Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

18 січня 2017 року заявниця звернулась до суду з вищевказаною заявою та посилаючись на п. 5 ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, ст.ст. 21, 23, 47, 36, 116 КЗпП України, просить суд встановити юридичний факт - факт припинення трудових відносин по трудовому договору від 20.1 1.2001 р. № 609, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) з 28.02.2002 р. на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін), мотивуючи тим, що 20.11.2001 року між заявницею та ФОП [PERSON] було укладено трудовий договір № 609, згідно якого заявниця взяла на себе зобов'язання виконувати роботу продавця товарів. Даний трудовий договір 20.11.2001 року було зареєстровано в Шосткинському міськрайонному центрі зайнятості за №609. 28 лютого 2002 року вказаний трудовий договір було розірвано сторонами за п. 1 ст. 36 КЗІІП України - тобто за згодою сторін. Нещодавно заявниця звернулася до Шосткинського міськрайонного центру зайнятості з метою отримання статусу безробітної особи, але їй було відмовлено, так як хоча заявниця фактично не працює у ФОН [PERSON], але юридично такі обставини не зафіксовані відповідно до діючого законодавства України і їй було рекомендовано, відповідно до ст. 256 ЦПК України, звернутися до суду з заявою про встановлення факту припинення трудових відносин по вказаному трудовому договору. Сама ФОП [PERSON] не може зафіксувати факт розірвання трудового договору, оскільки вона померла 7 травня 2015 р. Трудову книжку заявниці повернуто не було, що є підставою для звернення до суду. Факт розірвання трудових відносин саме з 28.02.2002 р. підтверджується індивідуальною відомістю про застраховану особу, з якої вбачається, що останній страховий внесок за заявницю ФОП [PERSON] було проведено за лютий 2002 року. Іншим шляхом цей юридичний факт встановити не можливо так як [PERSON] вже померла і трудову книжку заявниці не повернула. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, мотивуючи тими ж самими обставинами, витрати по розгляду справи в суді бере на себе. Представник зацікавленої особи Шосткинського міськрайонного центру зайнятості заступник директора [PERSON], проти заяви не заперечує, пояснив, що в січні 2017 року заявниця звернулась до центру зайнятості з приводу прининення трудових відносин, проте було встановлено, що сторони не зявлялися в центр зайнятості з приводу припинення трудових відносин. ФОП [PERSON] припинила підприємницьку діяльність в 2014 році, а 07 травня 2015 року вказаний підприємець помер, тому враховуючи Порядок реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, зареєстрованого в Мінюсті України 27.06.2001 р за № 554/5745, його припинення, у звязку зі смертю підприємця, центром зайнятості неможливо, та при встановленні факту припинення судом, центр зайнятості зареєструє факт припинення даного договору та зніме його з реєстрації з визначених підстав. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорту заявниці, копію трудового договору № 609 від 20 листопада 2001 року з якого вбачається, що між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладений трудовий договір на невизначений строк, згідно якого працівник зобовязаний виконувати роботу продавця товару, та трудовий договір 20.11.2001 року було зареєстровано в Шосткинському міськрайонному центрі зайнятості за № 609, копію облікової карти про застраховану особу з якої вбачається з якої вбачається, що останній страховий внесок за заявницю ФОП [PERSON] було проведено за лютий 2002 року, копію свідоцтва про смерть [PERSON], з якого вбачається, що остання померла 07 травня 2015 року в м. Шостка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що трудові відносини між заявником та ФОП [PERSON] припинені, так, як, останній страховий внесок за заявницю ФОП [PERSON] було проведено за лютий 2002 року. Відповідно до ст. 36 Кодексу Законів про працю України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, згідно внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, таким, що укладається на час виконання певної роботи. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має своє особливості, і регулюється як Кодексом законів про працю України так і Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260. Так, відповідно до цього Порядку, зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Уразі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. В даний час, у звязку із смертю ФОП [PERSON], 07 травня 2015 року, заявник не має можливості вирішити питання про розірвання трудового договору у спосіб, що визначений згаданим Порядком. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У свою чергу, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, і яка в силу ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 1 статті 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. У свою чергу, ч.2 ст. 256 ЦПК України визначила, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім тих, що визначені в ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved