Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

17 березня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 листопада 2013 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою м. Дзержинськ, смт. Курдюмівка, вул. Ватутіна, буд. 26 Донецької області. В установлений законом шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від чоловіка. 16 червня 2014 року Дзержинською державною нотаріальною конторою їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. В той же час, в свідоцтво про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло їй, як дружині в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку площею 0,0939 га за кадастровим номером № 1411245300:05:000:0058, що була виділена її чоловікові за життя для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною вище адресою та належала останньому на праві приватної власності. З цих підстав, вона звернулася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0939 га, кадастровий номер 1411245300:05:000:0058, виділену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою Донецька область, м. Дзержинськ, смт. Курдюмівка, вул. Ватутіна, буд. 26. Позивач в судове засідання не зявилася, її інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який також не зявився в судове засідання, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Належно повідомлений представник третьої особи в судове засідання не зявився, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи (а.с. 24) чоловік позивача по справі [PERSON] помер 21.11.203 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованими за адресою Донецька область, м. Дзержинськ, смт. Курдюмівка, вул. Ватутіна, буд. 26. Згідно інформації державного нотаріусу Дзержинської державної нотаріальної контори від 07.04.2016 року № 461/01-16 (а.с. 22-23) після смерті [PERSON] нотаріальною конторою 16.06.2014 року за реєстром № 1013 на користь його дружини [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, що складається з житлового будинку № 26 по вул. Ватутіна в смт. Кірове в м. Дзержинську. Під час експлуатації житлового помешкання зясувалось, що в свідоцтво про право на спадщину за законом до складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON], не було включено земельну ділянку площею 0,0939 га за кадастровим номером № 1411245300:05:000:0058, що була виділена останньому за життя для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною вище адресою та належала йому на праві приватної власності. Згідно постанови про відмову вчинення нотаріальних дій № 1201/02-14 від 17.10.2015 року (а.с. 11) позивачу [PERSON] було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. З огляду на це суд зазначає наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розмішені. В частині 1 статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають в тому числі той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В частині другій цієї статті зазначено, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 7-8) та довідки з відділу Держгеокадастру у м. Дзержинську Донецької області (а.с. 9) земельна ділянка площею 0,0939 га за кадастровим номером № 1411245300:05:000:0058, що була виділена [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою Донецька область, м. Дзержинськ, смт. Курдюмівка, вул. Ватутіна, буд. 26 належить йому на праві приватної власності на підставі рішення Кіровської селищної ради від 10.12.1997 № 66. Як встановлено судом отримати завірену копію державного акту неможливо, у зв'язку зі знищенням пожежею будівлі Дзержинської міської ради, де збергівався архів відділу Держкадастру у м.Дзержинську Донецької області. Крім цього, згідно Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року N 325 (в редакції на день відкриття спадщини), при втраті (пошкодженні) державного акта землевласнику (землекористувачу) видається новий державний акт. Для отримання нового державного акта землевласнику (землекористувачу) необхідно письмово звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему. У заяві (клопотанні) зазначається: де, коли і за яких обставин втрачено (пошкоджено) державний акт. До заяви (клопотання) додаються: копія акта приймання-передавання межових знаків на зберігання; копія акта перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; копія документа, на підставі якого набуто право на землю. При втраті державного акта землевласник (землекористувач) розміщує відповідне повідомлення в місцевих друкованих засобах масової інформації. Якщо протягом місяця з дня публікації ніяких повідомлень щодо втраченого державного акта не надійшло, землевласнику (землекористувачу) видається новий державний акт. Отже, можливість отримання нового державного акту, замість втраченого, в порядку визначеному вказаною Інструкцією, належить тільки землевласнику (землекористувачу). Враховуючи те, що позивачем втрачена можливість підтвердити своє право власності на земельну ділянку, її вимоги підлягають судовому захисту. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Такими чином, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку, не може бути для позивача по справі перешкодою у прийняті спадщини від померлого чоловіка, оскільки зазначене майно належало йому на праві приватної власності, яке відповідно до вимог ст. 321 ЦК України є непорушним. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved