Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

18.04.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його двоюрідна бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,57 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства на території Єланецької селищної ради Миколаївської області. Своєчасно, у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, він спадщину не прийняв у зв`язку з необізнаністю про існування заповіту, а тому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою від 03.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила задовольнити. Вислухавши позивача та його представника, відповідачку, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] (а. с. 6), яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Разом із спадкодавицею за вказаною адресою проживала відповідачка [PERSON] (а. с. 11). 09.11.2017 року спадкодавиця зробила розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт, посвідчений державним нотаріусом Єланецької державної нотаріальної контори Миколаївської області Макушевим С.П., згідно якого належну їй земельну ділянку площею 0,57 га, призначену для ведення особистого селянського господарства на території Єланецької селищної ради Миколаївської області, заповіла позивачу (а. с. 7, 9). Судом встановлено, що позивач не проживав разом зі спадкодавцем на день смерті і пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини (а. с. 10). У Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а. с. 45-47). Так, за змістом ч.3 ст.1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Так, в судовому засіданні встановлено, що причиною пропуску позивачем строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини стала його необізнаність про існування заповіту спадкодавця складеного на його ім`я. Суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини (необізнаність про наявність заповіту) є об`єктивними причинами поважності пропуску строку для прийняття спадщини. Тому, з огляду на поважність причин пропуску строку прийняття спадщини, неможливість позивача в інший спосіб захистити своє невизнане право, та враховуючи те, що відповідачка визнала позов, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимога позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved