Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

18.03.2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2011 року. Від даного шлюбу в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Зазначала, що сімейне життя у неї з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя, що призводило до постійних сварок. Вживала заходів до збереження сім'ї, однак такі бажаного результату не дали. Вказувала, що фактично у шлюбних відносинах з відповідачем не перебуває і що втратили одне до одного почуття любові та поваги. Миритись і залишатись в шлюбі, який існує лише формально, не бажає. З огляду на вищенаведене, просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею (позивачкою) та відповідачем, а також стягнути з останнього в її користь понесені витрати по сплаті судового збору, так як їхні діти перебувають на її утриманні. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій просила суд слухати справу у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Крім того, просила суд відновити її дошлюбне прізвище, так як після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву з прохання слухати дану справу без її участі, вказавши, що проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання. Судом встановлено, що 18.06.2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі ДРАЦС Мостиського РУЮ Львівської області за актовим записом № 26, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.06.2011 року. Під час сімейного життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 03.02.2012 року та серії [NUMBER] від 13.11.2014 року. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя на даний час разом не проживає та жодних шлюбних стосунків ними не підтримується, шлюб існує лише формально. Примирення не бажають. При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам сторін та дітей, які свідками конфліктів між батьками, що негативно впливає на їхній психологічний розвиток та ставлення до батьків, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Крім того, у відповідності до ст.113 СК України є всі підстави для відновлення позивачці за її вимогою дошлюбного прізвища «[PERSON]». Також згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved