Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

17 червня 2015 р. Товариство звернулося до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 05 вересня 2011 р. між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 3197/409CLPS2 на суму 6\~884,52 грн. Вказали, що 19 червня 2013 р. між Банком та Товариством було укладено Договір факторингу, за яким право вимоги, зокрема, по зобовязанням [PERSON] за вказаним кредитним договором перейшло до них, про що повідомлено боржника. Зазначили, що боржник свої зобовязання по кредитним договором перед Банком не виконав, а тому в неї існує заборгованість за договором в сумі 6 971,98 грн, яку просили стягнути. В судове засідання представник Товариства не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій вимоги підтримав та просив справу розглянути без його участі. Відповідач у судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій вказала, що вимоги Банку визнає. Справу просила розглянути за її відсутності. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що Банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 05 вересня 2011 р. між Банком та [PERSON], укладено кредитний договір № 3197/409CLPS2, відповідно до умов якого їй надано кредит у сумі 6\~884,52 грн, з процентною ставкою 36,0 % річних, з комісією за обслуговування кредиту 207 грн, комісією за надання кредиту в сумі 180 грн, на строк 24 місяці, тобто з кінцевим терміном повернення 05 березня 2014 р. Кредитні кошти Банком перераховані на рахунок відповідача. Виходячи зі змісту сформованого Банком графіку [PERSON] зобовязана була погашати кредит, а також відсотки за його користування рівними частинами відповідно до графіку в сумі не менше 559 грн щомісячно. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК визначено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника (ч. 1 ст. 516 ЦК). 19 червня 2013 р. між Банком та Товариством укладено договір факторингу, за яким право вимоги, зокрема, по зобовязанням [PERSON] за кредитним договором № 3197/409CLPS2 від 05 вересня 2011 р. перейшло до останнього. Судом зясовано, що боржник свої зобовязання за укладеним договором виконувала неналежним чином, а тому заборгованість склала 6 971,98 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 4\~512,79 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 1 085,77 грн; пеня за порушення графіку погашення заборгованості 1 373,42 грн. За таких умов Товариство є правонаступником Банку, отже належним позивачем, який має право предявляти зазначені вимоги до боржника у межах вищевказаної суми боргу. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у вищевказаній сумі. За правилами ст. 88 ЦПК з відповідача на користь Товариства слід стягнути судовий збір сплачений при подачі позову до суду.

Outcome: approved