Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

18.03.2019 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила суд розірвати шлюб між нею - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , зареєстрований 19 січня 2003року Мирненською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис №01, стягнути з відповідача - [PERSON] на її - [PERSON] користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00грн., але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , стягнути з відповідача - [PERSON] на її - [PERSON] користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00грн., але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 28.03.2019 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 15 травня 2019 року. 08.05.2019року до канцелярії Київського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій [PERSON] просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з ним - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2027 гривень, але не менш ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . стягнути з [PERSON] на користь малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2027 гривень, але не менш ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач за зустрічним позовом посилається на те, що з 19.01.2003 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу, як вказує позивач за зустрічним позовом, у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач за зустрічним позовом зазначає, що з дня народження діти мешкають разом з ним, за адресою: [ADDRESS] , і на теперішній час діти навчаються в Одеській загальноосвітній школі №78, яка розташована біля його будинку, за адресою: [ADDRESS] , а тому дітям буде зручніше проживати разом з ним. Також позивач за зустрічним позовом вказує на те, що 03.05.2019 року він отримав відповідь від Служби у справах дітей Одеської міської ради на його заяву про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а в кінці квітня він подав весь необхідний пакет документів до цієї служби з метою отримання висновку та рішення комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради для прийняття відповідного рішення щодо місця проживання дитини. Крім того, позивач за зустрічним позовом вказує, що 18.03.2019 року, після неодноразових звернень до правоохоронних органів, він був змушений подати до Київського районного суду м. Одеси заяву про скоєне щодо нього домашнього насильства з боку відповідача, яке вона постійно чинить в присутності їх обох дітей шляхом потурання почуття його гідності у формі брутальних виразів, спричиняє до нього постійні лайки з будь-якого приводу, ображає його, що наносить суттєву шкоду його здоров`ю, постійний емоціональний стрес спричиняє в нього підвищення артеріального тиску, що загрожує йому повторним інфарктом. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що працівниками Таїровського відділу поліції ГУНП в м. Одеса, за його заявою про вчинення відносно нього домашнього насильства з боку [PERSON] , був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а згідно до листа Національної поліції України ГУНП в Одеській області від 10.04.2019 року [PERSON] було поставлено на відповідний профілактичний облік за вчинення домашнього насильства. 17.04.2019 року, як стверджує позивач за зустрічним позовом, Київським районним судом м. Одеси за його повторною заявою до поліції про вчинення до нього домашнього насильства з боку відповідача, було заведено ще одну справу №520/8330/19 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яке повторно вчинив до нього відповідач, а 02.05.2019 року він отримав відповідь від Головного управління національної поліції в Одеській області, в якій зазначено, що відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, а матеріали адміністративного провадження в порядку ст.221 КУпАП направлено на розгляд до Київського районного суду м. Одеси. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 11.05.2019 року у задоволенні заяви [PERSON] про звільнення від сплати судового збору було відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів залишено без руху. Повідомлено [PERSON] про необхідність виправити недоліки заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Роз`яснено [PERSON] , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.05.2019 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2019 року було залишено без розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. У підготовчому засіданні 26.11.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 18.12.2019 року позивач за зустрічним позовом - [PERSON] не з`явився, однак 17.12.2019 року надіслав на електрону адресу суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу за його відсутності, зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 18.12.2019 року представник відповідача за зустрічним позовом - [PERSON] проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача за зустрічним позовом, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] з 19.01.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження, яке наявне у матеріалах справи (а.с. 6). Від даного шлюбу, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , та [INFO] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 9-10). Судовим розглядом встановлено, що відповідач - [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , [INFO] , та малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Позивач - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 58). Разом з тим, у наданих 14.06.2019 року, 16.10.2019 року, 25.11.2019 року та 17.12.2019 року до суду письмових поясненнях позивач за зустрічним позовом [PERSON] неодноразово зазначав про те, що його дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] , [PERSON] постійно проживають разом з ним за адресою, де він мешкає - [ADDRESS] (а.с. 95-96, 98-99, 112, 117-118, 140-141). Крім того, згідно довідок Одеської загальноосвітньої школи № 78 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області [PERSON] та [PERSON] дійсно навчаються в Одеській загальноосвітній школі № 78 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152 (а.с. 65). Згідно довідки КПНЗ «Дитяча музична школа №6 м. Одеси» від 06.05.2019 року №35, [PERSON] дійсно вчиться в КПНЗ «Дитяча музична школа №6 м. Одеси», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 152-А (а.с. 67). Згідно акту Мирненської сільської ради від 05.08.2019 року, при обстеженні будинку за [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та її діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживають (а.с. 143). Вказане також підтверджується довідкою Біляївської районної ради Одеської області від 12.09.2019 року за № М25/32, зі змісту якої вбачається, що за результатами обстеження встановлено факт того, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані, але не проживають [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 142). Таким чином, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з дітьми - [PERSON] , та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Згідно вимог ст. ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 160 , ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вимогами ст. 242 ЦК України визначено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто, саме батьки реалізують своє право на визначення місця проживання дитини в рамках вказаних норм законодавства. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з дітьми - [PERSON] , та [PERSON] проживають не окремо, а разом за адресою: [ADDRESS] , що також було зазначено позивачем за зустрічним позовом у наданих письмових поясненнях та представником відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні 18.12.2019 року. З урахуванням викладеного, оскільки батьки та їх діти проживають разом, що визнано ними особисто, а батьками не було подано до суду доказів, які б свідчили про намір сторін окремо проживати, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом обставин для вирішення спору про визначення місця проживання дітей, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Однак, позивачем за зустрічним позовом, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не було надано суду відповідного висновку Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 3 цієї статті передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Таким чином, оскільки відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а батьки, як було встановлено судом, проживають разом, суд вважає, що позивач за зустрічним позовом не має права вимагати від відповідача за зустрічним позовом аліменти на дітей, у зв`язку з чим, позов в цій частині також задоволенню не підлягає. З урахуванням викладеного, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає зустрічний позов [PERSON] не обґрунтованим і приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу за зустрічним позовом не відшкодовуються.

Outcome: dismissed