Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

17.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( свідоцтво про зміну імені від 13.06.2017 року, після держаної реєстрації зміни- Полянський) , в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 167\~088 грн. У вересні 2018 року позивачем було подано уточнену позовну заяву. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.08.2013 року [PERSON] позичив у нього грошові кошти в сумі 4 000 доларів. США, про що була складена розписка від 07.08.2013 року. Згідно даних розписки відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 01.03.2014 року. Відповідач повернув лише 500 дол. США., у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Просить стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 129\~430,20 грн. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених в їх обґрунтування . В процесу судового розгляду справи до канцелярії суду подав письмову заяву, в якій просив подальший розгляд справи проводити без його участі. Відповідач та його уповноважений представник в судовому засіданні вимоги позивача визнали частково, та вказали, що сума , яка за договором позики була взята в борг у [PERSON] , становила 2\~000 доларів США. Ці події мали місце в 2008 році. На виконання прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору позики на протязі 10 років [PERSON] було повернуто суму в розмірі 2\~000 доларів США. Однак розписок про повернення коштів [PERSON] не видавав, окрім однієї, на суму 500 доларів США. А тому, зважає чи на дані обставини, відповідач визнає борг на суму 1\~500 доларів США. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін , представника відповідача, свідків , проаналізувавши в сукупності подані сторонами докази, встановив наступне. У відповідності до ст.ст.\~13,81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦПК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до даних розписки від 07.08.2013 року ( оригінал якої долучено до матеріалів справи), [PERSON] ( нове прізвище відповідно до даних свідоцтва про зміну імені від 13.06.2017 року серія [NUMBER] , актовий запис № 35 , видане Дзержинським районним у м місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області , Полянський ) отримав в борг грошові кошти в сумі 4\~000 доларів США. Грошові кошти зобов`язався повернути до 01.03.2014 року. В визначений строк грошові кошти повернуто не було. Вказаний факт сторонами визнано та не оспорюється. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] , будучи повідомлений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснив суду, що 07.08.2013 року він дійсно зустрічався з [PERSON] . На зустрічі та під час розмови була присутня [PERSON] , яка на тоой час була його дружиною. Під час розмови [PERSON] наполягати на тому, щоб він написав розписку про отримання грошових коштів від нього за минулі роки. [PERSON] повідомив, що в 2008 році він дійсно позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США. які з об`єктивних причин не повернув на протязі тривалого часу. Таким чином, підставою зустрічі 07.08.2013 року стали грошові зобов`язання, які виникли в 2008 році. [PERSON] наполягати на написанні розписки на суму 2\~000 доларів США та проценти, що за підрахунками [PERSON] складало приблизно 3\~000 доларів США. . Він готовий був писати розписку на вказану суму, тому погодився та став писати текст розписки на вказану суму, однак в процесі її написання [PERSON] наполягав на тому, щоб він переправив суму в 3\~000 доларів США на суму 4 000 доларів США. Супротивиться не мало сенсу , тому що він став висловлювати залякування. В результаті чого було складено розписку про отримання 4000 дол. США. Грошових коштів в сумі 4000 дол. США він від [PERSON] ніколи не отримував. Допитана в якості свідка [PERSON] , будучи повідомлена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, пояснила суду, що 07.08.2013 року вона разом з чоловіком зустрілись з раніше не знайомим їй громадянином [PERSON] . Зустріч відбулась на пляжі «Арізона» в м. Харків. Під час розмови [PERSON] почав грубо спілкуватися з її чоловіком. В ході розмови вона дізналася, що [PERSON] в 2008 році позичив її чоловіку грошові кошти в розмірі 2 000 дол. США, які той на час зустрічі так й не повернув. Здійснюючи психічний тиск на чоловіка , [PERSON] наполягав на тому, щоб її чоловік написав розписку. Чоловік погодився та в автомобілі , на якому приїхав [PERSON] , була написана відповідна розписка. Грошових коштів її чоловік в той день від [PERSON] не отримував. Також доповнила, що їй відомо, що її чоловік готовий був скласти розписку про отримання 3000 доларів США, однак [PERSON] наполягав на тому, щоб в розписці була вказана грошова сума 4 000 дол. США., а тому «3» була виправлена [PERSON] на «4». В дослідженій судом розписці від 07.08.2013 року зазначено, що [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000 доларів США, які зобов`язується повернути до 01.03.2014 року. Суд звертає увагу, що із тексту розписки вбачається, що «3» виправлена на «4». В матеріалах справи знаходиться розписка про отримання [PERSON] від( [PERSON] 500 дол. США в рахунок погашення боргу за договором позики від 07.08.2013 року. Проаналізувавши кожний доказ окремо, а також в їх логічній сукупності, суд вважає доведеним ту обставину, що в день написання розписки, тобто 07.08.2013 року [PERSON] не отримував грошових коштів в розмірі 4 000 дол. США. В розписці були відображенні події одержання грошових коштів які були отримані відповідачем в 2008 році в розмірі 2 000 дол. США, про що останній зазначав з першого судового засіданні. Приймаючи до уваги, що строки позовної давності щодо стягнення суми боргу по борговим зобов`язанням за 2008 рік , які не було боржником виконано в повному обсязі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, давно сплили, позивач в цей час не звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права , боржник добровільно свої зобов`язання не виконав , то єдиним шляхом захисту свого права було складання нової розписки , датованою значно пізнішим роком , що поновлювало право [PERSON] на звернення до суду в межах строку, визначеного ст.. 257 ЦК України. Саме таке право і реалізував позивача, звернувшись до суду з дійсним позовом. Таким чином, суд вважає встановленою обставину, що дійсно між сторонами виникли договірні відносини за договором позики на суму 2 000 доларів США. Враховуючи, що [PERSON] було повернуто грошову суму в розмірі 500 доларів США, заборгованість Відповідача перед позивачем на час ухвалення рішення по справі становить 1 500 доларів США (2000 доларів США 500 доларів США). Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Отже, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 1 500,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 01березня 2014 року до дня ухвалення судового рішення, що становить 2169 день, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Тобто, 1 500,00 доларів США х 2169 день х 3 : 100 : 365 = 267,40 доларів США. Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу в розмірі 1 500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ не вбачається. В резолютивній частині рішення суд вважає за можливе зазначити суму боргу в еквіваленті до гривні України ( станом на 06.02.2020 року курс 24,7 ) , однак стягнення слід проводити в валюті , визначеній за умовами договору позики ( в розписці). Таким чином, суд доходиться висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми за договором позики в розмірі 1500 доларів США, а також 3 % річних від простроченої суми за час прострочення у розмірі 267,41 дол. США, в задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненні судовий збір в розмірі 1670,88 грн, тобто в розмірі, який повинен був сплатити [PERSON] , якого звільнено від сплати судового збору, при зверненні з дійсним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial