overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

19 березня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з відповідачкою з 29 серпня 2008 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки припинені більше року, у зв'язку з психологічною несумісністю через різні погляди на життя, що призвело до відсутності взаєморозуміння та припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу вважає неможливим, просив шлюб розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу не має сенсу, на примирення не згодний. Майнового спору та спору щодо місця проживання неповнолітнього сина на даний час вони не мають. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився від нього на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області, 20 лютого 2009 року, актовий запис № 5. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Виконкомом Широкинської сільською радою Новоазовського району Донецької області, [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 8, в графі «батьки» зазначені: батько - [PERSON], та мати - [PERSON]. Згідно довідки виданої ОСББ «Луч» від 18 березня 2015 року за № 11, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

19 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 26.08.2011 року вона уклала шлюб, зареєстрований Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області стану, актовий запис № 859 з відповідачем по справі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2014 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 26 серпня 2011 року зареєстрували шлюб Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області стану, актовий запис № 859 (а.с. 5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2014 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки вони не бажають в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сім'ю неможливо. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити прізвище - [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

19 березня 2015 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов позивач мотивує тим, що вона із відповідачем зареєстрували шлюб 29 січня 2008 року, актовий запис №99 в Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Від шлюбу спільних дітей не мають. Вказує, що сімейне життя у них не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, відповідач зловживає спиртними напоями, знаходячись в нетверезому стані ображає та принижує її. Відповідач не працює та не бажає працевлаштовуватися. Зазначені обставини негативно відобразилися на їх взаємостосунках, що вимусило її з квітня 2014 року припинити шлюбні відносини. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, подружні стосунки не підтримують. Шлюб існує лише формально, тому, за таких обставин подальше проживання однією сім'єю та збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Справу просить розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій зазначив, що позов визнає, просить суд розглянути справу у його відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судоми встановлено, що 29 січня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 99, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.3). Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини обставин , викладених у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

19 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 06 серпня 2011 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. Одруження виявилось невдалим. Сімейні стосунки між ними припинилися більше року тому. Відповідачка проживає в м.Москва Російської Федерації та не бажає повертатися в Україну, а він в свою чергу не бажає переїжджати до Росії. Вважає, що шлюб між ними фактично розпався. Посилаючись на викладені обставини позивач просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала нотаріально завірену заяву у які просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON]В, та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 серпня 2011 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб Серії І-ФП № 112178 від 27 лютого 2015 року. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки більше одного року, проживають окремо, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

19 березня 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 16.03.2002 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Новодністровської міської ради у Чернівецькій області. Від даного шлюбу у подружжя є дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось по тій причині, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили провести розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER], від шлюбу є дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії № [NUMBER] Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а позивач не бажає перебувати у шлюбі. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, примирення між подружжям є неможливим оскільки позивач наполягає на розірвані шлюбу, а відповідач подала заяву про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу. За таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

19 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини доходу (заробітку) щомісяця, до повноліття дитини. Позивач вказує, що 09.04.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Новоодеського районного суду від 29.03.2012 року цей шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та утримується за її рахунок. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно), але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 29.03.2013 року рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області шлюб з позивачки та відповідача було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області 21.05.2009 року за актовим записом № 36). Малолітня [PERSON] проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач цей факт не заперечив. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з часу пред'явлення вимог - 19.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави та позивача підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

19 березня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають дитину [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, дитина проживає разом з нею та відповідач не надає кошти на утримання дитини. Тому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку починаючи з дати подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO] вбачається, що його батьком є [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до довідки про склад сім'ї, дитина [PERSON], проживає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, у зв'язку з тим, що дитина мешкає разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні, а відповідач не надав суду відомостей про стан свого здоров'я, матеріального становища, наявність інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків та інших обставин, що мають істотне значення по справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача можливо стягнення аліментів на користь позивача у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а також на користь позивача витрати пов'язані з викликом [PERSON] до суду у сумі 158 грн., оскільки дані витрати вона понесла з вини відповідача (а.с.13). На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

19 березня 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 19.06.2010 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з березня 2014 року через психологічну несумісність. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Майнового спору немає. Просила позов задовольнити, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №208891, виданого 19 червня 2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №230, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Майновий спір на теперішній час між сторонами відсутній. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити без змін «Шевела».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

19 березня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог, посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у цивільному шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. На даний момент дитина проживає разом з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати їй допомогу на утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала до суду уточнену позовну заяву в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до досягнення сином повноліття. Також просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повідомлення, які є в матеріалах справи. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-НО № 341660, виданого виконкомом Андріївською селищною радою Тельманівського району Донецької області, [PERSON], народився 06 травня 2003 року, актовий запис № 12. В графі «батьки» зазначені: батько [PERSON], та мати [PERSON]. Як вбачається з довідки з місця проживання, виданої ЖБК « 8 Марта» від 17 березня 2015 року, [PERSON], проживає за адресою: [INFO] разом з сином [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення сином повноліття. Зокрема, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок, що відповідає вимогам ст. 88 ч. 3 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved