Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

18 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Зазначала, що від шлюбу з відповідачем вони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO], які з липня 2013 року мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, офіційно не працює, постійного доходу не має, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 3400 грн. щомісяця на кожну дитину.. Рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 06 березня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], в розмірі 1500 грн. щомісячно , але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2013 року, до повноліття дітей. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, направити справу на новий розгляд, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано що він постійно по можливості сплачував позивачці на утримання кожної дитини по 200-300 грн.. на даний час відповідач тимчасово не працює, проживає в селі де постійну роботу з стабільним заробітком знайти неможливо. Живе за рахунок домашнього господарства., яке не приносить багато коштів, тому сплачувати визначений судом розмір аліментів він не взмозі. В судовому засідання апеляційного суду [PERSON] підтримав доводи апеляційної скарги , просив її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав: При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 06 жовтня 2005 року (а.с. 3). Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.4-6). Сторони в судовому засіданні не заперечували, що неповнолітні діти , мешкають з матір'ю [PERSON]. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], і відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний їх утримувати. Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції правильно виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, оскільки в свідоцтвах про їх народження зазначений батьком. Зараз діти проживають з матір'ю, а відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи встановлено, що відповідач офіційно не працює, що свідчить про те, що доходи відповідача є мінливими, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі та визначив розмір аліментів в сумі 500 грн. на кожну дитину щомісяця. Стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, суд правильно виходив з того, що відповідачем порушуються законні інтереси неповнолітніх дітей, за захистом яких позивач звернулась до суду. При визначенні розміру аліментів суд вірно послався на обставини, які повинні враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, зокрема на матеріальне положення відповідача, який має мінливі, періодичні заробітки, інших осіб яких за законом зобовязаний утримувати він не має , а також дохід позивачки, яка на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. За вказаних обставин розмір стягнених аліментів на утримання неповнолітніх дітей визначено у відповідності до фактичних обставин справи та вимог закону, а доводи апелянта що до розміру аліментів не мають правового значення. Згідно частини 1 ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися в залежності від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту статті 184 СК України та принципам такого способу визначення розміру аліментів. У звязку з чим апеляційний суд не може погодитись з зазначенням в рішенні суду першої інстанції про стягнення аліментів в розмірі не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,що є порушенням норм матеріального права. Відповідно до п. 4 частини 1 ст. 309 ЦПК України порушення норм матеріального права є підставою для зміни рішення суду, а саме, виключення з рішення суду зазначення, що аліменти з відповідача повинні стягуватися в розмірі не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial