Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

19.09.2018 року до суду надійшла заява [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи: ПП «Агросервіс-СГ»,- «Про встановлення факту перебування у трудових відносинах», на обґрунтування якої заявник зазначив, що він за невідомих обставин втратив трудову книжку, що призвело до звернення до суду для підтвердження трудового стажу відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Нововодолазьким відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області надано копію рішення Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області №3368-20/44 від 03.05.2017 року, в якому було прийнято рішення про відмову у призначенні йому пенсії за віком як трактористу-машиністу відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підставі наданих документів загальний його стаж становить 32 роки 2 місяці 14 днів, в тому числі стаж підтверджений пільговими довідками, становить 15 років 0 місяців 14 днів. Тобто не враховано до пільгового стажу період роботи трактористом-машиністом сільськогосподарської продукції за період з 16.07.1983 року по 08.02.1992 року в колгоспі «імені Леніна» село Рокитне Нововодолазького району Харківської області. Тому просив встановити факт наявності пільгового стажу роботи трактористом-машиністом, що був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві за період з 16.07.1983 року по 08.02.1992 року у колгоспі «імені Леніна» село Рокитне Нововодолазького району Харківської області. Заявник [PERSON] у судове засідання з`явився, свою заяву підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту заяви, та просив встановити факт наявності пільгового стажу роботи трактористом-машиністом, що був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві за період з 16.07.1983 року по 08.02.1992 року у колгоспі «імені Леніна» село Рокитне Нововодолазького району Харківської області. В подальшому у судове засідання не з`явився, скориставшись правом, визначеним частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, щодо участі у судовому процесі через представника за довіреністю [PERSON] (а. с. 5, 6). Представник заявника [PERSON] , що діяв на підставі довіреності, посвідченої 22.03.2018 року головою Рокитненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Сльотою О. В., у судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав повністю, також надав пояснення, аналогічні змісту заяви, та просив її задовольнити. В подальшому у судове засідання теж не з`явився, хоча надав заяву, зареєстровану за вхідним № 6699/18-вх від 27.12.2018 року, з проханням справу розглянути за їх із заявником відсутності, зазначивши, що його вимоги вони підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а. с. 58). Представник заінтересованої особи - ПП «Агросервіс-СГ» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав. Крім того, в матеріалах справи є відомості про належне вручення особам, що не з`явились, повідомлень про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 наведено вище нормативно-правового акту особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника заінтересованої особи свідчить їх відповідна заява, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання представником заінтересованої особи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони та їх представники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: заслухавши пояснення заявника, його представника та свідків, а також дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебувала на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 вказаного нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Допитаний у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з 07.04.1987 року по час реорганізації працював у колгоспі імені Леніна на посаді бригадира тракторної бригади та у цей період заявник працював у цьому ж колгоспі трактористом-машиністом. Допитаний у якості свідка [PERSON] в судовому засідання надав пояснення, аналогічні поясненням свідка [PERSON] . Як убачається з копії трудової книжки (серії [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , з 01.07.1983 року по 08.02.1992 року включно працював в колгоспі імені Леніна Нововодолазького району Харківської області трактористом (а. с. 9 10). Відповідно до військового квитку (серії [NUMBER] ) та облікової картки № [NUMBER] , виданих на ім`я [PERSON] , останній має середньо-спеціальну освіту та закінчив Рокитнянське середнє професійно-технічне училище № 4 Нововодолазького району Харківської області в 1979 року за спеціальністю тракторист (а. с. 11 - 13). 16.01.2017 року [PERSON] звернувся до керівника ПП «Агросервіс» із листом, в якому просив надати інформацію щодо його працевлаштування в колгоспі імені Леніна Нововодолазького району Харківської області, а саме надати: довідку про трудовий стаж з 1983 1992 роки (вихододні); довідку про перейменування (2 штуки) та довідку про отриману заробітну плату за період з 1983 1992 роки (а. с. 15). Згідно з рішенням Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 03.05.2017 року [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком як трактористу-машиністу відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за відсутності необхідного пільгового стажу 20 років (а. с. 14). Як убачається з архівного витягу № 01-75/1 від 10.01.2017 року в архівному фонді архівного відділу Нововодолазької районної державної адміністрації у книзі протоколу засідань правління колгоспу «імені Леніна» за 1984 рік значаться наступні записи щодо [PERSON] , а саме: протокол № 12 засідання правління колгоспу «імені Леніна» від 21.07.1984 року, на якому постановили надати [PERSON] відпустку за 1983 рік (а. с. 17). Відповідно до змісту архівного витягу № 01-75/2 від 10.01.2017 року в архівному фонді архівного відділу Нововодолазької державної районної адміністрації у книзі протоколу засідань правління колгоспу «імені Леніна» за 1991 рік значаться наступні записи щодо [PERSON] : протокол № 3 засідання правління колгоспу «імені Леніна» від 02.04.1991 року, на якому постановили надати [PERSON] будинок на виплату за 50% кошторисної вартості (а. с. 18). З архівного витягу № 01-75/3 від 10.01.2017 року убачається, що в архівному фонді архівного відділу Нововодолазької районної державної адміністрації у книзі протоколу засідань правління колгоспу «імені Леніна» за 1993 рік значаться наступні записи щодо [PERSON] , а саме: протокол № 1 засідання уповноважених членів колгоспу «імені Леніна» від 04.02.1993 року, на якому постановили вивести із членів колгоспу всіх колгоспників у тому числі й [PERSON] (а. с. 19). Відповідно до архівної довідки ТОВ «Науково-виробничого сервісного центу «Харківський народний архів» № 06-14/355 від 30.03.2017 року, в документах архівного фонду колгоспу імені Леніна Нововодолазького району Харківської області в особових рахунках (відомостях нарахування заробітної плати) робітників є відомості про заробітну плату [PERSON] з січня 1984 року по грудень 1988 року включно (а. с. 20). Архівною довідкою ТОВ «Науково-виробничого сервісного центу «Харківський народний архів» № 06-14/355а від 30.03.2017 року доведено, що в документах архівного фонду колгоспу імені Леніна Нововодолазького району Харківської області в особових рахунках (відомостях нарахування заробітної плати) працівникам є відомості про кількість відпрацьованих людиноднів [PERSON] з січня 1984 року по грудень 1988 року включно (а. с. 21). Відповідно до архівної довідки ТОВ «Науково-виробничого сервісного центу «Харківський народний архів» № 06-14/355б від 30.03.2017 року, в документах архівного фонду колгоспу імені Леніна Нововодолазького району Харківської області в особових рахунках (відомостях нарахування заробітної плати) працівникам є відомості про кількість відпрацьованих людиноднів [PERSON] з січня 1989 року по лютий 1992 року включно (а. с. 22). Згідно з архівною довідкою ТОВ «Науково-виробничого сервісного центу «Харківський народний архів» № 06-14/355в від 30.03.2017 року, в документах архівного фонду колгоспу імені Леніна Нововодолазького району Харківської області в наказах з особового складу є відомості про роботу [PERSON] з січня 1984 року по лютий 1992 року (а. с. 23). Як убачається з копії трудової книжки (серії [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , з 04.04.1987 року по 1997 рік працював в колгоспі імені Леніна Нововодолазького району Харківської області завідуючим майстерні (а. с. 59 60). Відповідно до копії трудової книжки (серії [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] з 29.10.1984 року працював в колгоспі імені Леніна Нововодолазького району Харківської області (а. с. 62 72). Отже особи, що свідчили судові про сумісну роботу із заявником в колгоспі імені Леніна Нововодолазького району Харківської області у спірний період, дійсно були співробітниками [PERSON] . Під час розгляду справи суд виходить з того, що з огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється судом в порядку окремого провадження. Положення частини 1 статті 293 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачений перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження, який не є вичерпним з огляду на положення частини 2 цієї ж статті, що мовить про те, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Одночасно із цим, Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами та доповненнями) звертає увагу судів на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що він звернувся в суд із заявою про встановлення юридичного факту перебування у трудових відносинах з метою доведення пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії. При цьому іншого порядку крім судового для встановлення такого юридичного факту за доведених обставин не передбачено. Статтею 55 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 124 Основного Закону нашої держави делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) визначено, що частину 2 статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124 Конституції України), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Зміни до Конституції України, запроваджені Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02.06.2016 року, не призводять до втрати значення наведеного Рішення Конституційного Суду України у контексті права на доступ до суду. Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 року (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) визначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом частини 2 статті 4 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Отже, за положеннями статті 2 Кодексу Законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 Кодексу Законів про працю України). Відповідно до приписів частини 1 статті 24 Кодексу Законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні контракту; при укладенні трудового договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи (частини 2 - 4 статті 24 Кодексу Законів про працю України). Таким чином, за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Натомість суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема, фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Відтак, встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу. Також, пунктом «в» статті 13 Закону України «Про Пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. В силу приписів статті 62 цього ж Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, пунктом 1 якого визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на положення пунктом 3 наведеного вище Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За змістом норми, що міститься у пункті 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. При цьому у довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Зазначені правові норми обумовлюють правило про те, що пільговий стаж особи обчислюється на підставі записів трудової книжки, уточнюючих довідок про пільговий характер роботи та з урахуванням результатів атестації робочих місць за умовами праці. Також згідно із роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України № 7 від 20.01.1992 року «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», відповідно до статті 13 (пункт «в») Закону України «Про пенсійне забезпечення» правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Однак відсутність такого посвідчення не може позбавляти права на пенсію, якщо документами підтверджується робота трактористом-машиністом. Отже, при зверненні тракториста-машиніста за призначенням пенсії на пільгових умовах адміністрація (правління) господарства подає в органи соціального забезпечення довідку про стаж роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Стаж зазначеної роботи визначається комісією в складі керівника господарства, працівника по кадрах, головного бухгалтера і представника профспілкового комітету на підставі відповідних документів. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. За викладених обставин суд вважає наявність пільгового трудового стажу [PERSON] за час роботи з 16.07.1983 року по 08.02.1992 року у колгоспі «імені Леніна» села Рокитне Нововодолазького району Харківської області трактористом-машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві, доведеним відповідними письмовими документами та свідченнями співробітників цього ж колгоспу у спірний період. Ухвалюючи рішення, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідний юридичний факт є індивідуальним та породжує правові наслідки лише для заявника, так як у разі відмови у задоволенні цієї заяви він буде позбавлений права встановити його у іншій спосіб. Враховуючи усе вищевикладене та на підставі аналізу зазначеного, суд впевнився, що [PERSON] у законний спосіб доведено, що від встановлення необхідного і юридично значимого для нього факту залежить виникнення, зміна та припинення правовідносин, в яких заявник особисто і вимушено бере участь, не існує іншого, окрім судового, порядку його встановлення, і визнання цього факту не пов`язане з вирішенням спору про право, а тому доходить обґрунтованого висновку про те, що заяву слід задовольнити шляхом встановлення факту наявності у [PERSON] пільгового стажу роботи трактористом-машиністом, що був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві за період з 16.07.1983 року по 08.02.1992 року у колгоспі «імені Леніна» села Рокитне Нововодолазького району Харківської області. У відповідності із приписами частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved