Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

19.12.2016 позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №7157 від 17.10.2013 у розмірі 8506,90 гривень та судовий збір у розмірі 1378 гривень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між кредитною спілкою «Марківкакредитспілка» в особі голови правління Руденко В.І. та [PERSON] укладений в письмовій формі договір кредиту №7157 від 17.10.2013, згідно умов якого кредитна спілка надала позичальнику кредит у сумі 8 000,00 грн. на засадах строковості, зворотності та платності. Згідно з п.2.1 договору кредит наданий строком на 12 місяців від дати надання позичальнику кредита. Відповідно до п.3.1 плата за користування кредитом становить 60% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Всі умови договору кредитною спілкою виконані в повному обсязі. Строк сплати основної суми та відсотків за користування кредитом минув, але відповідач свої зобовязання не виконав. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, в звязку з чим станом на 15.12.2016 має заборгованість 8506,90 гривні, яка складається з такого: 5 873,00 грн. - заборгованість за основною сумою крудиту; 2 633,90 грн.- заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між кредитною спілкою «Марківкакредитспілка» в особі голови правління Руденком В. І. та [PERSON] укладений в письмовій формі кредитний договір №7157 від 17.10.2013, згідно умов якого кредитна спілка надала позичальнику кредит у сумі 8 000 грн. 00 коп. на засадах строковості, зворотності та платності. Відповідно дост. ст.526,527,530 ЦК Українизобов'язання по винні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Згідно з п.2.1 договору кредит наданий строком на 12 місяців від дати надання позичальнику кредиту. Відповідно до п. 2.3 Договору позичальник збовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1 цього Договору. Згідно дост. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Одностороння відмова від зобовязання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмоване звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України. Відповідно дост. 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Так, пунктом 3.1 Договору встановлено, що плата за користування кредитом становить 60% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, які нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється з урахуванням 365 (366) днів у календарному році. У суду не викликає сумніву, що відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит в сумі 8 000,00 гривень, оскільки це підтверджується видатковим касовим ордером від 17.10.2013, в якому значиться його підпис (а.с.5). Крім того відповідач визнав позовні вимоги повністю, що не суперечить Закону. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір за квитанцією №0.0.670273703.1 від 15.12.2016 у сумі 1378 гривні 00 копійок, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved