Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

19.10.2021 адвокат Ставичний П.І., який діє в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь для утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 8000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого посилається на те, що між сторонами було укладено шлюб, в якому народився син, батьком якого є відповідач. Шлюбні відносини між подружжям припинено - шлюб розірвано у 2020 році за рішенням суду. Дитина проживає разом з матір`ю, окремо від відповідача, тягар утримання, виховання та піклування про сина лежить виключно на позивачці. При наявності заробітку у 20-35 тисяч грн. щомісячно, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина, мотивуючи останнє небажанням отримання його грошових коштів позивачкою. Окрім цього представник позивача зазначає, що дитина має вроджені хвороби, що зумовлює додаткові витрати на медикаментозну терапію та систематичні медичні огляди. 18.11.2021 представник відповідача адвокат Ракущинець А.А. подав до суду відзив, в якому зазначив, що твердження позивачки про те, що відповідач не приймає участі у вихованні, лікуванні та матеріальному забезпеченні сина не відповідає дійсності та спростовується тим, що на лікування сина до м. Києва останній їздив саме з батьком. Окрім цього сторона відповідача заперечує щодо суми аліментів, витребуваних з відповідача позивачкою, вважає за можливе сплату таких у 1500 грн. щомісячно, так як його дохід відповідача становить 5500 грн. на місяць, інших доходів у нього немає. 24.11.2021 представник позивачки подав до суду відповідь на відзив, в якому стверджує, що окрім офіційного, відповідач має неофіційний дохід. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Позивачка зазначила, що є матір`ю двох дітей, зокрема спільного з відповідачем сина, та донька, народженої в 2021 році. Зазначила, що матеріально утримувати дитину не має змоги, оскільки наразі перебуває у декретній відпустці. Стверджує, що окрім побутових потреб, син є інвалідом з дитинства, а тому потребує також відповідного систематичного лікування. Представник відповідача, в свою чергу, не заперечував щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення суми аліментів у 1500 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, заслухавши позицію сторін, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2020, ухваленому у справі №308/12491/19, шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, розірвано. Факт народження сина [PERSON] , [INFO] у шлюбі, укладеному сторонами, стверджується вищевказаним рішенням суду, а також наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.04.2015, згідно з якою батьками дитини значаться позивачка та відповідач. Згідно з довідки, виданої Холмківською сільською радою Ужгородського району від 13.10.2021 №3801, до складу сім`ї позивачки входить син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] є учнем першого класу Концівського ліцею Холмківської сільської ради, що стверджується відповідною довідкою від 13.10.2021. До позовної заяви додано також довідку АЗНСМ с. Сюрте Ужгородського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Ужгородської районної ради від 13.10.2021, за якою [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства, має вроджені вади серця, стан після операції. Стороною позивача в обґрунтування позиції в частині того, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає надано довідку з навчального закладу, де стверджується, що батько дитини не цікавиться перебуванням дитини в ліцеї, не приводив та не забирав сина зі школи, не відвідував батьківські збори. На спростування означеного сторона відповідача надала характеристику з Сюртівської сільської ради Ужгородського району від 22.11.2021, за якою відповідач за місцем проживання характеризується позитивно, працює у ПП [PERSON] , розлучений, має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яку утримує, за домовленістю з колишньою дружиною, без офіційної сплати аліментів. Дитина проживає разом з матір`ю. У характеристиці також вказано, що відповідач проводить час з дитиною, їздив із сином на лікування до м. Києва, на відпочинок на море тощо. Також представником відповідача надано суду залізничні проїзні документи (квитки) до м. Києва на ім`я відповідача та його сина. Довідкою про доходи, виданої ПП [PERSON] від 15.11.2021, стверджується, що відповідач з травня 2011 року по теперішній час працює у вказаного приватного підприємця, його середньомісячний дохід становить близько 6000 грн. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 2 цієї статті регламентовано, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказаний розмір є гарантованим. 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років з 1 грудня 2021 року, у відповідності до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» становить суму 1309 грн. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд приймає до уваги те, що син позивачки та відповідача [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства, має вроджені вади серця, переніс оперативне втручання, а відтак потребує особливого догляду, зокрема систематичної медикаментозної терапії та оглядів. Також дитина є учнем першого класу Концівського ліцею Холмківської сільської ради, а відтак потреби дитини, у порівнянні з дошкільним віком, зросли. Окрім цього суд враховує, що відповідач офіційно працевлаштований, його середньомісячний дохід становить близько 6000 грн. При цьому інших утриманців, окрім сина, у відповідача немає. Син проживає разом з матір`ю. Також суд приймає до уваги, що позивачка наразі перебуває у декретній відпустці, так як є матір`ю не тільки сина [PERSON] , [INFO] , а й доньки - [PERSON] , народженої в серпні 2021 року, що наразі мінімізує її можливості працювати, а відтак в достатній мірі забезпечувати сина необхідним. Враховуючи вищезазначене, вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина підлягає до часткового задоволення, оскільки, на думку суду, навіть рекомендований державою прожитковий мінімум на дитину (прим. сума у 2618 грн. станом на 1 грудня 2021 року) в достатній мірі не задовольнить потреби дитини, зумовлені її станом здоров`я. При цьому, з огляду на те, що заробіток відповідача становить близько 6000 грн. щомісячно, іншого стороною позивача не доведено, стягнення аліментів у 8000 грн. буде непосильним тягарем для такого. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що позивачкою при зверненні до суду з розглядуваним позовом судовий збір не сплачувався відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути означену суму з відповідача на користь держави.

Outcome: partial