Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

18 лютого 2019 року [PERSON] звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] з вимогою про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , які були визначені рішенням Ладижинського міського суду від 01.02.2011 у цивільній справі №2-39/2011 в розмірі 700 грн. Просила змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову посилалась на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними було розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.10.2010. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.02.2011 з відповідача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря за місцем проживання з діагнозами: бронхіальна астма, алергічний реніт, побутова алергія, хронічна герпетична інфекція. Відповідач [PERSON] працює на Ладижинській ТЕС, де щомісячно отримує заробітну плату. У зв`язку із цим змінився матеріальний стан відповідача по справі порівняно з 2011 роком, коли було ухвалено рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання дочки у твердій грошовій сумі 700 грн щомісячно. Вважає, що визначений раніше розмір аліментів занадто малий для утримання дитини, тому враховуючи зміни що відбулися в законодавстві та в матеріальному стані відповідача існує необхідність в їх збільшенні шляхом визначення у відсотковому співвідношенні до доходу відповідача [PERSON] Тому просить стягувати з відповідача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 29.03.2019 відповідач [PERSON] подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень, згідно з яким позов [PERSON] визнає частково. Погоджується на зміну способу стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/8 частки свого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що дійсно згідно з рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.02.2011 з нього стягуються аліменти в розмірі 700 грн щомісячно на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] На той час [PERSON] не працювала, оскільки доглядала за дитиною [PERSON] до досягнення нею трьох років. Проте, на даний час [PERSON] працює, тому може брати участь в утриманні дочки. Тобто, змінився її матеріальний стан в бік покращення. А його матеріальний стан навпаки погіршився, оскільки з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів на його утриманні перебувають ще двоє утриманців: син [PERSON] , [INFO] та дружина [PERSON] , яка не працює, оскільки доглядає за сином [PERSON] до досягнення ним трьох років. Поряд з цим зазначив, що він ніс витрати на лікування та обстеження дочки [PERSON] від його заробітку у розмірі 1/8 частини його доходу складає суму в розмірі 1000 грн. Тому вважає, що ця сума є більшою, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і є достатньою для належного виховання та розвитку дитини. Також вказав на те, що дитина разом із ним відпочивала на морі, разом вони відвідують різні розважальні заходи, навіть з виїздом за межі міста Ладижина. Позивач\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~подала до\~суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає частково, в розмірі 1/8 частки свого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, з підстав, які він виклав у відзиві на позовну заяву. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 липня 2008 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.02.2011 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн, щомісячно і до досягнення дочкою повноліття, що підтверджується копією рішення від 01.02.2011 по справі №2-39/11 (а.с.8). Неповнолітня [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками №7319 від 05.10.2017 та №444 від 05.02.2019 про реєстрацію місця проживання особи, виданих відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади (а.с.4,9). З довідки, виданої 05.02.2019 комунальним підприємством «Ладижинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ладижинської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря за місцем проживання. Діагнози: бронхіальна астма, алергічний риніт, побутова алергія, хронічна герпетична інфекція (а.с.10). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 04.12.2012 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.24). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.25). З довідки, виданої бухгалтерією ВП «Ладижинська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Західенерго» вбачається, що [PERSON] працює з 03.01.2017 слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування та отримує середній дохід на місяць за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року в розмірі 11177 грн 69 коп. (а.с.30). Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються\~Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та\~Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована\~Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно зі\~ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. ч. 1, 2\~ст. 155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1\~ст.181 СК України). Частина 3\~ст. 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2\~ст.182 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3\~ст.181 СК України). За положеннями\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у п. 23\~Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~звертав увагу судів, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням, або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3\~ст. 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягають не тільки положення\~статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Встановлений Законом України\~«Про\~Державний\~бюджет України\~на\~2019\~рік» прожитковий мінімум на 2019\~рік для\~дитини віком\~від 6\~до 18\~років з\~1\~січня 2019\~року становить\~2027\~грн на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Враховуючи вимоги СК України, Закон України «Про державний бюджет України на 2019 рік», станом на час ухвалення рішення мінімальний розмір аліментів на дитину цього віку не може бути меншим ніж 1013 грн 50 коп. (2027 грн * 50%), хоча відповідач сплачує за рішенням суду 700 грн. Оскільки позивач просить присудити до стягнення замість 700 грн\~1/4 частину від усіх видів заробітку відповідача, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що згідно із законом не може бути меншою ніж 1013 грн 50 коп., тому суд дійшов до висновку, що предметом позовних вимог є як зміна способу стягнення аліментів так і збільшення розміру аліментів. Таким чином суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір`ю, і обов`язок по утриманню дитини переважно лежить на позивачці. Безумовно, утримання дітей є обов`язком двох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання, їхнє дозвілля і т.д.). Розмір стягуваних з відповідача аліментів по 700 гривень на утримання сина є нижчим, ніж встановлений законом мінімум, а тому суд вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання своєї дитини, не є достатнім для повноцінного забезпечення належного рівня розвитку та життя дитини. Також враховуючи перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності; а також те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 700 грн відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років як зазначалося вище змінився та з 01 січня 2019 року складає 2027 грн; враховуючи матеріальний стан та здоров`я дитини, зокрема, те, що дитина перебуває на диспансерному обліку диспансерному обліку у сімейного лікаря за місцем проживання з діагнозом: бронхіальна астма, алергічний риніт, побутова алергія, хронічна герпетична інфекція; враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я платника аліментів\~відповідача, те, що він має постійне місце роботи, водночас він є фізично здоровою людиною (доказів іншого суду не надано), має на утриманні інших утриманців: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та непрацездатну дружину [PERSON] , яка не працює, оскільки доглядає за сином [PERSON] до досягнення ним трьох років, виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідності моральним\~засадам суспільства,\~суд приходить\~до \~висновку,\~що розмір\~стягуваних аліментів\~підлягає збільшенню\~і визнає\~його у\~частці від\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~в розмірі\~ј \~частки,\~але не\~менше п`ятдесяти\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~дня набрання\~рішенням суду\~законної сили\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття, який буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Доводи відповідача про те, що на його утримані є неповнолітня дитина та непрацездатна дружина, є безпідставними, оскільки ці обставини не звільняють відповідача від обов`язку піклуватися та утримувати свою дитину від іншого шлюбу. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved