Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

17.12.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розділ майна, що знаходиться в спільній сумісній власності подружжя. Позов мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.07.1994 року, який був розірваний згідно рішення суду від 14.08.2012року. Від даного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі, сторони за договором купівлі-продажу від 11.12.1997 року придбали квартиру [ADDRESS]. Згоди про добровільність поділу мана, що знаходиться в спільній сумісній власності, після розірвання шлюбу між сторонами не було досягнуто, а тому прзивачка просить суд розділити майно, визнавши за нею право власності на ? частку зазначеної квартири. В судове засідання строни не з*явилися. До початку судового засідання надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю . Позивачка на позові наполягає, відповідач позов визнав. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.1994 року, який був розірваний згідно рішення Сніжнянського міськсуду від 14.08.2012 року ( а.с.4). Від даного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.8). Під час перебування у шлюбі, сторони вони за договором купівлі-продажу від 11.12.1997 року придбали квартиру за адресою: м. Сніжне Донецької області, [ADDRESS] ( а.с.3). Відповідно до ст. 60 СК України , майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Позов про встановлення порядку користування приміщеннями квартири позивачем не заявлено. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом ( ст. 11 ЦПК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності. Враховуючи, що жоден з подружжя згоди на отримання компенсації замість його частки не надав та не вніс відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду, суд вважає, що слід визнати ідеальні частки подружжя в спірній квартирі без її реального поділу, як цього і вимагає позивач. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у випадку поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором. Оскільки підстав для відступлення від принципу рівності часток дружини і чоловіка при розгляді цієї справи не встановлено - суд прийшов до висновку про необхідність розділити спірну квартиру, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання за кожним з них по 1/2 частині квартири. Стаття 88 ч. 1 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 326,50 грн., що підтвердується відповідною квітанцією від 17.12.2013р., а тому зазначені витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved