Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

18 жовтня 2012 року ПАТ «Перший Український [PERSON]» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № 6102165 від 22 лютого 2008 року [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 184\~819,00 доларів США, зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в розмірах, порядку та у строки, визначені кредитним договором. Відповідач сплатив проценти за користування кредитом за час з 22.02.2008 по 21.01.2009 року, а в подальшому відповідач повністю припинив виконання взятих на себе зобовязань щодо сплати процентів за користування кредитом. Станом на 14.05.2012 року сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становила 86641,69 доларів США. 20 січня 2012 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів, однак відповідач зазначену вимогу не виконав. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 14.05.2012 року становить: - 183319,49 доларів США заборгованість за основною сумою кредиту; - 86641,69 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; - 135825,45 гривень пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом; - 14767,04 гривень штраф за несвоєчасне виконання зобовязань, передбачених п.4.3.3 кредитного договору. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість на загальну суму 269961,18 доларів США та 150592,49 грн. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» були задоволені. 25 червня 2015 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд та скасування зазначеного заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2013 року у справі № 403/12333/12. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року заяву відповідача задоволено, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2013 року у справі № 403/12333/12 скасовано, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 22.02.2008 року між ПАТ «Перший Український [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № 6102165 (а.с. 17-26). Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, банк зобовязується надати позичальнику кредит у розмірі 184819,00 доларів США, а позивальник зобовязується використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в розмірах, порядку та у строки, визначені кредитним договором. Згідно з п.1.3 договору, процентна ставка за користування кредитом становить 13,99% річних. Кредит надається позичальнику строком до 22 лютого 2028 року (п.1.4 договору). Згідно з п.3.1.3 договору, проценти за користування кредитом повинні сплачуватися позичальником в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1, який підписується сторонами, та є невідємною частиною цього договору. Відповідно до п.3.2.1 кредитного договору, позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1, який підписується сторонами, та є невідємною частиною цього договору. Пунктом 3.5 договору закріплені умови дострокового повернення кредиту, в тому числі, банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом з нарахованими процентами, а позичальник, відповідно, зобовязаний виконати таку вимогу банку у випадку, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами цього договору на один календарний місяць (п.3.5.7). Відповідно до п.5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань за кожен день прострочення. За кожен випадок порушення позичальником обовязків, передбачених пп.4.3.2-4.3.6 цього договору, позичальник зобовязаний на вимогу банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту (п.5.5 договору). Зокрема, пунктом 4.3.3 договору передбачений обовязок позичальника не пізніше ніж у місячний термін після 22 січня кожного року протягом строку дії договору надавати банку довідку про заробітну плату та інші доходи за період попередніх цієї дати чотирьох місяців, та інформацію, необхідну банку для визначення фінансового стану (платоспроможності) боржника. Сторонами підписаний Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріплений в Додатку № 1, який є невідємною частиною цього договору (а.с. 27-37). Згідно з меморіальним ордером № 406320899 від 22.02.2008 року, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі, передбаченому кредитним договором (а.с. 38). 18 січня 2012 року позивач направив [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням вимогу за вих. № DNI-23/81 щодо дострокового повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом (а.с. 39-42). Вказана вимога відповідачем не виконана. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюються договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною стороною неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В умовах кредитного договору, укладеного між сторонами, чітко прописані випадки порушення зобовязань, які тягнуть за собою сплату винною стороною штрафу та пені. Пунктом 2 статті 258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлений строк позовної давності один рік. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, ці вимоги закону при розрахунку штрафу та пені дотримані. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 14.05.2012 року становить: - 183319,49 доларів США заборгованість за основною сумою кредиту; - 86641,69 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом; - 135825,45 гривень пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом; - 14767,04 гривень штраф за несвоєчасне виконання зобовязань, передбачених п.4.3.3 кредитного договору. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с. 6-8). Відповідач розмір боргу в цілому та по кожному показнику окремо не оспорив, свого розрахунку, який він вважав би вірним, не надав, в звязку з чим у суду відсутні підстави не приймати до уваги розрахунок, наданий позивачем. Згідно ст.192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене в грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами\~1 та 2 ст.\~533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Національним банком України на 14 травня 2012 року був встановлений офіційний курс 799.0000 грн. за 100 доларів. Враховуючи зазначене, сума заборгованості відповідача за основною сумою кредиту та процентами за користування кредитом у перерахунку на національну валюту становить: 269961,18 доларів США х 7.99 грн./дол. = 2156989,83 грн. Решта боргу позивачем розрахована у національній валюті України. Отже загальна сума заборгованості складає: 2156989,83 грн. + 150592,49 грн. = 2307582,32 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved