Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

19 cерпня 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та в подальшому уточнивши позовні вимоги просила стягнути з [PERSON] на її користь у звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання інфляційну суму за період з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року в розмірі 3199,37 грн., 3% річних за період з 15 квітня 2015 року по 2 листопада 2015 року в розмірі 313,01 грн., проценти за користування чужими коштами за період з 28 травня 2014 року по 2 листопада 2015 року в розмірі 5468,94 грн., мотивуючи тим, що рішенням суду з [PERSON] на її користь стягнено в рахунок компенсації вартості автомобіля ДЕУ Ланос, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER], 18623,69 грн. та судові витрати в розмірі 229,40, а всього 18853,09 грн. Дане рішення відповідач добровільно не виконує. Воно знаходиться на примусовому виконанні. Грошові кошти, стягнені судом на її користь з відповідача, через інфляцію постійно знецінюються. Тому рішенням суду від 14.04.2015 року, яке набрало чинності 26 травня 2015 року, з відповідача була стягнена інфляційна сума станом на 31 березня 2015 року та 3% річних станом на 14 квітня 2015 року. Відповідач по теперешній час не виконує рішення суду від 24 березня 2014 року, тому з нього підлягає стягненню інфляційна сума з квітня по червень 2015 року в сумі 3199,37 грн. та 3% річних за період з 15 квітня 2015 року по 2 листопада 2015 року в розмірі 313,01 грн. Окрім того, відповідач повинен сплатити їй проценти за користування чужими коштами з урахуванням облікової ставки НБУ в розмірі 5468,94 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ст.. 224 ЦПК України ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши доводи позивача та її представника, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.\~\~ Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 5\~ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. В судовому засіданні встановлено таке, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №206/8744/13-ц від 24.03.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості автомобіля ДЕУ Ланос, 2006 року випуску номерний знак АЕ 5787ВІ, 18623,69 грн. та судові витрати 229,40 грн., а всього 18853,09 грн. Дане рішення набрало законної сили 27.05.2014 року. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі №206/1886/15-ц від 14.04.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], у звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання інфляційну суму 6768,26 грн., 3% річних 497,41 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього 7509,47 грн. Дане рішення набрало законної сили 26 травня 2015 року. Відповідачем рішення суду від 24.03.2014 року не виконується, що підтверджується довідкою Самарського ВДВС ДМУЮ від 27.10.2015 року з якої вбачається, що борг за виконавчим листом №206/8744/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] складає 18853,09 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком суду: - інфляція склала (114,0%х102,2%х100,4%=116,97%), (18853,09 грн. х 116,97%)-18853,09 грн.=3199,37 грн.; - три відсотки річних 18853,09 грн./365 днівх3%х202дні/100=313,01 грн. Таким чином з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних за період з 15 квітня 2015 року по 2 листопада 2015 року в розмірі 313,01 грн., а також індекс інфляції за період з квітня 2015 року по червень 2015 року в розмірі 3199,37 грн. Що стосується вимог про стягнення процентів то суд виходив із наступного. Згідно зі\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відтак, право позивача на нарахування та отримання процентів за користування чужими грошовими коштами передбачено законом. Однак, розмір процентів за користування відповідачем коштами належними позивачу на підставі рішенням суду, законом не встановлений. Тому, у даному випадку слід застосовувати аналогію закону щодо розміру стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, оскільки\~статтею 8 ЦК України\~передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), а в даному випадку подібність відносин полягає в користуванні грошовими коштами. Скасовуючи Постанову Вищого господарського суду України від 01 листопада 2005 року, Верховний Суд України у своїй Постанові від 24 січня 2006 року у справі № 14/130 також зазначив, що обґрунтованим і законним є нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі, визначеному положеннями\~ст. 1048 ЦК України, оскільки між сторонами відсутні договірні відносини і розмір процентів спеціальним законом не визначений. Згідно з вимогами\~ст. 1048 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Сума процентів, за розрахунком суду на підставі\~ст. 1048 ЦК України, згідно облікової ставки НБУ за користування вищевказаними коштами з 28.05.2014 року по 02.11.2015 року складає 5466 грн. 78 коп. В іншій частині стягнення процентів слід відмовити. Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial