overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

17.11.2020 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, інтереси, поглядати на життя, сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15 грудня 2020 року вказана цивільна справа прийнята до розгляду та призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Позивачка до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, строк для примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 28 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем зареєстрований шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області складено актовий запис № 294, та видано Свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] . Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

17.11.2021 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08.05.2019 зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб реєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №31. Від спільного проживання мають малолітню дитину. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, зловживання алкогольними напоями, постійні сварки та скандали, що привело до того, що з січня 2020 сім`я перестала існувати. А тому просить суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] до судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у його відсутності не подав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 08.05.2019 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №31, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.112 СК України суд при розірванні шлюбу з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалось через постійні суперечки, під час яких вони не могли досягти згоди, в сім`ї не було поступок та взаєморозуміння. Все це привело до того, що сторони припинили сімейні стосунки і спільне проживання. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору і те, що позивачка просить стягнути судові витрати з відповідача, та у відповідності до положень ст.141 ЦПК України покладає їх на [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

17.11.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Ухвалою суду від 19.11.2021 року відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.09.2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №446. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені з 01.09.2020 року через те, що в родині відсутнє взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, втрачені почуття любові і поваги, примирення між подружжям не можливо. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також ті обставини, що сторонами не доведено можливість збереження родини, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

17.12.2003 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно автомобіль М408 д/н Ж4391 ВИ. Сторони, як син та дружина померлого, є його спадкоємцями за законом. У звязку з сімейними обставинами [PERSON] пропустив визначений законом строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у звязку з чим позбавлений можливості оформити право власності на вищевказане спадкове майно. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий трьохмісячний строк, як спадкоємцю за законом, для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 17.12.2003 року. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, однак надала заяву, в якій позов підтримала, просить розглянути справу в її відсутність. Від відповідача [PERSON] також надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 17.12.2003 року помер [PERSON], про що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-АМ №215620 (а.с. 8). Згідно із копією свідоцтва про народження (а.с. 9), копією паспорта громадянина України (а.с.4) [PERSON] дійсно є сином померлого та спадкоємцем на його майно. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладені обставини, судом достовірно встановлено про поважність пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

17.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №575 (а.с.7). Від шлюбних стосунків 07.07.2011 року у сторін народилася спільна донька [PERSON], що свідоцтвом про народження серії І-КИ №343632 від 12.07.2011 року (а.с.6). Як вказувала позивач, дитина зареєстрована та проживає разом з нею як матірю та перебуває на її утриманні. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у звязку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові та поваги, виникненням постійних суперечок. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 180214 від 17.12.2010 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Батаргіна» на «Карпенко», яке після розірвання шлюбу просить залишити без змін згідно поданої нею заяви. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу між подружжям на майбутнє неможливе, оскільки це суперечитиме інтересам позивача, відзив із викладенням заперечень проти розірвання шлюбу відповідач не надав, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17.12.2010 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №575 розірвати, та після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище «Карпенко» без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн., від сплати якого позивач звільнена судом на підставі ст.136 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

17. 12. 2013 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У заяві позивач вказала, що вона є членом сім'ї наймача квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані також її дочка і відповідач [PERSON], але останній не проживає в даній квартирі більше 6 місяців, особистих речей відповідача в квартирі немає. Позивач самостійно утримує вказану квартиру, однак змушена сплачувати рахунки за комунальні послуги і за відповідача, оскількі останній зареєстрований в квартирі. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не з'явилася, суду надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи був належним чином повідомлений. Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України з ухваленням у справі заочного рішення. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Справу розглянуто за відсутності вказаної особи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є колишнім членом сім'ї наймача квартири [ADDRESS], проживає та зареєстрована у квартирі. Відповідач [PERSON] є основним квартиронаймаймачем, і також зареєстрований, що підтверджується довідкою ЖЕК № 3 Житлово-комунального підприємства «Бриз» від 17. 12. 2013 № 6098. Відповідач [PERSON] з 1998 року в квартирі не проживає, що підтверджується актом про не проживання від 16. 12. 2013, складеним за участю свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт не проживання відповідача у спірній квартирі, та засвідченим ЖЕК № 3 Житлово-комунального підприємства «Бриз». Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше шести місяців без поважних причин, на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд вважає його особою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартири [ADDRESS]. Вимог про відшкодування судового збору позивачем не заявлялося. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

17.12.2013 позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 04.08.1990 зареєстрував шлюб з відповідачкою та проживали однією сім'єю до літа 2013 року. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Причиною припинення шлюбних стосунків вказував те, що вони мають різні погляди на життя, постійно виникали сварки, тому просив шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач на позові наполягав. Відповідачка позов визнала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 04.08.1990 року зареєстрували шлюб, про що Володимирівською селищною радою Волноваського району в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №42 (а.с.12). Проживали однією сім'єю до літа 2013 року. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що вони перестали розуміти один одного, відсутнє взаєморозуміння, позивач наполягає на розірванні даного шлюбу, відповідачка позов визнала, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

17.12.2013 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини: З 17.09.2011 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем. [INFO] р. від шлюбу народився син [PERSON]. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач працює, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини до її повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До судового засідання сторони не з'явились. Відповідач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вказавши, що позовні вимоги визнає. Позивач надав заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує.(а.с. 14,17). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Відповідно до довідки № 1344 від 16.12.2013 року, виданої приватним підприємством житлово-експлуатаційна контора № 2, [PERSON], [INFO], мешкає разом з позивачем [PERSON] (а.с. 5). Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає із вимог ст.180 CK України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи матеріальне становище дитини, платника аліментів, з нього підлягає стягненню на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 180-184 CK України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

17.12.2013р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що вона проживає у приватизованій квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності. В цю квартиру вона прописала 19.12.2007 року свого племінника [PERSON] з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON], [PERSON]. З весни 2010 року відповідачі не проживають і жодного разу не з'являлися у квартирі [ADDRESS], в якій вона проживає, і всі обов'язки, що впливають з договору найму житлового приміщення, покладені тільки на неї, про що складені акти перевірки паспортного режиму старшим державним інспектором Луцького MB УМВС України у Волинській області В.П. Троцюком. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає у приватизованій квартирі [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1998 року. (а.с.10). З довідки № 2807 від 23.09.2013р. вбачається, що, крім позивача, у вищевказаній квартирі з 19.12.2007 року зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.5) Як вбачається з актів перевірки паспортного режиму, складених старшим державним інспектором Луцького MB УМВС України у Волинській області В.П. Троцюком, відповідачі у вищевказаній квартирі не проживають з весни 2010 року . Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, позивач в судовому засіданні пояснила, що обов'язки, які випливають з договору найму спірного житлового приміщення, покладені тільки на неї. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі підлягають виселенню з спірного житлового приміщення - квартири [ADDRESS].

Outcome: approved