Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

19.07.2016року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) по аліментах та 3-х відсотків річних. В подальшому позивач, не змінюючи підстав та предмету позову, уточнила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) по аліментах за період з 4 жовтня 2012року по 31 серпня 2016року в розмірі 7020,00гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 5 листопада 2012 року стягнуто з [PERSON] у її користь аліменти щомісячно в розмірі 500,00гривень до завершення навчання. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, а тому станом на 01.02.2016року заборгованість відповідача по аліментах склала 19500,00гривень. Позивач та її представник в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю, покликаючи на мотиви викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 5 листопада 2012 року стягнуто з [PERSON] у її користь аліменти щомісячно в розмірі 500,00гривень до завершення навчання. Станом на 01.02.2016 року заборгованість позивача перед відповідачем з аліментів становила 19 500,00 гри., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 03.02.2015р., затвердженого начальником ВДВС Жовківського РУЮ Львівської області. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, яка передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, та правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постановах № 6-94 цс 15 від 01.07.2015 року та № 6-300цс16 від 16.03.2016 року (яка є обов'язковою для всіх судів), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Дані обставини стверджуються поясненнями позивача даними в судовому засіданні та долученими до справи письмовими доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 640,00грн.

Outcome: approved