Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

19.11.2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.10.2014 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. В шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми. Позивачка вважає, що подальше перебування у шлюбі із відповідачем є неможливим, оскільки він систематично зловживає спиртними напоями та веде розпутній спосіб життя. У нетверезому стані відповідач влаштовує сварки, погрожує фізичною розправою та нищить майно, така його поведінка негативно впливає на психологічний стан дітей. Зазначає, що на її неодноразові прохання змінити свою поведінку та ставлення до сім`ї відповідач не реагує, а тому заради безпеки дітей, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 24.11.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21.12.2020 року в задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення відмовлено. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши думку сторін, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] \~\~від 27 жовтня 2014 року (а.с.4), сторони 27 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що складено актовий запис №11. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~Сімейним кодексом України. Статтею 24СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їх шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача та дітей, то шлюб між\~\~ [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у виконавчому комітеті Загвіздянської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, про що складено актовий запис №11, слід розірвати. Водночас суд зазначає, що згідно\~ст. 113 СК України\~вказано, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Здійснивши системний аналіз вищенаведеної норми суд дійшов висновку, що право на вибір прізвища є правом особи, яка його самостійно змінила, що реалізується на власний розсуд відповідною особою. При цьому зміна прізвища фізичної особи здійснюється на підставі її волевиявлення та виключно у порядку, що встановлений\~Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до\~ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч.1 та ч.2\~ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, вирішення такого передбачає окрему процедуру, яка проводиться за обов`язковою участю відповідних установ в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Одночасно суд роз`яснює, що за наявності спору щодо визначення місця проживання дітей сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. В порядку ч. 2\~ст. 115 СК України\~після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід пропорційно до задоволених вимог стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного, ст. ст.\~104,\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial