Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

18 липня 2017 року позивач звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа: [PERSON] про визначення частки спадкодавця у праві спільної власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] у м. Львів-Рудне помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 56 та видане свідоцтво про смерть [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, яка складається з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до заяви про прийняття спадщини, а також свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач прийняв спадщину, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON]. Позивач зазначає, що [PERSON] був співвласником земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0.1500 га. Іншими співвласниками зазначеної ділянки є співвідповідачі [PERSON] та [PERSON]. Зазначає, що у встановлений законодавством строк він звернувся до другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. 15 травня він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 житлового будинку [ADDRESS]. Щодо земельної ділянки, співвласником якої був заповідач, нотаріусом першої Львівської державної нотаріальної контори йому було надано відповідь-відмову від 14 липня 2017 року, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на 1/3 частини ділянки. З огляду на зазначене, позивач позбавлений можливості оформити право власності на вищезгадану земельну ділянку, у зв'язку з чим просить суд позовні вимоги задовільнити, а саме: визначити, що частка [PERSON], що помер [INFO], в праві спільної власності на земельну ділянку загальною площею 0.1500 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] становила 356/1000 ідеальних часток, а також визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 356/1000 ідеальних часток, площею 0.0534 га земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. Відповідач [PERSON] 15 вересня 2017 року подав зустрічну позовну заяву про визнання частки у праві спільної власності на земельну ділянку покликаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 21 лютого 2006 року співвласниця будинку [ADDRESS] і спірної земельної ділянки [PERSON] продала належну їй 1/3 частину зазначеного будинку [PERSON], який, в свою чергу, подарував цю ділянку позивачу за зустрічним позовом.. Зазначає, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 вересня 2010 року у справі № 2-495/2010 було встановлено, що він як співвласник будинку на підставі ст. 130 ЗК України та ст. 377 ЦК України набув право власності на частину земельної ділянки за вищезазначеною адресою. Вказує на те, що затвердженою судом угодою йому виділено на праві власності частину зазначеної земельної ділянки площею 536 кв. м. Однак, на думку позивача за зустрічним позовом, розмір виділеної частки земельної ділянки у висновку будівельно-технічного дослідження та в ухвалі суду визначений лише в квадратних метрах, але не визначений в арифметичних дробах по відношенню до загальної площі ділянки. У зв'язку з цим зазначає, що йому належить 357/1000 ідеальних часток, площею 0.0536 га, земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS]. З огляду на зазначене просить суд зустрічний позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON], первісний та зустрічний позов підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяв. Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом, представник третьої особи [PERSON] та представник відповідача і третьої особи [PERSON], первісний та зустрічний позов підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення аналогічні наведеним у зустрічній позовній заяв. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, первісний та зустрічний позов підтримав, просив їх задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, в поданій заяві до суду заяві, первісний та зустрічний позов підтримала, просила їх задовольнити,. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкових справ №376 до майна померлої 26 травня 2008 року [PERSON] та № 73/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], суд прийшов до висновку, що первісний позов слід задовольнити частково, у задоволенні зустрічного позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом становлено, що відповідно до свідоцтва про смерть від 25 листопада 2013 року [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Згідно із заповіту від 30 березня 2013 року, який завірений державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О. О., [PERSON] заповів все своє майно [PERSON]. За Державним актом на право приватної власності на землю від 05 лютого 1998 року, який видано на підставі рішення виконавчого комітету Руденської селищної Ради народних депутатів № 133 від 03 грудня 1997 року, земельна ділянка площею 0,1500 га, на який розташований будинок [ADDRESS] Руденської селищної ради (нині - с.м.т. Рудне м. Львова), передана для обслуговування житлового будинку, належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НА-4604794962017 від 15 березня 2017 року, земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], що розташована в [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Відповідно договору дарування від 29.02.2008 року [PERSON] [PERSON] подарувана 1/3 частка будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40). Відповідно до довідки ОКП «БТІ та ЕО» № 2/4472 від 04.04.17 року, співласниками будинку за адресою: [ADDRESS] по 1/3 частні є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 76). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 травня 2017 року [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON]. Зазначене свідоцтво видане на спадщину, яка складається з 1/3 частини житлового будинку № 13 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться на [ADDRESS]. Суд встановив, що [PERSON] не зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку. Дана інформація міститься у відповіді Другої львівської державної нотаріальної контори на заяву від 14 липня 2017 року вих. № 1193/02/14. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неоохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно положень п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» перехід до спадкоємців зазначеного права власності має місце при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом Відповідно до п.п.4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до зазначеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] на час його життя належала 1/3 частина земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS]. Враховуючи те, що позивач [PERSON] відповідно до заповіту 30 березня 2013 року є спадкоємцем всього належного майна [PERSON], який помер [INFO]. У зв'язку з зазначеним, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовільнити частково, а саме визнати що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві власності на земельну ділянку площею 0.1500 га за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] становила 1/3 частку в праві спільної часткової власності, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. З огляду на відсутність реального розподілу будинку між співласниками, відсутність встановленого права власності у спадкоємця померлої [PERSON] - [PERSON], а також не залучення, навіть за пропозицією суду у якості співідповідача співвласника земельної ділянки - [PERSON], позов про поділ земельної ділянки в інших ніж 1/3 частках та реального розподілу земельної ділянки є передчасним та недоведеним відповідними доказами. Щодо вимог по зустрічному позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити з огляду на те, що право власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS], не оспорюються. Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає порушень прав позивача за зустрічним позовом з огляду на те, що він не звертався у відповідні органи із заявою про реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку. Подане позивачем за зустрічним позовом рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 41490954 від 07 червня 2018 року не містить інформації, з яких саме причин державний реєстратор відмовив заявнику в здійснені реєстрації прав власності. Також з вказаного рішення неможливо зрозуміти, які саме документи подав заявник. Відповідно до принципу розмежування компетенції судів, зазначене рішення може бути оскаржено в порядку адміністративного судочинства. Суд зазначає, що визначення часток та поділ земельної ділянки можливий лише між співвласниками земельної ділянки, яким не є позивач за зустрічним позовом. Відповідно до ст. 182 ЦК України його право не зареєстроване. Посилання позивача на набуття ним права власності автоматично під час дарування йому частини будівлі 29.02.2008 року [PERSON], на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України є безпідставними. Суду не надані відомості про наявність на вказану дату у [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до договору дарування від 29.02.2008 року [PERSON] дарувалась лише 1/3 частка будинку за адресою: [ADDRESS]. Тобто позивачем за зустрічним позовом не було надано доказів того, що спірна земельна ділянка належить йому або відчужувачу [PERSON] на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України ( в ред. на 29.02.08 року) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до ст. 120 ЗК України ( в ред. на 29.02.08 року) До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Тобто, оскільки договором про відчуження житлового будинку, розмір земельної ділянки не визначено, набувач - [PERSON] має можливість захисту своїх прав, в цивільно-правовому порядку, або шляхом звернення з позовом до відповідних власників земельної ділянки при визначені розміру тої частини земельної ділянки, яка зайнята його часткою житлового будинку та частини земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Посилання відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом та представника третьої особи [PERSON] - [PERSON], як на підставу своїх позовних вимог Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06.09.2010 року, суд вважає недоречним, оскільки судові рішення підлягають виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а не шляхом наступних звернень до суду з цивільним позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що у справі, що розглядається склад осіб, відрізняється від складу осіб у справі № 2-495/2010, на [PERSON] покладений обов'язок доведення підставності своїх позовних вимог. Враховуючи наведене, та при відсутність реального розподілу будинку між співласниками, відсутність встановленого права власності у спадкоємця померлої [PERSON] - [PERSON], а також не залучення, навіть за пропозицією суду у якості співідповідача співвласника земельної ділянки - [PERSON], зустрічний позов про визначення часток земельної ділянки та реального розподілу земельної ділянки є безпідставним та недоведеним відповідними доказами. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] слід задовільнити частково, а саме визнати, що частка померлого [INFO] [PERSON] в праві власності на земельну ділянку площею 0.1500 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] становила 1/3 частку в праві спільної часткової власності, а також визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0.1500 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. В решті позовних вимог відмовити. В задоволенні зустрічного позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] відмовити. На підставі ст.141 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] сплачену суму судового збору по 1075 грн. 50 коп. з кожного. Судові витрати за зустрічним позовом віднести на рахунок позивача за зустрічним позовом.

Outcome: approved