Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та жінки, що не перебуває у шлюбі до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що з 2014 року перебувала у сімейних відносинах та проживала однією сім'єю разом з [PERSON], однак шлюб не був зареєстрований. Від цих відносин народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а з листопада 2016 року сімейні відносини між ними повністю припинені. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Прохала суд стягувати аліменти на її користь та утримання в сталій грошовій одиниці в розмірі 500 грн. щомісячно на період до досягнення дитиною трьохрічного віку, а також на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2016 року, дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та прохала задовольнити й стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання 07.06. 2017 року не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав частково в частині сплати аліментів на утримання дитини й заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання жінки з якою не перебував в шлюбі до досягнення дитиною трьох років, так як не може надавати таку матеріальну допомогу. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Далеко А. І. в судовому засіданні вимоги позивача визнав частково та пояснив, що позивач погоджується сплачувати аліменти лише на утримання дитини й заперечує проти стягненя з нього аліментів на утримання жінки, з якою проживав без реєстрації шлюбу, так як не має такої можливості - ніде не працює, не має самостійного заробітку та інших доходів. Суд, заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково . Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що з 2014 року [PERSON] мала близькі стосунки з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків в них народився син [PERSON], [INFO] ( а.с.5), батьком якого за поданою заявою був записаний в свідоцтві про народження [PERSON] Син проживає та перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с.6), а батько [PERSON] ( а.с.43-44,45) своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України, в повному обсязі не виконує. Статтею 84 Сімейного кодексу України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частина 2 статті 91 Сімейного Кодексу України - Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу на утримання жінки з якою проживає їх дитина, так як не має самостійного заробітку( доходу), що стверджується наданими ним довідками. А тому позовна вимога про стягнення коштів на утримання жінки, з якою проживає дитина задоволенню не підлягає. Однак з [PERSON] слід стягувати на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2016 року до досягнення ним повноліття.

Outcome: partial