Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

18 серпня 2016 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 10 травня 2008 року нею з відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя із відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини припинили на початку 2012 року та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна та визначення місце проживання дитини не мають. Відповідач ухиляється від обов'язку утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, а її зароблених коштів на виховання та утримання дитини їй не вистачає, а тому позивач вимушена звернутись до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини між ними припинені у 2011 році та з того часу спільне господарство не ведуть та проживають окремо (а.с. 16). Відповідач заперечень проти позову не надав, в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 10 травня 2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 105 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені у 2011 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані і підлягають задоволенню, і відповідно до вимог ст.ст. 182, 184 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина, необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров'я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі 551 гривні 20 коп. та на користь позивача, в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу - у розмірі 551 гривні 20 коп. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved