Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

19.09.2016 року позивач звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі вони з відповідачем перебувають з 24.02.2015 року. Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Протягом останнього місяця сторони разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки в них різні характери та погляди на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникають конфлікти. Враховуючи наведене вважає, що примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій не заперечує, щодо задоволення позовних вимог та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.02.2015 року, який був зареєстрований в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 15, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 24.02.2015 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги письмові пояснення позивача та відповідача, відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, щоб залишити за нею право іменуватися шлюбним прізвищем - «[PERSON]», є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved