Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

17 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 22 лютого 2003 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 45% від заробітку, але не менше 385, 80 грн. на місяць, починаючи стягнення з березня 2014 року; стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 250 грн. на місяць. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина та пояснив, що періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, 22 лютого 2003 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 лютого 2003 року /а.с.7/. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.с. 11/. З серпня 2013 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття щомісячно у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина з 17 червня 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Частиною 1 статті 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобов'язані обидва з батьків, незалежно від того з ким з них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав й обов'язків батьків. Враховуючи положення ч.1 ст. 185 СК України суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина у розмірі 250 грн. на місяць, оскільки в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що позивач несе такі витрати щомісячно, окрім того позивачем та відповідачем в судовому засіданні було надано пояснення про те, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання сина. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судові витрати вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] на користь матері [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial