Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

17 серпня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що мати позивачки [PERSON], після смерті своєї баби [PERSON], яка померла [INFO] року, успадкувала ? частку від цілого житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS]. Співвласниками вищезазначеного домоволодіння є [PERSON], якій належить ? частка та [PERSON], якій належить ? частка. [INFO] року померла [PERSON] (мати позивача [PERSON]), в результаті чого відкрилась спадщина, до складу якої входить зазначена вище ? частки домоволодіння, яку, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, прийняла [PERSON] у встановленому законом порядку. При зверненні до Першої вінницької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини на належну померлій [PERSON] ? частки домоволодіння, яку остання успадкувала після смерті своєї баби, позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на дану частку домоволодіння спадкодавицею не була проведена. Проведення державної реєстрації права власності на успадковану частку домоволодіння [PERSON] є неможливою, так як цивільна правоздатність фізичної особи припинилась в момент її смерті. У зв'язку з вищевикладеним позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на ? частину від цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували щодо їх задоволення. За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Як було встановлено судом, [INFO] року померла [PERSON] (баба [PERSON], яка являється матір'ю позивача [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 12 грудня 2002 року міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області (а.с. 42). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 вересня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Домбровською І.Є., спадкоємицею майна [PERSON], померлої [INFO] року, є на ? частку її дочка [PERSON], спадкове майно складається з цілого жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] та грошових вкладів з нарахованими відсотками та компенсацією (а.с. 50). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Терещенко В.В., спадкоємицею майна [PERSON], померлої [INFO] року, є на ? частці кожна онука [PERSON] (мати позивача) та онука [PERSON], спадкове майно складається з цілого жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] та грошових вкладів з нарахованими відсотками та компенсацією (а.с. 11). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). [INFO] року померла [PERSON] (мати позивача [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 17 листопада 2014 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 12 жовтня 1995 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадського стану, батьками позивача [PERSON] зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] 05 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, в результаті чого [PERSON] змінила своє прізвище на прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 05 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с. 6). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з оглянутої копії спадкової справи до майна померлого № 372/2015, відкритої Першою вінницькою державною нотаріальною конторою внаслідок смерті [PERSON], що [PERSON] (дочка померлої [PERSON]) звернулась із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] у встановлений законом строк (а.с. 61). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2784/02-31, виданою Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 31 липня 2015 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її ім'я після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], оскільки реєстрація права власності на вищезазначений будинок за [PERSON] не проводилась (а.с. 15). Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. А тому, нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження. Так, дійсно, померла за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на 1/4 частку жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «ВМБТІ» від 24 липня 2015 року № 3115 (а.с.14), а відтак державний нотаріус дійсно позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу у зв'язку з тим, що державна реєстрація права власності на вищевказане спадкове майно не проведена. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути 841 грн. 98 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved