Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та виселення. Свої позовні вимоги, з урахуванням уточнень обґрунтував тим, що на підставі договору дарування житлового будинку від 31.01.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального [PERSON] за реєстровим №121, витягу з державного реєстру речових прав на майно про реєстрацію права власності №17176246 від 31.01.2014р. та договору дарування земельної ділянки від 31.01.2014р., зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №125, з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №17180245 від 31.01.2014р., він є власником домоволодіння за [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї від 25.01.2014 року, виданої його матері, в даному домоволодінні зареєстровано три особи: [PERSON], [PERSON] та він, як власник. Під час проживання у вказаному домоволодінні відповідач [PERSON] зарекомендував себе з геть негативної сторони. Він постійно ображає матір, влаштовує сварки, пиячить. З того моменту, як він привів в будинок [PERSON] й заселив її без будь-якої згоди власника будинку, сумісне проживання з ними стало взагалі нестерпним. Відповідач влаштував підпільний склад овочів та покришок на території домоволодіння, захламляє подвір'я, приводить в непридатність його майно, на виручені грошові кошти з незаконних продажів він постійно проводить гулянки з невідомими особами сумнівної поведінки, вчиняє нетверезі дебоші й серед ночі, не дає можливості нормально жити. На будь-які зауваження припинити безладдя та вести себе пристойно, відповідач [PERSON]., погрожуює моральними знущаннями та фізичною розправою. Така поведінка також підтверджується характеристикою на [PERSON] й відповідями-реагуваннями на звернення до Самарського районного відділу Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з приводу протиправних дій [PERSON] На даний час він, як законний власник домоволодіння [ADDRESS], має намір спокійно, без постійних сварок, бійок та пияцтва проживати у своїй приватній власності з дружиною, народити дітей, виховувати їх в тихій, дружній, спокійній обстановці поруч з улюбленою бабусею, якій має намір допомагати та яка не буде весь час приймати заспокійливе через заподіяний неспокій відповідачами. Зараз відповідач не дає йому змоги у повному обсязі користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Таким чином, захист прав та законних його інтересів можливий лише шляхом виселення Відповідача за рішенням суду, без надання іншого приміщення та зняття останніх з реєстрації з його нерухомого майна. На підставі викладеного просить суд усунути йому перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні домоволодінням, що розташоване за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] з домоволодіння без надання йому іншого житла та зняти його з реєстрації (а.с.107-109). 23 вересня 2014 року відповідача [PERSON] було виключено з числа відповідачів за клопотанням представника позивача [PERSON] 11 квітня 2014 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права на проживання, як члена сім'ї та вселення в будинок [ADDRESS], який обґрунтував тим, що [PERSON] є його рідним братом, який в обґрунтуванні свого позову наводить факти конфліктів його з матір'ю, влаштування складу овочів, використання подвір'я домоволодіння для власної підприємницької діяльності, яка в наступному начебто приводить в непридатність домоволодіння (майна). До того ж вказує про факти його асоціальної поведінки, яка начебто заважає його нормальному життю. В якості доказів посилається на характеристику квартального комітету та відповідь Самарського районного відділу міліції, який лише дає попередню суб'єктивну оцінку, без дослідження, особистим стосункам, які склалися між членами сім'ї - його матір'ю та ним. Відомості про порушення права власника домоволодіння дані документи не вказують. Звертає увагу суду, що протягом всього часу його проживання в будинку він жодного разу не був притягнутий до адміністративної або до кримінальної відповідальності. Позивач не наводить суду доказів псування, систематичного руйнування, порушень правил користування та використовування житлового будинку не за призначенням. Вважає, що його брат зловживає своїм правом власника і бажає скасувати його право на проживання в цьому будинку, яке надала їх мати. Звертає увагу суду, що в матеріалах справи знаходиться договір дарування їх сімейного домоволодіння від 31.01.2014 року. За цим договором їх мати вирішила подарувати брату все належне майно. При цьому будь-яких застережень або прав відносно третіх осіб щодо припинення права на проживання або визначення термінів скасування державної реєстрації таких осіб не визначено, тому його право на проживання з рідним братом (членом сім'ї) в цьому будинку залишається непорушним. Після того, коли йому стало відомо, що власник житла змінився, він відразу запропонував брату укласти договір найму жилого приміщення відносно займаної ним кімнати у будинку [ADDRESS], але брат - відмовився. Право на укладання такого договору йому надає ст.61 Житлового договору України, як члену сім'ї власника. Звертає також увагу, що відповідач незважаючи на відкрите провадження за його позовом, який ще нерозглянутий по суті, шостого квітня без попередження, змінив замки на домоволодінні, заборонив йому доступ до його місця проживання, незважаючи що там залишилися особисті речі. Його звернення до відповідача залишаються без розгляду, Через самоправні дії відповідача, він був змушений звернутися за захистом до міліції, яка прийняла його заяву до розгляду та відкрила провадження. На підставі викладеного [PERSON] просить суд визнати його право на проживання та вселити в будинок [ADDRESS] (а.с.38-39). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги за первісним позовом, проти зустрічного позову заперечували та просили відмовити. Пояснили, що відповідач [PERSON] постійно пиячить і влаштовує сварки, неодноразово викликалася міліція, бо він погрожував матері, кидався з бійками. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] наполягали на задоволенні зустрічного позову, а в задоволенні первісного позову [PERSON] просили відмовити повністю. Пояснили, що все будинок був батька, після його смерті матір прийняла його у спадщину. Все тягнеться з 2008 року, мати постійно ходила до паспортного столу і намагалася його виписати. Він деякий час мешкав з дружиною, а потім, коли сварився з нею, - повертався. Коли мешкали у спірному домоволодінні з дружиною, то давав по тисячі гривень за комунальні послуги, мешкали тихо та мирно, а всі скандали провокує матір. Підтвердив, що на нього складався адміністративний протокол, але в суді були зняті всі звинувачення. З квітня 2014 року в спірному домоволодінні не мешкає, на разі ночує у своєму робочому автомобілі, бо до будинку не пускають, поміняні замки і, як йому відомо збираються його продавати. Третя осіба за первісним позовом - Самарського РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській до суду не з'явилися, повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Суд встановив, що 31.01.2014р. [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі № 121, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17176246 (а.с.5-7). 31.01.2014р. [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0442га, що розташована по [ADDRESS], що підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі № 125, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17180245 (а.с.8-10). З довідки голови квартального комітету №25 від 25.01.2014р. в домоволодінні по [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], 1960р.н., [PERSON], 1980р.н., [PERSON], 1980р.н. (а.с.13). Як вбачається з характеристики, виданої головою квартального комітету № 25 Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 24.09.2013 року, [PERSON] по [ADDRESS] мешкає не постійно. За час його мешкання у будинку матері він постійно випиває, у гаражі влаштував овочевий склад, збирає друзів і всю ніч випивають. Постійно погрожує матері, не дає їй спокійно жити. З сусідами не находить спільну мову (а.с.14). Згідно повідомлень Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] неодноразово зверталася з заявами на протиправні дії [PERSON] до міліції з ним були проведена профілактична робота, винесено попередження (а.с.15-17). [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.09.2008р. № 22240000000058945 (а.с.41-42). Згідно акту про непроживання від 26.07.2014р. складеного головою квартального комітету №25 Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, членами квартального комітента, мешканцями [ADDRESS], сусідами 17 чоловік, про те що з січня 2014 року в домоволодінні [ADDRESS] [PERSON] та його співмешканка [PERSON] не мешкають, по [ADDRESS] не з'являються (а.с.125-126). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що сторони - це її сини. Будинок належав їй, але вона його подарувала [PERSON], бо від [PERSON] були постійно погрози. Він п'є і влаштовує сварки. Кидався на неї, на її батька (свого діда), на покійного вже свого батька. Поведінка його аморальна. Одного разу після ремонту ванажівки склав просочене паливно-мастильними матеріалами ганчір'я до бочки і підпалив, а сам поїхав, і якби вона не загасила полум'я, могла загорітися покрівля. Наскладав на подвір'ї покришки від вантажного автомобіля, які також становлять пожежну небезпеку. Обливав фундамент будинку соляркою, щоб спричинити сморід саме з однієї сторони, де мешкає вона та її бітько. За комунальні послуги не платив, брав кошти в борг і не віддавав. В домоволодінні вже не мешкає з січня 2014 року, Приїздив у квітні на пару годин. Між синами конфліктів ніколи не було. Також допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є дідом сторін. [PERSON] бив свого батька і матір, декілька разів кидався на матір з ножем і монтировкою. Постійно пиячить, виганяє його з дому. Каже, що матір хазяйка будинку нехай за все і платить. Одного разу порозливав солярку, замішану з мастилом під вікнами, щоб вони їх не відкривали і від запаху не могли провітрювати свої кімнати. Роман не проживає у будинку з нового року 2014. Приїздив до будинку пару разів. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що він сусід сторін. Спілкувався з їх батьком, коли той був живий, і [PERSON] бив свого батька, оскільки свідок це знає з його слів та бачив тілесні ушкодження. Роман працює на фурі, яку ставив біля дому недалеко від нього, пиячить і влаштовує сварки. Коли помер їх батько, [PERSON] почав поводитися, як «хазяїн» домоволодіння. З січня 2014 року [PERSON] не видно. Конфліктів [PERSON] з братом [PERSON] не бачив ніколи. [PERSON] не мешкає у будинку, а приїздить до матері. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона рідна тітка [PERSON] та [PERSON], про всі конфлікти з [PERSON] їй відомо. Він не мешкає у будинку вже з січня 2014 року, а коли проживав, то був соціально небезпечним. На неї також кидався з ножем, коли випиває - не контролює себе. Він хотів бути власником будинку, а власником став [PERSON], який не хоче, щоб той там мешкав, бо він погрожує матері і діду. Родина намагалася приймати заходи лікування [PERSON] від алкоголю, але він не хоче. Допитаний свідок [PERSON] пояснив, що він товариш [PERSON]. Щодо конфліктів йому відомо зі злів [PERSON], коли приходив туди, конфліктів не було. Відомо, що коли [PERSON] навесні приїхав з рейсу, то не міг потрапити до будинку, бо там змінили замки, а потім приїхала міліція і йому відкрили гараж. Родину [PERSON] знає, як сусідів. До [PERSON] у них неприязне ні відносини. У гаражі випивали на день народження [PERSON]. Зазначені спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності до ст. 47 Конституції України, кожен громадянин України має право на житло. Дійсно, згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. В силу ч.ч. 1, 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В судовому засіданні вказані позивачем за первісним позовом факти поведінки [PERSON] по відношенню до [PERSON] не знайшли свого підтвердження. Дійсно існують неприязні відносини, конфлікти, які виникали і виникають з колишнім власником будинку та членами сім'ї, які там мешкають і на теперішній час за згодою власника. Крім того, приходячи до висновку про відмову у задоволенні первісного позову суд також виходив з того, що відповідач [PERSON] у спірному домоволодінні не проживає з січня 2014 року, востаннє був там навесні 2014 року, що підтверджується актом про не проживання, показами свідків та не заперечувалося сторонами. Тому підстав для виселення з домоволодіння [ADDRESS] не має. В судовому засіданні встановлено, що поведінка [PERSON] унеможливлює спільне проживання, оскільки вона не відповідає моральним засадам суспільства, у деяких випадках містить ознаки протиправної поведінки та загрози пошкодження нерухомого майна. Відповідач [PERSON] характеризуються негативно за місцем проживання. Внаслідок його неповаги до власної матері, яка і у теперішній час проживає в будинку, між ними склалися вкрай конфліктні стосунки, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків, на думку суду спільне проживання може викликати правопорушення проти здоров'я будь-кого з мешканців будинку, тому вимоги за зустрічним позовом про виннання права проживання та вселення в домоволодіння не підлягають задоволенню. Крім того, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, позивач [PERSON] не довів суду той факт, що [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні спірним домоволодінням шляхом заміни замків у квітня 2014 року, оскільки в судовому засіданні підтверджено той факт, що він з січня 2014р. у домоволодінні не проживає, а лише періодично з'являвся там. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи в їх сукупності, та розглядаючи позови в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, як того вимагає ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позову.

Outcome: dismissed