Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

19 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відділу Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку, в якому зазначила, що 31 березня 2007 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкоємне майно у вигляді земельної частки (паю), площею 6,52 га, колишнього КСП «Заповіти Ілліча» Кіндратівської сільської ради Костянтинівського району. Батько позивача за життя отримав сертифікат на право на вказану земельну частку (пай) серії ДН №; 0249935 на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 19 травня 2000 року № 239. В теперішній час позивач не має змоги прийняти спадщину після померлого батька у вигляді зазначеної земельної частки (паю), оскільки сертифікат на право на зазначену земельну частку (пай) було втрачено, в звязку з чим позивач просить суд визнати за нею право власності на в порядку спадкування після померлого батька на земельну частку (пай), площею 6,52 га, колишнього КСП «Заповіти Ілліча» Кіндратівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області та зобовязати відповідача зареєструвати вказану земельну ділянку на її імя та видати державний акт на право власності на земельну ділянку. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 серпня 2017 року відповідача у справі в звязку із проведеною реорганізацією було замінено на належного Міськрайонне управління у Костянтинівському районі та м.Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила його задовольнити. Представник відповідача до суду на розгляд справи не зявився, надав заяву про розгляд справу у його відсутності, позовні вимоги щодо визнання за позивачем в порядку спадкування права власності визнав, проти задоволення позовних вимог щодо зобовязання відповідача зареєструвати вказану земельну ділянку на імя позивача та видати державний акт на право власності на земельну ділянку заперечував (а.с.29). Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 31 березня 2007 року помер батько позивача [PERSON] в м.Дружківка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-НО № 173848, актовий запис 300, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с.8). Ступінь родинного звязку позивача [PERSON] з померлим [PERSON] як дочкою та батьком підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серії VІІІ-УР № 0292979, виданим 25 червня 1965 року міським Бюро ЗАГС м.Дружківка Донецької області, де батьком дитини зазначено [PERSON] (а.с.6), свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] серії IV-НО № 389074, виданим 15 червня 1985 року міським відділом ЗАГС м.Дружківка Донецької області, де зазначено, що прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) площею 6,52 га, колишнього КСП «Заповіти Ілліча» Кіндратівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, яка належала останньому на підставі сертифікату, отриманого у 2000 році на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0249935, зареєстрованого 04 серпня 2000 року за № 12650 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданого на підставі розпорядження Костянтинівської райдержадміністрації від 19 травня 2000 року № 239, що підтверджується інформаційним листом № 245/01-29 від 14 червня 2017 року Міськрайонного управління у Костянтинівському районі та м.Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (а.с.11) та копіями виписки з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються у Костянтинівській районній державній адміністрації по КСП «Заповіти Ілліча» (а.с.12-13). Зазначений сертифікат на земельну частку (пай) було втрачено. З листа Дружківської державної нотаріальної контори № 754/02-14 від 02 серпня 2017 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48618308 від 02 серпня 2017 року та копії спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 415/2007: за заявою № 548 від 12 червня 2007 року від дружини спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини за законом, за заявою № 549 від 12 червня 2007 року від дітей спадкодавця [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за законом на користь дружини спадкодавця [PERSON]; 02 жовтня 2007 року за реєстровим номером № 1-1879 та № 1-1880 буди видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та грошові внески на імя [PERSON] (а.с.33-61). Відповідно до статті 316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з нормами статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Але закон, крім судового, інших шляхів набуття права власності в даному випадку не передбачає. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 2 ст.158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування та розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на земельну ділянку площею 6,52 га колишнього КСП «Заповіти Ілліча» Кіндратівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області підлягають задоволенню. Щодо зобовязання відповідача зареєструвати вказану земельну ділянку на її імя та видати державний акт на право власності на земельну ділянку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки захисту в порядку цивільного судочинства підлягає порушене право, а не те, що може бути порушеним у майбутньому.

Outcome: partial