overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

17 березня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 09 березня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Рогового, буд. 14 с. Булахів Козелецького району Чернігівської області. Позивач являється спадкоємцем за законом, проте, на даний час не може прийняти спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, який, як він вважає пропустив з поважної причини, тому за захистом свого права вимушений звернутись до суду. В судове засідання позивач не зявився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача з проханням слухати справу без його участі та позивача. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] селищна рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.03.2014 помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 231016, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козелецького районного управління юстиції у Чернігівській області 11.03.2014) /а.с. 4/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Рогового, буд. 14 с. Булахів Козелецького району Чернігівської області. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимічного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

17 березня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 29 квітня 1995 року у відділі РАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 181. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. З початку 2016 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.26). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, був повідомлений про день та час розгляду справи належним чином, тому суд має можливість розглянути справу у його відсутності та на підставі наявних документів - доказів винести заочне рішення по справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 29 квітня 1995 року у відділі РАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 181, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Сторони від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони з серпня 2016 року припинили шлюбно-сімейні відносини у зв'язку зі сварками, відсутністю взаєморозуміння. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

17 березня 2017 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 29 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №125. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] - [INFO] З 2016 року однією сімєю з відповідачем не пооживають у звязку з тим, що відповідач не працює, матеріально сімю не забезпечує, часто бє, що негативно впливає на виховання дітей. Вказані причини призвели до розпаду сімї, у звязку з чим просить розірвати шлюб, оскільки вважає, що їх сімю зберегти неможливо. До судового засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

17 березня 2017 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем уклали шлюб 21 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №218 Від шлюбу у них є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові, припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Фактичні шлюбно-сімейні відносини припинені. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, зазначила, що фактичні шлюбно-сімейні відносини припинені 15.03.2017 року. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував, зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинені 15.03.2017 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ №110524 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 218 від 21.02.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Також судом відповідно частини 5 статті 191 ЦПК України сторонам надався строк на примирення. Спір про розподіл спільного майна та місця проживання дітей у подружжя відсутній. Таким чином, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище «Павлова». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

17 березня 2017 року позивачка звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу, вказавши наступне. Вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 14 лютого 2013 року, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську реєстраційної служби Купянського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 25. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Останнім часом між нею та відповідачем склалися відносини, які привели до неможливості зберігання сімї, у спільних відносинах відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Майнового спору між ними немає. Позивачка в судове засідання не зявилася по заяві про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти дошлюбне прізвище «Попович». Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову визнає та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 лютого 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську реєстраційної служби Купянського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 25 (а.с.3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сторони дружніх родинних відносин не створили, їх сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і буде суперечити їх інтересам, майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

17 березня 2017 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 11 жовтня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дитину, а відповідач ухиляється від батьківських обовязків, гроші на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до її повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, але надіслала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не зявився, але також надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення, а справу просив розглянути без його участі. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони з 11 жовтня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час подружнього життя, а саме, 30 січня 2016 року у них народилася дитина, син [PERSON], який проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Судом зясовано, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоровя, є працездатним, офіційно працевлаштований, інші аліментні платежі не сплачує. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 17 березня 2017 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обовязковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

17 березня 2020 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] , предметом якої є розірвання шлюбу з відповідачкою. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачкою виявилося невдалим, сімейні стосунки припинені. Оскільки шлюб фактично розпався, через що сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим, позивач просив розірвати їхній з відповідачкою шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка також надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на примирення не згодна (а.с. 16). Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №70 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,6). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам та порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати суд, за клопотанням позивача, відносить на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

17 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений між ним та [PERSON] шлюб, зареєстрований 08.08.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №696. В обґрунтування позову зазначено, що відносини між сторонами зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах і в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Шлюбні відносини сторонами припинено. При цьому сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 06 квітня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та задоволення позову в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] також надала суду заяву, за змістом якої вона визнає позов та просить розірвати шлюб. Розгляд просить провести за її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд може розглянути справу без участі сторін і на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 08 серпня 2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №696, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №179 (а.с.11), [INFO] у вказаному шлюбі народилася [PERSON] . Як вказує позивач у позові, і що визнано відповідачкою, сім`я остаточно розпалась, сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, оскільки між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Спору щодо місця проживання дитини з матір`ю, чи щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ініційоване, а тому судом не вирішується. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

17 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 листопада 1984 року Старокостянтинівським Рай ЗАГС Хмельницької обл., актовий запис № 223. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що з 13.11.1984 року сторонни перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають Протягом останніх декількох років стосунки сторін погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час кожен із подружжя має окремий бюджет, Фактично сім`я припинила своє існування. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання призначене на 22.06.2020, 01.07.2020 року не з`явилася, надала заяву про перенесення судового розгляду, однак доказів на підтвердження поважності неявки до суду не надавала. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

17 березня 2020 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернулась позивачка з вищеназваним позовом в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В ході судового розгляду позивачка подала заяву в якій зазначила, що на позові наполягає, просить справу розглянути в її відсутність. Відповідачка належним чином ознайомилась з матеріалами справи, відзив до суду не направила, до суду не з`явилась. Третя особа до суду не з`явилась, при цьому направила лист з якого видно, що справу просить розглянути в їх відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Так судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідачка не проживає за вищевказаною адресою. З матеріалів цивільної справи видно, що відповідачка дійсно зареєстрована належним чином за вищевказаною адресою (а.с.11). В добровільному порядку відповідачка з реєстраційного обліку не знімається. Власник житлового будинку позивачка по справі при наявності майна відповідача несе додаткові витрати щодо користування житловим будинком, що обмежує його права як власника житлового будинку. Тому суд вважає, що відповідачка перешкоджає здійснювати право власності. Відповідачка добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а тому суд вважає можливим визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням вищевказаного будинку. При подані позову позивачка сплатила судовий збір у повному обсязі, позивачка питання про розподіл судових витрат не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved