Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

19.12.2016 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів 90 460,86грн. заборгованості за кредитним договором №429/ПЧ/ПФ від 25.12.2008 року та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25.12.2008 року [PERSON] уклала з ВАТ «Кредобанк» кредитний договір №429/ПЧ/ПФ, згідно якого відповідачці було надано кредит в сумі 30 000,00грн. на строк до 01.12.2011 року, зі сплатою відсотків у розмірі 40,5% річних. В забезпечення цього договору між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк» було укладено догорів поруки №429/ПЧ/ПФ/S-1/. Відтак, [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками по відношенню до ПАТ «Кредобанк». Банк своє зобов`язання за кредитним договором №429/ПЧ/ПФ від 25.12.2008 року виконав, надав відповідачці кредит на вказану суму. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, допустила заборгованість, яка станом на 05.08.2016 року складає 90 460,86 грн., з яких: 26 327,30 грн. - неповернута сума кредиту; 23 280,67 - прострочені відсотки; 0,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 40 852,49 грн. - заборгованість по пені. Ці кошти позивач просить стягнути з відповідачів. 30.03.2020 року представником відповідачки [PERSON] адвокатом Коваль О.Р. подано відзив на позов, в якому вона просить відмовити у позові та застосувати позовну давність. Представник позивача АТ «Кредобанк» та представник відповідачки [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників провадження на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, доводи та заперечення сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №429/ПЧ/ПФ від 25.12.2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 30 000,00грн. з кінцевим строком погашення не пізніше 01.12.2011 року зі сплатою відсотків у розмірі 40% річних. В забезпечення цього договору між [PERSON] та ПАТ «Кредобанк» було укладено догорів поруки №429/ПЧ/ПФ/S-1/. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, а відповідачка [PERSON] порушила виконання зобов`язань за договором, не вносила кошти на погашення кредиту і сплату відсотків. Згідно наданого банком розрахунку станом на 05.08.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 90 460,86 грн., з яких: 26 327,30 грн. - неповернута сума кредиту; 23 280,67 - прострочені відсотки; 0,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 40 852,49 грн. - заборгованість по пені. Як слідує з графіку заборгованості остання оплата за кредитом і відсотками була здійснена [PERSON] у серпні 2008 року. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору №429/ПЧ/ПФ від 25.12.2008 року кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 01.12.2011 року. Позивач пред`явив позов в суд лише 19.12.2016 р. Відомостей про укладення договору про збільшення строку позовної давності з [PERSON] суд немає. Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно п.5.2 Кредитного договору №429/ПЧ/ПФ, строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) прирівнюється до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим договором. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Остання оплата кредитних коштів [PERSON] була здійснена у серпні 2008 року. Після цього жодних коштів за кредитним договором відповідачка не сплачувала, дій, що свідчили б про визнання боргу, як це передбачено ч.1 ст.264 ЦК України, не вчиняла. Перебіг позовної давності щодо сплати чергових місячних платежів розпочався з вересня 2008р., по загальній сумі заборгованості по кредиту з 02.12.2011 року і закінчився відповідно 02.12.2014 року. З даним позовом АТ «Кредобанк» звернулося в суд лише 19.12.2016р. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності. Доказів поважності підстав пропуску строку позовної давності позивачем не подано. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Такий же висновок викладений у формі Правової позиції Верховного Суду України від 23.08.2017р. по справі №3-566гс17: «Якщо судом визнано позовні вимоги обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК і вирішити питання про наслідки такого спливу.» Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за спливом позовної давності в силу дії ч.4 ст.267 ЦК України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed