Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

18 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалися на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29 січня 1999 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1-156. З 2006 року [PERSON] після закінчення школи поїхав до м. Києва та перестав проживати за адресою своєї реєстрації, житлом не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги тощо. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні власністю, визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву проти позову не подав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] є власником є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29 січня 1999 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 1-156 З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, проте з 2006 року там не проживає. Зазначене підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] . Свідок також пояснила, що відповідач [PERSON] її брат та він за власною волею не проживає у квартирі [ADDRESS] . Позивач будь-яких перешкод у його проживанні та користуванні квартирою не чинить. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2006 року. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved