Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

17 квітня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що 20.02.2012 року помер її батько [PERSON] після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається з двох частин, загальною площею 5,94 га розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради. Заповіт на земельну ділянку [PERSON] не складав. Інших спадкоємців першої черги за законом не має. Однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,94 га в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач по справі Березнегуватська селищна рада до суду подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти позовних вимог позивачки не заперечувала. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 20 лютого 2012 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ФП № 217110, виданим повторно 31.03.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 18 (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,94 га розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 062175, виданого 22.12.2003 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації від 23 квітня 2003 року № 238, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 290 (а.с.9). Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки земельна ділянка складається з двох земельних ділянок площею 4,09 га та площею 1,85 га (а.с.10,11). Позивач є донькою померлого [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про її народження ІV-ФП № 365145 виданого 28 квітня 1992 року Привольнянською сільською радою Баштанського району Миколаївської області, актовий запис № 20 книги реєстрації актів про народження (а.с.6). Крім цього, з копії свідоцтва про розірвання шлюбу І-ФП № 042690 виданого 07.10.1998 року убачається що шлюб між батьками позивачки було розірвано 07.10.1998 року про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу було зроблено запис № 46 (а.с.18). За інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) завідувача Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 10 вересня 2014 року - після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 56511366 (а.с.8). Натомість із роз'яснення завідувача Березнегуватської державної нотаріальної контори від 10.09.2014 року № 697/02-14 слідує, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.12). Відповідно до ч .1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 3 ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) для підтвердження цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.23 вказаної Постанови пленуму Верховного суду України у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З доданих до позовної заяви документів убачається, що позивачці відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Таким чином, отримавши відмову нотаріуса позивачка відповідно до ст. 16 ЦК України та п.23 Постанови Пленуму верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» має право на захист порушено права у судовому порядку, за такого її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved