Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

18 грудня 2015 року, представниця ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що відповідно до кредитного договору № 004-Z/024977 від 01.03.2013 р. про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, банк відкрив на ім`я відповідачки картковий рахунок № 26251257477980001 видавши їй платіжну карту, і в цей же день, між сторонами був укладений договір № 300-049265/13-00938 про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, згідно якого банк надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 7006,50 грн., який відповідачка зобовязалася повернути рівними частками у сумі 194,63 грн. щомісячно до 02.03.2016 р. Однак, станом на 19.10.2015 р., у відповідачки внаслідок невиконання умов вищевказаних договорів щодо сплати кредиту та сплати процентів за його користування виникла заборгованість, яка становить 35640,31 грн., з яких 1167,41 грн. заборгованість за кредитним договором, 5191,15 грн. прострочена заборгованість, 19206,15 грн. відсотки по заборгованості та 10075,15 грн. пеня, які представниця банку у позові, просила суд стягнути з відповідачки та суму судового збору у розмірі 1218 грн. на користь банку. Представниця позивачів в судове засідання не з`явилася, надавши до свого позову письмове клопотання, в якому позов підтримала у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 5). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові адресою її місця проживання і повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, що підтверджується рапортом інспектора Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, який не вручив судову повістку разом із матеріалами позову відповідачці, яка за вищевказаною адресою не проживає, поштою вказана адреса не обслуговується, що підтверджується потовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду з відміткою листоноші «не обслуговується», однак відповідачка [PERSON], [INFO] зареєстрована відповідно до довідки Овідіопольського РВ ГУДМС України в Одеській області за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», вул. Ясногорська, 31/2, і її інше місцезнаходження чи місце перебування суду невідоме, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 48,51,52,55). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідно до кредитного договору № 004-Z/024977 від 01.03.2013 р. про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue, банк відкрив на ім`я відповідачки картковий рахунок № 26251257477980001 видавши їй платіжну карту, і в цей же день, між сторонами був укладений договір № 300-049265/13-00938 про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, згідно якого банк надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 7006,50 грн., який відповідачка зобовязалася повернути рівними частками у сумі 194,63 грн. щомісячно до 02.03.2016 р. (а.с. 7-20,23-28). Однак, станом на 19.10.2015 р., у відповідачки внаслідок невиконання умов вищевказаних договорів щодо сплати кредиту та сплати процентів за його користування виникла заборгованість, яка становить 35640,31 грн., з яких 1167,41 грн. заборгованість за кредитним договором, 5191,15 грн. прострочена заборгованість, 19206,15 грн. відсотки по заборгованості та 10075,15 грн. пеня, обґрунтований та зроблений у відповідності до діючого законодавства України розрахунок якої, був зроблений позивачами, наданий суду і перевірений судом (а.с. 21-22). Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості, відповідачкою суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачки, на користь банку, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи 1218 грн., які були підтверджені банком документально (а.с. 6).

Outcome: approved