Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

18 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання доказу недостовірним. 1. Обґрунтування позову: В Орджонікідзевському районному суді м.Маріуполя розглядалися матеріали справи №265/1162/18 (провадження №2/265/73/19) за позовом [PERSON] про захист прав споживача. Рішенням суду від 22.11.2019 року в позовних вимогах було відмовлено. Представником відповідача до матеріалів справи було долучено скріншот, який знаходився на арк.66 матеріалів вказаної справи. Копія даного скріншоту [PERSON] судом і відповідачем не надавалася, а в судовому засіданні скріншот не розглядався. Вказував, що скріншот було надано суду як доказ того, що з його вини йому не виплачена компенсації за «Теплим кредитам». Нібито в скріншоті ним вказано номер договору кредиту 17040808905748, згідно з яким, він набував телевізор і виплата компенсації по ньому за придбання телевізора не передбачена і її виплата не проводиться. Наголошував, що він не знав номера договору, так як банк йому таку інформацію не надавав. Гроші просто списувалися з його банківської картки і він таким чином погашав кредит. Зазначав, що копії доказів, що подаються суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Проте, наданий суду скріншот він банку не надавав і про його існування йому не було відомо, так як і про номер договору. Даний скріншот ним не завірений і не містить його підпису. Даний скріншот є копією електронного документа виготовленого на комп`ютері. Згідно ст.100 ЦПК України електронні докази або їх копії подаються суду завірені електронним цифровим підписом. В порушення зазначеної норми скріншот не завірений цифровим підписом і не містить IP адреси комп`ютера на якому він виготовлений і не завірений його підписом. Вважав даний скріншот недостовірним доказом і таким згідно з яким не можна встановити дійсність обставин справи. Посилаючись, зокрема на ст.ст.4, 175, 177 ЦПК України, просив суд визнати скріншот заяви [PERSON] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на отримання компенсації по «Теплим кредитам» недостовірним доказом та стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь 849,21 грн., як оплату судового збору. 2. Відзив на позов: Відзив на позов до суд не надходив. 3. Судовий розгляд: В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити. Представники відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Неявка в судове засідання представників Відповідача, на думку суду не є перешкодою для розгляду справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки сторона була належним чином повідомлена про місце, день та час розгляду справи та на власний розсуд розпорядилася своїм правом прийняття участі в судовому розгляді. 4. Фактичні обставини, їх оцінка та позиція суду: Судом встановлено, що Позивачем пред`явлено позов про визнання доказу недостовірним, який було подано під час розгляду іншої цивільної справи №265/1162/18 за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача. Тобто Позивачем, фактично ставиться питання щодо переоцінки доказу, оцінка якому вже була надана по іншій цивільній справі. Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В той же час, ч.2 ст.5 ЦПК України передбачає, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частина 1 ст.79 ЦПК України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ст.90 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, аналізуючи вищенаведені норми закону, суд вважає, що заявляючи вимогу про визнання доказу недостовірним поза межами цивільної справи №265/1162/18 за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, Позивач втручається у процесуальну діяльність суду, яка була ним проведена по справі №265/1162/18, оскільки ставить під сумнів внутрішне переконання суду у не передбачений процесуальним законом спосіб. В той же час, ч.1 ст.376 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. А згідно з ч.3 ст.411 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Таким чином, суд робить висновок, що позов [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» про визнання доказу недостовірним є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки питання достовірності або недостовірності конкретного доказу повинно вирішуватися судом під час формування висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та не повинно розглядатися окремо поза межами цієї справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed