Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

18 Березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та просила ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача закрити рахунок № [NUMBER], оформлений на її ім'я. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач без повідомлення та згоди [PERSON] відкрив на ім'я останньої рахунок № [NUMBER] з від'ємним балансом у розмірі 1467, 81 дол. США, що за курсом на день подання позову, дорівнює 38379 ( тридцяти восьми тисячам триста сімдесят дев'яти) гривням 46 коп. У зв'язку із зазначеним [PERSON] просила суд зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» закрити рахунок № [NUMBER] оформлений на її ім'я. Згідно наданих суду заперечень представником ПАТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про зобов'язання закрити рахунок дебіторської заборгованості, банк не визнає за їх необґрунтованістю та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що 05.12.2009 р. під час роботи позивача касиром в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на посаді касира-операціоніста було виявлено нестачу грошових коштів в касі на суму 1000 доларів США, у зв'язку з чим на ім'я позивача було відкрито рахунок [NUMBER], на якому обліковувалась зазначена сума нестачі. Зазначив, що чинним законодавством не передбачено вимог щодо отримання згоди на відкриття такого рахунку від особи, а також укладення договору про відкриття такого рахунку. Крім того, згідно з протоколом кредитного комітету від 18 лютого 2012 року № Э.D.N.20.1.3.2/6-6575924, дебіторська заборгованість на рахунку [NUMBER] визнана безнадійною. Після чого, відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та внутрішніх нормативних документів Банку, було відкрито на ім'я позивача рахунок № [NUMBER], на якому згадувана заборгованість обліковується. Враховуючи, що заборгованість позивача перед Банком не відшкодована, підстави для закриття рахунку дебіторської заборгованості відсутні. Також, представником відповідача було заявлено про застосування передбаченого ст. 233 КЗпП строку позовної давності до позовних вимог позивача, які є трудовим спором. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та з урахуванням наданих відповідачем заперечень дала пояснення по суті позову. Зазначила, що враховуючи розмір заподіяної шкоди перевищує середньомісячний дохід працівника,відповідно до вимог КЗпП єдиною підставою відшкодування особою завданих під час виконання трудових обов'язків збитків є наявність рішення суду про притягнення особи до матеріальної відповідальності. Оскільки відповідач з таким позовом до суду не звертався, вина [PERSON] в завданні збитків під час виконання нею обов'язків касира рішенням суду не встановлена. Вказала, що представником Відповідача не надано жодного доказу щодо підстав відкриття оскаржуваного рахунку і суми заборгованості, яка на ньому обліковується. А посилання на внутрішні, локальні акти підприємства, як на підставу відкриття такого рахунку є необгрнутованими та незаконними, так як вони встановлюють порядок обліку рахунків банку та не мають суперечити вимогам законодавства щодо підстав виникнення у особи обов'язку погашення завданих підприємству збитків. Зазначила, що позовна заява подана в межах строків позовної давності, так як про існування рахунку № [NUMBER] позивач дізналась з довідки №FSN4-88H2-P2N1-5K1T від 15.02.2016 року. Відповідач в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та доводи позивача, підтримав надані суду заперечення. Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], з 22 червня 2009 року працювала на посаді касира-операціоніста Рівненського відділення № 29 Рівненської філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі-Банк). 28 Квітня 2010 року була звільнена з посади за власним бажанням, що підтверджується копією довідки № Э.16.0.0.0/4-709 від 12.05.2016 р., наказом № Э.RO - КП -2009/1-9 від 22.06.2009 р., Наказом №Э.RO-УВ-2010-31-п від 25.04.2010 р. 12 лютого 2015 року Позивач звернулась до Рівненської філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з письмовою заявою про повернення її трудової книжки, яка залишилась на підприємстві після звільнення. У відповідь на цю заяву Відповідач листом від 12.05.2015 р. зазначив, що під час виконання трудових обов'язків Позивачем було допущено порушення вимог нормативних документів Банку при проведенні касових операцій, внаслідок чого Банку було заподіяно матеріальну шкоду. Відповідачем вказано, що факт порушення трудових обов'язків був встановлений висновком службового розслідування. У зв'язку з тим, що заподіяну матеріальну шкоду Позивач не відшкодувала, їй рекомендовано відшкодувати її в добровільному порядку або Банк буде вимушений звернутися до суду за стягненням суми заборгованості в судовому порядку. Згідно з повідомленням Відповідача №3272212149 від 06.08.2015 р. Банк не продовжить дію укладеного між ним і Позивачем депозитного договору №SAMDN47000706722635 від 20.08.2009 р. так як, Позивач має перед Банком прострочену заборгованість за кредитом. Згідно з відомостями, наявними у довідці №FSN4-88H2-P2N1-5K1T отриманій Позивачем 15.02.2016 року, в ПАТ КБ «Приватбанк» є єдиний відкритий на ім'я Позивача рахунок [NUMBER] з дебіторською заборгованістю в розмірі 1467 ( одна тисяча чотириста шістдесят сім) доларів США 81 цент, що дорівнює 38379 ( тридцяти восьми тисячам триста сімдесят дев'яти) гривням 46 коп. Ухвалою суду від 02.06.2016 роки було задоволено клопотання позивача про витребування у Відповідача інформації про підстави відкриття на ім'я [PERSON] рахунку дебіторської заборгованості № [NUMBER] в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та інформацію про рух коштів за вказаним рахунком, водночас Відповідачем ухвала суду виконана не була. Згідно з актом недостачі-надлишків грошових коштів від 05 грудня 2009 року в операційній касі Рівненського відділення №29 ПАТ КБ «Приватбанк», виявлено у позивача, яка на той час перебувала в трудових відносинах з Відповідачем та працювала на посаді касира, недостачу коштів в касі на суму 1000 дол. США. Висновком службового розслідування від 11.05.2010 р. встановлений факт порушення вимог Наказу №PR-2009-409 від 19.11.2009 р. при проведенні касових операцій позивачем, які спричинили нестачу коштів у касі відділення, враховуючи, що Позивач на той час вже не працювала в «ПАТ КБ Приватбанк» дисциплінарне стягнення застосовано не було. Судом встановлено, що досліджуваний висновок судового розслідування не містить інформації та вказівок /наказу, розпорядження/ керівника філії або повноважних посадових осіб банку щодо відкриття оскаржуваного рахунку. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні відповідач до суду з позовом про притягнення позивача до матеріальної відповідальності не звертався та в судовому порядку факт і розмір завданої матеріальної шкоди по вині позивача встановлений не був. Згідно з положеннями ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Отже, згідно з вимогами статті 136 КЗпП України для зобов'язання працівника до покриття шкоди завданої підприємству під час виконання трудових обов'язків, враховуючи розмір шкоди, необхідна наявність рішення суду про притягнення Позивача до матеріальної відповідальності. Враховуючи положення ст. 136 КЗпП, не можна прийняти до уваги доводи представника Відповідача про те, що відповідно до п.1.2 Порядку обліку грошових коштів на рахунках дебіторської та кредитної заборгованості Приватбанку, затвердженого наказом № PR-2008-421 від 21.11.2008 р., рахунки дебіторської заборгованості відкриваються внаслідок вчинення працівником банку протиправних дій-шахрайства або нестачі, так як рішення суду на підставі якого працівника було визнано винним в протиправних діях та визначено розмір завданих збитків-відсутнє. Також не знаходять свого підтвердження посилання представника відповідача на те, що спочатку сума нестачі завдана Позивачем обліковувалась на рахунку [NUMBER], потім на підставі протоколу кредитного комітету від 18 лютого 2012 року № Э.D.N.20.1.3.2/6-6575924 ця заборгованість була визнана безнадійною і тепер обліковується на рахунку, який оскаржується. Суд, дослідивши зазначений протокол, прийшов до висновку про відсутність в ньому інформації щодо списання заборгованості Позивача, а інших доказів на підтвердження зміни номерів рахунків та списання заборгованості Відповідачем надано не було. Оцінюючи надані сторонами та добуті судом під час розгляду справи докази, приймаючи до уваги, що факт завдання під час виконання трудових обов'язків Позивачем матеріальних збитків ПАТ КБ «Приватбанк» не встановлений у судовому порядку, тобто відсутнє відповідне судове рішення про визнання [PERSON] винною у скоєнні дій, внаслідок яких банку була б завдана матеріальна шкода, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкриття відповідачем рахунку дебіторської заборгованості [NUMBER]. Суд не приймає до уваги клопотання Відповідача про застосування строків позовної давності, так як доказів того, що Позивачу було відомо про відкриття рахунку дебіторської заборгованості № [NUMBER] з 06.12.2009 суду не надано. Також з дослідженого судом листа від 12.05.2015р. № 20.1.0.0./7-20150310/3128 не вбачається про повідомлення Банком Позивача про наявність рахунку дебіторської заборгованості № [NUMBER]. Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає встановленим, що позивач дізналась про оскаржуваний рахунок з довідки №FSN4-88H2-P2N1-5K1Tвід 15.02.2016 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved