Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

19 квітня 2016 року на розгляд до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після смерті батька. Позивач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте у судове засідання не з?явився, про причини неявки не повідомив. У позовній заяві та уточненій позовній заяві зазначено про те, що 14 червня 2014 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна - житлового будинку № 10 по пров.Котовського у м.Миколаївка та земельної ділянки, призначеної для обслуговування зазначеного будинку. Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом на спадщину, оскільки його матір?ю [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини на його користь, і ним у визначений законом строк було подано відповідну письмову заяву про прийняття спадщини. Рішенням Миколаївської міської ради № 25-111-7 від 25.12.2015 р. пров.Котовського було перейменовано на пров.Грунських. 05 квітня 2016 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку по пров.Грунських, 10 у м.Миколаївка. Позивач позбавлений можливості отримати у нотаріальному порядку відповідне свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з причини того, що спадкодавцем при житті не було зареєстровано право власності на зазначене майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.04.2016 р.). Посилаючись на положення статті 392 ЦК України позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок № 10 по пров.Грунських у м.Миколаївка після смерті батька [PERSON] у порядку спадкування за законом. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді від 17.04.2016 р., не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав письмову заяву, датовану 26.05.2016 р., в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справи розглянути за його відсутністю /а.с.62/. Представник відповідача - Миколаївської міської ради, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибув. До суду подано клопотання представника відповідача [PERSON], у якому зазначено про винесення рішення відповідно до законодавства та про проведення розгляду справи у відсутність представника відповідача /а.с.59/. Враховуючи наявність про це відповідних письмових клопотань, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність позивача, його представника та представника відповідача. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON], який народився 08 червня 1972 року, є [PERSON], а його матір?ю є [PERSON] /а.с.7/. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО № 788543 від 19.04.2014 р., [PERSON] помер 14 червня 2014 року у віці 73 роки /а.с.6/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-207 від 05.04.2016 р., [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON] земельну ділянку для цілей обслуговування житлового будинку № 10 по пров.Грунських у м.Миколаївка, розміром 0,0924 га /а.с.14/. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 57940341 від 22.04.2016 р., земельна ділянка для цілей обслуговування житлового будинку № 10 по пров.Грунських у м.Миколаївка, розміром 0,0924 га належить [PERSON] /а.с.20/. Відповідно до договору № 268 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п?яти включно від 10.09.1970 р., на підставі рішення виконкому від 31.08.1970 р. № 262, рішення виконкому Слов?янської міської ради народних депутатів від 19.08.1970 р. про відведення земельної ділянки [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку № 10 по пров.Котовського у сел.Миколаївка, [PERSON] зобов?язався збудувати будинок площею 40,01 кв.м. на зазначеній земельній ділянці /а.с.8-9/. Відповідно до копії технічного паспорту на домоволодіння № 10 по пров.Котовського у м.Миколаївка, будинок було збудовано у 1988 році /а.с.11/. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 57940341 від 22.04.2016 р., право власності на житловий будинок № 10 по пров.Грунських у м.Миколаївка не зареєстроване /а.с.20/. Відповідно до рішення Миколаївської міської ради № 25-ІІІ-7 від 25.12.2015 р. провулок Котовського перейменовано на провулок Грунських /а.с.13/. Як вбачається з довідки КП «БТІ» № 1461-2/0.45/01 від 24.09.2014 р. право власності на житловий будинок № 10 по пров.Грунських у м.Миколаївка не зареєстроване. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи користувачем (забудовником) зазначеного житлового будинку є [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із заяви [PERSON], [INFO] від 18.09.2014 р., яка знаходиться в матеріалах спадкової справи № 471/2014 до майна померлого [PERSON], вбачається, що [PERSON] відмовляється від прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка [PERSON] на користь сина [PERSON] /а.с.31/. Спадкоємцем першої черги за законом на цю спадщину є син спадкодавця-позивач [PERSON], який у строки, визначені положеннями статті 1270 ЦК України, звернувся до органів нотаріату з питання прийняття спадщини та видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом, про що свідчить копія матеріалів спадкової справи № 471/2014, /а.с.28-50/. Таким чином, суд приходить до переконання, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та таким, що прийняв спадщину є його син [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. Як убачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 891/02-31 від 05.04.2016 р., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв?язку з відсутністю державної реєстрації нерухомого майна на імя спадкодавця /а.с.49/. Відповідно до положень частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, згідно положень частини 1 статті 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі та надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] За життя спадкодавець [PERSON] набув у встановленому порядку право власності на зазначене домоволодіння, але не зареєстрував його, тому підлягають задоволенню заявлені ним позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на житловий будинок № 10 по пров. Грунських у м.Миколаївка, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Іншим шляхом, ніж у судовому порядку позивач позбавлений можливості поновити та захистити свої права як спадкоємця. Позивач не вимагав компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

Outcome: approved