Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

18 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.10.1988 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Під час реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з регулярним пияцтвом та безвідповідальним ставленням до сім'ї. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є у їхній спільній власності не має. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданої суду заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до наданої суду заяви позов визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], 26 листопада 1988 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом запису актів громадянського стану виконкому Токмацької міської ради народних депутатів, актовий запис № 360. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 236 від 07.02.1992 року, яка є повнолітньою та не потребує утримання. Сторони наполягають на розлученні, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з регулярним пияцтвом та безвідповідальним ставленням до сім'ї. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить при розірванні шлюбу залишити теперішнє прізвище. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved