Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

19.07.2018 заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначила, що з 11.07.2009 року перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 883. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. 16.06.2015 року [PERSON] засуджено Богунським районним судом м. Житомира та на даний час відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Шлюбні відносини не склались через відсутність розуміння, різні характери та погляди на життя. Шлюбні відносини припинені з 2014 року. Примирення та збереження шлюбу між сторонами не можливе. Будь-які спори стосовно майна відсутні. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву про розірвання шлюбу підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] відбуває покарання у Житомирській виправній колонії № 4, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч .2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, відповідно до оригіналу свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 058950, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованого 11.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 883 (а.с.5). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 09.12.2015 року, вирок Богунського районного суду м. Житомира від 16.06.2015 року відносно [PERSON] залишено без змін (а.с. 15-20). Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 109 Сімейного кодексу України передбачено, що, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Оцінюючі встановлені обставини та докази в їх сукупності, враховуючи, що заявник має стійке волевиявлення про розірвання шлюбу, що відповідає його інтересам, суд вважає за доцільне ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved