Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

18 січня 2017 року до Рубіжанського міського суду Луганської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що відповідач не здійснює добровільної матеріальної допомоги доньці, тому вона вважає доцільним звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, на електронну адресу суду направив заяву, в якій висловив свою згоду сплачувати аліменти на свою дитину [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь в судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі доказами. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 056293, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 15.09.2007 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ЕД № 115107, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 12.06.2008 року (а.с. 3). Згідно копій довідки від 15.12.2014 року № 917002399 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] перемістилася з тимчасово окупованої території разом із матірю [PERSON] та проживає за адресою: [INFO] (а.с. 10). В позовній заяві зазначено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, доказів в спростування цього твердження відповідачем до суду не надано. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач подав до суду заяву в якій висловив свою згоду сплачувати аліменти на свою дитину [PERSON] Суд проаналізувавши зміст цієї заяви, вважає, що відповідач таким чином визнав позов про стягнення аліментів (а.с. 32). Відповідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідач подав письмову заяву, яка приєднана до справи, в якій безумовно визнає позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Враховуючи, що відповідач визнав позов повністю про що подав відповідну заяву, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на користь [PERSON] на доньку [PERSON], [INFO], з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved