Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

18.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі ТОВ «ОТП Факторинг Україна»), приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни (надалі приватного нотаріуса Дніпропетровського МНО Бондар І.М.), третя особа: Київський районний відділ державної виконавчої служби м. Харкова ГтУЮ у Харківській області (надалі Київський ВДВС м. Харкова ГтУЮ у Харківській області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 04.11.2016 року дізналась, що в Київському ВДВС м. Харкова ГтУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого напису № 4758, виданого 16.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. про звернення стягнення на рухоме майно: легковий автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006, колір сірий, кузов [NUMBER], тип - легковий седан-в, що належить їй на праві власності. Посилаючись на те, що зазначений виконавчій напис виконанню не підлягає та просить задовольнити її позов, оскільки безспірність заборгованості не підтверджена, відповідач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не попередив її про перехід прав у зобов*язанні від АКБ «Райффайзен Банк Україна», вона не була повідомлена про порушення забезпеченого обтяження зобов*язання, сума заборгованості визначена невірно та з порушенням строків. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за вказаними в позові доводами та підставами, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також, в судовому засіданні пояснив, що в 2015 році в Київський районний суд м. Харкова поданий позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. (а.с. 135-137). Приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Бондар І.М. в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, просила розглядати справу у її відсутність, надала до суду заперечення проти позову та документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. (а.с. 49-107). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, у зв*язку з чим суд розглядає справу у його відсутність. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що 23.08.2006 року між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» було укладено кредитний договір № СL-702/190/2006. За умовами кредитного договору АКБ «Райффайзенбанк Україна» надав [PERSON] кошти на придбання автомобіля марки Chevrolet Aveo у розмірі 13149 дол. США, зі строком кредитування до 23.08.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між [PERSON] та АКБ «Райффайзенбанк Україна» було укладено Договір застави автотранспортного засобу № РСL-702/190/2006 від 23.08.2006 року, відповідно до якого предметом застави є легковий автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006, колір сірий, кузов [NUMBER], тип - легковий седан-в, заставна вартість предмета застави складає 66400 грн. Згідно матеріалів справи, 16.07.2013 року за заявою відповідача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4758, відповідно до якого передбачається звернення стягнення на рухоме майно: легковий автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006, колір сірий, кузов [NUMBER], тип - легковий седан-в, що належить на праві власності [PERSON]. Запропоновано за рахунок коштів, виручених від реалізації рухомого майна, задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі: залишку заборгованості по кредиту у розмірі 8322,09 доларів США;- заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 1427,31 доларів США;- витрат у розмірі 1700 гривень за вчинення виконавчого напису, що всього становить 9749, 40 доларів США, що по курсу НБУ станом на 16.07.2013 року становить 77926,95 грн. та 1700 грн., а всього у гривневому еквіваленті 79626,95 грн. Строк, за який провадиться стягнення з 28.11.2008 року по 12.11.2010 року. (а.с. 55). 09.09.2013 року постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 40546627 по виконанню виконавчого напису №4758 від 16.07.2013 року. Відповідно до вимог ст.ст. 19-20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною першою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Документи, які підтверджують заборгованість мають відповідати вимогам, встановленим для бухгалтерських документів, на підставі яких відповідно до закону обліковується заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Також на підставі ч. 4, 5 ст. 9 зазначеного Закону господарські операції відображуються у облікових регістрах. Аналогічні положення містяться у п. 2.1.1. та 2.1.2. Положення «Про організацію бухгалтерського обліку та звітності у банках України», затвердженого Постановою НБУ № 566 від 30.12.1998 р. Таким чином, лише первинні документи та облікові регістри є доказами, які можуть підтвердити наявність безспірної заборгованості. Судом встановлено, що 12.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги ( а.с. 13-17). При цьому, суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи не надано доказів про правонаступництво ПАТ «ОТП Банк» після АКБ «Райффайзенбанк Україна», який укладав договір з позивачем. При звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, 16.07.2013 року було подано згідно даних приватного нотаріуса: заява про вчинення виконавчого напису, досудова вимога від 16.05.2013 року від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу [PERSON] ([ADDRESS]), опис вкладення, договір застави від 23.08.2006 року, укладений між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON], договір про відступлення прав вимоги та договір комісії від 12.11.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» з додатками, розрахунок заборгованості станом на 15.05.2013 року (а.с. 94), кредитний договір від 23.08.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON], виписка з особового рахунку, копія паспорту, ідентифікаційного номеру, копія свідоцтва про державну реєстрацію ФО-П [PERSON] (а.с. 56-107) Згідно представлених документів, розрахунок суми заборгованості станом на 15.05.2013 року, підписаний директором з операційної діяльності ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] та начальником відділу операційного супроводження [PERSON] Даних на підтвердження повноважень даних осіб щодо надання даних довідок до суду не надано. Крім того, з тексту основного договору вбачається, що грошові зобов'язання позивача були виражені у валюті - долари США, а виконавчим написом стягнуто заборгованість у гривнях та в сумі, що є відмінною від кредитного зобов'язання. Виконавчим написом стягується загальна сума заборгованості по капіталу кредиту за договором і безпосередню сума заборгованості за договором кредиту, тобто фактично стягується не сума боргу на час вчинення виконавчого напису, а вся сума за договором кредиту достроково. У виконавчому написі вказується, що строк, за який проводиться стягнення, складає з 28.11.2008 року по 12.11.2010 року, що не відповідає дійсності, оскільки стягується уся сума заборгованості позивача, що складає 9749,90 доларів США або 77926,95 грн. по курсу НБУ станом на 16.07.2013 року (сума повного дострокового погашення кредиту та відсотків). Таким чином, зазначені обставини не можуть свідчити про безспірність розміру грошових вимог. Також, згідно вчиненого виконавчого напису 16.07.2013 року вказано, що заборгованість складає 9749,90 доларів США за період з 28.11.2008 року по 12.11.2010 року. Згідно представлених суду доказів, приватному нотаріусу для вчинення оспорюваного напису був наданий розрахунок заборгованості станом на 15.05.2013 року без зазначення періоду заборгованості та зазначення суми в гривнях. (а.с. 94). Крім того, судом враховані дані, повідомлені в судовому засіданні про те, що з 2015 року в судовому порядку вирішується питання про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором, що не може свідчити також про безспірність розрахунку. З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2013 року відповідачем на адресу позивача направлено письмову вимогу про усунення порушень, що підтверджується відповідним листом та описом вкладення у цінний лист зі штампом відділення поштампу. Однак, розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв'язку, проте він не дає можливості перевірити зміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача та номер відправлення з зазначення ідентифікаційного коду. Крім того, до суду не надані належні та допустимі докази щодо направлення листа позивачу про зміну заставодержателя, що є суттєвим при вирішенні даного спору. Відповідно до вимог ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, документи які передаються та засвідчують права нового кредитора повинні бути первинними бухгалтерськими документами, а не їхніми копіями. Згідно зі ст.517 ЦК України відповідач має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до ч.2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. В матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна» та дані про належне повідомлення про заміну кредитора та заставодержателя по кредитному договору та договору застави. Всі ці та вищезазначені обставини є суттєвими при вирішенні даного спору та підставою для задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, які є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Доказів на спростування доводів позивача від відповідачів до суду під час розгляду справи не надійшло. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved