бажає відвідувати суд (а.с.24). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про час, день та місце судового засідання тричі (а.с.18 - отримана відповідачем повістка про виклик у судове засідання 23.01.2017 року разом з позовною заявою, доданими до неї документами та ухвалою суду про відкриття провадження по справі від 05.01.2017 року, а.с.20 - отримана відповідачем повістка про виклик у судове засідання 27.01.2017 року та а.с.23 - отримана відповідачем повістка про виклик у судове засідання на 21.02.2017 року) повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив. Перед судовим засіданням 23.01.2017 року надав суду заяву, в якій вказав, що причиною розпаду шлюбу є те, що позивач пішла до іншого чоловіка на ім`я [PERSON], що є тимчасовим, тому просив суд надати сторонам строк для примирення без уточнення такого строку та подання відповідних доказів (а.с.19). Після написання вказаної заяви у судові засідання не з`являвся, а тому своїми процесуальними правами скористатися не побажав. Таким чином, судом встановлена повторність неприбуття відповідача до суду без поважних причин відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 19.07.1996 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачем по справі, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Тростянецького районного управління юстиції Сумської області (актовий запис №61), що підтверджує повторне свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 16.01.2003 року (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Харківської області 10.06.2004 року (актовий запис №130) (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виховуючи позицію сторін по справі, викладену письмово кожною зі сторін, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, її збереження протирічить інтересам позивача, тому шлюб потрібно розірвати. При цьому, враховуючи відсутність належних доказів, наданих сторонами, окрім слів, судом не встановлюється дата фактичного припинення шлюбних відносин, тобто за замовчуванням вважається, що такі відносини припинилися між сторонами з моменту пред'явлення позову до суду. Окремо, враховуючи, що позивач просила залишити їй шлюбне прізвище, суд задовольняє вказану вимогу позивача. Також суд не стягує з відповідача за клопотанням позивача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору, який підлягає компенсуванню за рахунок позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved