Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

19 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності понад один рік з припиненням реєстрації в житловому будинку, що знаходиться в с. Хотешів по вул. Любомирка, 92, Камінь-Каширського району Волинської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що 30 січня 2015 року в належному йому житловому будинку він зареєстрував свого зятя [PERSON] З 27 липня 2016 року відповідач у вказаному житловому будинку не проживає, однак у добровільному порядку зніматися з реєстрації не бажає. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності понад один рік з припиненням реєстрації в житловому будинку, що знаходиться по вул. Любомирка, 92 в с. Хотешів Камінь-Каширського району Волинської області. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги з мотивів, викладених у заяві, підтримала повністю. Вважає, що підстав для реєстрації відповідача за вищевказаною адресою немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З оглянутого в судовому засіданні витягу з погосподарської книги № 6 за 2016-2020 року Хотешівської сільської ради Камінь-Каширського району № 1915 від 09 жовтня 2017 року (а.с. 7) встановлено, що власником житлового будинку № 92 по вул. Любомирка в с. Хотешів Камінь-Каширського району Волинської області є позивач [PERSON]. З будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у вищевказаному будинку (а.с. 4-6), акту обстеження матеріально-побутових умов сімї № 1914 від 09 жовтня 2017 року (а.с. 8), довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1892 від 05 жовтня 2017 року (а.с. 9), довідки Хотешівської сільської ради Камінь-Каширського району № 1888 від 05 жовтня 2017 року (а.с. 10), вбачається, що за даною адресою з 30 січня 2015 року зареєстрований [PERSON], про що свідчить штамп про реєстрацію. Разом з тим, із вказаних вище документів виданих Хотешівською сільською радою Камінь-Каширського району встановлено, що в дійсності [PERSON] за даною адресою не проживає із 27 липня 2016 року. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] без поважних причин більше року не проживає в житловому будинку № 92, що по вул. Любомирка в с. Хотешів Камінь-Каширського району Волинської області, тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи, що зняття з реєстрації місця проживання особи відбувається на підставі відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, його механізм чітко врегульований нормами діючого законодавства, тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині припинення реєстрації [PERSON] в житловому будинку № 92, що по вул. Любомирка в с. Хотешів Камінь-Каширського району, оскільки в даному випадку права позивача не порушені. Задовольняючи позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: partial