Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

19.02.2015 року до суду звернулася [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.1-4). 24.05.2015 року [PERSON] досягла повноліття, у звязку з чим 03.07.2015 року від [PERSON] надійшов уточнений позов в якому позивачем зазначено [PERSON] (а.с.57-60). Протягом розгляду справи [PERSON] неодноразово уточнювала позов (а.с.68,69,111-114,142), остаточно просила стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 34427,95 грн., у відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн. В обґрунтування вимог позову посилається на наступні обставини. 02.01.2014 року приблизно о 02.00 год. на автодорозі Н-23 «Кіровоград-Запоріжжя» в напрямку з боку м. Марганець Дніпропетровської області в бік м. Нікополь Дніпропетровської області, на 262 км + 800 м автодороги відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено» продовжив рух та виїхав на смугу зустрічного руху, де, не прийнявши заходів належної уваги та обережності допустив на неї наїзд, коли вона рухалася у попутному напрямку по проїзній частині. У результаті наїзду їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани лівої щоки; садна лобу, рубця в області зовнішнього кінця лівої брови, який утворився на місці загоєння поверхневої забитої рани або глибокого садна; закритого перелому ліктьового відростку правої ліктьової кістки; закритого перелому лівого стегна у середній третині на двох забитих ран лівого стегна; відкритого перелому правої великогомілкової та малогомілкової кістки у середній третині; забито-рваної рани правої гомілки у середній третині, синця правої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року [PERSON], визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання згідно санкції даної статті у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. Згідно ст.1 п. в) Закону України «Про амністію» від 19.04.2014 року звільнено [PERSON] від призначеного судом покарання на підставі акту амністії. Посилається на те, що внаслідок ДТП їй спричинено матеріальну шкоду, яка виражається у витраті коштів на лікування, придбання медикаментів під час знаходження на лікування у КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча лікарня» ДОР», де їй проводили операцію. Згідно квитанцій, що підтверджують витрати на лікування, повідомлення КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР» від 03.08.2015 року № 963, сума матеріальної шкоди складає 19974 грн. 37 коп. Також, з 01.12.2015 року по 22.12.2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КП «Нікопольська міська лікарня №1»ДОР», де 08.12.2015 року була проведена операція, що підтверджується витягом (епікриз) зі стаціонарної карти травматологічного відділення № 2064. В цей період на лікування та операцію нею було витрачено 14453 грн. 55 коп., що підтверджується квитанціями. Таким чином, за її розрахунком загальна сума матеріальної шкоди складає 34427 грн. 95 коп. ЇЇ визнано інвалідом, що підтверджується довідкою МСЕК. На даний час, внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень, вона продовжує лікування. За прогнозами лікарів їй потрібно у майбутньому проведення ще чотирьох операцій. Внаслідок ДТП їй заподіяно і моральної шкоди, яка виразилася у моральних стражданнях від отриманих тілесних пошкоджень, фізичного болю у звязку з ушкодженням здоровя. Вона пересувається тільки за допомогою палиці. Вона зазнала душевних страждань від протиправної поведінки відповідача. Змінився її спосіб життя, вона вимушена докладати зусиль для відновлення свого здоровя, звертатися з клопотаннями до різних інстанцій. Все це вплинуло на її емоційний стан та здоровя в цілому. Завдану їй моральну шкоду оцінила у 50000 грн. 00 коп. Від позивача та її представника, від кожного окремо, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю на підставі наявних у справі доказів, інших доказів немає (а.с.152,153). Позовні вимоги підтримали. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.145 розписка про слухання справи). Причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні 19.10.2016 року представник відповідача вимоги уточненого позову визнав частково. Суду пояснив, що дійсно мала місце ДТП і відповідач був визнаний винним та засуджений за вироком суду. Визнав, що позивачу було завдано і матеріальної і моральної шкоди, але з розміром, як матеріальної так і моральної шкоди, визначеним позивачем, не згодний. Зазначив, що відповідач ще до звернення з даним позовом до суду відшкодував матеріальну шкоду на суму 11250 грн. 00 коп., про що є розписка, копію якої він надав до суду. Тому просив не враховувати цю суми при визначені розміру матеріальної шкоди. Також зазначив, що відповідач не визнає суму в розмірі 12294 грн.81 коп., яку начебто сплатила мати позивача за 33 ліжко-дня у відділенні травматології та анестезіології у КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча лікарня» ДОР», так як такі витрати за ст.1206 ЦК України відшкодовуються особою, що вчинила злочин, на користь закладу охорони здоровя. Тому і цю суму просив не враховувати при визначені розміру матеріальної шкоди. Визнав, що позивачу з винних дій відповідача було завдано моральну шкоду, але проти розміру, визначеного позивачем, заперечував. Зазначив, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього у відшкодування моральної шкоди 6000 грн. 00 коп. Вказав, що з листків лікарських призначень не можливо розібрати почерк, тому по деяким придбаним лікам є сумнів, а саме щодо необхідності придбання транексаму чек щодо придбання на суму визначену в російських рублях. Враховуючи положення ст.157, ч.2 ст.169 ЦПК України, беручі до уваги те, що представник відповідача протягом розгляду справи надавав пояснення по позову, висловив свою думку по остаточному уточненому позову, суд продовжив розгляд справи за відсутністю представника відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав до суду письмові пояснення на позовну заяву (а.с.147-150). Зазначив, що між [PERSON] та ТДВ СТДВ «Глобус» 27.11.2013 року був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/6653802. Послався на те, що потерпіла особа станом на 21.11.2016 року до ТДВ СТДВ «Глобус» з заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась та жодних документів до страхової компанії не надавала. Вимог до страхової компанії не предявлено, тому просив розглянути справу за відсутності представника страхової компанії. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. За приписами ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути п.8) відшкодування майнової шкоди; п.9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У ст.22 ЦК України закріплено положення про відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. До збитків віднесені і витати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2). Особа, згідно ч.1 ст.23 ЦК України, має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у звязку з протиправною поведінкою щодо неї (п.п.1,2 ч.2). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.12.2014 року (а.с.8,9), що набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання згідно санкції даної статті у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. Згідно ст.1 п. в) Закону України «Про амністію» від 19.04.2014 року звільнено [PERSON] від призначеного судом покарання на підставі акту амністії. Зазначеним вироком було встановлено, що 02.01.2014 року приблизно о 02.00 год. на автодорозі Н-23 «Кіровоград-Запоріжжя» в напрямку з боку м. Марганець Дніпропетровської області в бік м. Нікополь Дніпропетровської області, на 262 км + 800 м автодороги відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено» продовжив рух та виїхав на смугу зустрічного руху, де, не прийнявши заходів належної уваги та обережності допустив наїзд на неповнолітнього пішохода [PERSON], яка рухалася у попутному напрямку по проїзній частині. У наслідок наїзду пішохід [PERSON] отримала, згідно судово-медичної експертизи №276 від 30.05.2014 року, тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани лівої щоки; садна лобу, рубця в області зовнішнього кінця лівої брови, який утворився на місці загоєння поверхневої забитої рани або глибокого садна, закритого перелому ліктьового відростку правої ліктьової кістки, закритого перелому лівого стегна у середній третині на двох забитих ран лівого стегна, відкритого перелому правої великогомілкової та малогомілкової кістки у середній третині, забито-рваної рани правої гомілки у середній третині, синця правої гомілки - які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно полісу № АС/6653802, між [PERSON] та ТДВ СТДВ «Глобус» 27.11.2013 року був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо ТЗ модель «Деу Ланос» державний знак [NUMBER], строк дії якого з 27.11.2013 року по 26.11.2014 року (а.с.149). З письмових пояснень представника ТДВ СТДВ «Глобус» (а.с.147,148) вбачається, що потерпіла особа станом на 21.11.2016 року до ТДВ СТДВ «Глобус» з заявою про виплату страхового відшкодування не зверталась, жодних документів до страхової компанії не надавала. У судовому засіданні ці обставини не оспорювалися. Позивач вимог до страхової компанії не предявила, позовні вимоги предявлені саме відповідачу особі, яка завдала шкоди. У звязку з отриманими травмами [PERSON] перебувала на лікуванні у відділенні «Травматології» та відділенні «Анастезіології терапії» КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча лікарня» ДОР» з 02.01.2014 року по 03.02.2014 року (а.с.70-108). За цей період на лікування (придбання ліків) [PERSON], згідно чеків було витрачено 7032 грн. 00 коп. (а.с.11,15-46). На аркушах справи 32 та 42 копії товарних чеків на придбання 11.01.2014 року та 20.01.2014 року ліків в рублях. Так, 11.01.2014 року придбано «транексам» 1404,00 руб. (а.с.32) середній курс на 11.01.2014 року руб. 0,2606, що в гривневому еквіваленті дорівнює 365,88 грн. Тому, суд, враховуючи цей товарний чек, виходив, що в гривневому еквіваленті витрачено 365,88 грн. 20.01.2014 року придбано «остеокеа» табл. №30 на суму 282,00 руб. (а.с.42) середній курс на 20.01.2014 року руб. 0,2435, що в гривневому еквіваленті дорівнює 68,66 грн. Тому, суд, враховуючи цей товарний чек, виходив, що в гривневому еквіваленті витрачено 68,66 грн. Також, згідно наданих позивачем квитків на проїзд (а.с.12,13) у вказаний період було витрачено грошові кошти в розмірі 400 грн. 00 коп. на проїзд до лікарні. З 01.12.2015 року по 22.12.2015 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у КП «Нікопольська міська лікарня №1»ДОР» а.с.115), де 08.12.2015 року їй булла проведена операція. У цей період, згідно товарних чеків, квитанцій, рахунку-фактури (а.с.116-118,122), на лікування позивача було витрачено 14417 грн. 95 коп. Враховуючи викладене, суд вважає що позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 21849 грн. 95 коп., виходячи з такого розрахунку (7032 грн. 00 коп. на лікування + 400 грн. 00 коп. на проїзд до лікарні + 14417 грн. 95 коп. на лікування). Як зясувалося в судовому засіданні, 08.04.2014 року [PERSON] (мати позивача а.с.5-7) отримала від відповідача грошову суму 11250 грн. 00 коп. на лікування дочки [PERSON], про що нею була написана розписка (а.с.126 копія розписки). Після представлення представником відповідача копії даної розписки суду, представник позивача, зясувавши викладені в розписці обставини, дала пояснення, що дійсно ці гроші були отримані матірю позивача від відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає, що сума матеріальної шкоди встановлена судом в розмірі 21849 грн. 95 коп., повинна бути зменшена на 11250 грн. 00 коп., які згідно розписки були отримані на лікування позивача. Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що на лікування під час знаходження у відділенні «Травматології» та відділенні «Анастезіології терапії» КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча лікарня» ДОР» з 02.01.2014 року по 03.02.2014 року, її матірю було витрачено 12294,81 грн. і не може покласти в основу рішення лист від 03.08.2015 року № 963 (а.с.70) на який посилається позивач в обґрунтування вимоги щодо стягнення на її користь цієї суми у відшкодування матеріальної шкоди, так як з цього листа вбачається, що він адресований слідчому, якому повідомлено про вартість лікування [PERSON] за 33 ліжко-дня. Доказів, що матір позивача сплатила вказану суму суду, всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України, не було представлено. Крім того, порядок відшкодування таких витрат врегульовано ст. ст.1206 ЦК України. Оцінюючи зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що матеріальна шкода, яка заподіяна позивачу винними діями відповідача, підлягає відшкодуванню частково. На думку суду, сума матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу складає 10599 грн. 95 коп., виходячи з такого розрахунку (21849 грн. 95 коп. - 11250 грн. 00 коп. = 10599 грн. 95 коп.). Суд вважає, що позивач в результаті ДТП дійсно зазнала моральної шкоди, що полягає у фізичних та моральних стражданнях, повязаних з ушкодженням здоровя з протиправної поведінки відповідача. На час скоєння ДТП позивач була неповнолітньою. Її життя водночас змінилося, вона отримала тяжкі травми: тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани лівої щоки; садна лобу, рубця в області зовнішнього кінця лівої брови, який утворився на місці загоєння поверхневої забитої рани або глибокого садна, закритого перелому ліктьового відростку правої ліктьової кістки, закритого перелому лівого стегна у середній третині на двох забитих ран лівого стегна, відкритого перелому правої великогомілкової та малогомілкової кістки у середній третині, забито-рваної рани правої гомілки у середній третині, синця правої гомілки - які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. У звязку з чим позивач вимушена була тривалий час проходити лікування, їй проводилися неодноразово операції, що визивало фізичного болю та моральних страждань. ЇЇ визнано інвалідом (а.с.123). Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень позивач вимушена продовжувати лікування. Будучі молодою ще дівчиною пересувається за допомогою палиці. Змінився її спосіб життя, вона вимушена докладати зусиль для відновлення свого здоровя, звертатися до суду за відновленням порушених прав. До теперішнього часу стан здоровя позивач не відновлено повністю. Їй прогнозують ще проведення операцій. Від всього цього вона морально страждала і продовжує страждати. Враховуючи все вище викладене, суд все ж таки вважає, що розмір моральної шкоди визначений позивачем у розмірі 50000 грн. 00 коп. є завищеним, на думку суду у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 25000 грн. 00 коп. Суд приходить до висновку про часткове задоволення позову: з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди - 10599 грн. 95 коп., у відшкодування моральної шкоди 25000 грн. 00 коп. В іншому слід відмовити. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. (551,20 грн. щодо вимог майнового характеру та 551,20 щодо вимог немайнового характеру).

Outcome: partial