Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

19.06.2017 позивач [PERSON], через свого представника адвоката [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 його частку. Позов мотивує тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, у 2004 році, ними спільно було придбано житловий будинок. Придбаний житловий будинок було оформлено на відповідача [PERSON] 09.12.2004 рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, однак реєстрацію розірвання шлюбу в органах ДРАЦС було здійснено пізніше, у звязку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Гастело, 11 в м. Гола Пристань Херсонської області. В судове засідання позивач не зявився, від представника позивача адвоката [PERSON] на адресу суду надійшла письмова заява, відповідно до якої представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, дату та час слухання справи було повідомлено належним чином, причини неявки суду не відомі. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, враховуючи наступне. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З досліджених матеріалів цивільної справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі з 05.09.1975. На підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2004 року, справа №2-3233/2004, шлюб між ними було розірвано. Розірвання шлюбу з органах реєстрації актів цивільного стану зареєстроване 19 січня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції з Херсонській області, актовий запис №8. За час спільного проживання в шлюбі, подружжям було придбано житловий будинок, розташований за адресою м. Гола Пристань, вул. Гастело, 11, яка належить відповідачу згідно договору купівлі-продажу №2-2806 від 18 липня 2003 року, посвідченого на Товарній біржі «Ва-Банк» та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 січня 2004 року номер запису №1445 в книзі №5. В подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 28.10.2009 №188 оформлено право власності та видано гр. [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок №11 по вул. Гастело в м. Гола Пристань на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.2003, зареєстрованого Херсонською товарною біржею «Ва-банк» у журналі реєстрації біржових угод 18.07.2003р. за №2-2806. Спірний будинок подружжям був придбаний за їх спільні кошти, під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд вважає, що житловий будинок належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що сторонами не доведено підстав для відступу від положення закону щодо рівності часток подружжя, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved