Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

18 березня 2015 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 28 вересня 2000 року; шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 04. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про місце проживання дітей сторони не мають. В наданій суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу і ухваленні заочного рішення у справі, оскільки відповідач не з`являється за викликами суду, наслідки ухвалення заочного рішення позивачу зрозумілі. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був сповіщений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію позивачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 28 вересня 2000 року виконавчим комітетом Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 04 (л.с. 4). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як зазначила позивачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 травня 2015 року з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей стягнуто аліменти. Справу розглянуто без участі відповідача. Спору про місце проживання дітей сторони не мають. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved