Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

19.09.2017 позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28.05.2004. Шлюб був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 362. В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди на сімю, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного. Подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сімя існує формально, подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Діти перебувають на утриманні позивача, відповідач участі в утриманні дітей не приймає. Оскільки, примирення між сторонами не можливе, просить шлюб розірвати, стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для тини відповідного віку, судові витрати покласти на відповідача. Позивач [PERSON] подала судузаяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Із свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 074445 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 28 травня 2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, актовий запис № 362 (а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження (а.с. 7,9). З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що сторони фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть хоча і проживають разом, позивач настоює на розірванні шлюбу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати. Судом встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні позивача, яка самостійно в достатній мірі не може їх забезпечувати. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. З пояснень позивача вбачається, що вона з дітьми проживає в належному їй спадковому будинку, відповідач працює неофіційно, нерухомого та рухомого майна не має, відомостей про здійснення відповідачем значних витрат не має. Оскільки станом на час розгляду справи відсутні відомості про офіційне працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного доходу, враховуючи вимогу позивача про стягнення аліментів у фіксованій сумі, суд вважає, що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму, встановленого з 01.01.2017 року Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком від 6 до 18 років 1777 грн., а також, враховує те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача на утримання кожної з двох неповнолітніх доньок аліменти в твердій грошовій сумі по 888,50 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення кожною дитиною повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, а в користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору при зверненні з позовом про розірвання шлюбу.

Outcome: partial