Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

19.05.2014 року позивачка - [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 14.12.2003 року по час розірвання шлюбу 15.08.2013 року. Від шлюбу народився син - [PERSON] [INFO]. За час спільного життя і за спільні кошти вони придбали квартиру за адресою: [ADDRESS], яка була оформлена на ім'я відповідача. В даний час між нею та відповідачем виникають суперечки з приводу володіння та розпорядження квартирою, яка перебуває у їх спільній сумісній власності. Вважає, що оскільки зазначене майно була набуто в період шлюбу та за рахунок спільних коштів, то кожен з подружжя має право на спірну квартиру, але прохає збільшити її частку до 2/3 частин, оскільки син проживає з нею, відповідач аліменти не сплачує і вважає, що для забезпечення належних умов для навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дитини вона має право на 2/3 частки квартири. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надає, за квартиру платить кредит вона особисто, але і не заперечувала, що при здачі квартири в оренду отримує орендну плату особисто. Представник позивача позов визнає частково і не заперечує на визнання за позивачкою1/2 частини спірної квартири. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом було встановлено, що сторони 14.12.2003 року вступили до шлюбу, якій 15.08.2013 року було розірвано. (а.с. 10, 17). Згідно свідоцтва про право власності під час шлюбу (06.06.2002 року), сторонами за рахунок спільних коштів було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS], яка була оформлена на відповідача та визнано сторонами у судовому засіданні (а.с.16). Правовідносини що виникли між сторонами є сімейними і врегульовані ст. ст. 60-71 СК України. Згідно зі ст. 60 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільної сумісною власністю, а тому позивачка має право власності на 1/2 частину квартири. Під час шлюбу народився син - [PERSON] [INFO], батьком якого записаний відповідач і підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 11). Відповідно п.30 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що при вирішення спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2,3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Дане положення закріплено у статті 70 ч.3 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, а тому і неможливо визнати недостатній розмір для забезпечення як фізичного, так і духовного розвитку дитини. Відповідно до ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Збільшення цих часток проводиться під час поділу в натурі, якщо не можливо чітко визначити у рівних частках, а позивачкою не ставиться вимога про поділ квартири в натурі. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що при відсутності розміру стягуваних аліментів, суд позбавлений можливості визначити, наскільки сумлінно відповідач буде виконувати свій обов'язок щодо утримання дитини, в якій сумі будуть стягнути в майбутньому аліменти, й чому саме позивачкою на протязі тривалого часу не ставиться вимога про стягнення аліментів на утримання дитини. Крім того, в судовому засіданні підтвердила, що за оренду квартири, особисто отримує орендну плату. В судовому засіданні позивачкою та її представником не надано переконливих доказів, які б підтверджували наявність обставин, що мають істотне значення і мали підстави для відступу від засади рівності часток подружжя. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, виходячи із рівності часток подружжя, суд вважає за необхідним визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 1826,70 грн.

Outcome: partial