Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

18.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком № 12, розташованим по вул. Колгоспній в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником будинку № 12, розташованого по вул. Колгоспній в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, в якому зареєстрована відповідач [PERSON] Однак, не дивлячись на свою реєстрацію в будинку, починаючи з 2014 року [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації. Місце фактичного мешкання відповідача невідомо. Реєстрація відповідача позбавляє [PERSON] отримати пільги по сплаті комунальних послуг. Сторони в судове засідання не зявились. Позивач [PERSON] у поданій заяві просила провести розгляд без її участі. Позов підтримала та просила його задовольнити. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. У звязку із неявкою відповідача просила ухвалити заочне рішення. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, на фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов та заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.10.2018 року було постановлено про заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 02.01.1991 року, виданого [PERSON] на підставі рішення виконкому Зміївської районної ради народних депутатів № 289 від 21.08.1990 року, позивач є власником житлового будинку № 12, розташованого по вул. Колгоспній в с. Шелудьківка, Зміївського району Харківської області. (а.с. 7) З копії довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області 15.06.2018 року за № 720 вбачається, що за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Шелудьківка, вул. Колгоспна, № 12 зареєстрована [PERSON], [INFO], яка є онукою позивача. (а.с. 9) Актом обстеження від 15.06.2018 року, який складений депутатом в.о. № 3 Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області [PERSON] в присутності свідків: [PERSON], [PERSON] підтверджується, що в будинку № 12 по вул. Колгоспній в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області зареєстрована відповідач [PERSON], однак на протязі останніх трьох років [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає. Особистих речей [PERSON] в будинку не має. (а.с. 8) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У зв'язку з тим, що в будинку позивача зареєстрована відповідач, яка фактично там не проживає, [PERSON], як власник, не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та законом на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.\~\~\~\~ Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, зокрема, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~\~\~\~ Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 402 ЦК України, члени сім'ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове\~приміщення,\~яке вони\~мають право\~займати,\~визначається його\~власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач з на протязі останніх трьох років не проживає без поважної причини за місцем своєї реєстрації, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування цим приміщенням. Крім того, реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу у володінні, розпорядженні її власністю. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved