Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

18.05.2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим,що перебуває у шлюбі з відповідачем з 25.10.2012 року. У шлюбі народилася донька Андріана,[INFO] Протягом останнього періоду стосунки з чоловіком розладились,зникло взаєморозуміння і взаємоповага,стали частими сварки. Чоловік не забезпечує матеріально сім'ю,все це негативно впливає на атмосферу в сім'ї. Сім'я розпалася,кожен з них живе окремим життя. Дитина проживає з нею. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надіслала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує,дитину просить залишити проживати з нею, прізвище залишити - [PERSON]. Відповідач надіслав заяву в якій просить справу розглядати без його участі,позов визнає,дитину просить залишити проживати з матір'ю. Суд,вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено ,що сторони 25.10.2012 року у Медухівській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб. ( а.с.7). В шлюбі народилася донька Андріана,[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. ( а.с.8). Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень в заяві позивача, він вказує на те, що з відповідачем склалися різні погляди на життя,спільно як подружжя не проживають. Суд визнав, що через таку поведінку відповідача позивач втратила почуття любові, поваги до нього, між сторонами немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сім'я. А подальше проживання з відповідачем, який не змінив своєї поведінки, неодмінно викличе психологічні стреси, від яких необхідно вберегти не тільки позивача, але і їх неповнолітню дитину. В даний час сторони не підтримують шлюбних відносин. За таких умов подальше співжиття між сторонами є неможливим. Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За змістом ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання залишити їй прізвище [PERSON]. При таких обставинах, враховуючи категоричність дій позивача та його заперечення можливості примирення, згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх дитини, приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, дитину залишити проживати з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.24,55-56,113,110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved