Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

17 липня 2017 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.11.2016 року сторони уклали договір купівлі-продажу квартири № 12, розташованою за адресою: м. Новодністровськ, м-н «Діброва», буд. 8, Чернівецької області, який був зареєстрований і посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] (далі за текстом - Договір). Згідно положень п. 6 Договору продаж вищезазначеної квартири вчинено за грошові кошти у розмірі 198853 грн., з яких 90853 грн. відповідач сплатила позивачу під час укладення даного правочину, а решту коштів у розмірі 108000 грн. [PERSON] зобовязалась сплатити [PERSON] у строк не пізніше 10.05.2017 року. Так як станом на 17.07.2017 року [PERSON] не сплатила іншу частину коштів, [PERSON] просить суд стягнути із відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу квартири від 09.11.2016 року у розмірі 108000 грн., 1404 грн. інфляційних витрат, 3% річних у розмірі 541 грн., заборгованість за відсотками за користування грошовими коштами в розмірі 2278,36 грн. і судові витрати у розмірі 1442,23 грн. [PERSON] та його представник у судове засідання не зявились, однак 25.07.2017 року [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати цивільну справу без її присутності та присутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 32). [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак неодноразово була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Так, відповідно до відомостей відділу ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради Чернівецької області відповідач зареєстрована за адресою - [ADDRESS] (а.с. 28). Вся поштова кореспонденція, що відправлялася судом на дану адресу [PERSON], поверталась із відміткою «Вручено особисто», окрім того, відповідач неодноразово повідомлялась про дату, час та місце судового засідання шляхом складення телефонограми. В матеріалах справи відсутні відомості щодо іншого місця проживання чи перебування відповідача, а тому на підставі ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 197, ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 09 листопада 2016 року між [PERSON], його дружиною, [PERSON], в його особі за посвідченою приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] згодою останньої та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири серії НВТ № 333975, який зареєстрований у реєстрі за № 906 і посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до п. 1 зазначеного Договору, позивач взяв на себе зобов'язання передати у власність відповідачу, а [PERSON] прийняти у власність двокімнатну квартиру № 12, яка знаходиться за адресою: м. Новодністровськ, м-н «Діброва», буд. 8, Чернівецької області (загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м.) (а.с. 7). Згідно із п. 7 Договору, експертна вартість вищезазначеної квартири згідно зі Звітом від 19.10.2016 року, виданим субєктом оціночної діяльності [PERSON] становить 198853 грн. (а.с. 7). За правилами п. 1 ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. З огляду на зміст п. 6 Договору, продаж квартири вчинено за грошові кошти у розмірі 198853 грн., з яких відповідач до укладення цього правочину сплатила позивачу 90853 грн., а решту коштів за вартість квартири у розмірі 108000 грн., [PERSON] зобовязалась сплатити не пізніше 10 травня 2017 року (а.с. 7). За приписами ч. 3-4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 91267128 від 05.07.2017 року, станом на сьогоднішній день власником двокімнатної квартири № 12, розташованої за адресою: м. Новодністровськ, м-н «Діброва», буд. 8, Чернівецької області (загальною площею 43,0 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м.) являється відповідач по справі (а.с. 8). Частина 1 ст. 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 691, ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Однак, в порушення умов п. 6 договору купівлі-продажу квартири від 09.11.2016 року та чинного законодавства України, [PERSON] станом на сьогоднішній день не здійснила повний розрахунок з [PERSON] за придбану нею квартиру. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства України та конкретні обставини даної цивільної справи, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] має право вимагати від відповідача [PERSON] повернення суми простроченого грошового зобов'язання з оплати вартості квартири № 12, розташованої за адресою: м. Новодністровськ, м-н «Діброва», буд. 8, Чернівецької області за договором купівлі-продажу квартири серії НВТ № 333975 від 09.11.2016 року у розмірі 108000 грн., а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Як вбачається із змісту ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вищевикладене вбачається, що чинне законодавство України, у випадку порушення однією із сторін своїх зобов'язань, передбачає грошову компенсацію іншій стороні, яка була позбавлена можливості користуватися певний час грошовими коштами, що їй належать, у зв'язку з несвоєчасним поверненням їх від боржника. Так, суд звертає увагу, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. Згідно до даних Держкомстату, розміщених на офіційному сайті, індекс інфляції в травні 2017 року склав 101,3%, а червні 2017 року 101,6%. Оскільки позивач просить стягнути інфляційні витрати лише до 11.07.2017 року, відповідно до вище наданого розяснення обрахунку таких витрат, за липень 2017 року слід застосовувати індекс червня 2017 року. Таким чином, розмір інфляційних витрат становитиме 3312,70 грн.: з 11 травня 2017 року по 31 травня 2017 року - (101,3-100)/100%*108000/31*21=951,10 грн.; з 01 червня 2017 року по 11 липня 2017 року (101,6-100)/100%*108000/30*41=2361,60 грн. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Отже, 3% річних за період 11.05.2017-11.07.2017 року на суму заборгованості 108000 грн. складає 108000грн.*3%/365*62 дні = 550,36 грн. Так, положеннями ст.. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Оскільки позивач просить стягнути зі [PERSON] лише 1404 грн. інфляційних витрат та 541 грн. 3% річних, що за розміром є меншим від сум, наведених судом вище, не виходячи за межі позовних вимог, суд,

Outcome: partial