Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

18 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування суми страхового відшкодування завданої майну в розмірі 7045 грн. 00 коп., моральної шкоди у розмірі 2000 грн. 00 коп., судових витрат, які складаються із суми сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що згідно довіреності від 02.10.2018 року у його розпорядженні перебував автомобіль [NUMBER]. 07.10.2018 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди через падіння струмоприймача тролейбуса «ЗИУ-9», що належить Комунальному підприємству «Чернігівське тролейбусне управління, даний автомобіль отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, тому страховика було повідомлено про настання події, що має ознаки страхового випадку. Позивач звернувся до страховика за виплатою страховика відшкодування, проте отримав відмову у виплаті. Також отримав відмову від відшкодування від КП «Чернігівське тролейбусне управління» Чернігівської міської ради. Позивач за власні кошти здійснив відновлювальний ремонт, вартість якого склала 7045 гривень, тому вказану суму просить стягнути з від відповідача. Одночасно зазначив, що внаслідок пошкодження особистого майна, витрату особистого часу на проведення ремонту автомобіля та коштів на ремонт, доведення свого права на отримання страхового відшкодування, у якому безпідставно було відмовлено відповідачем, що порушує звичайний спосіб життя, тому вважає про спричинення моральної шкоди, розмір якої оцінює в сумі 2000 гривень. А також просив вирішити питання понесених судових витрат. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився. Про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Подав письмовий відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засіданні не з'явився. Про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 07.10.2018 о 12 год. 20 хв. в м. Чернігові по вул. Першого Травня, зі сторони вулиці Рокосовського рухався тролейбус «ЗИУ-9» інвентарний номер №377 під керуванням водія гр. [PERSON], [INFO] та в районі будинку №167А проходячи спеціальну частину контактної мережі стався схід струмоприймача з контактного провода та зрив голівки струмоприймача, яка впала на автомобіль [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON], [INFO], внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження (деформація даху автомобіля, розбите лобове скло). Згідно висновку по факту пригоди, яка мала місце 07.10.2018 в місті Чернігові по вул. Першого Травня біля будинку №167А, затвердженого заступником начальника управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Грищенко Д.В., встановлено, що за результатами перевірки в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] порушень ПДР не вбачається. Відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №007-111523/01ДЦВ від 21.03.2018. Предметом вказаного договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завдання страхувальником третім особам. У рамках вказаного договору страхування, страховика було повідомлено про настання події, що має ознаки страхового випадку. Експертом було проведено оцінку ставну пошкоджень, завданих автомобілю. Позивач звернувся до відповідача за виплатою страхового відшкодування, однак 14.11.2018 №1597-11отримав лист відмову, оскільки на думку страховика даний випадок не відноситься до страхових, тому що за спричинення шкоди не виникає цивільно-правової відповідальності. КП «Чернігівське тролейбусне управління Чернігівської міської ради в листі від 29.11.2018 року також відмовив у відшкодуванні заподіяних позивачу збитків. Позивач здійснив відновлювальний ремонт автомобіля, вартість якого склала 7045 грн. 00 коп., що підтверджується актом виконаних робіт від 27.10.2018 та товарним чеком від 16.10.2018 року. Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», облікові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. На підтвердження вартості відновлювального ремонту, позивачем надано товарний чек від 16.10.2018, виданий фізичною особою-підприємцем [PERSON] Вказаний чек містить інформацію про дату його складання, назву підприємства, зміст та обсяг господарської операції, суму, на яку відпущено товар/надано послуги; найменування товару та робіт; ці відомості посвідчені особистим підписом відповідальної особи та печаткою ФОП [PERSON] Відповідно до витягу з ЄРДПОУ, фізична особа-підприємець [PERSON] зареєстрований у місті Чернігові, здійснює діяльність, пов'язану з технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів, роздрібну торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Відомостей щодо припинення діяльності фізичною особою-підприємцем або перебування його в процесі припинення Реєстр не містить. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової шкоди (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до частини першої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, власники наземних транспортних засобів в обов'язковому порядку повинні страхувати свою цивільно-правову відповідальність у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування», з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту май нових інтересів страхувальників, що також визначено нормою ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, в даному у сторін та інших учасників виникли наступні зобов'язання: деліктне зобов'язання між позивачем та КП «Чернігівське тролейбусне управління» (останній як завдавач шкоди) - із завдання шкоди внаслідок ДТП; договірне зобов'язання між відповідачем і КП «Чернігівське тролейбусне управління» (останній як страхувальник) - за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови). В даному випадку наявність деліктного зобов'язання обґрунтовується, виходячи з наступного. Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно частини 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 11 87 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами висновку органів Національної поліції, що також вбачається з листа КП «Чернігівське тролейбусне управління», вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок сходу струмоприймача тролейбуса з контактного провода, що спричинило зрив голівки струмоприймача та її падіння на автомобіль в момент руху вказаних транспортних засобів. Відповідно до абзацу 3 частини 1 ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» перевізник зобов'язаний утримувати рухомий склад та інші об'єкти міського електричного транспорту у належному стані. До об'єкта міського електричного транспорту відносяться, зокрема контактні мережі ( ч. 1 ст. 1 вказаного Закону). Частина 1 ст. 17 Закону, вказує, що технічний і санітарний стан рухомого складу, який працює на маршрутах (лініях), та інших об'єктів міського електричного транспорту повинен відповідати вимогам Правил дорожнього руху, правил експлуатації трамвая та тролейбуса, правил технічної експлуатації метрополітену, а також нормам та стандартам у цій сфері. Відповідно пункту 1.1 Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, затверджених Наказом Державного комітету України житлово-комунальному господарству від 10 грудня 1996 року №103, зареєстрованого Міністерством юстиції України 06.03.1997 року за №66/1870 (з наступними змінами та доповненнями) (далі Правилами) контактна мережа - це сукупність струмопровідних, ізолюючих, підтримуючих та опорних елементів, призначених для підведення електроенергії до струмоприймачів рухомого складу. До системи електропостачання трамвая та тролейбуса належать кабельні та повітряні лінії постійного струму й контактні мережі (підпункт 2.7.1.1 Правил). Контактна мережа трамвая та тролейбуса складається з таких основних елементів: опор; підтримуючих тросових систем (дротових або сталевих канатів) та кронштейнів; підвісної арматури спеціальних частин; контактних підсилювальних проводів (підпункт 2.7.3.1.3. Правил). Пунктом 2.1.1 Правил, визначено, що споруди та обладнання міського електротранспорту повинні забезпечувати безпечну роботу рухомого складу за умов дотримання встановленої швидкості руху. На підприємствах, які здійснюють експлуатацію технічних засобів міського електротранспорту, покладаються, зокрема, наступні функції забезпечення експлуатації технічних засобів відповідно до вимог чинних державних стандартів, Правил експлуатації трамвая та тролейбуса та інших нормативно - технічних документів; вивчення умов безпеки руху на маршруті міського електротранспорту та в межах своєї компетенції вжиття заходів щодо усунення недоліків та перешкод для руху (підпункт 1.6.1 Правил). Експлуатацію, технічне обслуговування, планово-попереджувальні та непланові ремонти, реконструкцію та розвиток системи електропостачання здійснює електротехнічний і допоміжний персонал електрогосподарства. Повне управління здійснює керівництво відповідного структурного підрозділу підприємства міського електротранспорту (підпункт 2.7.1.2. Правил). Таким чином, оскільки КП «Чернігівське тролейбусне управління» є особою, на утриманні, обслуговуванні та контролі якої знаходиться і транспортний засіб, і контактна тролейбусна електромережа (які самі по собі є джерелами підвищеної небезпеки), на нього покладається обов'язок відшкодувати шкоду - згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, а також згідно роз'яснень, даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелам підвищеної небезпеки» (тобто у разі дії джерела підвищеної небезпеки - відповідальність настає незалежно від наявності вини). З вищенаведеного деліктного зобов'язання страхувальника виник обов'язок страховика з виплати страхового відшкодування. Пунктом 6, п.п. 6.1 договору страхування передбачено, що страховим випадком є подія, передбачена договором, яка відбулась і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування третій особі за застрахованим ризиком (позначеним відміткою «так») в п.7 договору. Відповідно до пункту 7 договору, п.п. 7.1, до страхових ризиків віднесено ризик настання цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. У тому числі страховим випадком є подія, пов'язана з падінням елементів струмоприймачів забезпечених транспортних засобів, внаслідок чого заподіяна шкода майну третіх осіб. Ліміт відповідальності страховика по ризику настання цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок ДТП на один транспортний засіб, становить згідно п.8.1.1 договору, 72 000 грн. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових, внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За змістом ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом; 7) надавати відповідним підрозділам Національної поліції інформацію про укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов'язковому технічному контролю. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов'язки страховика. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Таким чином, слід стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» на користь [PERSON] відшкодування завданої шкоди у розмірі 7045 грн. 00 коп. Стаття 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Суд вважає також доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, що виразилась в душевних стражданнях. Вирішуючи питання розміру відшкодування суд враховує глибину та тривалість заподіяних душевних страждань і з урахуванням принципу розумності, об'єктивності та справедливості вважає достатньою компенсацією стягнення 1000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката повинен бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду та значенням справи для сторони. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial