Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

19.09.2018 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява [PERSON], заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, в якій заявник просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], смерть якої настала [INFO]. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона, [INFO], є донькою [PERSON] [INFO] [PERSON] померла у м. Алчевськ, Луганської області, про що Відділом записів актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції міністерства юстиції Луганської Народної Республіки було видане свідоцтво про смерть. Для реєстрації факту смерті матері 18.09.2018 заявник звернулась до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, однак було отримано відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті надано документ, який не відповідає встановленій формі, оскільки виданий органом на тимчасово окупованій території. Факт смерті необхідно встановити для подальшого отримання свідоцтва про смерть, допомоги на поховання та пенсійних виплат. У зв'язку з викладеним заявник була вимушена звернутись до суду з вказаною заявою. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду заяви, до канцелярії суд 20.09.2018 від представника заявника - [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути заяву за його відсутності. Заяву підтримує, просить задовольнити (а.с. 19). Представник заінтересованої особи Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду позовної заяви, до канцелярії суду 20.09.2018 надійшли пояснення від начальника Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області Сіренко Н.С., в яких він зазначив, що Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області заперечень щодо встановлення факту смерті не має. Просить розглянути справу за відсутності представника Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області (а.с. 24-25). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносини, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, приходить до наступного. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що заявник звертався до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про видачу свідоцтва про смерть, але отримав письмову відмову (№14115/15.1-04-01 від 18.09.2018) у проведенні державної реєстрації смерті громадянки [PERSON] (а.с. 12), мотивовану тим, що наданий для реєстрації смерті документ, а саме Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 10.07.2018, не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 з № 1150/13024. Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Положення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров*я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.) ; у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4.). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Як вбачається з паспортних даних заявника [PERSON], вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-8). Згідно свідоцтва про на народження [PERSON] серії [NUMBER] від 30.10.2006, батьками [PERSON] є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управляння юстиції Міністерства юстиції ЛНР 10.07.2018, [INFO] у м. Алчевськ Луганської Народної Республіки померла [PERSON], [INFO] (а.с. 11), На підтвердження факту смерті [PERSON], судом було досліджено надані заявником докази, а саме: договір-замовлення на організацію та проведення захоронення від 07.07.2018, згідно якого замовник [PERSON], померла [PERSON], фотографії з місця поховання, на яких зображено місце захоронення, хрест, встановлений померлій [PERSON], із зазначенням повних відомостей про неї, а саме: прізвище, ім'я та по-батькові [PERSON], дата народження - [INFO], дата смерті - [INFO] (а.с. 21, 22, 23). Кабінетом Міністрів України 07.11.2014 була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 01.12.2014 переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно наказу Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію, але бланки суворої звітності вивезені не були, у зв'язку з чим, видані на цій території після 01.12.2014 документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків. Заявниця є донькою померлої та має намір зареєструвати смерть [PERSON] у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить йому перешкоди у цьому. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що [INFO] у м. Алчевськ Луганської області [PERSON] померла та її було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved