Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

19 лютого 2014 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтували тим, що вони є співласниками квартири [ADDRESS]. У цій квартирі зареєстрований відповідач, який є їхм сином. Однак, відповідач з 2006 року виїхав з вказаного житла та не повертається вже протягом більш ніж 9 років, у житловому приміщенні відсутні його особисті речі. Зазначені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з вимогою визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (а.с.2). В судовому засіданні представник позивачів та позивачі позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я» від 27.03.2014 року № 22 (1515). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів від 23 грудня 1993 року, згідно розпорядження від 23 грудня 1993 року № С-441, яке зареєстроване в КП ДМБТІ (а.с.3). У квартирі також зареєстрований син позивачів - [PERSON], що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлового господарства Самарського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.4). З січня 2006 року відповідач за вказаною адресою не проживає, про що складений був акт від 21 січня 2014 року за підписами мешканців цього будинку, затвердженими головою Комунального підприємства «Житлового господарства Самарського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.4). В силу ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У пункті 39 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», звертається увага на те, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. З огляду на те, що відповідач, не мешкає у вказаній квартирі без поважних причин з січня 2006 року, тому згідно з наведеною вище нормою права він втратив право користування нею, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Outcome: approved