Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

19.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просив встановити порядок користування кв. [ADDRESS] наступним чином: виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 11,8 кв.м. разом з балконом 2,67 м.кв; у користування [PERSON] житлову кімнату 9,8 кв.м. та [PERSON] житлову кімнату 18,2 кв.м з балконом. В загальному користуанні залишити кухню 9,8 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м, ванну кімнату -2,6 кв.м., коридор -12,0 кв.м. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] також є власниками даної квартири по 1/3 частині кожен. В спірній квартирі зареєстровані сторони по справі та неповнолітні діти позивача та його брата. Позивач та відповідач не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, оскільки [PERSON] та його дружина чинять перешкоди сім`ї позивача у користуванні квартирою. 1/3 частини квартири, що належить позивачу буде складати 39,8 кв.м. житлової площі квартирих 1/3 частини =13,26 кв.м., що в натурі найбільше відповідає площі кімнати в розмірі 11,8 кв.м з балкном 2,67 кв.м. А тому просить встановити вищевказаний порядок користування квартирою. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.10.2018р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання/а.с.15/. 10.06.2019р. протокольною ухвалою суду третю особу [PERSON] замінено на відповідача/а.с.32/ Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 10.06.2019р. закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду/а.с.33/. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що на даний час він з сімє`ю проживає в орендованій квартирі, оскільки через постійні конфлікти з братом та його дружиною він з сім`єю виїхав. На час коли позивач проживав в кв. [ADDRESS] займав кімнату 9,8 кв.м., а його батько у кімнаті 18,2 кв.м. з балконом. На теперішній час кімната зачинена і там знаходяться його речі. Представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував проти позовних вимог та зазначив, що він постійно з сім`єю проживає в кімнаті площею 11,8 кв.м з балконом 2,67 м.кв. Не заперечував, щоб його брат повернувся в квартиру та проживав у своїй кімнаті, 9,8 кв.м в якій знаходяться його речі. Відповідач [PERSON] просив ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.03.2007р. квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] - ј частина, [PERSON] ј частина, [PERSON] - ј частина, [PERSON] - ј частина/а.с.10/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу та відповідачам належить по 1/3 частини вказаного спадкового майна, а саме на 1/12 частину зазначеної квартири/а.с.7/. Як вбачається з технічного паспорта квартира [ADDRESS] складається із трьох кімнат площею 9,8 кв.м, 18.2 кв.м з балконом, 11,8 кв.м з балкном, а також кухня площею 9,8 кв. м, ванної кімнати 2,6 кв. м, вбиральні 1, 3 кв. м, коридору 12,0 кв. м /а.с.12/. Відповідно до частини першої ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Вказана норма регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] завжди проживав в кімнаті площею 11,8 кв.м з балконом, зробив там ремонт, а позивач в кімнаті 9,8 кв.м в якій знаходяться його речі, даний факт позивач не заперечував. Тобто даний порядок є сталим та існує не один рік. Також, як з`ясовано судом та не заперечувалось сторонами відповідач [PERSON] проживав в кімнаті 18,2 кв.м, а на даний час взагалі не проживає у спірній квартирі. Відповідно до ст.79 ЦПК України Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, оскільки у сторін встановлено сталий порядок користування квартирою, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме виділити у користування [PERSON] житлову кімнату 9,8 кв.м., [PERSON] житлову кімнату 11,8 кв.м з балконом 2,67 кв.м. та [PERSON] житлову кімнату 18,2 кв.м. На підставі викладеного,

Outcome: partial