Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

19 липня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають доньку Маргариту, [INFO], яка проживає з нею, та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач по справі у судове засідання не з'явився, в наданій суду заяві просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає позов підставним, та підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини дочки [PERSON], [INFO] (а.\~с.\~6). Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини що свідчить про те, що відповідач як батько ухиляється від виконання обов'язку утримувати неповнолітню дитину, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, про спосіб надання такої допомоги сторони домовитися між собою не можуть, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Згідно положень ст. 180 Сімейного Кодексу України(далі СК України), відповідач, як батько дитини зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та розвиток до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 10 ч. 3, та ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього ж Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд враховує положення ст.ст. 182, 184 СК України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, визнання ним позову, та з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи та доходу, однак при цьому є працездатним і спроможним надавати таку допомогу, інших осіб, що перебувають на його утриманні не має, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку вважає, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі, а саме по 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved