Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

17 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що [INFO] помер її дід [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 8.96 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, що належала діду на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого Березнегуватською районною державною адміністрацією 24.09.2004 року. Посилаючись на те, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку позивачка просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказану земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], після смерті діда [PERSON] Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач та третя особа по справі проти позовних вимог не заперечували, надали до суду письмову заяву, просили розглядати справу за їх відсутності. Оскільки сторони та третя особа по справі надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області слідує, що [INFO] в смт.Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області помер [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 15 (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 8.96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради, що належала йому на підставі Державного акту на право власності на земльну ділянку серії [NUMBER], виданого 24 вересня 2004 року на підставі розпорядження Березнегуватської райдержадміністрації 18 серпня 2004 року № 652, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.8). З матеріалів справи слідує, що позивачка є внучкою померлого [PERSON] ( а.с.5-7). Згідно довідки Березнегуватської селищної ради Миколаївської області №2895 від 15.09.2017 року на день смерті з [PERSON] була зареєстрована та проживала його правнучка [PERSON], донька позивачки (а.с.9). З копії спадкової справи №63/2007 зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 97 убачається, що позивачка є спадкоємицею пятої черги за законом яка спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], немає. 13.10.2017 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого діда [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями житловою площею 33.70 кв.м. загальною площею 42.30 кв.м. та зареєструвала право власності на нього (а.с.20-31). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 8.96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану в межах території Березнегуватської селищної ради Миколаївської області, завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою Миколаївської області позивачці було відмовлено, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.11). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Частиною першою статті 1265 ЦК України визначено, що до спадкоємців пятої черги за законом відносяться інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З позовної заяви слідує, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку у позивача відсутній, оскільки втрачений. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розділу 9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року судам потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі свідоцтва про право на спадщину) вона може звернутися за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК України. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивач відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулася до суду за захистом порушеного права її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved