Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

18.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до КЗ «Новомосковська центральна міська лікарня», правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство «Новомосковська центральна міська лікарня» Новомосковської міської ради», в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь спричинену майнову шкоду у розмірі 70 000 грн., та моральну шкоду у розмірі 110 000 грн. Позов обґрунтований тим, що 03 лютого 2014 року, в зв`язку з гострими болями в області черевної порожнини, вона була направлена на стаціонарне лікування до акушерсько-гінекологічного відділення КЗ «Новомосковська ЦМЛ», де їй був встановлений діагноз - флегмонозний апендицит. В зв`язку зі встановленням такого діагнозу, з хірургічного відділення КЗ «Новомосковська ЦМЛ» був викликаний лікар хірург [PERSON] , який провів операцію з видалення апендициту. 10 лютого 2014 року позивач була виписана з лікарні, виписка з медичної карти стаціонарного лікування підписана завідуючою акушерсько-гінекологічного відділення КЗ «Новомосковська ЦМЛ» [PERSON] . Після проведеної операції позивач протягом двох-трьох місяців відчувала сильні болі в області черевної порожнини, в зв`язку з чим неодноразово зверталася до лікаря, який проводив операцію [PERSON] , однак останній запевняв, що згодом стан повинен покращитися. Позивач постійно приймала знеболюючі засоби, внаслідок чого через деякий час гострі болі в животі дійсно припинялися. Між тим, продовжуючи відчувати гострі болі в області черевної порожнини, [PERSON] неодноразово зверталася до різних лікарів зі скаргами, останні лише пропонували здати аналізи, результати яких не показували жодного захворювання. Коли позивач перестала витримувати гострі болі, вона звернулася до лікарів КЗ «Новомосковська ЦМЛ» з вимогою про направлення до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім.Мечникова, де 05.05.2017 року їй було проведено комп`ютерну томографію у черевній порожнині та виявлено чужорідне тіло, а саме дренажну трубку у вигляді півкільця довжиною до 21см. Комп`ютерна томографія проводилася ТОВ «МДЦ Експерт», після чого в реєстратурі Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім.Мечникова було заведено амбулаторну картку хворого, лікарі запропонували негайну операцію по видаленню чужорідного тіла. 22 травня 2017 року ТОВ Ендотеномед» МЦ «Клінікою «Гарвіс» ТМ позивачеві було проведено операцію з видалення чужорідного тіла. Так, позивач наполягає на тому, що для проведення операції з видалення апендициту 03 лютого 2017 року вона понесла витрати у розмірі 3000 грн. 05.05.2017 року для проведення операції з видалення чужорідного тіла вона отримала консультацію кардіолога, за яку оплатила 200 грн., консультацію анестезіолога, на яку витратила 200 грн., нею було придбано медичних препаратів на суму 264,70 грн., проведено томографію, сплачено 1750 грн., сама операцію по видаленню чужорідного тіла коштувала 5000 грн., післяопераційний догляд 4000 грн., всього її витрати склали 9414 грн. Крім того, позивач наполягає на тому, що діями лікарів КЗ «Новомосковська ЦМЛ» їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона на протязі трьох років відчувала сильний фізичний біль, душевні страждання, змушена була приймати багато знеболюючих препаратів, постійно відлучатися з роботи, проходити виснажливі обстеження. Вона відчувала образу, що негативно вплинуло на її психічний стан, через погане самопочуття, вона втратила роботу, було зламане її особисте життя, її чоловік не витримав її фізичного та психологічного стану та покинув її, внаслідок чого вона залишилася самотньою. З боку лікарів КЗ «Новомосковська ЦМЛ» вона бачила лише байдужість, а халатність та безвідповідальність осіб, які безпосередньо проводили операцію по видаленню апендициту, та залишили після операції дренажну трубку в її черевній порожнині призвели до негативних наслідків її здоров`я. Всі ці обставини потребують від неї додаткових зусиль для організації свого життя, вона не може нормально відпочивати та працювати, спричинену моральну шкоду оцінює в 110 000 грн. Ухвалою від 19 червня 2018 року відкрите загальне провадження по справі (а.с. 35-36). У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведене належним чином факту потрапляння дренажної трубки у черевну порожнину саме після операції, проведеної в їх установі, як і не доведено наявності вини лікарів та причинного-наслідкового зв`язку між діями лікарів та завданою шкодою у виді оплаченої позивачем операції з видалення чужорідного тіла. Також відповідач звертає увагу суду на відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують розмір спричиненої майнової та моральної шкоди (а.с. 46-50). В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, надала пояснення по суті позову, здебільшого її пояснення стосувалися завданої їй моральної шкоди, яка полягає в тому, що лікарі навіть після того, як з необережності, залишили дренажну трубку в черевній порожнині, жодного разу не провели належне обстеження. Вона протягом тривалого часу відчувала сильний нестерпний фізичний біль, а всі лікарі, до яких вона зверталася за консультацією та виявленням причин такого болю, говорили їй образливі слова, на кшталт «Ви не хочете працювати». Вона дійсно через свій стан не змогла працювати та втратила роботу. Її чоловік теж не вірив тому, що вона відчуває сильний біль, причину якого кваліфіковані лікарі не могли визначити, тому покинув її, а вона протягом всього цього часу змушена була доглядати за своєю хворою матір`ю, неодноразово позичала кошти у своїх знайомих, втрачалася на придбання знеболюючих, без яких не могла обійтись жодного дня. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, викладені у відзиві на позов. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Встановлені в судовому засіданні обставини. [PERSON] в період з 03.02.2014 року по 10.02.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Новомосковська ЦМЛ» ДОР» в акушерсько-гінекологічному відділенні, де їй було проведено операцію з видалення апендициту, про що свідчить копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 188 (а.с. 10). 05.05.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «МДЦ Експерт» було проведено мультизрізову комп`ютерну томографію органів черевної порожнини та за очеревинного простору [PERSON] , за результатами якої виявлено в черевній порожнині безпосередньо за передньою черевною стінкою на рівні пупка нижче дренажну трубку у вигляді півкільця довжиною до 21 см (а.с. 11). В період з 22.05.2017 року по 23.05.2017 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в ТОВ «Ендотехмед» МЦ «Клініка «Гарвіс» ТМ», де їй було проведено операцію з видалення чужорідного тіла з черевної порожнини, про що свідчить виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 0084317 (а.с. 12). 11.05.2017 року позивачем до Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області подано заяву про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 13), за її заявою після оскарження позивачем бездіяльності слідчого (а.с. 15) до Єдиного реєстру досудових розслідувань за внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення. В рамках кримінального провадження № 12017040350001817 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР було проведено комісійну судово-медичну експертизу № 31, за висновками якої встановлено, що медична допомога [PERSON] в КЗ «Новомосковська ЦМЛ «ДОР» була надана у відповідності до встановленого клінічного діагнозу - флегмонозний апендицит і відповідала стандартам і протоколам хірургічного лікування виявленої патології. Однак, в даному випадку мала місце помилка медичного персоналу при догляді за дренажами в післяопераційному періоді, яка призвела до випадкового потрапляння стороннього тіла в черевну порожнину. Наявність в рані одного дренажу було відмічено в запису чергового гінеколога 04.02.2014 року о 19.00 годині, а в щоденнику лікуючого лікаря о 08.00 годині 05.02.2014 року - відсутність в рані останнього дренажу черевної порожнини (міг випасти самостійно, але черговий лікар не бачив). При цьому лікар-гінеколог [PERSON] , під час операції 03.02.2014 року, після виконання ревізії органів черевної порожнини і встановлення основного діагнозу в подальшому в проведенні операції участі не приймала, а хірург [PERSON] , який оперував не був інформований про факт самостійного випадіння дренажу, тому додаткового обстеження з цього приводу не призначав. В діях зазначених лікарів ознак халатного виконання своїх функціональних обов`язків не встановлено (а.с. 94-129), внаслідок чого кримінальне провадження було закрите, що не оспорювало ся сторонами. Таким чином, з поданих до суду доказів, між сторонами вбачається спір з приводу наявності завданої шкоди позивачеві, внаслідок необережного виконання працівниками медичної установи своїх функціональних обов`язків. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються наступними нормами закону, а саме. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності позивач зобов`язаний довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитки); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вказано в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідно до загальних підстав відповідальності за матеріальну шкоду згідно ст. 1166 ЦК України, юридичною підставою виникнення відповідальності за заподіяну шкоду є склад цивільного правопорушення, невід`ємні елементи якого: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. Виходячи з викладеного, дослідивши надані суду докази, приймаючи до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи про помилку медичного персоналу при догляді за дренажами в післяопераційному періоду, а також приймаючи до уваги належні та допустимі докази щодо реальних витрат, витрачених позивачем для видалення дренажної трубки з черевної порожнини, суд приходить до висновку про наявність безпосереднього причинного зв`язку між вказаною подією (помилкою медичного персоналу КЗ «Новомосковська ЦМЛ`ДОР» при догляді за дренажами в післяопераційний період) та збитками, завданими позивачу у виді витрат понесених для видалення дренажної трубки. Між тим, позов в частині відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу підлягає частковому задоволенню, виходячи з аналізу поданих доказів, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають реальні витрати, які складаються з наступного. Так, на проведення мультизрізової комп`ютерної томографії позивачем 05.05.2017 року понесено витрати на суму 1750 грн., що підтверджується відповідним чеком (а.с. 28). 19.05.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Ендотехмед» укладено договір про надання медичних послуг № 878/ЕТМ/17, у відповідності до якого медичний центр взяв на себе зобов`язання щодо проведення оперативного втручання з видалення чужорідного тіла з черевної порожнини [PERSON] та післяопераційного догляду(а.с. 169-170). За надання медичних послуг позивачем було оплачено зазначеній медичній установі 4000 грн. (а.с. 31). 19.05.2017 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 38/бяс/17 про надання медичних послуг, у відповідності до якого безпосередньо лікар взяв на себе зобов`язання з видалення чужорідного тіла з черевної порожнини [PERSON] (а.с. 19-20). За надання цих медичних послуг позивачем було сплачено 5000 грн. (а.с. 18). Крім того позивачем ТОВ «Ендотехномед» 19.05.2017 року сплачено 200 грн. - за консультацію кардіолога (а.с. 28) та 200 грн. за консультацію анестезіолога (а.с. 28). За підрахунками суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача реальні витрати, пов`язані з проведення операції з видалення дренажної трубки, у розмірі 11150 грн. Належних та допустимих доказів про те, що позивачеві було задано майнову шкоду на 70000 грн. суду не подано. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне звернути, увагу на вимоги закону, а саме. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку що з відповідача на користь позивача. належить стягнути спричинену моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. (десяти тисяч гривень). Визначений судом розмір моральної шкоди є достатнім у дані спірній ситуації, саме такий розмір моральної компенсації забезпечить відшкодування тих немайнових втрат, яких зазнала потерпіла, в результаті помилки працівників медичної установи, що здійснювали догляд за дренажем в післяопераційний період. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати позивачеві понесені ним судові витрати, які складаються з: судового збору у розмірі 2404,80 грн. (а.с. 1, 2). Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону. Так,статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог. В матеріалах справи міститься квитанція про оплату позивачем гонорару адвокату Бересту О .М. , опис робіт, виконаних адвокатом, договір про надання правової допомоги. До матеріалів справи позивачем подано документального підтвердженні витрати на правову допомогу у розмірі 7800 грн. (а.с. 179-183), а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правову допомогу у зазначеному розмірі.

Outcome: partial