Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

17 серпня 2020 року, згідно поштового відправлення, позивач [PERSON] зернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу, яка складається з : 270000 грн основного боргу; 50625,68 грн інфляційних витрат, 113032,80 грн процентів за користування позикою, 21816 грн 3 відсотки річних та судові витрати у розмірі 4554,74 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09.10.2017 року ним було надано позику [PERSON] у розмірі 10000 доларів США, що за офіційним обмінним курсом НБУ становило 270000 грн із зобов`язанням повернути кошти в строк до 01.11.2017 року. Зазначена обставина підтверджується розпискою від 09.10.2017 року. Станом на день складання позовної заяви сума заборгованості залишається не відшкодованою та жодних виплат позивачу на рахунок або готівкою від відповідача не надходило, що свідчить про порушення відповідачем взятого на себе зобов`язання за договором позики. Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року по вищезазначеній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та просив суд задовольнити позов. Пояснив, що борг надавав у доларах США, але просить стягнути 270000 грн, відсотки за користування кредитом з [PERSON] не узгоджували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву до суду не надав. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновків. Судом встановлено, що згідно розписки, оригінал якої досліджений в судовому засіданні, між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини у зв`язку із наданою останнім борговою розпискою, відповідно до якої відповідач отримав 09 жовтня 2017 року від позивача грошову суму у розмірі 10000 доларів США. Вказану суму боргу відповідач зобов`язався повернути 01 листопада 2017 року. (а.с.4) Частиною 2 ст.1047\~ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Статтею 545\~ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, а наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Згідно ст. ст.\~526,530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст.599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім того, згідно зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Зі змісту процитованої норми закону можливо зробити висновок, що договір позики може бути строковим або безстроковим. Якщо в договорі вказано, коли саме позичальник має повернути борг, то такий договір є строковим. Статтею 1049 ЦК\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Із досліджених судом доказів, наданих позивачем вбачається, що відповідач отримав від [PERSON] кошти в сумі 10000 доларів США та зобов`язався повернути отримані кошти 01 листопада 2017 року. Як вказав позивач, [PERSON] отримані кошти не повернув та взагалі не сплатив будь-якої суми за вказаною розпискою. Позивач підтвердив в судовому засіданні, що надав у позику 10000 доларів США, однак просить стягнути кошти у гривневому еквіваленті. З урахуванням меж заявлених позовних вимог, наявності у позивача оригіналу боргової розписки, який долучено до матеріалів справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 270\~000 грн. Що стосується вимог про стягнення 3% річних, то суд зважає на наступне. Згідно з частиною другою статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц зазначає: «Оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У ч.2\~ст. 625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Отже, 3% річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 270 000 грн, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 02 листопада 2017 року. Оскільки на день подачі позову боргове зобов`язання не виконане, 3% річних станом на 07.08.2020 року становлять за розрахунками суду за період з 02.11.2017 по 31.12.2017 - 17531,51 грн (270000х3%х790:365:100%) та за період з 01.01.2020 до 07.08.2020 4868,85 грн ( 270000х3%х220:366:100%). Разом з тим, враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, то підлягає стягненню 21816 грн, яка визначена позивачем. Що стосується стягнення інфляційних втрат, то суд зважає на наступне. Верховний Суд України у справі за № 6-771цс15 від 27 січня 2016 року висловив правову позицію. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. \~ \~ \~ \~Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. \~ \~ \~ \~Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. \~ \~ \~ \~Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки боргові зобов`язання виникли в іноземній валюті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 50\~625 грн. При цьому стягнення грошового еквівалента не враховуються судом, оскільки предметом договору була саме іноземна валюта, яку позивач не позбавлений можливості стягнути з відповідача. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною,\~змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України гривні. У випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність\~передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором\~механізму (формули) їх застосування та нарахування. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] 113\~032 грн 20 коп процентів за користування позикою, оскільки предметом договору є іноземна валюта, а також проценти позивач просить стягнути за межами періоду дії договору. \~ \~ \~ \~За таких підстав заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Так,\~позивачем заявлені\~позовні вимоги\~на загальну\~суму \~455\~474,48\~грн.\~Судом стягнуто\~291\~816 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 64,07% (291816 х 100 : 455474,48). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~918 грн 22 коп. (4554,74 х 64,07% : 100) На підставі викладеного,

Outcome: partial