Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

18 серпня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області про звільнення майна з-під арешту. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що15.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СVАНАЕ00004612, згідно з яким ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 10 567,66 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір застави рухомого майна № СVАНАЕ00004612 від 15.08.2007року. Відповідно до умов договору застави відповідач [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль (марки ВМW, модель: 520, рік випуску: 1992, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). В 2008 році відділом ДВС Хотинського районного управління юстиції надіслано документ вих. № 18940 від 19.11.2008 року, на підставі якого МРЕВ УДАІ України в Чернівецькій області були внесені дані про накладення арешту, та у 2012 році відкрито виконавче провадження № 30772380 на виконання виконавчого листа № 2-770 від 29.11.2011 року, при примусовому виконанні якого, накладено арешт на вищевказаний автомобіль, який належить на праві власності відповідачу [PERSON] Вважає, що дії державного виконавця є незаконними, оскільки відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, по-перше: право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 15.08.2007 року, а постанова про розшук майна боржника та накладення арешту була винесена пізніше ніж було укладено договір застави. Крім того, станом на 05.08.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» складає 41 283,00 доларів США, що значно перевищує вартість предмета застави, тому вважає, що постанова про арешт майна та постанова про оголошення автомобіля в розшук є неправомірними. Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник позивача - Ватаманюк О.В. в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просить її задовольнити. В разі неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, просить постановити в справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа - представник ВДВС Хотинського РУЮ Чернівецької області в судове засідання не з'явився, але був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надав, доводів позивача не спростував. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № СVАНАЕ00004612, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 10 567,66 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач уклали договір застави рухомого майна № СVАНАЕ00004612 від 15.08.2007 року. Відповідно до умов договору застави відповідач [PERSON] передав в заставу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» автомобіль (марки ВМW, модель: 520, рік випуску: 1992, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). Однак, як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи у 2008 році відділом ДВС Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області на адресу МРЕВ УДАІ України в Чернівецькій області було надіслано документ вих. № 18940 від 19.11.2008 року, на підставі якого МРЕВ УДАІ України в Чернівецькій області були внесені дані про накладення арешту та в 2012 році відкрито виконавче провадження № 30772380 на виконання виконавчого листа № 2-770 від 29.11.2011 року, при примусовому виконанні якого накладено арешт на автомобіль (марки ВМW, модель: 520, рік випуску: 1992, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності відповідачу [PERSON] Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Однак, як вбачається з вищенаведеного, право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 15.08.2007 року, а постанова про розшук майна боржника та накладення арешту була винесена пізніше ніж було укладено договір застави. Крім того, станом на 05.08.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» складає 41 283,00 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави, тому вважає, що постанова про арешт майна та постанова про оголошення автомобіля в розшук є неправомірними. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що державна виконавча служба немає правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Згідно ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], третя особа: Відділ державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області про звільнення майна з-під арешту слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved