Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

18.12.2014р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору №б/н від 19.08.2011р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У добровільному порядку відповідач не виконує зобовязання за договором, через що станом на 31.10.2014р. утворилась заборгованість в сумі 20987,50грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 12159,73грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6552,17грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом 800,00грн., штрафу 500,00грн. та 975,60грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитом, понесені позивачем судові витрати в сумі 243,60грн. Представник позивача в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність та позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив справу слухати в його відсутність, позов визнав з урахуванням строку позовної давності . Вивчивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом України (далі за текстом - ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Внаслідок односторонньої відмови від зобовязання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобовязання або воно припиняється. Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 19.08.2011р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 31.10.2014р. утворилась заборгованість в сумі 20987,50грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 12159,73 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6552,17грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом 800,00грн., штрафу 500,00грн. та 975,60грн, яка підлягає стягненню. Суд не бере до уваги в обґрунтування заперечень проти позову пояснення відповідача у тій частині, що для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, пройшов трок позовної давності, бо відповідно до ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п.1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Суду не надано відповідачем будь-яких доказів з цього приводу, тому договір вважаться діючим на момент звернення до суду. Тому суд вважає, що позов обґрунтований й з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 20987,50грн. Крім того, на користь позивача підлягає стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved