Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

18 лютого 2016 року згідно із відбитком штемпеля на конверті поштового відправлення Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» звернлося до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 12431,71 доларів США та судовий збір у розмірі 4242 грн. 32 коп. В обґрунтування позову він вказав на те, що 08 січня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1759-002/08Р, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 11100,00 доларів США, строком до 08 січня 2015 року та виплатою 12,99 % річних. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором 08 січня 2008 року між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кожним окремо були укладені договори поруки. Банк свої зобов'язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] не виконав належним чином умови договору і станом на 08 липня 2015 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмір 12431,71 доларів США, з яких: -заборгованість за кредитом - 7642,00 доларів США, -заборгованість за процентами - 4789,71 доларів США. Тому, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. 19 травня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у вказаній справі ухвалив заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, та стягнув солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1759-002/08Р від 08 січня 2008 року у розмірі 12431 (дванадцять тисяч чотириста тридцять один) долар США 71 цент, та судовий збір у розмірі по 848,47 грн з кожного з відповідачів. Ухвалою суду від 27 лютого 2017 року (суддя Палюх Т.Д.) заочне рішення від 19 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та справу призначено до судового розгляду. 16 листопада 2017 року ухвалою суду залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до участі у справі у якості правонаступника позивача. 06 вересня 2018 року за результатами повторного авторозподілу справи визначено головуючого суддю Зінченко А.С., справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні із викликом (повідомленням) учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги від 06.07.2018 підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позову дала пояснення відповідно до письмового заперечення, відзиву на позовну заяву, письмових пояснень. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позиція позивача. 08 січня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1759-002/08Р, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 11100,00 доларів США, строком до 08 січня 2015 року та виплатою 12,99 % річних. В якості забезпечення зобов'язань за кредитним договором 08 січня 2008 року між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кожним окремо були укладені договори поруки. Банк свої зобов'язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] не виконав належним чином умови договору і станом на 08 липня 2015 року за кредитним договором виникла заборгованість у розмір 12431,71 доларів США. 31 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договорами №2, відповідно до якої право грошової вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», в тому числі за кредитним договором №1759-002/08Р від 08.01.2008 року, укладеним між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] та договорами забезпечення на загальну суму 337135,99 грн. станом на 31 січня 2017 року. Тому, з урахуванням уточнень, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором № 1759-002/08Р від 08 січня 2008 року у розмірі 327610,09 грн., та судовий збір у рівних частках з відповідачів на загальну суму 4914,15 грн. Позиція відповідача. Відповідно до п. 9.2 Договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного Договору припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Згідно з Розрахунком від 08.07.2015 за кредитним договором, останній черговий платіж було здійснено відповідачем 08 грудня 2010 року. Тому вважає, що Банк (позивач) мав право звернутися до суду протягом трьох років починаючи з 11.01.2011 року, а тому останнім днем на звернення до суду є 11.01.2014 року. Позовна заява направлена на адресу суду 18 лютого 2016 року, тобто зі спливом строків позовної давності на 2 роки 1 місяць. Просив відмовити у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Матеріалами справи встановлено, що 08 січня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1759-002/08Р (арк.с.9-11). Відповідно до п.1.1 кредитного Договору - з метою оплати вартості автомобіля, що купується за Договором купівлі-продажу автомобіля № 314206-12670 від 25 грудня 2007 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п.6.1.11 цього Договору, Банк надав Позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 11100,00 доларів США. Згідно із п. 1.2. Договору кредит надано Позичальникові терміном з 08 січня 2008 року до 08 січня 2015 року зі сплатою 12,99 відсотків річних. Відповідно до п. 4.4. Договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 133 дол. США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Для забезпечення зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного Договору, Позичальник передав в заставу Банку належний йому на праві власності Автомобіль. (п. 3.1 Договору) Згідно із п. 9.2 Договору у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника. Крім того, 08 січня 2008 року між Банком, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кожним окремо були укладені Договори поруки за № 1759-002/08Р (арк.с.17,20,23,26). Відповідно до п.1.1 зазначених Договорів поруки - поручителі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобов'язалися нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним Договором № 1759-002/08Р від 08 січня 2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 08 січня 2015 року у розмірі 11100,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами кредитного Договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. У п.4.1 Договорів поруки зазначено, що дані Договори набирають чинності з моменту їхнього підписання Сторонами і діють до 08 січня 2018 року. 31 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Правекс-Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договорами №2, відповідно до якої право грошової вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», в тому числі за кредитним договором №1759-002/08Р від 08.01.2008 року, укладеним між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] та договорами забезпечення на загальну суму 337135,99 грн станом на 31 січня 2017 року. (а.с.3-17 т. 2) Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Погашення кредиту повинно проводитися кожен місяць, відповідно до графіку повернення кредиту (арк.с.14,15), але у порушення умов договору відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання та перестав належним чином (в обсягах та в терміни, які передбачені кредитним договором) сплачувати борг, внаслідок чого станом на 08 липня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 12431,71 доларів США, яка підтверджується розрахунком заборгованості (арк.с.6-8). Останній платіж відповідачем здійснено 08 грудня 2010 року на суму 100,00 дол. США. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.2 договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (пункт 4.4 договору). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. А п. 9.2 Договору сторони змінили строк користування кредитом - у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Відповідно до пункту 9.2. укладеного між сторонами кредитного договору у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення. Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 08 грудня 2010 року, а тому за умовами пункту 9.2. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення, тобто з 10 січня 2011 року. Після зміни строку виконання зобов'язання (до 10 січня 2011 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 9.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 10 січня 2011 року не підлягають виконанню. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16. Та підтверджена в постановах ВС № 629/2942/15-ц від 15.03.2018, № 668/5299/14-ц від 23.05.2018. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. В такому разі кредитор зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов'язання (пункт 9.2. кредитного договору) з 08 січня 2015 року на 10 січня 2011 року, при цьому банк мав право з 10 січня 2011 року протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подав лише 18 лютого 2016 року (а.с.39 т. 1). Враховуючи те, що ПАТ КБ «Правекс-Банк», якого 16 листопада 2017 року замінено на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», звернулося до суду із зазначеним позовом до боржника з пропуском позовної давності, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника і з поручителів. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed