Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

19.10.2018 року позивач звернувся у суд до відповідача із вказаним позовом, та свої доводи мотивує тим, що 09.12.2017 року позивач домовилася з відповідачем про ціну та всі інші істотні умови договору кіпівлі-продажу нежитлового приміщення розташованого по [ADDRESS] загальною площею 105,5 кв.м. та сплатив йому повністю вартість приміщення. На підтвердження правочину відповідач видав розписку, у якій підтвердив отримання ним грошей. В день підписання та видачі розписки відповідач передав приміщення та з цього часу він безперешкодно користується ним. Коли позивач запропонував відповідачу оформити договір купівлі-продажу приміщення нотаріально, то кожного разу перешкоджали різні обставини. Оскільки сторони за договором домовилися по усім суттєвим умовам договору та відбулося повне його виконання обома сторонами, нотаріально не оформили договір купівлі - продажу нежитлового приміщення розташованого по [ADDRESS] загальною площею 105,5 кв.м., вважає можливим в судовому порядку визнати договір купівлі-продажу приміщення дійсним та визнати за ним право власності. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувавла, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Відповідно до ст. 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилася щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст.219 ч.2 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що відповідав справжній волі особі яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. Згідно розписки від 09.12.2017 року відповідач отримав від позивача 40 000 00 грн. за продаж нежитлового приміщення. (а.с.13). Приміщенням фактично володіє позивач, користується ним, гроші у повній сумі за вказану нерухомість передані відповідачу. Викладені докази приводять суд до впевненості, що між сторонами відбулася угода купівлі-продажу нежитлового приміщення розташованого по [ADDRESS] загальною площею 105,5 кв.м. і договір повинен бути визнаний дійсним, а за позивачем необхідно визнати право власності на вказану нерухомість. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, яке розташовано по [ADDRESS] загальною площею 105,5 кв.м. На підставі ст.ст. 220, 334, 392, 638 ЦК України,

Outcome: approved