Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

18 березня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати кошти на утримання дочки, будь-якої матеріальної допомоги дитині також не надає, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи та отримує періодичні заробітки з інших джерел. Позивач [PERSON] в судове засідання 07.04.2016 року подала заяву, згідно якої заявлений нею позов про стягнення аліментів підтримує повністю, просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 07.04.2016 року подав заяву, згідно якої заявлений позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. На підставі статтей 158, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Батьком дитини є відповідач. Відповідач свої батьківські обов'язки належним чином не виконує, коштів на утримання дитини не надає. Дані обставинами підтверджуються матеріалами справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, що передбачено ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, з урахування заявлених позовних вимог позивача та повного визнання заявленого позову відповідачем, наявністю у відповідача обов'язків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає можливим стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved