Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

19.03.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.№3-4). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.04.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№14). Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 17.07.2009р. у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 450. Сімейні стосунки остаточно припинені між сторонами з червня 2018р. Причиною припинення стали різні погляди та відсутність взаєморозуміння, через що виникали постійні конфлікти, сторони втратили відчуття любові один до одного. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільних дітей немає. Спору з приводу поділу майна, набутого за час шлюбу, у сторін також немає. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно та не може бути відновлена, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивачка у судове засідання 06.07.2020р. не з`явилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. № 25). На е/пошту суду 06.07.2020р. надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити та шлюб розірвати (а.с.№ 26). Відповідач в судові засідання по справі, які були призначені на 21.05.2020р. та 06.07.2020р., двічі поспіль не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток, за адресою, яка була надана ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.№13). Між тим, до суду повернулися конверти з судовими повстками, які були надіслані відповідачу, з відмітками «повертається за закінченням терміну зберігання» (а.с.№18,23). Крім того, про дату судового засідання 06.07.2020р., відповідач повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача у судове засідання (а.с. №24). Отже відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про дати розгляду справи і про причини неявки суд не сповістив, так само, як і не надав відзив на позовну заяву. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Підстав для винесення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність підстав для винесення заочного рішення, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка ні по тексту позову до суду, ні по тексту клопотання від 06.07.2020р. не надала згоду на винесення по справі заочного рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 17.07.2009р. сторони зареєстрували шлюб у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції під актовим записом № 450 (а.с. № 5). Як зазначає позивачка по тексту позову, спільних дітей у подружжя немає. Позивачка по тексту позову до суду зазначила, що спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння, через що виникали постійні конфлікти, зникли почуття любові один до одного, що в подальшому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка у позові зазначала, що вони з відповідачем припинили шлюбно-сімейні відносини з червня 2018р., між сторонами з цього часу припинені усі сімейні відносини, сторони проживають окремо. Спору з приводу поділу майна, набутого за час шлюбу, у сторін немає. Подальше збереження шлюбних відносин суперечить інтересам позивачки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по справі припинені, зі слів позивачки, з червня 2018р. (тобто більше двох років), і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач не надав заперечень проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, не вирішується, оскільки остання не змінювала прізвище при реєстрації шлюбу. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80коп.(а.с.№2). На підставі викладеного,

Outcome: approved